Справа № 460/9607/23
Суддя: О.Р. Гресько
Дата ухвалення: 2023-09-20 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

РІВНЕНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

і м е н е м У к р а ї н и

20 вересня 2023 року м. Рівне №460/9607/23

Рівненський окружний адміністративний суд у складі судді О.Р. Греська, розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) учасників справи адміністративну справу за позовом

ОСОБА_1

доВійськової частини НОМЕР_1
про визнання бездіяльності протиправною, зобов`язання вчинення певних дій,
В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Військової частини НОМЕР_1 про визнання протиправною бездіяльності відповідача щодо невиконання вимог пункту 1 Указу Президента України від 23 лютого 2002 року №173/2002 Про посилення соціального захисту військовослужбовців та осіб рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ при нарахуванні грошового забезпечення у період з 01 січня 2003 року по 01 січня 2008 року;

зобов`язання відповідача нарахувати та виплатити позивачу надбавку у розмірі 100 відсотків грошового забезпечення (окладів грошового забезпечення та надбавки за вислугу років), передбачену вимогами пункту 1 Указу Президента України від 23 лютого 2002 року №173/2002 Про посилення соціального захисту військовослужбовців та осіб рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ за період з 01 січня 2003 року по 01 січня 2008 року;

зобов`язання відповідача нарахувати та виплатити позивачу премію у відсотках визначених у наказах командира військової частини НОМЕР_1 за період з 01 січня 2003 року по 01 січня 2008 року, з урахуванням вже виплачених сум;

зобов`язання відповідача відповідно до вимог Порядку проведення компенсації громадянам втрати частини грошових доходів у зв`язку з порушенням термінів їх виплати, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 21 лютого 2001 року № 159, нарахувати та виплатити компенсацію втрати частини доходів у зв`язку з порушення встановлених строків нарахування та виплати частини грошового забезпечення з 1 січня 2003 року по 1 січня 2008 року;

зобов`язання відповідача відповідно Порядку виплати щомісячної грошової компенсації сум податку з доходів фізичних осіб, що утримуються з грошового забезпечення, грошових винагород та одержаних військовослужбовцями, поліцейськими та особами рядового і начальницького складу, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України №44 від 15 січня 2004 року, здійснити компенсацією сум податку з доходів фізичних осіб та інших виплат.

За змістом позовної заяви позивач зазначає, що проходила військову службу у військовій частині НОМЕР_1 , та наказом командира військової частини НОМЕР_1 від 27.03.2008 №66 був виключений зі списків особового складу частини у зв`язку із звільненням з військової служби у запас. Після звільнення позивач з`ясував, що відповідачем порушувався порядок нарахування грошового забезпечення, що призводило до його зменшення. З такою бездіяльністю відповідача щодо не донарахування суми грошового забезпечення позивач не погоджується, вважає, що військова частина НОМЕР_1 протиправно не виконувалися вимоги Указу Президента України від 23 лютого 2002 року №173/2002 Про посилення соціального захисту військовослужбовців та осіб рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ, що вплинуло на розмір премії та в цілому на розмір грошового утримання за період з 01 січня 2003 року по 01 січня 2008 року. Враховуючи викладене, позивач просить нарахувати та виплатити компенсацію втрати частини доходів у зв`язку з порушення встановлених строків нарахування та виплати частини грошового забезпечення з 1 січня 2003 року по 1 січня 2008 року та зобов`язання відповідача здійснити компенсацією сум податку з доходів фізичних осіб та інших виплат. На підставі викладеного позивач просить позовні вимоги задовольнити в повному обсязі.

Відповідач проти задоволення позову заперечив, у встановлений судом строк подав відзив на позов. На обґрунтування заперечення відповідач зазначає, що Військова частина НОМЕР_1 є підпорядкованою військовою частиною військової частини НОМЕР_2 АДРЕСА_1 , в процесі своєї службової діяльності також керується відомчими нормативно-правовими актами, наказами, розпорядженням, іншими документами, що мають правовий характер, командира військової частини НОМЕР_2 , і знаходиться на її повному фінансовому забезпеченні. Здійснення виплат грошового забезпечення військовослужбовцям військової частини НОМЕР_1 , в яке входить і преміювання, як складова грошового забезпечення, відбувається за рахунок коштів військової частини НОМЕР_2 на підставі наказів і розпоряджень командира військової частини НОМЕР_2 , в межах асигнувань виділених на утримання військової частини НОМЕР_1 , як розпорядників коштів нижчого рівня. Надбавка в розмірі 100% від посадового окладу, окладу за військовим званням та процентної надбавки за вислугу років військовослужбовцям військової частини НОМЕР_1 з 01.01.2003 по 01.01.2008 виплачувалась за нормами і в розмірах установлених для військовослужбовців Служби безпеки України, відповідно до таких нормативно- правових актів: Указ Президента України № 925 від 04.10.1996; Указ Президента України № 568/2001 від 26.07.2001 (цілком таємно); Указ Президента України № 1138цт/2003 від 02.10.2003 (цілком таємно). Даний факт підтверджується роздавальними відомостями 2003-го - 2008-го років за календарний місяць виплати грошового забезпечення офіцерам, прапорщикам та військовослужбовцям що проходять військову службу за контрактом військової частини НОМЕР_1 . На підставі викладеного відповідач просив відмовити в задоволенні позову.

Ухвалою суду від 17.04.2023 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження в адміністративній справі; розгляд справи ухвалено провести за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін у строки, визначені частиною другою статті 258 Кодексу адміністративного судочинства України.

Відповідно до вимог частини четвертої статті 229 Кодексу адміністративного судочинства України, фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Розглянувши матеріали та з`ясувавши всі обставини адміністративної справи, які мають юридичне значення для розгляду та вирішення спору по суті, дослідивши наявні у справі докази у їх сукупності, суд встановив наступне.

Наказом командира військової частини НОМЕР_1 від 27.03.2008 № 66, позивач з 27.03.2008 виключений із списків особового складу частини, всіх видів забезпечення.

04.01.2023 позивач звернувся до відповідача із заявою про надання довідки про розмір його грошового забезпечення виплаченого за період з 01 січня 1999 року по 27 березня 2008 року з зазначенням у них сум основних та додаткових видів грошового забезпечення.

На вказану заяву відповідач надав позивачу витяги з карток особового рахунку військовослужбовця за 1999-2008 роки.

На основі цих відомостей позивач встановив невиконання відповідачем вимоги пункту 1 Указу Президента України від 23 лютого 2002 року № 173/2002 Про посилення соціального захисту військовослужбовців та осіб рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ, щодо виплати з 1 січня 2003 року по 01 січня 2008 року, надбавки у розмірі 100 відсотків грошового забезпечення (окладів грошового забезпечення та надбавки за вислугу років), тому звернувся до суду із цим позовом.

Надаючи правову оцінку правильності вирішення судом першої інстанції даного публічно правового спору, суд апеляційної інстанції виходить із такого.

Відповідно до пункту 1 Указу Президента України від 23 лютого 2002 року №173/2002 Про посилення соціального захисту військовослужбовців та осіб рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ (далі - Указ № 173/2002) військовослужбовцям (окрім військовослужбовців Служби безпеки України, Управління державної охорони України, суддів військових місцевих та військових апеляційних судів та військовослужбовців строкової військової служби) установлені надбавки у розмірі 100 відсотків грошового забезпечення від посадового окладу, окладу за військовим званням та надбавки за вислугу років. Виплату цієї надбавки визначено здійснювати з 01 січня 2003 року.

З 01 січня 2008 року Указом Президента України від 18 грудня 2007 року № 1234/2007 Про внесення змін до Указу Президента України від 14 квітня 1999 року № 379 та визнання таким, що втратили чинність, деяких указів Президента України упорядковано грошове забезпечення військовослужбовців та визнано таким, що втратив чинність, зокрема, Указ Президента України від 23 лютого 2002 року № 173/2002 Про посилення соціального захисту військовослужбовців та осіб рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ, яким було передбачено виплату вказаної вище надбавки.

Отже, позивач, як військовослужбовець за контрактом, мав право на цю надбавку за період з 01.01.2003 до 01.01.2008.

Водночас позивач стверджує, що цю надбавку за спірний період відповідач йому не виплачував.

Натомість відповідач зазначає, що, починаючи з 01 січня 2003 року до 01 січня 2008 року, нарахував та виплатив позивачу надбавку у розмірі 100 відсотків грошового забезпечення від посадового окладу, окладу за військовим званням та надбавки за вислугу років за нормами встановленими для військовослужбовців Служби безпеки України, на підставі Указів Президента України № 925 від 04.10.1996, № 568/2001 від 26.07.2001 та № 1138цт/2003 від 02.10.2003.

Суд зазначає, що норми Указів Президента України № 925 від 04.10.1996, № 568/2001 від 26.07.2001 та № 1138цт/2003 від 02.10.2003 на позивача, як на військовослужбовця Збройних Сил України, не поширюються, оскільки стосуються військовослужбовців Служби безпеки України.

Водночас, незважаючи на те, що відповідач, при виплаті надбавки у розмірі 100 відсотків грошового забезпечення від посадового окладу, окладу за військовим званням та надбавки за вислугу років, застосував нормативно-правові акти, які не поширюються на позивача, беззаперечним є той факт, що вказану надбавку позивач отримував. Це підтверджується відомостями з карток особового рахунку позивача за спірний період.

Із цього слідує висновок, що грошове забезпечення позивача за спірний період не зменшилося, оскільки позивач отримував надбавку у розмірі 100 відсотків грошового забезпечення від посадового окладу, окладу за військовим званням та надбавки за вислугу років, хоча і на підставі іншого нормативно-правового акта, ніж той, який до спірних правовідносин просить застосувати позивач.

Звідси виходить те, що розмір премії позивача за спірний період не змінився, тому, що такий обчислювався з урахуванням вказаної надбавки.

Що стосується виплати компенсації втрати частини доходів у зв`язку з порушення встановлених строків виплати доходу, то для задоволенні цієї позовної вимоги немає підстав, оскільки відповідач не порушив строків виплати нарахованого доходу.

Отже, відповідач не допустив протиправну бездіяльність при нарахуванні і виплаті позивачу грошового забезпечення за спірний період.

Частиною 1 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України закріплено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Відповідно до частини 2 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Суд зазначає, що позивачем не доведено та не підтверджено належними доказами обставин, на яких ґрунтуються позовні вимоги, натомість відповідачем як суб`єктом владних повноважень доведено правомірність дій, що оскаржуються.

З системного аналізу матеріалів справи, наведених норм законодавства, суд дійшов висновку, що заявлені позовні вимоги не підлягають задоволенню.

У зв`язку з відмовою в задоволенні позову розподіл судових витрат відповідно до статті 139 КАС України не здійснюється.

Керуючись статтями 241-246, 255, 257-262, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

В И Р І Ш И В :

У задоволенні позовної заяви ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 про визнання бездіяльності протиправною, зобов`язання вчинення певних дій, - відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення. Апеляційна скарга подається безпосередньо до Восьмого апеляційного адміністративного суду.

Учасники справи:

Позивач - ОСОБА_1 ( АДРЕСА_2 . ЄДРПОУ/РНОКПП НОМЕР_3 )

Відповідач - Військова частина НОМЕР_1 ( АДРЕСА_3 . ЄДРПОУ/РНОКПП НОМЕР_4 )

Повний текст рішення складений 20.09.2023.

Суддя Олег ГРЕСЬКО