Справа № 520/14911/23
Суддя: Тітов О.М.
Дата ухвалення: 2023-09-14 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Харківський окружний адміністративний суд
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

Харків

14 вересня 2023 року справа № 520/14911/23

Харківський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді - Тітова О.М.,

за участю секретаря судового засідання - Бойко В.О.,

представника позивача - Ципліцького Дмитра Олеговича,

представника відповідача - Тищенко Вікторії Володимирівни,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку загального позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції в Харківській області про визнання протиправним та скасування наказу, поновлення на посаді, -

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , код НОМЕР_1 ) звернувся до Харківського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Головного управління Національної поліції в Харківській області (вул. Жон Мироносиць, буд. 5, м. Харків, 61002, ), в якому, з урахуванням уточнених позовних вимог, просить суд:

- визнати протиправним та скасувати наказ Головного управління Національної поліції в Харківській області від 03.06.2023 р. №437 в частині, що стосується застосування до ОСОБА_1 дисциплінарної відповідальності у вигляді звільнення зі служби в поліції;

- визнати протиправним та скасувати наказ Головного управління Національної поліції в Харківській області №272 о/с від 14.06.2023 року, яким ОСОБА_1 звільнено з посади інспектора сектору реагування патрульної поліції відділення поліції №2 Богодухівського районного відділу поліції ГУНП в Харківській області з 14.06.2023 року;

- поновити ОСОБА_1 на посаді інспектора СРПП відділення поліції №2 Богодухівського РВП ГУНП в Харківській області.

В обґрунтування позовних вимог зазначив, що спірні накази про притягнення позивача до дисциплінарної відповідальності та звільнення зі служби є протиправними та просив їх скасувати.

Ухвалою Харківського окружного адміністративного суду від 22.06.2023 прийнято адміністративний позов до розгляду та відкрити спрощене провадження в адміністративній справі.

Ухвалою Харківського окружного адміністративного суду від 27.06.2023 клопотання представника позивача про розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження із повідомленням сторін за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції в Харківській області про визнання протиправним та скасування наказу, поновлення на посаді - задоволено частково. Суд перейшов до стадії підготовчого провадження у порядку загального позовного провадження по справі №520/14911/23.

Представник відповідача подав відзив на позовну заяву, в якому просить відмовити у задоволенні позовних вимог, з підстав їх необґрунтованості та недоведеності.

Протокольною ухвалою суду від 01.08.2023 закрито підготовче провадження та призначено розгляд справи по суті.

У судовому засіданні позивач підтримав позовні вимоги у повному обсязі, посилаючись на мотиви та доводи, викладені у позовній заяві.

Представник відповідача у судовому засіданні заперечував проти позовних вимог повністю, посилаючись на мотиви та доводи, викладені у відзиві на позовну заяву.

Розглянувши надані сторонами документи, дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, заслухавши пояснення представників сторін, Харківський окружний адміністративний суд встановив наступне.

ОСОБА_1 (далі - позивач) проходив службу в Національній поліції України на посаді інспектора СРПП відділення поліції №2 Богодухівського РВП ГУНП в Харківській області.

01.06.2023 до УГІ ГУНП в Харківській області з відділення поліції № 2 Богодухівського РВП надійшла інформація про те, що цього ж дня працівниками ТУ ДБР, розташованого у м. Полтаві, спільно з поліцейськими Харківського управління ДВБ НП України під процесуальним керівництвом Харківської обласної прокуратури, в рамках кримінального провадження від 19.04.2023 № 0000695 за ч. 4 ст. 191, ч. 4 ст. 185 КК України, на підставі ухвали Ленінського районного суду м. Харкова, проводились обшуки за місцем мешкання позивача, його автомобіля «Dacia Duster», н.з. НОМЕР_2 , а також за місцем мешкання батьків останнього за адресою: АДРЕСА_2 .

Згідно тексту ухвали Ленінського районного суду м. Харкова від 29.05.2023 працівники ТОВ «Агрофірма «Басово» ОСОБА_2 , 1989 р.н., ОСОБА_3 , 1953 р.н., та ОСОБА_4 ,1987 р.н., спільно із лейтенантом поліції ОСОБА_1 організували злочинну схему з привласнення та розтрати мінеральних добрив, що перебувають у власності зазначеного підприємства.

У ході обшуку на території приватного домоволодіння батьків лейтенанта поліції ОСОБА_1 виявлено та вилучено 5,5 т нітроамофосу та 4 т селітри.

За вказаними обставинами, наказом начальника ГУНП в Харківській області від 01.06.2023 № 1108 було призначено проведення службового розслідування.

За результатами службового розслідування в діях інспектора СРПП відділення поліції № 2 Богодухівського РВП ГУНП в Харківській області лейтенанта поліції ОСОБА_1 встановлені факти вчинення ним дисциплінарних проступків, а саме: 01.06.2023 у період з 13.00 до 15.00 вказаний поліцейський керував автомобілем ЗИЛ-ММ З 554М, н.з. НОМЕР_3 , не маючи при собі полісу обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, тим самим порушив вимоги п. 2.1 (ґ) Правил дорожнього руху України, абз. 2 частини 2 статті 16 Закону України «Про дорожній рух» та абз. 2 частини 5 статті 14 Закону України «Про дорожній рух» у частині неухильного дотримання вимог цього Закону та Правил дорожнього руху.

01.06.2023 у період з 13.00 до 15.00 при неодноразовому проїзді блокпосту № 38 «в`їзд смт Золочів траса Т-2103 поблизу цегляного заводу, розташованого за адресою: вул. Визволителів, 1, смт Золочів, Богодухівського району, Харківської області» на автомобілі ЗИЛ-ММ З 554М, н.з. НОМЕР_3 , лейтенант поліції ОСОБА_1 , будучи обізнаним з вимогами Порядку встановлення особливого режиму в`їзду і виїзду, обмеження свободи пересування громадян, іноземців та осіб без громадянства, а також руху транспортних засобів в Україні або в окремих її місцевостях, де введено воєнний стан, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 29.12.2022 № 1455, військовослужбовцям ДПСУ, які несли на ньому службу, для перевірки документів, необхідних для здійснення перевезення вантажу (документів на транспортний засіб, документів на вантаж, дорожнього листа тощо) не надав, а навпаки використав у власних інтересах свою приналежність до спеціального статусу особи як працівника поліції, назвавши пароль та надавши для ознайомлення своє службове посвідчення, що дозволило йому безперешкодно: без проведення огляду транспортного засобу та вантажу (товару) щодо відповідності документам на вантаж (товар) проїхати вказаний блокпост. Таким чином, останній зловживав наданими йому повноваженнями у власних протиправних цілях. Цього ж дня працівниками ТУ ДБР, розташованого у м. Полтаві, задокументовано факт крадіжки та перевезення лейтенантом поліції ОСОБА_1 на вказаному автомобілі мінеральних добрив: 5,5 т нітроамофосу та 4 т селітри, що належать ТОВ «Агрофірма «Басово» , які були вилучені під час обшуку. Автомобіль «ЗИЛ-ММЗ 554М», н.з. НОМЕР_3 , поставлений на майданчик тимчасового зберігання ТЗ ГУНП в Харківській області. Тим самим, лейтенантом поліції ОСОБА_1 проігноровані вимоги підпункту 1 пункту 20 вказаного Порядку.

Крім того, відповідач зазначив, що лейтенант поліції ОСОБА_1 у період з 19.04.2023 по 01.06.2023, перебуваючи на службі в поліції, замість виконання завдань, передбачених п. 2, 3 ч. 1 ст. 23 Закону України «Про Національну поліцію», щодо виявлення причини та умов, що сприяють вчиненню кримінальних та адміністративних правопорушень, вжиття у межах своєї компетенції заходів для їх усунення, щодо вжиття заходів з метою виявлення кримінальних, адміністративних правопорушень; щодо припинення виявленого правопорушення, сам вчинив відносно ТОВ «Агрофірма «Басово» дії, які призвели до внесення працівниками Територіального управлінням ДБР, розташованого у місті Полтаві, відомостей до ЄРДР № 0000695 за фактом вчинення поліцейським кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 191, ч. 4 ст. 185 КК України.

Таким чином, у ході проведення службового розслідування з встановлених дисциплінарною комісією обставин та відповідно до положень, викладених у нормативно-правових актах, відповідач прийшов до висновку, що враховуючи вищевикладене, інспектор СРПП відділення поліції № 2 Богодухівського РВП ГУНП в Харківській області лейтенант поліції ОСОБА_1 підлягає притягненню до найсуворішої дисциплінарної відповідальності у виді звільнення зі служби в поліції.

Так, Головним управлінням Національної поліції в Харківській області було видано Наказ «Про застосування дисциплінарних стягнень до поліцейських відділення поліції №2 Богодухівського РВП ГУНП в Харківській області» №437 від 03.06.2023 р. (далі - Наказ №437), яким, серед іншого, до позивача було застосовано дисциплінарне стягнення у виді звільнення зі служби в поліції за вчинення дисциплінарного проступку, що виразився у невиконанні вимог: ч. 2 ст. 19 Конституції України, ч. 1 ст. 8, пп. 1, 2 ч. 1 ст. 18, п. 2, 3 ч. 1 ст. 23 Закону України «Про Національну поліцію», п. 1, 2, 6, 13 ч. 3 ст. 1 Дисциплінарного статуту Національної поліції України, пп. 1 п. 20 Порядку встановлення особливого режиму в`їзду і виїзду, обмеження свободи пересування громадян, іноземців та осіб без громадянства, а також руху транспортних засобів в Україні або окремих її місцевостях, де введено воєнний стан, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 29.12.2022 р. №1455, п. 2.1 (ґ) Правил дорожнього руху України, абз. 2 ч. 5 ст. 14, абз. 2 ч. 2 ст. 16 Закону України «Про дорожній рух», п. 1.6 наказу начальника ГУНП в Харківській області від 19.10.2021 р. №2062, п. 1, 2, 3, 5 функціональних обов`язків (вих. від 08.02.2023 №336 вс/119-80/01/20-2023).

Зі змістом Наказу №437 вбачається, що відповідачем накладено дисциплінарне стягнення на позивача за те, що він:

а) вчинив відносно ТОВ «Агрофірма «Басово» дії, які призвели до внесення працівниками Територіального управління ДБР, розташованого у м. Полтаві, відомостей до ЄРДР №0000695 за фактом вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 191, ч. 4 ст. 185 КК України;

б) керував автомобілем, не маючи при собі полісу обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності наземних транспортних засобів;

в) при проїзді блокпосту військовослужбовцям ДПСУ, які несли на ньому службу, для перевірки документів, необхідних для здійснення перевезення вантажу (документів на транспортний засіб, документів на вантаж, дорожнього листа тощо) не надав, а зловжив у власних інтересах своєю приналежністю до спеціального статусу особи як працівника поліції, назвавши пароль та надавши своє службове посвідчення, що дозволило йому безперешкодно без проведення огляду транспортного засобу проїхати блокпост. В подальшому на автомобілі працівниками ДБР було задокументовано факт крадіжки мінеральних добрив.

Наказом ГУ НП в Харківській області від 14.06.2023 №272 о/с лейтенанта поліції - ОСОБА_1 звільнено із служби в поліції за пунктом 6 частини першої статті 77 Закону України «Про Національну поліцію» (у зв`язку із реалізацією дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення зі служби, накладеного відповідно до Дисциплінарного статуту Національної поліції України).

Не погоджуючись з оскаржуваними наказами відповідача, позивач звернувся з даною позовною заявою до суду.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд зазначає наступне.

Правові засади організації та діяльності Національної поліції України, статус поліцейських, а також порядок проходження служби в Національній поліції України визначені Законом України «Про Національну поліцію» від 02.07.2015 №580-VIII (далі по тексту - Закон України №580-VIII).

Положеннями частини першої статті 1 Закону України №580-VIII встановлено, Національна поліція України - це центральний орган виконавчої влади, який служить суспільству шляхом забезпечення охорони прав і свобод людини, протидії злочинності, підтримання публічної безпеки і порядку.

За визначенням статті 3 Закону України №580-VIII у своїй діяльності поліція керується Конституцією України, міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, цим та іншими законами України, актами Президента України та постановами Верховної Ради України, прийнятими відповідно до Конституції та законів України, актами Кабінету Міністрів України, а також виданими відповідно до них актами Міністерства внутрішніх справ України, іншими нормативно-правовими актами.

Відповідно до частини першої статті 17 Закону України №580-VIII поліцейським є громадянин України, який склав Присягу поліцейського, проходить службу на відповідних посадах у поліції і якому присвоєно спеціальне звання поліції.

Відповідно до частини першої статті 18 Закону України №580-VIII поліцейський зобов`язаний неухильно дотримуватися положень Конституції України, законів України та інших нормативно-правових актів, що регламентують діяльність поліції, та Присяги поліцейського.

Приписами частини другої статті 18 Закону України №580-VIII встановлено, що поліцейський зобов`язаний професійно виконувати свої службові обов`язки відповідно до вимог нормативно-правових актів, посадових (функціональних) обов`язків, наказів керівництва.

Відповідно до частини першої статті 19 Закону України №580-VIII поліцейські несуть кримінальну, адміністративну, цивільно-правову та дисциплінарну відповідальність відповідно до закону у разі вчинення протиправних діянь.

Положеннями частини другої статті 19 Закону України №580-VIII встановлено підстави та порядок притягнення поліцейських до дисциплінарної відповідальності.

Згідно частини першої статті 64 Закону України «Про Національну поліцію» особа, яка вступає на службу в поліції, складає Присягу на вірність Українському народові такого змісту: «Я, (прізвище, ім`я та по батькові), усвідомлюючи свою високу відповідальність, урочисто присягаю вірно служити Українському народові, дотримуватися Конституції та законів України, втілювати їх у життя, поважати та охороняти права і свободи людини, честь держави, з гідністю нести високе звання поліцейського та сумлінно виконувати свої службові обов`язки».

Відповідно до пункту 6 частини першої статті 77 Закону України №580-VIII поліцейський звільняється зі служби у зв`язку із реалізацією дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення зі служби, накладеного відповідно до Дисциплінарного статуту Національної поліції України.

Сутність службової дисципліни в Національній поліції України, повноваження поліцейських та їхніх керівників з її додержання, види заохочень і дисциплінарних стягнень, а також порядок їх застосування та оскарження визначає Закон України «Про Дисциплінарний статут Національної поліції України» від 15.03.2018 №2337-VIII (далі по тексту - Дисциплінарний статут)

Відповідно до частин першої та другої статті 1 Закону України «Про Дисциплінарний статут Національної поліції України» службова дисципліна - дотримання поліцейським Конституції і законів України, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, актів Президента України і Кабінету Міністрів України, наказів Національної поліції України, нормативно-правових актів Міністерства внутрішніх справ України, Присяги поліцейського, наказів керівників.

Відповідно до частини третьої статті 1 Дисциплінарного статуту службова дисципліна, крім основних обов`язків поліцейського, визначених статтею 18 Закону України «Про Національну поліцію», зобов`язує поліцейського: 1) бути вірним Присязі поліцейського, мужньо і вправно служити народу України; 2) знати закони, інші нормативно-правові акти, що визначають повноваження поліції, а також свої посадові (функціональні) обов`язки; 3) поважати права, честь і гідність людини, надавати допомогу та запобігати вчиненню правопорушень; 4) безумовно виконувати накази керівників, віддані (видані) в межах наданих їм повноважень та відповідно до закону; 5) вживати заходів до негайного усунення причин та умов, що ускладнюють виконання обов`язків поліцейського, та негайно інформувати про це безпосереднього керівника; 6) утримуватися від дій, що перешкоджають іншим поліцейським виконувати їхні обов`язки, а також які підривають авторитет Національної поліції України; 7) утримуватися від висловлювань та дій, що порушують права людини або принижують честь і гідність людини; 8) знати і виконувати заходи безпеки під час несення служби, дотримуватися правил внутрішнього розпорядку; 9) підтримувати рівень своєї підготовки (кваліфікації), необхідний для виконання службових повноважень; 10) берегти службове майно, забезпечувати належний стан зброї та спеціальних засобів; 11) поважати честь і гідність інших поліцейських і працівників поліції, надавати їм допомогу та стримувати їх від вчинення правопорушень; 12) дотримуватися правил носіння однострою та знаків розрізнення; 13) сприяти керівникові в організації дотримання службової дисципліни, інформувати його про виявлені порушення, у тому числі вчинені іншими працівниками поліції; 14) під час несення служби поліцейському заборонено перебувати у стані алкогольного, наркотичного та/або іншого сп`яніння.

Згідно частини першої статті 11 Дисциплінарного статуту за порушення службової дисципліни поліцейські незалежно від займаної посади та спеціального звання несуть дисциплінарну відповідальність згідно з цим Статутом.

Дисциплінарним проступком, відповідно до статті 12 Дисциплінарного статуту, визнається протиправна винна дія чи бездіяльність поліцейського, що полягає в порушенні ним службової дисципліни, невиконанні чи неналежному виконанні обов`язків поліцейського або виходить за їх межі, порушенні обмежень та заборон, визначених законодавством для поліцейських, а також у вчиненні дій, що підривають авторитет поліції.

Згідно з частиною першою, другою, третьою статті 13 Дисциплінарного статуту дисциплінарне стягнення є засобом підтримання службової дисципліни, що застосовується за вчинення дисциплінарного проступку з метою виховання поліцейського, який його вчинив, для безумовного дотримання службової дисципліни, а також з метою запобігання вчиненню нових дисциплінарних проступків.

Дисциплінарне стягнення має індивідуальний характер та не застосовується до поліцейського, вина якого у вчиненні дисциплінарного проступку не встановлена у визначеному порядку або який діяв у стані крайньої необхідності чи необхідної оборони.

До поліцейських можуть застосовуватися такі види дисциплінарних стягнень: 1) зауваження; 2) догана; 3) сувора догана; 4) попередження про неповну службову відповідність; 5) пониження у спеціальному званні на один ступінь; 6) звільнення з посади; 7) звільнення із служби в поліції.

Положеннями частин першої, другої, четвертої статті 14 Дисциплінарного статуту встановлено, що службове розслідування - це діяльність із збирання, перевірки та оцінки матеріалів і відомостей про дисциплінарний проступок поліцейського.

Службове розслідування проводиться з метою своєчасного, повного та об`єктивного з`ясування всіх обставин вчинення поліцейським дисциплінарного проступку, встановлення причин і умов його вчинення, вини, ступеня тяжкості дисциплінарного проступку, розміру заподіяної шкоди та для підготовки пропозицій щодо усунення причин вчинення дисциплінарних проступків.

Підставою для призначення службового розслідування є заяви, скарги та повідомлення громадян, посадових осіб, інших поліцейських, засобів масової інформації (далі - повідомлення), рапорти про вчинення порушення, що має ознаки дисциплінарного проступку, або безпосереднє виявлення ознак такого проступку посадовою особою поліції, за наявності достатніх даних, що вказують на ознаки дисциплінарного проступку.

Відповідно до частин першої та другої статті 18 Дисциплінарного статуту під час проведення службового розслідування поліцейський має право на захист, що полягає в наданні йому можливості надавати письмові пояснення щодо обставин вчинення дисциплінарного проступку та докази правомірності своїх дій.

Поліцейський, стосовно якого проводиться службове розслідування, має право: 1) надавати пояснення, подавати відповідні документи та матеріали, що стосуються обставин, які досліджуються; 2) подавати клопотання про отримання і залучення до матеріалів розслідування нових документів, отримання додаткових пояснень від осіб, які мають відношення до справи; 3) ознайомлюватися з матеріалами, зібраними під час проведення службового розслідування, робити їх копії за допомогою технічних засобів з урахуванням обмежень, передбачених Кримінальним процесуальним кодексом України, законами України «Про захист персональних даних», «Про державну таємницю» та іншими законами; 4) подавати скарги на дії осіб, які проводять службове розслідування; 5) користуватися правничою допомогою.

Відповідно до частини першої статті 19 Дисциплінарного статуту у висновку за результатами службового розслідування зазначаються: 1) дата і місце складання висновку, прізвище та ініціали, посада і місце служби членів дисциплінарної комісії, що проводила службове розслідування; 2) підстава для призначення службового розслідування; 3) обставини справи, зокрема обставини вчинення поліцейським дисциплінарного проступку; 4) пояснення поліцейського щодо обставин справи; 5) пояснення інших осіб, яким відомі обставини справи; 6) пояснення безпосереднього керівника поліцейського щодо обставин справи; 7) документи та матеріали, що підтверджують та/або спростовують факт вчинення дисциплінарного проступку; 8) відомості, що характеризують поліцейського, а також дані про наявність або відсутність у нього дисциплінарних стягнень; 9) причини та умови, що призвели до вчинення проступку, вжиті або запропоновані заходи для їх усунення, обставини, що знімають з поліцейського звинувачення; 10) висновок щодо наявності або відсутності у діянні поліцейського дисциплінарного проступку, а також щодо його юридичної кваліфікації з посиланням на положення закону; 11) вид стягнення, що пропонується застосувати до поліцейського у разі наявності в його діянні дисциплінарного проступку.

Відповідно до вимог статті 22 Закону України «Про запобігання корупції» особам, зазначеним в підпункті «з» (поліцейські) пункту 1 частини першої статті 3 цього Закону, забороняється використовувати свої службові повноваження або своє становище та пов`язані з цим можливості з метою одержання неправомірної виголи (грошові кошти або інше майно, переваги, пільги, послуги, нематеріальні активи, будь-які інші вигоди нематеріального чи негрошового характеру, які обіцяють, пропонують, надають або одержують без законних на те підстав) для себе чи інших осіб.

Згідно частини першої статті 24 Закону України «Про запобігання корупції» особи, уповноважені на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, прирівняні до них особи у разі надходження пропозиції щодо неправомірної вигоди або подарунка, незважаючи на приватні інтереси, зобов`язані невідкладно вжити таких заходів: 1) відмовитися від пропозиції; 2) за можливості ідентифікувати особу, яка зробила пропозицію; 3) залучити свідків, якщо це можливо, у тому числі з числа співробітників; 4) письмово повідомити про пропозицію безпосереднього керівника (за наявності) або керівника відповідного органу, підприємства, установи, організації, спеціально уповноважених суб`єктів у сфері протидії корупції.

Метою Правил етичної поведінки поліцейських, затверджених наказом МВС України від 09.11.2016 №1179 (далі по тексту Правила етичної поведінки поліцейських) є урегулювання поведінки поліцейських з дотриманням етичних норм, формування в поліцейських почуття відповідальності перед суспільством і законом за свої дії та бездіяльність, а також сприяння посиленню авторитету та довіри громадян до поліції.

Відповідно до пунктів 1, 2 частини першої розділу II Правил етичної поведінки поліцейських під час виконання службових обов`язків поліцейський повинен: неухильно дотримуватися положень Конституції та законів України, інших нормативно-правових актів, що регламентують діяльність поліції, та Присяги поліцейського; професійно виконувати свої службові обов`язки, діяти лише на підставі, у межах повноважень та в спосіб, що визначені Конституцією, законами України, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до Конституції та законів України, міжнародними договорами України, а також цими Правилами.

Відповідно до пункту 3 розділу IV Правил етичної поведінки поліцейських, затверджених наказом МВС України від 09.11.2016 № 1179, поліцейський за будь-яких обставин і відносно будь-якої людини як у робочий, так і в неробочий час зобов`язаний дотримуватися норм професійної етики.

Згідно з абзацом 5 пункту 1 розділу II Правил етичної поведінки поліцейських, під час виконання службових обов`язків поліцейський повинен неухильно дотримуватись антикорупційного законодавства України, обмежень, пов`язаних зі службою в Національній поліції України, визначених Законами України «Про Національну поліцію», «Про запобігання корупції» та іншими актами законодавства України.

Порядок проведення службових розслідувань у Національній поліції України, затверджений наказом Міністерства внутрішніх справ України 07.11.2018 №893 (далі по тексту Порядок №893) визначає процедуру проведення службового розслідування стосовно поліцейського, права учасників службового розслідування, порядок оформлення його результатів, прийняття та реалізації рішень за результатами службового розслідування.

Згідно з абзацом 2 пункту 2 розділу ІІ цього Порядку службове розслідування призначається, зокрема, за наявності даних про внесення до Єдиного реєстру досудових розслідувань відомостей про скоєння поліцейським кримінального правопорушення.

За змістом пункту 4 розділу V Порядку №893 службове розслідування має встановити: 1) наявність чи відсутність складу дисциплінарного проступку в діянні (дії чи бездіяльності) поліцейського, з приводу якого (якої) було призначено службове розслідування; 2) наявність чи відсутність порушень положень законів України чи інших нормативно-правових актів, організаційно-розпорядчих документів або посадових інструкцій; 3) ступінь вини кожної з осіб, що вчинили дисциплінарний проступок; 4) обставини, що пом`якшують або обтяжують ступінь і характер відповідальності поліцейського чи знімають безпідставні звинувачення з нього; 5) відомості, що характеризують поліцейського, а також дані про наявність або відсутність у нього дисциплінарних стягнень; 6) вид і розмір заподіяної шкоди; 7) причини та умови, що призвели до вчинення дисциплінарного проступку.

За змістом пункті 1, 2 розділу VІІ указаного Порядку, у разі якщо за результатами розгляду матеріалів службового розслідування (справи) дисциплінарна комісія встановить наявність у діях (бездіяльності) поліцейського дисциплінарного проступку, керівнику, який призначив службове розслідування, вносяться пропозиції щодо накладення на поліцейського дисциплінарного стягнення.

Наказ про застосування до поліцейського дисциплінарного стягнення виконується шляхом його оголошення в органі (підрозділі, закладі, установі) поліції, ЗВО та особистого ознайомлення поліцейського з ним, що здійснюється кадровим підрозділом органу (підрозділу, закладу, установи), ЗВО за місцем проходження служби зазначеним поліцейським. Таке ознайомлення засвідчується шляхом проставляння поліцейським, притягнутим до дисциплінарної відповідальності, підпису, прізвища та ініціалів на останньому аркуші копії наказу, долученої до його особової справи.

У ході розгляду цієї справи суд встановив, що спір виник у зв`язку із застосуванням до позивача дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення зі служби в поліції за вчинення дисциплінарного проступку, що виразився у невиконанні вимог: ч. 2 ст. 19 Конституції України, ч. 1 ст. 8, пп. 1, 2 ч. 1 ст. 18, п. 2, 3 ч. 1 ст. 23 Закону України «Про Національну поліцію», п. 1, 2, 6, 13 ч. 3 ст. 1 Дисциплінарного статуту Національної поліції України, пп. 1 п. 20 Порядку встановлення особливого режиму в`їзду і виїзду, обмеження свободи пересування громадян, іноземців та осіб без громадянства, а також руху транспортних засобів в Україні або окремих її місцевостях, де введено воєнний стан, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 29.12.2022 р. №1455, п. 2.1 (ґ) Правил дорожнього руху України, абз. 2 ч. 5 ст. 14, абз. 2 ч. 2 ст. 16 Закону України «Про дорожній рух», п. 1.6 наказу начальника ГУНП в Харківській області від 19.10.2021 р. №2062, п. 1, 2, 3, 5 функціональних обов`язків (вих. від 08.02.2023 №336 вс/119-80/01/20-2023).

Як вже судом встановлено, зі змістом Наказу №437 вбачається, що відповідачем накладено дисциплінарне стягнення на позивача за те, що він:

а) вчинив відносно ТОВ «Агрофірма «Басово» дії, які призвели до внесення працівниками Територіального управління ДБР, розташованого у м. Полтаві, відомостей до ЄРДР №0000695 за фактом вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 191, ч. 4 ст. 185 КК України;

б) керував автомобілем, не маючи при собі полісу обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності наземних транспортних засобів;

в) при проїзді блокпосту військовослужбовцям ДПСУ, які несли на ньому службу, для перевірки документів, необхідних для здійснення перевезення вантажу (документів на транспортний засіб, документів на вантаж, дорожнього листа тощо) не надав, а зловжив у власних інтересах своєю приналежністю до спеціального статусу особи як працівника поліції, назвавши пароль та надавши своє службове посвідчення, що дозволило йому безперешкодно без проведення огляду транспортного засобу проїхати блокпост. В подальшому на автомобілі працівниками ДБР було задокументовано факт крадіжки мінеральних добрив.

Як слідує з висновків з службового розслідування відповідач, виходив з того, що позивач був зобов`язаний не допускати вчинків, які несумісні з вимогами, що пред`являються до професійних і моральних якостей працівника поліції або підривають авторитет поліції.

У своїй практиці Верховний Суд, аналізуючи норми законодавства, які регулюють особливості проходження служби в поліції, неодноразово вказував, що однією з підстав для звільнення зі служби в поліції є реалізація дисциплінарного стягнення у виді звільнення зі служби, накладеного відповідно до Дисциплінарного статуту. Іншою підставою звільнення є набрання законної сили рішенням суду щодо притягнення до відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, пов`язаного з корупцією, або кримінального правопорушення.

Своєю чергою, притягнення особи до кримінальної відповідальності або до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, пов`язаного з корупцією, на підставі судового рішення, що набрало законної сили, є підставами для звільнення зі служби в поліції. Проте ці підстави не слід ототожнювати із підставами для притягнення особи до дисциплінарної відповідальності за наслідками службового розслідування, яким встановлено склад дисциплінарного проступку у виді порушення службової дисципліни та порушення Присяги поліцейського.

Водночас, вчинення працівником поліції діяння, за яке передбачено одночасно різні види юридичної відповідальності, зокрема дисциплінарну, кримінальну та/або адміністративну, не у всіх випадках ставить їх у залежність одне від одного.

Притягнення до різних видів юридичної відповідальності передбачає виконання/дотримання відмінних і самостійних (окремих) процедур, які передують ухваленню рішення про накладення певного виду стягнення.

Зокрема, питання про наявність підстав для накладення на працівника поліції дисциплінарного стягнення з`ясовується під час службового розслідування. Правова оцінка правильності рішення про притягнення працівника поліції до дисциплінарної відповідальності повинна фокусуватися насамперед на тому, чи таке рішення прийнято у межах повноважень, у порядку та спосіб, встановлені Конституцією України та законами України, чи дійсно в діях працівника поліції є встановлені законом підстави для застосування до нього дисциплінарного стягнення.

В аспекті спірних правовідносин треба зауважити, що з`ясування обставин, які слугували приводом для службового розслідування (реєстрація кримінального провадження за ознаками скоєння кримінального правопорушення), не може обмежуватися лише проміжними офіційними результатами досудового розслідування (письмовому повідомленні про підозру).

Аналогічного правового висновку Верховний Суд дійшов у постановах від 09.10.2019 у справі №812/1706/15, від 28.11.2019 у справі №802/1969/17-а, від 30.09.2021 у справі №814/334/17, від 30.07.2020 у справі №802/1767/17-а, від 08.05.2019 у справі №807/196/17.

Згідно з практикою Європейського суду з прав людини не є порушенням статті 6 Конвенції притягнення до дисциплінарної відповідальності на основі відомостей про факти, що встановлені у кримінальному провадженні, якщо такі відомості аналізувалися під кутом зору правил службової етики, навіть якщо особа була у кримінальному провадженні виправданою (див. mutatis mutandis рішення Європейської комісії з прав людини від 6 жовтня 1982 року у справі «X. v. Austria» про неприйнятність заяви №9295/81) чи таке провадження було закрите (див. mutatis mutandis рішення Європейської комісії з прав людини від 7 жовтня 1987 року у справі «C. v. the United Kingdom» про неприйнятність заяви №11882/85). Більше того, гарантована пунктом 2 статті 6 Конвенції презумпція невинуватості застосовується до процедури, яка за своєю суттю є кримінальною, і в межах якої суд робить висновок про вину особи саме у кримінально-правовому сенсі (рішення Європейського суду з прав людини від 11.02.2003 у справі «Ringvold v. Norway», заява №34964/97).

Відтак, зазначена гарантія не може бути поширена на дисциплінарні й інші провадження, які згідно з пунктом 1 статті 6 Конвенції охоплюються поняттям спору щодо прав та обов`язків цивільного характеру.

Тож вирішення питання про правомірність притягнення працівника органів поліції до дисциплінарної відповідальності, передбачає необхідність з`ясовувати склад дисциплінарного проступку в його діях, незалежно від того, яку кримінально-правову кваліфікацію, ці ж самі дії особи отримали в рамках кримінального провадження та які наслідки, у підсумку, настали для такої особи.

Такий підхід до вирішення питання про правомірність притягнення поліцейських до дисциплінарної відповідальності застосовано Верховним Судом, зокрема, у постановах від 07.02.2020 у справі №260/1118/18, від 28.02.2020 у справі №825/1398/17, від 06.03.2020 у справі №804/1758/18, від 30.07.2020 у справі №802/1767/17-а і від 20.10.2020 у справі №340/1502/19.

Адміністративний суд у силу вимог частини третьої статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України у порядку судового контролю за рішеннями, діями чи бездіяльністю суб`єктів владних повноважень повинен дослідити, чи прийняті (вчинені) вони, зокрема, на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України, обґрунтовано, розсудливо, з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення, пропорційно тощо.

У свою чергу, суб`єкт владних повноважень повинен довести суду правомірність свого рішення належними, допустимими та достовірними доказами, зокрема, матеріалами службового розслідування тощо. Водночас саме лише відтворення у висновку службового розслідування фабули кримінального правопорушення чи інших обставин, наведених у рішеннях слідчого (прокурора, слідчого судді) в рамках досудового розслідування кримінального правопорушення, а так само відтворення у висновку службового розслідування внесених до Єдиного реєстру досудових розслідувань відомостей, не є достатньою правовою підставою та єдиною для того, щоб вважати такий висновок обґрунтованим, як і ухвалене на підставі нього рішення. Обставини подій, що стали підставою для призначення службового розслідування, мають бути підтверджені й оцінені в сукупності з іншими зібраними під час службового розслідування поясненнями й документами.

Оцінюючи доводи відповідача суд враховує, що в основі поведінки працівника поліції закладені етичні, правові та службово-дисциплінарні норми поведінки.

Необхідно зазначити, що службова дисципліна базується на високій свідомості та зобов`язує кожного працівника поліції, зокрема, дотримуватися законодавства, неухильно виконувати вимоги Присяги, статутів і наказів начальників; з гідністю і честю поводитися в позаслужбовий час, бути прикладом у дотриманні громадського порядку, припиняти протиправні дії осіб, які їх учиняють.

З тексту Присяги поліцейського, неухильне дотримання якої визначено законом, слідує, що в основі поведінки працівника поліції закладені етичні, правові та службово-дисциплінарні норми поведінки, недодержання яких утворює факт порушення Присяги. Тому складаючи Присягу, поліцейський покладає на себе не тільки певні службові зобов`язання, але й моральну відповідальність за їх виконання.

Порушення Присяги слід розуміти як скоєння поліцейським проступку (вчинку) проти інтересів служби, який суперечить покладеним на нього обов`язкам, підриває довіру до нього як до носія влади, що призводить до приниження авторитету органів поліції та унеможливлює подальше виконання ним своїх обов`язків.

Присяга поліцейського передбачає зобов`язання виконувати обов`язки сумлінно.

Тобто, порушення Присяги - це несумлінне, недобросовісне виконання обов`язків поліцейським. Про несумлінність дій (бездіяльності) поліцейського свідчить невиконання обов`язків умисно або внаслідок недбалого ставлення до них.

Невиконання чи неналежне виконання поліцейським службової дисципліни є дисциплінарним проступком, вчинення якого є підставою для дисциплінарної відповідальності.

Обрання виду стягнення за дисциплінарний проступок перебуває у площині дискреційних повноважень суб`єкта його накладення, який, приймаючи рішення про обрання конкретного виду дисциплінарного стягнення, повинен урахувати, зокрема, тяжкість проступку, обставини, за яких його скоєно, попередню поведінку особи, її ставлення до виконання посадових обов`язків тощо. Одночасно з цим, застосування дисциплінарного стягнення у виді звільнення зі служби в НП України є крайнім заходом дисциплінарного впливу, проте його застосування здійснюється на розсуд уповноваженої особи з урахуванням обставин у справі та не потребує наведення неможливості застосування інших видів дисциплінарних стягнень.

Стосовно правової оцінки правильності й обґрунтованості рішення про притягнення до дисциплінарної відповідальності, то вона повинна фокусуватися насамперед на такому:

- чи прийнято рішення у межах повноважень, у порядку та спосіб, встановлені Конституцією та законами України;

- чи дійсно у діянні особи є склад дисциплінарного порушення;

- чи є встановлені законом підстави для застосування дисциплінарного стягнення;

- чи є застосований вид стягнення пропорційним (співмірним) із учиненим діянням.

У аспекті спірних правовідносин необхідно зазначити, що вирішення питання про правомірність притягнення працівника органів поліції до дисциплінарної відповідальності передбачає необхідність з`ясовувати склад саме дисциплінарного проступку в його діях.

Під час вивчення висновків службового розслідування з`ясовано, що підставою для застосування до позивача дисциплінарного стягнення стало скоєння ним дисциплінарного проступку у виді порушення службової дисципліни, що полягає у вчиненні дій, несумісних з вимогами, які пред`являються до професійно-моральних якостей поліцейського

Ураховуючи правове визначення таких понять як «службова дисципліна», «дисциплінарний проступок» відповідач дійшов передчасного висновку про те, що наявність кримінального провадження №0000695 за ознаками правопорушення, передбаченого ч.4 ст.191, ч.4 ст.185 КК України, дає достатні та самостійні підстави для висновків щодо вчинення позивачем дисциплінарного проступку у виді порушення службової дисципліни, позаяк рішення по кримінальному провадженню не може свідчити про наявність чи відсутність вини особи у скоєні дисциплінарного проступку або самого факту скоєння такого проступку, оскільки в указаному випадку надається правова кваліфікація діям (бездіяльності) особи на підставі КК України.

Також, суд звертає увагу, що матеріали справи не містять інформації щодо факту керування автомобіля позивачем при відсутності полісу обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності наземних транспортних засобів та факт ненадання документів на блокпост.

Під час подій, що описуються відповідачем у Наказі №437, а саме: 01.06.2023 р. у період з 13:00 до 15:00 керував автомобілем дійсно позивач.

Однак, відповідач фактично вказує на те, що позивачем було порушено вимоги Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», відповідальність за що передбачена ч. 1 ст. 126 КУпАП, а саме керування транспортним засобом особою, яка не має при собі або не пред`явила у спосіб, який дає можливість поліцейському прочитати та зафіксувати дані, що містяться в посвідченні водія відповідної категорії, реєстраційному документі на транспортний засіб, а також полісі (договорі) обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів (страхового сертифіката «Зелена картка»), або не пред`явила електронне посвідчення водія та електронне свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу, чинний внутрішній електронний договір зазначеного виду обов`язкового страхування у візуальній формі страхового поліса, а також інших документів, передбачених законодавством.

Наведені положення фактично продубльовано у абз. 2 ч. 5 ст. 14, абз. 2 ч. 2 ст. 16 Закону України «Про дорожній рух», на порушенні яких акцентує свою увагу відповідач у Наказі №437.

Відповідно до п. 21.2, 21.4 ст. 21 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» контроль за наявністю договорів обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів здійснюється: відповідними підрозділами Національної поліції при складанні протоколівщодо порушень правил дорожнього руху та оформленні матеріалів дорожньо-транспортних пригод; органами Державної прикордонної служби України під час перетинання транспортними засобами державного кордону України.

У разі експлуатації транспортного засобу на території України без наявності чинного поліса обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності особа несе відповідальність, встановлену законом.

Враховуючи відсутність будь-яких дій органів Національної поліції України та ДПСУ стосовно притягнення позивача до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 126 КУпАП України, відповідачем не надано пояснень та доказів стосовно того, яким чином відповідач самостійно встановив факт порушення позивачем законодавства про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів.

Стосовно зловживання у власних інтересах своєю приналежністю до спеціального статусу особи як працівника поліції, шляхом називання пароля та надання свого службового посвідчення при перетинанні блокпосту, суд зазначає наступне.

З пояснень працівників ДПСУ та ВСП від 13 червня 2023 р., які в той час перебували на блокпосту, вбачається, що позивач не пред`являв службового посвідчення та не називав жодних паролів для перетину блокпосту.

Також суд зазначити, що відповідно до п. 10 Порядку перевірки документів в осіб, огляду речей, транспортних засобів, багажу та вантажів, службових приміщень і житла громадян під час забезпечення заходів правового режиму воєнного стану, що затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 29 грудня 2021 р. №1456 уповноважена особа має право зупиняти транспортні засоби в разі: порушення водієм Правил дорожнього руху; якщо є очевидні ознаки, що свідчать про технічну несправність транспортного засобу; якщо є інформація, що свідчить про причетність водія або пасажирів транспортного засобу до вчинення дорожньо-транспортної пригоди, кримінального чи адміністративного правопорушення, або якщо є інформація, що свідчить про те, що транспортний засіб чи вантаж можуть бути об`єктом чи знаряддям учинення дорожньо-транспортної пригоди, кримінального чи адміністративного правопорушення; якщо транспортний засіб перебуває в розшуку; необхідності здійснення опитування водія чи пасажирів про обставини вчинення дорожньо-транспортної пригоди, кримінального чи адміністративного правопорушення, свідками якого вони є або могли бути; необхідності залучення водія транспортного засобу до надання допомоги іншим учасникам дорожнього руху або поліцейським або як свідка під час оформлення протоколів про адміністративні правопорушення чи матеріалів дорожньо-транспортних пригод; необхідності обмеження чи заборони руху транспортних засобів; якщо спосіб закріплення вантажу на транспортному засобі створює небезпеку для інших учасників дорожнього руху; порушення порядку визначення і використання на транспортному засобі спеціальних світлових або звукових сигнальних пристроїв; проїзду транспортних засобів через блокпости та контрольні пункти в`їзду-виїзду.

Таким чином, уповноважені особи ДПСУ мали право зупинити транспортний засіб для вчинення подальших перевірочних дій у встановлених законодавством випадках.

Також, суд зазначає, що із висновку службового розслідування від 03.06.2023 вбачається, що під час проведення службового розслідування дсциплінарною комісією ГУНП в Харківській області здійснено виїзд на територію блокпосту № 38 та встановлено, що 01.06.2023 на блокпосту несли службу прикордонники ВЧ НОМЕР_4 . Під час спілкування зі старшим наряду капітаном ОСОБА_5 , останній пояснив, що 01.06.2023 у період часу з 13:00 до 15:00 поліцейський ОСОБА_1 у цивільному одязі, будучи за кермом вантажного автомобіля ЗИЛ, два рази проїжджав через блокпост та під час проїзду зупинився, пред`явив службове посвідчення та назвав пароль. У зв`язку із цим автомобіль, яким керував позивач та вантаж, який він перевозив, не перевірялися. Вказана інформація також відображена у довідці "За фактом виїзду до смт. Золочів Богодухівського району Харківської області" №бн/119-15-2023, складеної членом дисциплінарної комісії - старшим інспектором ВП УГІ ГУНП в Харківській області 02.06.2023.

Разом із тим, суд звертає увагу, що за клопотанням позивача судом допитано в якості свідка ОСОБА_5 .

Так, при допиті ОСОБА_5 , останній зазначив, що особисто не здійснював зупинку автотранспортного засобу ОСОБА_1 , та з ним не спілкувався. Також зазначив, що зазначена вище інформація, відображена у довідці "За фактом виїзду до смт. Золочів Богодухівського району Харківської області" №бн/119-15-2023, складеної членом дисциплінарної комісії - старшим інспектором ВП УГІ ГУНП в Харківській області 02.06.2023 ОСОБА_6 та у висновку службового розслідування за відомостями викладеними в доповідній записці УГІ ГУНП в Харківській області від 01.06.2023 за вих. №905/119-15/01-2023 не відповідає дійсності, оскільки ОСОБА_5 взагалі не розмовляв з ОСОБА_6 та відповідно не повідомляв останньому вказану інформацію.

Водночас, у матеріалах службового розслідування відсутні будь-які інші докази, що були добуті в ході службового розслідування та надавали б підстави для висновку про наявність у діях позивача складу саме дисциплінарного проступку у виді порушення службової дисципліни.

Між тим сутність дисциплінарного проступку полягає у невиконанні чи неналежному виконанні особою службової дисципліни. Такими обставинами є виключно фактичні дані, що свідчать про реальну наявність у діях особи ознак дисциплінарного проступку, зокрема, протиправної поведінки, шкідливих наслідків та причинного зв`язку між ним і дією (бездіяльністю) порушника дисципліни.

Під вчинками, що підривають авторитет працівника Національної поліції, розуміються протиправні, винні діяння, які здійснені посадовою особою, у зв`язку з виконанням службових обов`язків або не пов`язані з їх виконанням, але за своїм характером здатні принизити в очах громадськості гідність та авторитет працівника, що мають бути доведені у визначеному порядку.

Самого лише посилання на загальні вимоги Дисциплінарного статуту, Присяги працівника поліції та Правил етичної поведінки поліцейських, як і посилання на публікації у ЗМІ, недостатньо для належного обґрунтування рішення про застосування такого найсуворішого виду дисциплінарного стягнення як звільнення зі служби. Необхідно конкретизувати кваліфікацію установленого порушення поліцейським вказаних вимог шляхом чіткого визначення у чому саме полягає таке порушення.

Суд звертає увагу на те, що висновок службового розслідування не містить обґрунтованих відомостей щодо наявності причинного зв`язку між неправомірними діяннями позивача та їх наслідками, зокрема, чи наявний в діях позивача склад дисциплінарного проступку, його наслідки (їх тяжкість), що настали у зв`язку з цим; вимоги законодавства або посадові обов`язки, які було порушено позивачем; наявність вини позивача та ступень її тяжкості, обставини, що пом`якшують чи обтяжують ступінь відповідальності.

Верховний Суд наголошував на тому, що будь-які фактори, у тому числі суспільний резонанс навколо відповідних подій, не звільняють суб`єкта владних повноважень від обов`язку під час прийняття рішення діяти на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією й законами України та не виключає необхідність з`ясувати і встановлювати саме наявність складу дисциплінарного проступку в діяннях поліцейського (пункт 82 постанови від 09.02.2022 у справі №160/12290/20).

Беручи до уваги наведене, суд дійшов висновку, що застосування відповідачем до позивача найсуворішого виду дисциплінарного стягнення у виді звільнення зі служби за вчинення дисциплінарного проступку, який виразився у недотриманні принципів діяльності поліції та вчинення дій, не сумісних з вимогами, що пред`являються до професійно-етичних якостей поліцейського, що призвело до приниження авторитету органу Національної поліції є передчасними, оскільки висновки службового розслідування ґрунтуються лише на матеріалах кримінального провадження, припущеннях та недостовірних даних (начебто пояснення ОСОБА_5 , яким наявність таких спростована).

Отже, суд дійшов висновку про те, що факт порушення позивачем саме службової дисципліни відповідачем в ході службового розслідування не встановлений, належними та допустимими доказами не доведений.

Враховуючи викладене суд зазначає, що обраний вид дисциплінарного стягнення - звільнення зі служби в поліції, не відповідає критеріям, встановленим частиною другою статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України, щодо обґрунтованості та пропорційності, оскільки при визначенні виду дисциплінарного стягнення мають враховуватися тяжкість проступку, обставини, за яких його скоєно, заподіяна шкода, попередня поведінка особи та визнання нею своєї вини, її ставлення до виконання службових обов`язків, рівень кваліфікації тощо. Тобто, необхідною умовою для накладення стягнення є така ознака порушення службової дисципліни, як вина працівника, наявність якої має бути обов`язково доведена роботодавцем.

За таких обставин, суд дійшов висновку, що наказ Головного управління Національної поліції в Харківській області від 03.06.2023 р. №437 в частині, що стосується застосування до ОСОБА_1 дисциплінарної відповідальності у вигляді звільнення зі служби в поліції, прийнятий без врахування всіх обставин, що мають значення для прийняття рішення, та з порушенням принципу розсудливості, а отже підлягає скасуванню.

Таким чином, у цій частині позовні вимоги підлягають задоволенню.

Щодо позовних вимог у частині визнання протиправним та скасування наказу Головного управління Національної поліції в Харківській області №272 о/с від 14.06.2023 року, яким ОСОБА_1 звільнено з посади інспектора сектору реагування патрульної поліції відділення поліції №2 Богодухівського районного відділу поліції ГУНП в Харківській області з 14.06.2023 року та поновлення ОСОБА_1 на посаді інспектора СРПП відділення поліції №2 Богодухівського РВП ГУНП в Харківській області, суд зазначає наступне.

Як вже зазначалось, наказом ГУ НП в Харківській області від 14.06.2023 №272 о/с звільнено зі служби в поліції згідно Закону України «Про національну поліцію» за пунктом 6 частини першої статті 77 (у зв`язку з реалізацією дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення зі служби, накладеного відповідно до Дисциплінарного статуту Національної поліції України) лейтенанта поліції ОСОБА_1 /0087843/, з посади інспектора сектору реагування патрульної поліції відділення поліції №2 Богодухівського районного відділу поліції ГУНП в Харківській області, з 14.06.2023, з виплатою компенсації за невикористану щорічну чергову оплачувану відпустку за період з 01.0.12023 по 14.06.2023 у кількості 15 діб.

Підставою для видання вказаного наказу став наказ ГУНП в Харківській області від 03.06.2023 №437.

Згідно статті 77 Закону України «Про Національну поліцію» днем звільнення зі служби в поліції вважається день видання наказу про звільнення або дата, зазначена в наказі про звільнення. День звільнення вважається останнім днем служби.

Звільнення осіб рядового і начальницького складу з органів внутрішніх справ як вид стягнення є крайнім заходом дисциплінарного впливу.

Оскільки, відповідно до наказу №272 о/с позивача звільнено 14.06.2023, суд приходить до висновку про поновлення на службі ОСОБА_1 з вказаної дати.

Застосувавши до позивача крайній захід дисциплінарного впливу у вигляді звільнення без наявності достатніх та доведених правових підстав, відповідачем порушені приписи діючого законодавства, отже позовні вимоги у цій частині підлягають задоволенню.

Відповідно до пунктів 3 частини першої статті 371 Кодексу адміністративного судочинства України, негайно виконуються рішення суду про поновлення на посаді у відносинах публічної служби.

Таким чином, суд вважає за необхідне допустити судове рішення у частині поновлення позивача на посаді.

Відповідно до частини першої статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Приписами частини другої статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Враховуючи викладене, суд приходить до висновку про наявність правових підстав для задоволення позовних вимог позивача.

Щодо розподілу судового збору, суд зазначає наступне.

Предметом спору є поновлення на роботі.

Відповідно до частини першої статті 5 Закону України «Про судовий збір» від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються позивачі - у справах про стягнення заробітної плати та поновлення на роботі.

Враховуючи те, що позивач звільнений від сплати судового збору відповідно пункту 1 частини першої статті 5 Закону України «Про судовий збір», а докази понесення ним інших судових витрати відсутні, виходячи з положень статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України розподіл судових витрат не здійснюється.

Керуючись статтями 72-74, 77, 241-246, 250, 262 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Адміністративний позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_5 ) до Головного управління Національної поліції в Харківській області (вул. Жон Мироносиць, буд. 5, м. Харків, 61002, ЄДРПОУ ) про визнання протиправним та скасування наказу, поновлення на посаді - задовольнити.

Визнати протиправним та скасувати наказ Головного управління Національної поліції в Харківській області від 03.06.2023 р. №437 в частині, що стосується застосування до ОСОБА_1 дисциплінарної відповідальності у вигляді звільнення зі служби в поліції.

Визнати протиправним та скасувати наказ Головного управління Національної поліції в Харківській області №272 о/с від 14.06.2023 року, яким ОСОБА_1 звільнено з посади інспектора сектору реагування патрульної поліції відділення поліції №2 Богодухівського районного відділу поліції ГУНП в Харківській області з 14.06.2023 року.

Поновити ОСОБА_1 на посаді інспектора СРПП відділення поліції №2 Богодухівського РВП ГУНП в Харківській області.

Рішення суду у частині поновлення ОСОБА_1 на посаді (роботі) допустити до негайного виконання.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення виготовлено 21.09.2023.

Суддя О.М.Тітов