Справа № 620/13591/23
Суддя: Житняк Л.О.
Дата ухвалення: 2023-09-19 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЧЕРНІГІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

19 вересня 2023 року Чернігів Справа № 620/13591/23

Суддя Чернігівського окружного адміністративного суду Житняк Л.О. перевіривши виконання вимог ст. ст. 160, 161 Кодексу адміністративного судочинства України при поданні позовної заяви Військової академії (м.Одеса) до ОСОБА_1 про відшкодування витрат на утримання,

В С Т А Н О В И Л А:

Позивач звернувся до суду з позовом до ОСОБА_1 , в якому просить стягнути з відповідача витрати, пов`язані з утриманням у вищому навчальному закладі у розмірі 18 665,35 грн.

Відповідно до п. 5 ч. 1 ст. 171 Кодексу адміністративного судочинства України суддя після одержання позовної заяви з`ясовує, чи, в тому числі, позов подано у строк, установлений законом (якщо позов подано з пропущенням встановленого законом строку звернення до суду, то чи достатньо підстав для визнання причин пропуску строку звернення до суду поважними).

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 122 КАС України позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами. Для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Згідно із ч. 3 ст. 122 КАС України для захисту прав, свобод та інтересів особи цим Кодексом та іншими законами можуть встановлюватися інші строки для звернення до адміністративного суду, які, якщо не встановлено інше, обчислюються з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Таким чином, строк звернення до адміністративного суду - це проміжок часу після виникнення спору у публічно-правових відносинах, протягом якого особа має право звернутися до адміністративного суду із заявою за вирішенням цього спору і захистом своїх прав, свобод чи інтересів. При цьому перебіг такого строку починається з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Як вбачається з матеріалів позову, на підставі рапорту ОСОБА_1 та рішення Вченої ради Військової академії (м.Одеса) від 27.09.2018 №2, відповідача відраховано з навчального закладу 02.11.2018. У поданому рапорті відповідач зазначає, що попереджений про порядок відшкодування курсантами витрат, пов`язаних з їх утриманням у вищих навчальних закладах. Наведене також підтверджується підписом відповідача на довідці-розрахунку від 02.11.2018 №1/55/1320, а необхідність відшкодування витрат доведена відповідачу згідно наказу від 02.11.2018 №231, яким його поставлено на всі види забезпечення за солдатськими нормами.

Суд зазначає, що позивач звернувся до суду з даним позовом 08.09.2023 та просить стягнути з відповідача витрати на утримання у вищому навчальному закладі, у зв`язку з добровільно відмовою їх відшкодувати. При цьому, позивач вважає, що строк звернення до суду не пропущено, оскільки вимогу-пропозицію надіслано відповідачу 07.08.2023.

Проте, суд вважає, що позивачем пропущено строк звернення до суду, з огляду на таке.

Поважними причинами пропуску строку звернення до суду можуть бути визнані лише ті обставини, які є об`єктивно непереборними, не залежать від волевиявлення особи та пов`язані з дійсними істотними перешкодами та труднощами для своєчасного вчинення відповідних дій та підтверджені належними доказами. Суд вважає, що чітко визначені та однакові для всіх учасників справи строки звернення до суду, здійснення інших процесуальних дій є гарантією забезпечення рівності сторін та інших учасників справи, а для цього має бути також виконано умову щодо недопустимості безпідставного поновлення судами пропущеного строку

Реалізація позивачем права на звернення до суду з позовною заявою в рамках строку звернення до суду залежить виключно від нього самого. Позивач, необґрунтовано не дотримуючись такого порядку, позбавляє себе можливості реалізовувати своє право на звернення до суду в межах строків звернення до суду, не реалізація цього права зумовлена його власною пасивною поведінкою.

Суд зазначає, що тривала бездіяльність позивача в частині ненаправлення вимоги-пропозиції позивачу протягом майже 5 років, не може бути підставою для поновлення строку звернення до суду та вважає, що позивач мав реальну, об`єктивну можливість вчинити активні дії з метою відшкодування витрат протягом розумного строку.

Жодних належних та допустимих доказів поважності причин пропуску строку звернення до суду позивачем не надано. При зверненні до суду позивачем не доведено той факт, що він не міг дізнатися про порушення свого права й саме із цієї причини не звернувся за його захистом до суду протягом шести місяців від дати порушення його прав, свобод чи інтересів чи в інший визначений законом строк звернення до суду. В той же час, триваюча пасивна поведінка такої особи не свідчить про дотримання такою особою строку звернення до суду з урахуванням наявної у неї можливості знати про стан своїх прав, свобод та інтересів.

Той факт, що вимогу-пропозицію було надіслано відповідачу 07.08.2023, не змінює часу, з якого позивач повинен був або міг дізнатись про порушення своїх прав, оскільки про наявність витрат на утримання, які мають бути відшкодовані відповідачем, позивачу було відомо станом 02.11.2018.

Направлення вимоги пропозиції 07.08.2023, в даному випадку, свідчить лише про час, коли позивач почав вчиняти дії щодо реалізації свого права і ця дата не пов`язується з початком перебігу строку звернення до суду, а є лише фактично штучно створеною новою часовою передумовою звернення з позовом до суду.

Наведене свідчить про наявність підстав для залишення позовної заяви без руху відповідно до вимог ст.123 Кодексу адміністративного судочинства України.

Згідно частин 1 та 2 ст. 169 Кодексу адміністративного судочинства України суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, встановлених статтями 160, 161 цього Кодексу, протягом п`яти днів з дня подання позовної заяви постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху, у якій зазначаються недоліки позовної заяви, спосіб і строк їх усунення, який не може перевищувати десяти днів з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху.

Враховуючи викладене та керуючись ст.ст. 169, 248, 364 Кодексу адміністративного судочинства України, суддя

У Х В А Л И Л А:

Позовну заяву Військової академії (м.Одеса) до ОСОБА_1 про відшкодування витрат на утримання - залишити без руху.

Надати позивачу 10-денний термін з дня вручення копії ухвали суду про залишення позовної заяви без руху для надання обґрунтованої заяви про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду та доказів поважності причин його пропуску.

Роз`яснити позивачу, що в разі не усунення недоліків у вказаний судом строк позовна заява буде йому повернута.

Копію ухвали суду надіслати позивачу для виконання.

Відповідно до ч.2 ст.256 КАС України ухвала, постановлена судом поза межами судового засідання, набирає законної сили з моменту її підписання суддею та згідно ст.294 КАС України оскарженню не підлягає.

Суддя Л.О. Житняк