Справа № 400/8925/23
Суддя: Біоносенко В. В.
Дата ухвалення: 2023-09-21 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

МИКОЛАЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

21 вересня 2023 р. № 400/8925/23
Миколаївський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Біоносенко В. В., розглянув в порядку письмового провадження матеріали адміністративної справи

за позовомОСОБА_1 , АДРЕСА_1 ,
до Військової частини НОМЕР_1 , АДРЕСА_2 , АДРЕСА_3
провизнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до адміністративного суду з позовом до військової частини НОМЕР_1 з вимогами: визнати протиправною бездіяльність військової частини НОМЕР_1 щодо невиплати позивачу компенсації втрати частини грошових доходів у зв`язку з порушенням термінів виплати індексації грошового забезпечення, виплаченої 20.06.2023 року на виконання рішення Миколаївського окружного адміністративного суду від 15.10.2020 по справі №400/3331/20; зобов`язати відповідача нарахувати та виплатити позивачу компенсацію втрати частини грошових доходів у зв`язку з порушенням термінів виплати індексації грошового забезпечення, виплаченої 20.06.2023 року на виконання рішення Миколаївського окружного адміністративного суду від 15.10.2020 по справі №400/3331/20.

24.08.2023 від відповідача надійшов відзив, у якому також містяться клопотання про зупинення провадження у справі, спираючись на те, що позивач та військова частина НОМЕР_1 перебувають на у складі Збройних Сил України, тиа клопотання про передачу справи на розгляд іншого адміністративного суду за місцем постійного проживання позивача, зазначеним ним у позові.

Відповідно до п.5 ч.1 ст.236 КАС України суд зупиняє провадження у справі в разі, перебування сторони або третьої особи, яка заявляє самостійні вимоги щодо предмета спору, у складі Збройних Сил України або інших утворених відповідно до закону військових формувань, що переведені на воєнний стан або залучені до проведення антитерористичної операції, - до припинення перебування сторони або третьої особи, яка заявляє самостійні вимоги щодо предмета спору, у складі Збройних Сил України або інших утворених відповідно до закону військових формувань, що переведені на воєнний стан або залучені до проведення антитерористичної операції.

Конструкція пункту 5 частини першої статті 236 КАС України дає підстави для висновку, що визначена ним підстава зупинення провадження пов`язана не із самою обставиною введення воєнного стану, а із фактом перебування сторони у справі у складі Збройних Сил України, що переведені на воєнний стан.

При цьому, вказана вище норма має тимчасовий характер, тобто обмежується строком перебування сторони у складі Збройних Сил України, що переведені на воєнний стан. За такої умови підстава для зупинення провадження у справі вичерпується тоді, коли участь сторони у складі Збройних Сил України припиняється. Учасник справи може припинити участь у складі Збройних Сил України ще до припинення воєнного стану, якщо така можливість передбачена законодавством.

Між тим, з огляду на приписи статті 3 Закону № 1934-XII, за змістом якої військові частини та органи військового управління (якими у цьому випадку є відповідач) є складовими елементами Збройних Сил України, такі суб`єкти перебувають у їх структурі на постійній основі, що не обумовлено часовими межами або певними подіями, як наприклад завершення воєнного стану.

Зупинення провадження у справі за клопотанням військової частини (чи іншого військового формування) на підставі пункту 5 частини першої статті 236 КАС України фактично означає зупинення провадження до закінчення військового стану.

Однак, зупинення провадження в адміністративній справі до закінчення військового стану не відповідає як завданню адміністративного судочинства, так і змісту та меті пункту 5 частини першої статті 236 КАС України, а також суперечить частині другій статті 64 Конституції України, відповідно до якої право на судовий захист не може бути обмежене навіть в умовах воєнного або надзвичайного стану.

Згідно зі статтею 26 Закону № 389-VIII правосуддя на території, на якій введено воєнний стан, здійснюється лише судами. На цій території діють суди, створені відповідно до Конституції України.

Скорочення чи прискорення будь-яких форм судочинства забороняється.

У разі неможливості здійснювати правосуддя судами, які діють на території, на якій введено воєнний стан, законами України може бути змінена територіальна підсудність судових справ, що розглядаються в цих судах, або в установленому законом порядку змінено місцезнаходження судів.

З аналізу статті 26 Закону № 389-VIII слідує, що здійснення судами правосуддя на час введення воєнного стану не зупиняється.

Наведене правове регулювання дозволяє дійти висновку, що норма пункту 5 частини першої статті 236 КАС України може бути застосована судами при вирішенні питання про зупинення провадження у справі лише у разі перебування фізичної особи, яка є стороною чи третьою особою, яка заявляє самостійні вимоги щодо предмета спору, у складі Збройних Сил України або інших утворених відповідно до закону військових формувань, що переведені на воєнний стан або залучені до проведення антитерористичної операції, до припинення перебування такої фізичної особи у складі Збройних Сил України або інших утворених відповідно до закону військових формувань, що переведені на воєнний стан або залучені до проведення антитерористичної операції.

При цьому, на органи військового управління, з`єднання, військові частини, вищі військові навчальні заклади, військові навчальні підрозділи закладів вищої освіти, установи та організації, які входять до організаційної структури Збройних Сил України, норма пункту 5 частини першої статті 236 КАС України не поширюється.

Зазначена правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 27.02.2023 у справі № 380/7845/21.

За таких обставин, суд дійшов висновку, про відсутність підстав для зупинення провадження у справі та необхідність відмовити в задоволенні клопотання представника відповідача про зупинення провадження у справі.

Щодо передачі справи в порядку ч. 1 ст. 29 КАС України, суд зазначає наступне.

Відповідно до ч. 1 ст. 25 КАС України, адміністративні справи з приводу оскарження індивідуальних актів, а також дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень, які прийняті (вчинені, допущені) стосовно конкретної фізичної чи юридичної особи (їх об`єднань), вирішуються за вибором позивача адміністративним судом за зареєстрованим у встановленому законом порядку місцем проживання (перебування, знаходження) цієї особи-позивача або адміністративним судом за місцезнаходженням відповідача, крім випадків, визначених цим Кодексом.

Представник відповідача, обгрунтовуючи необхідність передачі справи вказує на те, що військова частина НОМЕР_1 не має юридичної адреси у Миколаївській області та фізично не розташована. Разом з цим, згідно особистих даних позивача, його місце проживання : АДРЕСА_4 .

Так, дійсно позивачем при поданні позовної заяви зазначено адресу перебування (проживання): АДРЕСА_4 , а також адресу реєстрації : АДРЕСА_5 , та додано копію паспорту з відміткою про місце реєстрації у м. Миколаєві.

Наведеною вище нормою ст. 25 КАС України передбачено право позивача звертатися до адміністративного суду за зареєстрованим у встановленому законом порядку місцем проживання (перебування, знаходження), тому дану позовну заяву подано з дотриманням правил територіальної підсудності, а тому відсутні підстави для передачі адміністративної справи в порядку ч. 1 ст. 29 КАС України.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.25, 236, 248 КАС України, -

УХВАЛИВ:

1. В задоволенні клопотання військової частини НОМЕР_1 про зупинення провадження у адміністративній справі №400/8925/23 відмовити.

2. В задоволенні клопотання військової частини НОМЕР_1 про передачу справи в порядку ч.1 ст. 29 КАС України відмовити

3.Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення (підписання) суддею в порядку ст. 256 КАС України.

Оскарження ухвали окремо від рішення суду не допускається.

Суддя В. В. Біоносенко