Справа № 520/13843/23
Суддя: Сагайдак В.В.
Дата ухвалення: 2023-09-21 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Харківський окружний адміністративний суд
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

Харків

21 вересня 2023 року Справа № 520/13843/23

Харківський окружний адміністративний суд у складі: головуючого судді Сагайдака В.В., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 , АДРЕСА_1 , ) до Міністерства у справах ветеранів України (пров. Музейний, буд. 12,м.Київ,01001, ) третя особа: Державний секретар Міністерства у справах ветеранів України Загайний Віталій Анатолійович (пров. Музейний, буд. 12,м. Київ 1,01001 ) про поновлення на посаді,-

В С Т А Н О В И В:

Позивач, звернувся до Харківського окружного адміністративного суду з позовом, в якому просить суд:

- залучити держсекретаря Міністерства у справах ветеранів України Загайного Віталія Анатолійовича у якості третьої особи по справі.

- зобов`язати Міністерство у справах ветеранів України поновити на роботі ОСОБА_1 на посаді головного спеціаліста Міжрегіонального відділу у Донецькій, Луганській та Харківській областях.

- стягнути з Міністерства у справах ветеранів України на мою користь кошти за час мого вимушеного прогулу, сума яких буде розрахована бухгалтерією Міністерства з дати звільнення ОСОБА_1 з військової служби 08.05.23 по дату видання наказу Міністерством про поновлення позивача на посаді, виходячи з його середньомісячної заробітної плати.

- стягнути з Міністерства у справах ветеранів України на користь позивача кошти у сумі 24000 (двадцять чотири тисячі) гривень моральної шкоди.

В обґрунтування позовної заяви позивачем зазначено, що позивач звільнений з державної служби у зв`язку із досягненням 65-річного віку. Однак, Законом України «Про державну службу» у редакції з 01.01.2021 передбачено право бути призначеним на посаду державної служби після досягнення вказаного віку до досягнення віку 70 років.

Відповідач надав до суду відзив, згідно змісту якого у задоволенні вимог просив суд відмовити.

З огляду на вказане вище, суд вважає за можливе розглянути справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами.

Судом встановлено, що позивача 27.06.2019 призначений на посаду головного спеціаліста Відділу у Харківській області Міністерства у справах ветеранів України.

У зв`язку із призовом ОСОБА_1 на військову службу під час мобілізації на особливий період наказом Мінветеранів від 16.03.2022 № 128-к ОСОБА_1 було увільнено від роботи з 25.02.2022 на строк до закінчення особливого періоду або до дня фактичного звільнення з військової служби. ОСОБА_1 30.04.2022 досяг граничного віку перебування на державній службі (65 років).

Відповідно до частини четвертої статті 83 Закону України Про державну службу наказом Мінветеранів від 26.04.2022 № 198-к ОСОБА_1 було продовжено строк перебування на державній службі на один рік до 30.04.2023 (включно) на займаній посаді.

У зв`язку із реорганізацією територіального органу Мінветеранів наказом Мінветеранів від 02.01.2023 № 10-к (із змінами, внесеними наказом Мінветеранів від 09.01.2023 № 50-к ОСОБА_1 переведено з посади головного спеціаліста Відділу у Харківській області на рівнозначну посаду головного спеціаліста Міжрегіонального відділу у Донецькій, Луганській та Харківській областях.

ОСОБА_1 звернувся до Мінветеранів із заявою від 28.04.2023 про продовження проходження ним державної служби у Мінветеранів після досягнення ним 66-річного віку.

За результатом розгляду заяви Мінветеранів листом від 03.05.2023 № 3850/11/11.1-23 поінформувало ОСОБА_1 , що рішення про продовження строку перебування на державній службі державним секретарем Мінветеранів не прийнято.

У зв`язку з досягненням ОСОБА_1 66-річного віку та закінченням строку призначення на посаді оскаржуваним наказом Мінветеранів від 28.04.2023 № 364-к 30.04.2023 ОСОБА_1 було звільнено з посади головного спеціаліста Міжрегіонального відділу у Донецькій, Луганській та Харківській областях на підставі пункту 7 частини першої статті 83 Закону України Про державну службу.

Мінветеранів листом від 28.04.2023 № 57-13.2 повідомило ОСОБА_1 про звільнення з посади головного спеціаліста Міжрегіонального відділу у Донецькій, Луганській та Харківській областях.

Після чого, на ім`я державного секретаря Мінветеранів Загайного В. А. надійшла скарга ОСОБА_1 від 18.05.2023 № М-1204 про незгоду зі своїм звільненням під час проходження військової служби, а також посилаючись на дискримінацію за віком у здійсненні права на працю, з вимогою утворення комісії для перевірки викладених у скарзі фактів.

Наказом Мінветеранів від 26.05.2023 № 119 утворено комісію з розгляду скарги ОСОБА_1 від 18.05.2023.

За результатами розгляду скарги ОСОБА_1 утворена комісія подала державному секретарю висновок про відсутність дискримінації за віком під час звільнення ОСОБА_1 та з пропозицією внести зміни до наказу Мінветеранів від 28.04.2023 № 364-к в частині уточнення дати звільнення. ОСОБА_1 08.05.2023 звільнений з військової служби у відставку Збройних Сил України.

Наказом Мінветеранів від 02.06.2023 № 457-к внесені зміни до наказу Мінветеранів від 28.04.2023 № 364-к, яким визначено дату фактичного звільнення ОСОБА_1 перший робочий день, наступний за днем закінчення особливого періоду або днем фактичного звільнення з військової служби.

Відповідно до пункту 2 наказу Мінветеранів від 02.06.2023 № 457-к датою фактичного звільнення ОСОБА_1 з посади головного спеціаліста Міжрегіонального відділу у Донецькій, Луганській та Харківській областях вважається 09.05.2023 перший робочий день після звільнення ОСОБА_1 з військової служби у відставку Збройних Сил України, на підставі листа Національної гвардії України від 15.05.2023 № 40/05/9/1-3057.

З урахуванням висновку комісії та листа Національної гвардії України від 15.05.2023 № 40/05/9/1-3057, Мінветеранів листом від 07.06.2023 № 5057/1.7/11.1-23 надало відповідь на скаргу ОСОБА_1 від 18.05.2023.

Не погоджуючись з вказаним позивач звернувся з даним позовом до суду.

Надаючи оцінку спірним правовідносинам суд виходить з наступного.

Частиною 2 ст.19 Конституції України визначено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Стаття 43 Конституції України гарантує, що кожен має право на працю, що включає можливість заробляти собі на життя працею, яку він вільно обирає або на яку вільно погоджується. Громадянам гарантується захист від незаконного звільнення.

Відносини, що виникають у зв`язку із вступом на державну службу, її проходженням та припиненням регулює Закон України від 10 грудня 2015 року №889-VIII "Про державну службу" (далі Закон №889-VIII).

Відповідно до частин 2, 3 ст.5 вказаного Закону відносини, що виникають у зв`язку із вступом, проходженням та припиненням державної служби, регулюються цим Законом, якщо інше не передбачено законом. Дія норм законодавства про працю поширюється на державних службовців у частині відносин, не врегульованих цим Законом.

Згідно з ч.1 ст.1 Закону №889-VIII державна служба це публічна, професійна, політично неупереджена діяльність із практичного виконання завдань і функцій держави, а згідно з п.4 ч.1 ст.83 Закону №889-VIII державна служба припиняється за ініціативою суб`єкта призначення (стаття 87, 87-1 цього Закону).

Положеннями статті 83 Закону №889-VIII передбачено підстави для припинення державної служби.

Так, відповідно до ч.1 зазначеної статті передбачено, що державна служба припиняється:

1) у разі втрати права на державну службу або його обмеження (стаття 84 цього Закону);

2) у разі закінчення строку призначення на посаду державної служби (стаття 85 цього Закону);

3) за ініціативою державного службовця або за угодою сторін (стаття 86 цього Закону);

4) за ініціативою суб`єкта призначення (стаття 87 цього Закону);

5) у разі настання обставин, що склалися незалежно від волі сторін (стаття 88 цього Закону);

6) у разі незгоди державного службовця на проходження державної служби у зв`язку із зміною її істотних умов (стаття 43 цього Закону);

7) у разі виходу державного службовця на пенсію або досягнення ним 65-річного віку, якщо інше не передбачено законом;

8) у разі застосування заборони, передбаченої Законом України "Про очищення влади";

9) з підстав, передбачених контрактом про проходження державної служби (у разі укладення) (стаття 88-1 цього Закону).

У той же час, частинами 3, 4 ст.83 Закону №889-VIII визначено, що у разі звільнення з державної служби на підставі пунктів 6 і 7 частини першої цієї статті державному службовцю виплачується вихідна допомога у розмірі середньої місячної заробітної плати. Вихідна допомога державному службовцю, який звільняється на підставі пункту 7 частини першої цієї статті, виплачується одноразово за його бажанням у разі виходу на пенсію або досягнення 65-річного віку.

У зв`язку з потребами служби державний службовець за рішенням суб`єкта призначення може бути залишений на державній службі після досягнення 65-річного віку за його згодою. Рішення про продовження строку перебування на державній службі приймається суб`єктом призначення щороку, але не більш як до досягнення державним службовцем 70-річного віку.

Згідно з п.4 ч.2 ст.34 Закону №889-VIII строкове призначення на посаду здійснюється у разі призначення особи, яка досягла 65-річного віку, на посаду державної служби на один рік з правом повторного призначення без обов`язкового проведення конкурсу щорічно.

Суд врахував, що наведені норми включено у Закон №889-VIII Законом України від 15 грудня 2020 року №1081-IX «Про внесення змін до Бюджетного кодексу України», зокрема, ним виключено обмеження щодо вступу на державну службу особи, яка досягла 65-річного віку, передбачено умови вступу на державну службу, а також проходження державної служби особами після досягнення 65 років.

Таким чином, наведеними нормами передбачено продовження проходження служби державного службовця за його згодою після досягнення 65-річного віку, але не більше як до досягнення ним 70-річного віку без звільнення такого державного службовця за рішенням керівника.

Згідно з роз`ясненням Національного агентства України з питань державної служби від 15.03.2021 №131-р/з рішення про продовження служби доцільно оформлювати наказом (розпорядженням).

Як установлено судом, ОСОБА_1 звернувся до Мінветеранів із заявою від 28.04.2023 про продовження проходження ним державної служби у Мінветеранів після досягнення ним 66-річного віку.

Отже, позивач відповідно до ч.4 ст.83 Закону №889-VIII виявив згоду на залишення на державній службі після досягнення ним 66-річного віку.

За результатом розгляду заяви Мінветеранів листом від 03.05.2023 № 3850/11/11.1-23 поінформувало ОСОБА_1 , що рішення про продовження строку перебування на державній службі державним секретарем Мінветеранів не прийнято.

У той же час, такі фактори як бажання особи продовжити службу після досягнення нею 65-річного не є підставами для продовження державної служби після досягнення особою граничного віку перебування на службі, про що вірно зазначає відповідач.

Відповідно до роз`яснення Національного агентства України з питань державної служби від 15.03.2021 року № 131 «Щодо призначення на посаду державної служби та продовження строку перебування на державній службі особи, яка досягла 65-річного віку» Законами України від 15 грудня 2020 року № 1081-IX «Про внесення змін до Бюджетного кодексу України» та від 23 лютого 2021 року № 1285-ІХ «Про внесення змін до деяких законів України щодо відновлення проведення конкурсів на зайняття посад державної служби та інших питань державної служби» внесено зміни до Закону України «Про державну службу» (далі - Закон), згідно з якими виключено обмеження щодо вступу на державну службу особи, яка досягла 65-річного віку, передбачено умови вступу на державну службу, а також проходження державної служби особами після досягнення 65 років.

Відповідно до частини четвертої статті 83 Закону у зв`язку з потребами служби державний службовець за рішенням суб`єкта призначення може бути залишений на державній службі після досягнення 65-річного віку за його згодою. Рішення про продовження строку перебування на державній службі приймається суб`єктом призначення щороку, але не більш як до досягнення державним службовцем 70-річного віку.

Державний службовець звільняється з посади в останній день цього строку відповідно до пункту 2 частини першої статті 83 та частини першої статті 85 Закону.

З огляду на викладене, продовження проходження служби такого державного службовця, на відміну від особи, яка була призначена на державну службу після досягнення 65-річного віку, може бути здійснено за рішенням суб`єкта призначення без звільнення такого державного службовця.

З огляду на вказане вище, суд вважає необґрунтованими доводи позивача щодо неправомірності прийняття наказу про звільнення, адже останній виданий відповідним органом на підставі та у строк, що передбачений чинним законодавством.

Також, суд звертає увагу, що нормами чинного законодавства, як нормами КЗпП України так і Закону України «Про державну службу» не передбачено необхідності приймати окреме рішення щодо заяви про намір продовжити державну службу, сам наказ про звільнення і є результатом розгляду вищевказаної заяви позивача, про що позивача додатково було повідомлено листом.

Враховуючи висновки щодо застосування норм права у подібних відносинах, суд приходить до висновку, що позовні вимоги позивача не підлягають задоволенню.

Розподіл судових витрат відповідно до ст. 139 КАС України.

Керуючись статтями 14, 243-246, 293, 295-296 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-

В И Р І Ш И В:

У задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 , АДРЕСА_1 , ) до Міністерства у справах ветеранів України (пров. Музейний, буд. 12,м.Київ,01001, ) третя особа: Державний секретар Міністерства у справах ветеранів України Загайний Віталій Анатолійович (пров. Музейний, буд. 12,м. Київ 1,01001, ) про поновлення на посаді,- відмовити.

Рішення суду може бути оскаржене в апеляційному порядку, до Другого апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів, з дня його проголошення.

В разі, якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення складено 21 вересня 2023 року.

Суддя Сагайдак В.В.