Справа № 260/4337/23
Суддя: Маєцька Н.Д.
Дата ухвалення: 2023-09-21 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЗАКАРПАТСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

і м е н е м У к р а ї н и

21 вересня 2023 року м. Ужгород№ 260/4337/23
Закарпатський окружний адміністративний суд у складі: головуючої - судді Маєцької Н.Д., розглянувши у порядку письмового провадження адміністративну справу за позовною заявою фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до Відділу державного нагляду (контролю) у Закарпатській області Державної служби України з безпеки на транспорті, Державної служби України з безпеки на транспорті про визнання протиправною та скасування постанови, -

ВСТАНОВИВ:

Фізична особа-підприємець ОСОБА_1 звернувся до Закарпатського окружного адміністративного суду з позовною заявою до Відділу державного нагляду (контролю) у Закарпатській області Державної служби України з безпеки на транспорті, якою просить: визнати протиправною та скасувати постанову про застосування адміністративно-господарського штрафу №360041 від 24.03.2023 року щодо ФОП ОСОБА_1 , винесену Відділом державного нагляду (контролю) у Закарпатській області Державної служби України з безпеки на транспорті.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 26 березня 2023 року начальником Відділу державного нагляду (контролю) в Закарпатській області Державної служби України з безпеки на транспорті - Копитчаком О.О. була складена постанова про застосування адміністративно-господарського штрафу № 360041 про порушення законодавства про автомобільний транспорт, а саме порушення ст. 53 Закону України «Про автомобільний транспорт» ФОП ОСОБА_1 . Позивач не погоджується з оскаржуваною постановою про застосування адміністративно-господарського штрафу оскільки, позивач не був належним чином повідомлений про розгляд справи й не міг бути присутнім при розгляді акту № 336990 на підставі якого згодом була винесена оскаржувана постанова. Постанова про накладення штрафу не містить інформації про вид правопорушення, а лише зазначення ст. 53 Закону України «Про автомобільний транспорт» без зазначення суті правопорушення, не містить посилання на частину, пункт або абзац статті. При складанні акту № 336990 не було враховано положення п.3.3. Інструкції №385, що саме водій транспортного засобу, обладнаного тахографом своєчасно встановлює, змінює і заповнює тахокарти та забезпечує їх належне зберігання. Тобто, даний обов`язок покладено не на підприємство або ж фізичну особу - підприємця, а саме на водія. Відтак, позивач вважає, що є достатні підстави для скасування оскаржуваної постанови.

Відповідач надав суду відзив на позовну заяву, відповідно до якого просить відмовити у задоволенні позову в зв`язку з тим, що положення Закону України «Про автомобільний транспорт» визначають можливість застосування штрафів до осіб, які порушують визначені законодавством вимоги. За своєю правовою природою штраф, який застосовується до автомобільних перевізників відповідно до статті 60 Закону України «Про автомобільний транспорт», є адміністративно господарським штрафом, а тому він може бути застосований виключно до суб`єкта господарювання, у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності у сфері автомобільного транспорту. Додержання вимог статті 53 Закону України «Про автомобільний транспорт» розуміється як наявність у автомобільного перевізника та документів, що передбачені цією статтею, які підлягають перевірці під час проведення рейдової перевірки (перевірки на дорозі). Тому, під час перевірки було виявлено порушення вимог статті 60 Закону України «Про автомобільний транспорт». Просить відмовити у задоволенні позову.

Ухвалою суду від 21 вересня 2023 року залучено до участі в даній адміністративній справі в якості співвідповідача Державну службу України з безпеки на транспорті.

Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до наступних висновків.

Судом встановлено, що 20.02.2023 року на а/д М-06, Київ-Чоп, 267 км. +100 м. об 11 год. 30 хв. інспекторами Відділу державного нагляду (контролю) у Рівненській області був зупинений транспортний засіб IVECO, д.н.з. НОМЕР_1 під керуванням водія ОСОБА_2 .

Відповідно до свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу транспортний засіб належить ОСОБА_1 , зареєстрований за адресою АДРЕСА_1 .

Водієм здійснювались міжнародні перевезення вантажів про що свідчить копія CMR 1226326.

За результатами перевірки складено акт перевірки від 20 лютого 2023 року № 336990 проведення перевірки додержання вимог законодавства про автомобільний транспорт під час здійснення перевезень пасажирів і вантажів автомобільним транспортом.

Перевіркою встановлено порушення ст. 53 Закону України «Про автомобільний транспорт».

У тому числі порушення, відповідальність за яке передбачена абз. 6 ч. 1 ст. 60 Закону України «Про автомобільний транспорт», виконання міжнародних перевезень вантажів без документів визначених ст. 53 цього Закону, а саме відсутні роздруківки з цифрового тахографа на паперовому носії з інформацією про режим праці та відпочинку водія ОСОБА_2 за 20.02.2023 р., відсутня картка водія ОСОБА_2 в цифровому тахографі 20.02.2023 р.

В графі акту «Пояснення водія про причини порушень» водій ОСОБА_2 зазначив «з порушенням згідний» та скріпив особистим підписом.

Відділ державного нагляду (контролю) в Закарпатській області Державної служби України з безпеки на транспорті прийняв постанову про застосування адміністративно-господарського штрафу від 24.03.2023 року за № 360041, якою постановив стягнути з ФОП ОСОБА_1 адміністративно-господарський штраф на суму 34000,00 грн. за порушення вимог ст. 53 Закону України «Про автомобільний транспорт», відповідальність за яке передбачена абзацом 6 частини 1 статті 60 Закону України «Про автомобільний транспорт».

Не погоджуючись із постановою про застосування адміністративно-господарського штрафу та вважаючи її протиправною, позивач звернувся з даним адміністративним позовом до суду.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам суд враховує наступне.

Частиною другою статті 19 Конституції Україні передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Державна служба України з безпеки на транспорті (Укртрансбезпека) є центральним органом виконавчої влади, який реалізує державну політику з питань безпеки на наземному транспорті (Положення про Державну службу України з безпеки на транспорті, затверджено постановою Кабінету Міністрів України від 11.02.2015 року №103)

Відповідно до підпункту 15, 27 пункту 5 Положення №103 Укртрансбезпека відповідно до покладених на неї завдань: здійснює габаритно-ваговий контроль транспортних засобів на автомобільних дорогах загального користування; здійснює нарахування, вживає заходів щодо стягнення плати за проїзд автомобільними дорогами транспортних засобів та інших самохідних машин і механізмів, вагові або габаритні параметри яких перевищують нормативні, під час здійснення габаритно-вагового контролю.

Процедура здійснення державного контролю за додержанням суб`єктами господарювання, які провадять діяльність у сфері автомобільного транспорту, вимог законодавства про автомобільний транспорт, норм та стандартів щодо організації перевезень пасажирів і вантажів автомобільним транспортом, норм міжнародних договорів про міжнародне автомобільне сполучення, виконанням умов перевезень, визначених дозволом на перевезення на міжобласних автобусних маршрутах, вимог Європейської угоди щодо роботи екіпажів транспортних засобів, які виконують міжнародні автомобільні перевезення, дотриманням габаритно-вагових параметрів, наявністю дозвільних документів на виконання перевезень та відповідністю виду перевезень, відповідних ліцензій, внесенням перевізниками-нерезидентами платежів за проїзд автомобільними дорогами, передбачена Порядком здійснення державного контролю на автомобільному транспорті, який затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 08.11.2006 №1567 (далі - Порядок №1567).

Відносини між автомобільними перевізниками, замовниками транспортних послуг, органами виконавчої влади та органами місцевого самоврядування, пасажирами, власниками транспортних засобів, а також їх відносини з юридичними та фізичними особами суб`єктами підприємницької діяльності, які забезпечують діяльність автомобільного транспорту та безпеку перевезень, регулює Закон України «Про автомобільний транспорт» від 05.04.2001 №2344-ІІІ (далі - Закон №2344-ІІІ).

Згідно з статті 5 Закону №2344-ІІІ основним завданням державного регулювання та контролю у сфері автомобільного транспорту є створення умов безпечного, якісного й ефективного перевезення пасажирів та вантажів, надання додаткових транспортних послуг.

Державний контроль автомобільних перевізників на території України здійснюється шляхом проведення планових, позапланових і рейдових перевірок (перевірок на дорозі).

Державному контролю підлягають усі транспортні засоби українських та іноземних перевізників, що здійснюють автомобільні перевезення пасажирів і вантажів на території України (ст. 6 Закону України «Про автомобільний транспорт»).

При здійсненні міжнародних перевезень вантажів, водій, перевізник мають дотримуватись статті 53 Закон №2344-ІІІ яка встановлює вимоги по організації міжнародних перевезень пасажирів і вантажів.

У вказаній статті зазначено, що при виконанні міжнародних перевезень вантажів резиденти України повинні мати:

- дозволи іноземних країн, по території яких буде здійснюватися перевезення;

- дозвіл щодо узгодження умов та режимів перевезення в разі перевищення вагових або габаритних обмежень чи документ про внесення плати за проїзд великовагових (великогабаритних) транспортних засобів, якщо перевищення вагових (габаритних) обмежень над визначеними законодавством становить менше п`яти відсотків;

- свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу;

- сертифікат відповідності транспортного засобу щодо безпеки руху та екологічної безпеки вимогам країн, територією яких буде здійснюватися перевезення, якщо інше не передбачено міжнародними договорами України;

- документи на вантаж.

Також цією статтею передбачено, що у транспортних засобах, що здійснюють міжнародні перевезення пасажирів та/або вантажів, установлюються і використовуються контрольні пристрої - тахографи.

Водії транспортних засобів, що належать резидентам або нерезидентам України, зобов`язані допускати до перевірки тахографів посадових осіб центрального органу виконавчої влади, що забезпечує реалізацію державної політики з питань безпеки на наземному транспорті, надавати їм реєстраційні листки режиму праці та відпочинку водіїв - тахокарти, а також, у разі якщо у транспортному засобі використовуються цифрові тахографи, роздруковувати на паперовому носії інформацію про роботу та відпочинок водіїв.

Таким чином, положеннями спеціального закону покладено на перевізника обов`язок з забезпечення, а водія пред`явлення для перевірки відповідних документів та додержання вимог законодавства про автомобільний транспорт при здійсненні міжнародних перевезень (зокрема встановлено обов`язок водіїв роздруковувати на паперовому носії інформацію про роботу та відпочинок водіїв).

Відповідно до абз. 6 ч. 1 ст. 60 Закону №2344-III, за порушення законодавства про автомобільний транспорт до автомобільних перевізників застосовуються адміністративно-господарські штрафи за перевезення пасажирів та вантажів за виконання резидентами та/або нерезидентами України міжнародних перевезень пасажирів чи вантажів без документів, визначених статтею 53 цього Закону, - штраф у розмірі двох тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Судом встановлено, що долучені до матеріалів адміністративного позову документи не свідчать про пред`явлення роздруківки на паперовому носії з інформацією про роботу та відпочинок водія за 20.02.2023 року на момент складання акта про проведення перевірки, а також дотримання усіх вимог.

Таким чином, всупереч зазначених вище норм, позивач - ФОП ОСОБА_1 , який є перевізником в розумінні Закону України «Про автомобільний транспорт», не забезпечив водія індивідуальною карткою до цифрового тахографу до транспортного засобу.

З наданої роздруківки з цифрового тахографу від 20.02.2023 встановлено, що водій ОСОБА_2 не користувався індивідуальною карткою водія. В цифровому тахографі містилася інформація про картку водія ОСОБА_3 .

Крім цього, виявлене правопорушення є похідним від обов`язку перевізника надати (забезпечити) водія усім необхідними документами для здійснення перевезення вантажів.

Цей обов`язок встановлений п. 3.5 Інструкції з використання контрольних пристроїв (тахографів) на автомобільному транспорті затвердженої Наказом Міністерства транспорту та зв`язку України №385.

При цьому, суд звертає увагу, що в графі акту про проведення перевірки «Пояснення водія про причини порушень» водій ОСОБА_2 заначив: «з порушенням згідний» та проставив свій підпис, що засвідчує присутність особи при складанні акту перевірки.

Таким чином, порушення позивачем законодавства про автомобільний транспорт знайшло своє підтвердження в акті перевірки від 20.02.2023 року № 336990.

Аналіз наведених норм дає підстави для висновку, що за відсутності документів, зокрема, в даному випадку роздруківки з цифрового тахографа за 20.02.2023 р., застосовуються адміністративно-господарські штрафи, тому відповідачем правомірно застосовано адміністративно-господарський штраф в розмірі 34000,00 грн. на підставі абз. 6 ч. 1 ст. 60 Закону України «Про автомобільний транспорт».

Щодо доводів представника позивача про відсутність інформації про вид правопорушення в постанові № 360041 від 24.03.2023 р. та без зазначення суті порушення, то на заперечення таких доводів суд зазначає, що така постанова складена відповідно до додатку № 5 до Порядку проведення рейдових перевірок (перевірок на дорозі) затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 1567 від 08.11.2006 р., та містить перелік необхідної інформації для ідентифікації автомобільного перевізника, відповідні реквізити, коротко викладене порушення, санкція порушеної статті та норми закону, а також реквізити рахунку для сплати штрафу, підпис посадової особи яка її винесла та печатку.

Отже, суд зазначає, що всі вимоги щодо оформлення постанови дотримані та узгоджуються із вимогами щодо її змісту.

Стосовно дотримання процедури розгляду справи, судом встановлено наступне.

Згідно до п. 26 Порядку №1567 справа про порушення розглядається в присутності уповноваженої особи автомобільного перевізника. Про час і місце розгляду справи про порушення уповноважена особа автомобільного перевізника повідомляється під розписку чи рекомендованим листом із повідомленням або надсиланням на офіційну електронну адресу (за наявності).

Таке повідомлення з реєстраційною відміткою № 15523/25/24-23 від 13.03.2023 р. було направлено позивачу на його адресу поштовим рекомендованим повідомленням з трек номером 268 від 14.03.2023 р. та було отримано 17.03.2023 р., що підтверджується матеріалами справи.

Таким чином, позивача було завчасно повідомлено про призначення розгляду справи на 24.03.2023 р. Заяв, звернень про неможливість прибуття для участі у розгляді справи позивачем не подавалось, отже, керівник Відділу державного нагляду (контролю) в Закарпатській області керуючись п. 27 Порядку № 1567 про розгляд справи у разі неявки уповноваженої особи автомобільного перевізника без її участі виніс постанову про застосування адміністративно-господарського штрафу № 360041 від 24.03.2023 р. за наявними матеріалами справи.

З огляду на встановлені обставини, суд дійшов висновку, що вищенаведеними доказами підтверджується факт вчинення позивачем порушення вимог статті 53 Закону України «Про автомобільний транспорт», у зв`язку з чим постанова Відділу державного нагляду (контролю) в Закарпатській області № 360041 від 24.03.2023 р. про застосування адміністративно - господарського штрафу, є правомірною та не підлягає скасуванню.

Відповідно до ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

З огляду на вищевказане, враховуючи обставини встановлені судом, суд приходить до висновку про відмову у задоволенні позову.

Керуючись ст. ст. 5, 9, 19, 77, 139, 243, 246 Кодексу адміністративного судочинства України, суд , -

ВИРІШИВ:

1. У задоволенні адміністративного позову фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 ) до Відділу державного нагляду (контролю) у Закарпатській області Державної служби України з безпеки на транспорті (Закарпатська область, м. Ужгород, вул. Гагаріна, 38, 88006), Державної служби України з безпеки на транспорті (м. Київ, вул. Антоновича, 51, ) про визнання протиправною та скасування постанови відмовити.

2. Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду. Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Апеляційна скарга подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

СуддяН.Д. Маєцька