Справа № 755/10858/23
Суддя: Арапіна Н. Є.
Дата ухвалення: 2023-09-21 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"21" вересня 2023 р. Дніпровський районний суд м. Києва в складі:

головуючого судді Арапіної Н.Є.

з секретарем Сич В.С.

за участі

позивача ОСОБА_1 ,

представника позивача в режимі відеоконференції Калашник О.М.,

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження у відкритому судовому засіданні в залі суду міста Києва адміністративну справу за адміністративним позовом громадянки Російської Федерації ОСОБА_1 до Центрального міжрегіонального Управління ДМС України у м. Києві та Київській області про скасування рішення про примусове повернення іноземця до країни походження або третьої країни та заборони в`їзду в Україну,

в с т а н о в и в:

Позивач звернулася з позовною заявою до Центрального міжрегіонального Управління ДМС України у м. Києві та Київській області про скасування рішення про примусове повернення іноземця до країни походження або третьої країни та заборони в`їзду в Україну. Свої вимоги мотивувала тим, шо вона народилася ІНФОРМАЦІЯ_1 та є громадянином Російської Федерації. 12 липня 2023 року головним спеціалістом Центрального міжрегіонального управління Державної міграційної служби України у м. Києві та Київській області Циганок М.О. складено протокол про адміністративне правопорушення відносно позивача за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 203 КУпАП, а саме: проживання за документами, термін дії яких закінчився. 12 липня 2023 року постановою заступника начальника Центрального міжрегіонального управління Державної міграційної служби України у м. Києві та Київській області Петрова Д.В. на позивача накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 5 100 грн в дохід держави за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 203 КУпАП. 12 липня 2023 року заступником начальника відділу адміністративної діяльності управління міграційного контролю, протидії нелегальній міграції та реадмісії Центрального міжрегіонального управління Державної міграційної служби України в місті Києві та Київській області прийнято рішення про примусове повернення позивача до країни походження та заборони в`їзду в Україну строком на три роки. 18 липня 2023 року позивач звернулася до Центрального міжрегіонального управління Державної міграційної служби України в місті Києві із заявою про визнання її біженцем або особи, яка потребує додаткового захисту. Позивач зазначає, що їй не було вручено та не було проголошено оскаржуваного рішення. Крім того, вона не мала змоги вчасно звернутися до органів ДМС для оформлення необхідних документів через військовий стан. Також оскаржуване рішення не містить підстав та мотивів його прийняття рішення в частині заборони в`їзду на територію України. У зв`язку з чим просить визнати протиправними та скасувати рішення Центрального міжрегіонального управління Державної міграційної служби України в місті Києві та Київській області від 12 липня 2023 року про примусове повернення позивача та заборони в`їзду в Україну строком на три роки.

Ухвалою суду від 17 серпня 2023 року відкрито провадження у адміністративній справі за правилами спрощеного позовного провадження з викликом (повідомленням) сторін призначено судовий розгляд.

Ухвалою суду від 21 вересня 2023 року відмовлено у задоволенні клопотання представника позивача про зупинення провадження у справі.

Представник позивача Калашник О.М. в судовому засіданні підтримала позовні вимоги та просила їх задовольнити з підстав, викладених у позові. Додатково пояснила, що позивач не мала змоги вчасно звернутися до органів ДМС для оформлення необхідних документів через військовий стан.

Позивач підтримала пояснення представника позивача Калашник О.М.

Представник відповідача в судове засідання не з`явився, хоча повідомлений належним чином про час та місце розгляду справи. Причини неявки суду не повідомив.

Дослідивши матеріали справи, суд встановив наступні фактичні обставини та відповідні правовідносини.

Позивач народилася ІНФОРМАЦІЯ_1 та є громадянином Російської Федерації (а.с.27-39, 40).

12 липня 2023 року головним спеціалістом Центрального міжрегіонального управління Державної міграційної служби України у м. Києві та Київській області Циганок М.О. складено протокол про адміністративне правопорушення відносно позивача за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 203 КУпАП, а саме: проживання за документами, термін дії яких закінчився (а.с. 10-11).

12 липня 2023 року постановою заступника начальника Центрального міжрегіонального управління Державної міграційної служби України у м. Києві та Київській області Петрова Д.В. на позивача накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 5 100 грн в дохід держави за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 203 КУпАП (а.с. 12-13).

12 липня 2023 року заступником начальника відділу адміністративної діяльності управління міграційного контролю, протидії нелегальній міграції та реадмісії Центрального міжрегіонального управління Державної міграційної служби України в місті Києві та Київській області прийнято рішення про примусове повернення позивача до країни походження та заборони в`їзду в Україну строком на три роки (а.с.175-176).

Позивач просить визнати протиправними та скасувати рішення Центрального міжрегіонального управління Державної міграційної служби України в місті Києві та Київській області від 12 липня 2023 року про примусове повернення позивача.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначила, що засуджує дії країни-агресора, у зв`язку з чим у країні походження на неї чекають переслідування. Відповідач не роз`яснив право позивача на правову допомогу, рішення не було вручено. Позивач не мала змоги вчасно звернутися до органів ДМС для оформлення необхідних документів через військовий стан. Відповідач не приймав заяву позивача про визнання біженцем.

Згідно з п. 4 ст. 129 Конституції України однією з основних засад судочинства є змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень (ч. 1 ст. 2 КАС України).

Відповідач не скористався процесуальним правом подачі відзиву на позовну заяву у встановлений строк.

Спірні правовідносини, що виникли між сторонами, регулюються Законом України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства», який визначає правовий статус іноземців та осіб без громадянства, які перебувають в Україні.

Згідно пункту 14 частини 1 статті 1 Закону № 3773-VI нелегальний мігрант - це іноземець або особа без громадянства, які перетнули державний кордон поза пунктами пропуску або в пунктах пропуску, але з уникненням прикордонного контролю і невідкладно не звернулися із заявою про надання статусу біженця чи отримання притулку в Україні, а також іноземець або особа без громадянства, які законно прибули в Україну, але після закінчення визначеного їм терміну перебування втратили підстави для подальшого перебування та ухиляються від виїзду з України.

Пунктом 7 ч. 1 ст. 1 цього Закону визначено, що іноземці та особи без громадянства, які перебувають на території України на законних підставах, - іноземці та особи без громадянства, які в установленому законодавством чи міжнародним договором України порядку в`їхали в Україну та постійно або тимчасово проживають на її території, або тимчасово перебувають в Україні.

Згідно частини 3 статті 3 вказаного Закону зобов`язані неухильно додержуватися Конституції та законів України, інших нормативно-правових актів, не посягати на права і свободи, честь і гідність інших людей, інтереси суспільства та держави.

Відповідно до ч. 3 ст. 9 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства» строк перебування іноземців та осіб без громадянства в Україні встановлюється візою, законодавством України чи міжнародним договором України.

Частиною 1 статті 23 Закону № 3773-VI передбачено, що нелегальні мігранти та інші іноземці та особи без громадянства, які вчинили злочин, адміністративні або інші правопорушення, несуть відповідальність відповідно до закону.

Відповідно до частини 1 статті 26 Закону № 3773-VI, іноземець або особа без громадянства можуть бути примусово повернуті в країну походження або третю країну, якщо їх дії порушують законодавство про правовий статус іноземців та осіб без громадянства або суперечать інтересам забезпечення національної безпеки України чи охорони громадського порядку, або якщо це необхідно для охорони здоров`я, захисту прав і законних інтересів громадян України за рішенням центрального органу виконавчої влади, що забезпечує реалізацію державної політики у сфері міграції, органу Служби безпеки України або органу охорони державного кордону (стосовно іноземців та осіб без громадянства, які затримані ними у межах контрольованих прикордонних районів під час спроби або після незаконного перетинання державного кордону України), з подальшим повідомленням протягом 24 годин прокурору про підстави прийняття такого рішення. У рішенні про примусове повернення зазначається строк, протягом якого іноземець або особа без громадянства повинні виїхати з України. Зазначений строк не повинен перевищувати 30 днів з дня прийняття рішення.

Отже, іноземець або особа без громадянства підлягає примусовому поверненню в країну походження за рішенням уповноваженого на це органу виключно за умови наявності у їх діях ознак порушення законодавства про правовий статус іноземців та осіб без громадянства або якщо вони суперечать інтересам забезпечення національної безпеки України чи охорони громадського порядку, або якщо це необхідно для охорони здоров`я, захисту прав і законних інтересів громадян України.

Відповідно до ч. 3 ст. 26 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства» один із примірників рішення про примусове повернення іноземців та осіб без громадянства видається іноземцю або особі без громадянства, стосовно яких воно прийнято. У рішенні зазначаються підстави його прийняття, порядок оскарження та наслідки невиконання. Форма рішення про примусове повернення іноземців та осіб без громадянства затверджується спільним наказом Міністерства внутрішніх справ України, Служби безпеки України.

Відповідно до ч. 4 ст. 26 Закону рішення про примусове повернення може бути оскаржено до суду.

Статтею 4 Закону чітко визначені підстави для перебування іноземців та осіб без громадянства на території України.

Іноземці в`їжджають в Україну і виїжджають з України через пункти пропуску на державному кордоні за національним паспортом і у разі наявності візи, якщо інший порядок в`їзду не встановлено законодавством або міжнародними договорами України.

Паспортний документ подається іноземцем та особою без громадянства для реєстрації у пункті пропуску через державний кордон посадовій особі Державної прикордонної служби. Реєстрація проводиться на термін не більш як 90 днів протягом 180 днів.

Строк перебування іноземців та осіб без громадянства на території України, паспортні документи або документи, що підтверджують особу без громадянства, яких зареєстровано посадовою особою Державної прикордонної служби України, продовжується територіальними органами або підрозділами Державної міграційної служби України відповідно до Порядку продовження строку перебування та продовження або скорочення строку тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства на території України, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 15 лютого 2012 року № 150.

Оформлення іноземцям та особам без громадянства посвідок на тимчасове або постійне проживання з здійснюється територіальними органами або підрозділами Державної міграційної служби України згідно з Порядком оформлення, виготовлення і видачі посвідки на постійне проживання та посвідки на тимчасове проживання, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 28 березня 2012 року № 25 Д.

Так, згідно ст. 17 Закону іноземцю або особі без громадянства, які на законних підставах перебувають на території України, може бути продовжено строк перебування (за наявності законних підстав).

Згідно ч. 2 ст. 17 Закону «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства» та Порядку продовження строку перебування та продовження або скорочення строку тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства на території України, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 15.02.2012 № 150 іноземець або особа без громадянства та приймаюча сторона для продовження строку перебування в Україні подають письмові звернення не пізніш як за три робочі дні до закінчення встановленого строку перебування на території України.

Порядок дій посадових осіб територіальних органів, територіальних підрозділів Державної міграційної служби України під час прийняття рішень про примусове повернення і примусове видворення з України іноземців та осіб без громадянства, їх документування та здійснення заходів з безпосереднього примусового повернення та примусового видворення за межі України визначає Інструкція про примусове повернення і примусове видворення з України іноземців та осіб без громадянства, затверджена наказом Міністерства внутрішніх справ України, Адміністрації Державної прикордонної служби України, Служби безпеки України від 23 квітня 2012 року № 353/271/150 (далі - Інструкція).

Пункт 1.6 Інструкції вказує, що підставами для прийняття рішення про примусове повернення іноземців за межі України є: дії іноземців, що порушують законодавство України про правовий статус іноземців та осіб без громадянства; дії іноземців, що суперечать інтересам забезпечення національної безпеки України чи охорони громадського порядку; якщо це необхідно для охорони здоров`я, захисту прав і законних інтересів громадян України та інших осіб, які проживають в Україні.

Пунктом 2.5. Інструкції про примусове повернення і примусове видворення з України іноземців та осіб без громадянства, затвердженою Наказом Міністерства внутрішніх справ України, Адміністрації Державної прикордонної служби України, Служби безпеки України 23 квітня 2012 року № 353/271/150, зареєстровану в Міністерстві юстиції України 21 травня 2012 року за № 806/21119 передбачено, що рішення про примусове повернення за межі України оголошується іноземцю в присутності перекладача та законного представника (на вимогу затриманого) під підпис та обліковується посадовою особою територіального органу, територіального підрозділу ДМС, органу охорони державного кордону та органу СБУ, яка уповноважена складати документи для примусового повернення, у Журналі обліку прийнятих рішень про примусове повернення та видворення з України іноземців та осіб без громадянства (додаток 6). Рішення про примусове видворення виносить адміністративний суд у присутності затриманого.

Посилання позивача про невручення копії рішення про примусове повернення спростовується письмовою розпискою про отримання позивачем копії спірного рішення (а.с. 177).

Щодо тверджень позивача про не роз`яснення представником відповідача права скористатися правовою допомогою, суд вважає таке.

Згідно з частиною 1 статті 268 КУпАП особа, яка притягається до адміністративної відповідальності має право: знайомитися з матеріалами справи, давати пояснення, подавати докази, заявляти клопотання; при розгляді справи користуватися юридичною допомогою адвоката, іншого фахівця у галузі права, який за законом має право на надання правової допомоги особисто чи за дорученням юридичної особи, виступати рідною мовою і користуватися послугами перекладача, якщо не володіє мовою, якою ведеться провадження; оскаржити постанову по справі.

Зі змісту протоколу про адміністративне правопорушення вбачається, що позивачу під підпис було роз`яснено його права, передбачені ст. 63 Конституції України та ст. 268 КУпАП, зокрема, і право користуватися юридичною допомогою адвоката.

Однак, ні протокол про адміністративне правопорушення, ні пояснення позивача не містять даних про необхідність забезпечення позивачу права на професійну правничу допомогу.

Судом оцінено критично посилання позивача про неможливість вчасно звернутися до органів ДМС для оформлення необхідних документів через військовий стан з огляду на таке.

Так, в письмових поясненнях позивач вказала, що після закінчення строку дії посвідки на тимчасове проживання повторно документів на її обмін вона не подавала. Крім того, зі змісту письмових пояснень позивача вбачається, що після закінчення дозволеного строку перебування через збіг особистих обставин вона не виїхала з території України. З питань визнання біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту до компетентних органів не зверталась (а.с. 170).

Більш того, згідно з повідомленням Урядового порталу від 19 травня 2022 року з 15 березня 2022 року органи та підрозділи ДМС, які знаходяться в безпечних районах, де не ведуться активні бойові дії, відновлюють роботу з прийому та надання адміністративних послуг, зокрема, посвідок на постійне та тимчасове проживання. Серед переліку відділів вказано і ЦМУ ДМС у м. Києві та Київській області.

На підтвердження звернення із заявою до Центрального міжрегіонального управління Державної міграційної служби України в місті Києві про визнання її біженцем або особи, яка потребує додаткового захисту, позивач звернулася 18 липня 2023 року, тобто після прийняття оскаржуваного рішення (а.с. 16).

Посилаючись на наявні в Російській Федерації обставини, що перешкоджають поверненню позивача до країни походження, сторона позивача не надала суду належних та достатніх доказів на підтвердження таких обставин щодо особи позивача.

Щодо визнання протиправним та скасувати рішення Центрального міжрегіонального управління Державної міграційної служби України в місті Києві та Київській області від 12 липня 2023 року про заборону в`їзду в Україну, суд вважає таке.

В обгрунтування позовних вимог зазначено про відсутність підстав та мотивів прийняття рішення в частині заборони в`їзду на територію України.

Згідно ч. 1 ст. 13 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства» в`їзд в Україну іноземцю або особі без громадянства не дозволяється: в інтересах забезпечення національної безпеки України або охорони громадського порядку, або боротьби з організованою злочинністю; якщо це необхідно для охорони здоров`я, захисту прав і законних інтересів громадян України та інших осіб, які проживають в Україні; якщо при клопотанні про в`їзд в Україну така особа подала про себе завідомо неправдиві відомості або підроблені документи; якщо паспортний документ такої особи, віза підроблені, зіпсовані чи не відповідають установленому зразку або належать іншій особі; якщо така особа порушила у пункті пропуску через державний кордон України правила перетинання державного кордону України, митні правила, санітарні норми чи правила або не виконала законних вимог посадових та службових осіб органів охорони державного кордону, митних та інших органів, що здійснюють контроль на державному кордоні; якщо під час попереднього перебування на території України іноземець або особа без громадянства не виконали рішення суду або органів державної влади, уповноважених накладати адміністративні стягнення, або мають інші не виконані майнові зобов`язання перед державою, фізичними або юридичними особами, включаючи пов`язані з попереднім видворенням, у тому числі після закінчення терміну заборони подальшого в`їзду в Україну; якщо така особа з порушенням встановленого законодавством України порядку здійснила в`їзд на тимчасово окуповану територію України або до району проведення антитерористичної операції чи виїзд з них або вчинила спробу потрапити на ці території поза контрольними пунктами в`їзду-виїзду.

З урахуванням викладеного, перевіривши матеріали справи та спірне рішення відповідача, суд приходить висновку про відсутність у спірному рішенні жодних із підстав для заборони в`їзду в Україну, відсутність будь-якого належного обґрунтування необхідності застосування щодо позивача заборони подальшого в`їзду в Україну та відсутність посилання на підстави, якими керувався відповідач при прийняті рішення про встановлення заборони в`їзду в Україну позивачу на термін 3 (три) роки.

Оцінивши докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх всебічному, повному та об`єктивному дослідженні, та враховуючи всі наведені обставини суд доходить висновку про задоволення позовних вимог громадянки Російської Федерації ОСОБА_1 до Центрального міжрегіонального Управління ДМС України у м. Києві та Київській області про скасування рішення про примусове повернення іноземця до країни походження або третьої країни та заборони в`їзду в Україну частково: визнати протиправним та скасувати рішення Центрального міжрегіонального управління Державної міграційної служби України в місті Києві та Київській області від 12 липня 2023 року про примусове повернення до країни походження або третьої країни громадянки російської федерації ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , в частині заборони в`їзду на територію України на 3 (три) роки терміном до 12 липня 2026 року громадянці російської федерації ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . В решті вимог відмовити.

Керуючись ст. 129 Конституції України, Законом України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства», Інструкцією про примусове повернення і примусове видворення з України іноземців та осіб без громадянства, затвердженою Наказом Міністерства внутрішніх справ України, Адміністрації Державної прикордонної служби України, Служби безпеки України 23 квітня 2012 року № 353/271/150, ст.ст. 2, 5, 6, 30, 72-77, 139, 241, 246, 255, 288, 295, 297 Кодексу адміністративного судочинства України,

у х в а л и в :

Позовні вимоги громадянки Російської Федерації ОСОБА_1 до Центрального міжрегіонального Управління ДМС України у м. Києві та Київській області про скасування рішення про примусове повернення іноземця до країни походження або третьої країни та заборони в`їзду в Україну задовольнити частково.

Визнати протиправним та скасувати рішення Центрального міжрегіонального управління Державної міграційної служби України в місті Києві та Київській області від 12 липня 2023 року про примусове повернення до країни походження або третьої країни громадянки російської федерації ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , в частині заборони в`їзду на територію України на 3 (три) роки терміном до 12 липня 2026 року громадянці російської федерації ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

В решті вимог відмовити.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано, а у разі подання апеляційної скарги - після розгляду справи апеляційним судом.

Рішення може бути оскаржено безпосередньо до Шостого апеляційного адміністративного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом десяти днів з дня його проголошення.

Повний текст рішення складено 21 вересня 2023 року.

Суддя Н.Є.Арапіна