Справа № 140/28318/23
Суддя: Ксензюк Андрій Ярославович
Дата ухвалення: 2023-09-19 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВОЛИНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

про залишення позовної заяви без руху

19 вересня 2023 року ЛуцькСправа № 140/28318/23
Суддя Волинського окружного адміністративного суду Ксензюк А.Я., вивчивши позовну заяву ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України у Волинській області про визнання протиправною бездіяльності та зобов`язання вчинити дії,

ВСТАНОВИВ:

07.09.2023 ОСОБА_1 звернувся з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України у Волинській області про визнання протиправною бездіяльності щодо не нарахування та невиплати компенсації втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків виплати пенсії з 01.01.2016 по день фактичної виплати донарахованої частини пенсії 30.06.2021; зобов`язання нарахувати та виплатити компенсацію втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків виплати пенсії з 01.01.2016 по день фактичної виплати донарахованої частини пенсії 30.06.2021.

Відповідно до пунктів 3, 5 частини першої статті 171 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) суддя після одержання позовної заяви з`ясовує, чи: відповідає позовна заява вимогам, встановленим статтями 160, 161, 172 цього Кодексу; позов подано у строк, установлений законом (якщо позов подано з пропущенням встановленого законом строку звернення до суду, то чи достатньо підстав для визнання причин пропуску строку звернення до суду поважними).

Позовна заява підлягає залишенню без руху з таких підстав.

Відповідно до частини другої статті 122 КАС України для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Згідно частини третьої статті 122 КАС України для захисту прав, свобод та інтересів особи цим Кодексом та іншими законами можуть встановлюватися інші строки для звернення до адміністративного суду, які, якщо не встановлено інше, обчислюються з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

За правилами частин першої, другої статті 123 КАС України у разі подання особою позову після закінчення строків, установлених законом, без заяви про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду, або якщо підстави, вказані нею у заяві, визнані судом неповажними, позов залишається без руху. При цьому протягом десяти днів з дня вручення ухвали особа має право звернутися до суду з заявою про поновлення строку звернення до адміністративного суду або вказати інші підстави для поновлення строку. Якщо заяву не буде подано особою в зазначений строк або вказані нею підстави для поновлення строку звернення до адміністративного суду будуть визнані неповажними, суд повертає позовну заяву.

Питання, пов`язані зі здійсненням компенсації громадянам втрати частини доходів у випадку порушення встановлених строків їх виплати, врегульовані Законом України від 19.10.2000 №2050-ІІІ «Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати» (далі - Закон №2050-ІІІ).

Згідно зі статтями 1, 2 Закону №2050-ІІІ підприємства, установи і організації всіх форм власності та господарювання здійснюють компенсацію громадянам втрати частини доходів у випадку порушення встановлених строків їх виплати, у тому числі з вини власника або уповноваженого ним органу (особи), така компенсація провадиться у разі затримки на один і більше календарних місяців виплати доходів, нарахованих громадянам за період, починаючи з дня набрання чинності цим Законом. Під доходами у цьому Законі слід розуміти грошові доходи громадян, які вони одержують на території України і які не мають разового характеру: пенсії, соціальні виплати, стипендії, заробітна плата (грошове забезпечення) та інші.

Тобто стаття 2 Закону №2050-ІІІ прямо передбачає, що під доходами, на які поширюються правила щодо компенсації втрат, у цьому Законі слід розуміти, зокрема, пенсії.

Наведене дає підстави для висновку, що дія зазначеного Закону поширюється на підприємства, установи та організації всіх форм власності й господарювання та застосовується у всіх випадках порушення встановлених термінів виплати грошових доходів, у тому числі з вини власника або уповноваженого ним органу (особи), і стосується усіх доходів, які одержують громадяни в гривнях на території України та які (відповідні доходи) не мають разового характеру (пенсії, соціальні виплати, стипендії, заробітна плата).

Основною умовою для виплати громадянину передбаченої статтею 2 Закону №2050-ІІІ компенсації є порушення встановлених строків виплати нарахованих доходів (зокрема пенсії). Своєю чергою компенсація за порушення строків виплати такого доходу проводиться незалежно від порядку та підстав його нарахування: самим підприємством, установою чи організацією (у цій справі - органом Пенсійного фонду України) добровільно чи на виконання судового рішення.

Пункти 1, 2 Порядку проведення компенсації громадянам втрати частини грошових доходів у зв`язку з порушенням термінів їх виплати, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 21.02.2001 №159 (далі - Порядок №159) відтворюють положення Закону №2050-ІІІ, конкретизують підстави та механізм виплати компенсацій.

За змістом статті 7 Закону №2050-ІІІ відмова власника або уповноваженого ним органу (особи) від виплати компенсації може бути оскаржена громадянином у судовому порядку.

У постанові від 27.07.2022 у справі №460/783/20 Верховний Суд дійшов висновку, що у правовідносинах щодо компенсації громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їхньої виплати саме з моментом отримання листа-відповіді органу Пенсійного фонду України про відмову у виплаті особі компенсації відповідно до Закону №2050-ІІІ та Порядку №159 пов`язується початок перебігу строку на звернення до суду з позовом про визнання протиправним рішення власника або уповноваженого ним органу (особи) щодо відмови у виплаті відповідної компенсації та зобов`язання останнього її виплатити. Саме відмова у виплаті особі компенсації втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їхньої виплати свідчить про факт ймовірного порушення суб`єктом владних повноважень права особи на отримання такої компенсації та зумовлює виникнення у такої особи права на захист у судовій юрисдикційній формі, а саме у формі звернення з відповідним позовом до адміністративного суду.

При цьому спірні правовідносини у справі №460/783/20 виникли у зв`язку з відмовою органу Пенсійного фонду України у виплаті особі компенсації втрати частини пенсії у зв`язку з порушенням строків виплати пенсії за період з квітня 2012 року по червень 2019 року і така відмова оформлена листом від 09.01.2020. Тобто, отримавши остаточну суму пенсії в червні 2019 року, особа завчасно звернулась до пенсійного органу з вимогою нарахувати компенсацію втрати частини доходів.

Разом з тим, як слідує з матеріалів даної позовної заяви, ОСОБА_1 оскаржує бездіяльність Головного управління Пенсійного фонду України у Волинській області щодо не нарахування та невиплати йому компенсації втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків виплати пенсії за період з 01.01.2016 по день фактичної виплати донарахованої частини пенсії 30.06.2021. Отже, 30.06.2021 позивач отримав остаточну виплату суми пенсії та, вважаючи порушеним строк виплати пенсії, повинен був без зайвих зволікань звернутись до пенсійного органу із заявою про виплату компенсації втрати частини доходів.

Проте вказана заява була подана лише 21.06.2023, тобто фактично майже через два роки після проведення остаточної виплати, і позивач жодним чином не обґрунтовує неможливість своєчасного звернення до відповідача із вимогами про виплату компенсації втрати частини доходів, хоча кінцевою датою отримання остаточної виплати нарахованої пенсії є 30.06.2021.

З контексті означеного слід вказати на неодноразово висловлені позиції Верховного Суду про те, що триваюча пасивна поведінка такої особи не свідчить про дотримання такою особою строку звернення до суду з урахуванням наявної у неї можливості знати про стан своїх прав, свобод та інтересів.

До позовної заяви адвокатом Єрьоміною В.А. подано заяву про поновлення пропущеного строку звернення до суду, в якій, з посиланням на постанову Верховного Суду від 27.07.2022 у справі №460/783/20, зазначила, що саме з моменту отримання листа-відповіді пенсійного органу розпочався перебіг передбаченого частиною другою статті 122 КАС України шестимісячного строку для звернення до суду із заявленими позовними вимогами.

Аналізуючи доводи вказаної заяви, суд зауважує, що відмова у виплаті позивачу компенсації втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків виплати пенсії датована 17.07.2023, проте як слідує з комп`ютерної програми «Діловодство спеціалізованого суду» ОСОБА_1 звертався з аналогічними позовними вимогами до Головного управління Пенсійного фонду України у Волинській області справа № 140/9423/23. Так, ухвалою Волинського окружного адміністративного суд від 11.05.2023 в справі № 140/9423/23 позовну заяву ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України у Волинській області про визнання протиправною бездіяльності та зобов`язання вчинити дії залишено без руху з підстав недотримання позивачем строку звернення до суду, а ухвалою суду від 16.062023 вказану позовну заяву повернуто позивачу. Із вказаних ухвал суду слідує, що позивач звертався із заявою про виплату компенсації втрати частини доходів і відмова у виплаті позивачу компенсації втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків виплати пенсії датована 23.09.2022 №8125-7429/В-02/8-0300/22.

З наведеного слідує, що позивач не наводить усіх фактичних обставин, що стосуються спірного питання, а також те, що позивачу достеменно відомо про пропуск шестимісячного строку для звернення до суду із заявленими позовними вимогами.

Дії позивача щодо повторного звернення 21.06.2023 до відповідача із заявою про виплату компенсації втрати частини доходів не можливо розцінювати як дотримання строку звернення до суду, оскільки такі дії свідчать про штучне продовження строку звернення до суду.

Отже, позивач пропустив шестимісячний строк звернення до суду, а викладені у заяві підстави для його поновлення суд визнає неповажними.

Згідно із частинами першою, другою статті 169 КАС України суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, встановлених статтями 160, 161 цього Кодексу, протягом п`яти днів з дня подання позовної заяви постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху. В ухвалі про залишення позовної заяви без руху зазначаються недоліки позовної заяви, спосіб і строк їх усунення, який не може перевищувати десяти днів з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху.

Таким чином, оскільки позовна заява не відповідає зазначеним вище вимогам, її належить залишити без руху, встановивши позивачу строк для усунення недоліків десять днів з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху.

Позивачу у цей строк необхідно усунути вказані недоліки позовної заяви шляхом подання заяви про поновлення строку звернення до суду, в якій вказати інші поважні причини пропуску строку звернення до суду та надати належні докази на їх підтвердження.

Керуючись статтями 122, 160, 161, 169, 248 КАС України, суддя

УХВАЛИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України у Волинській області про визнання протиправною бездіяльності та зобов`язання вчинити дії залишити без руху.

Встановити позивачу строк для усунення недоліків позовної заяви десять днів з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху.

Роз`яснити, що у випадку не усунення недоліків позовної заяви у встановлений судом строк позовну заяву і додані до неї документи будуть повернуті позивачу без розгляду.

Копію ухвали надіслати учасникам справи.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та не може бути оскаржена.

Суддя А.Я. Ксензюк