Справа № 580/6171/23
Суддя: Алла РУДЕНКО
Дата ухвалення: 2023-08-22 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 серпня 2023 року справа № 580/6171/23

м. Черкаси

Черкаський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Руденко А. В., за участю:

секретаря судового засідання - Ірини Могили,

представника позивача - Юрія Тищенка (за ордером),

представника відповідача - Євгенії Корман (самопредставництво),

розглянувши у відкритому судовому засіданні у спрощеному позовному провадженні в приміщенні суду адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Державної служби України з питань геодезії, картографії та кадастру, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача Кваліфікаційна комісія видачі та анулювання кваліфікаційного сертифіката інженера-землевпорядника, про визнання протиправним та скасування наказу в частині анулювання кваліфікаційного сертифікату,

ВСТАНОВИВ:

17.07.2023 до Черкаського окружного адміністративного суду звернулася фізична особа-підприємець ОСОБА_1 в особі представника ОСОБА_2 з позовною заявою до Державної служби України з питань геодезії, картографії та кадастру, треті особи, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача Кваліфікаційна комісія з видачі та анулювання кваліфікаційного сертифіката інженера-землевпорядника та Головне управління Держгеокадастру у Донецькій області, в якій просить визнати незаконним та скасувати наказ № 209 від 06.07.2023 в частині анулювання кваліфікаційного сертифікату від 12.03.2019 №014115 (пункт 1 додатку).

Обґрунтовуючи позовні вимоги, позивач зазначає, що оскаржуваний наказ в частині анулювання її кваліфікаційного сертифікату від 12.03.2019 № 014115 є протиправним та підлягає скасуванню. Вказує, що до неї звернувся ОСОБА_3 щодо внесення інформації до Державного земельного кадастру про власні земельні ділянки. Цільове призначення земельних ділянок 01.01 для ведення товарного сільськогосподарського виробництва. Земельні ділянки є паями, які замовник отримав у результаті роздержавлення колгоспних земель на території Зам`ятницької сільської ради колишнього Чигиринського району. Враховуючи, що земельні ділянки мали кадастрові номери, а правовстановлюючий документ був зареєстрований у Державному реєстрі земель до 2013 року (запис №75 від 12.12.2004), земельні ділянки підлягали автоматичному перенесенню до Державного земельного кадастру в порядку, передбаченому абз. 1 п. 4 Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про Державний земельний кадастр» без подання заяв про це їх власниками, користувачами та без стягнення плати за таке перенесення.

Відповідно до п. 4.5. наказу Державного комітету України по земельним ресурсам від 02.07.2003 № 174 «Про затвердження Тимчасового порядку ведення державного реєстру земель» державна реєстрація державного акту здійснюється шляхом внесення записів реєстрації до книги реєстрації. У випадку земельної ділянки кадастровий номер 25481800:01:000:0398 запис № 75 від 12.12.2004 про реєстрацію наявний. Тобто, вказує позивач, щодо земельної ділянки кадастровий номер :01:000:0398 відповідач не вчинив жодних дій щодо перенесення інформації про земельну ділянку в автоматичному режимі з 01.01.2013 (дати вступу в дію відповідного законодавства), отже діяв всупереч законодавчо встановленим вимогам.

При цьому позивач не здійснювала розробку будь-якої документації, а лише виготовила електронний документ про земельну ділянку у форматі ХМЛ. Водночас, заявка на внесення в ДЗК інформації була створена з використанням функціоналу 15.05.2023 «З існуючим державним актом».

Також, враховуючи, що у спірному випадку земельна ділянка сформована після 2004 року (12.12.2004) та зареєстрована у Державному реєстрі земель за № 75 від 12.12.2004, застосування положень статті 79-1 Земельного кодексу України (введена в Земельний кодекс 07.07.2011), що стосуються реєстрації нових земельних ділянок, п. 115 Порядку ведення ДЗК (стосується ділянок сформованих до 2004 року) та п. 2 Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про Державний земельний кадастр» (також стосується ділянок сформованих до 2004 року), на які посилається Головне управління Держгеокадастру у Донецькій області у листі «Про вжиття заходів» від 26.05.2023 № 21-5-0.2-1089/2-23, суперечить вимогам чинного законодавства.

Позивач звертає увагу, що після відмови у внесенні інформації про земельну ділянку кадастровий номер :01:000:0398 в ДЗК, таку інформацію було внесено в той же день 26.05.2023 кадастровим реєстратором Відділу № 2 Управління надання адміністративних послуг Головного управління Держгеокадастру у Тернопільській області на підставі заяви 3B-023 (витяг НВ-023 від 26.05.2023). Підставою стали «інші документи», а саме право встановлювати документи на земельну ділянку, що підтверджують її реєстрацію у Державному реєстрі земель та електронний доку мент у форматі XML.

Крім того, позивач наголошує, що відповідно до норм Закону України «Про землеустрій» відповідальність сертифікованого інженера землевпорядника за будь-які порушення може наступати після складання відповідної документації із землеустрою. При цьому, в спірному випадку мало місце виключно створення електронного документу в форматі XML згідно вимог статті 23 Закону України «Про Державний земельний кадастр».

Також вказує, що підставною для прийняття Кваліфікаційною комісією рішення про анулювання сертифікату є встановлення факту порушення сертифікованим інженером-землевпорядником законодавства у сфері землеустрою та Державного земельного кадастру, що призвело до порушення прав та/або законних інтересів замовників документації із землеустрою, юридичних або фізичних осіб, держави, територіальної громади, на підставі розгляду письмових звернень таких осіб, органів державної влади, органів місцевого самоврядування. При цьому, у фактах, викладених у листі Головного управління Держгеокадастру у Донецькій області «Про вжиття заходів» від 26.05.2023 № 21-5-0.2-1089/2-23, відсутні будь-які посилання на дійсні чи потенційні порушення будь-яких інтересів і прав будь-кого.

25.05.2023 відповідач надав до суду відзив на позовну заяву, в якому заперечив проти позову з тих підстав, що підставою для прийняття наказу Держгеокадастром про позбавлення сертифікованого інженера-землевпорядника кваліфікаційного сертифіката є відповідне подання Кваліфікаційної комісії Державної служби України з питань геодезії, картографії та кадастру. Вказує, що до Кваліфікаційної комісії надійшов лист Головного управління Держгеокадастру у Донецькій області від 26.05.2023 № 21-5-0.2-1089/2-23 щодо порушення позивачем законодавства у сфері землеустрою та Державного земельного кадастру. В скарзі Головного управління зазначено, що до державного кадастрового реєстратора Відділу № 1 Головного управління надання адміністративних послуг Головного управління Держгеокадастру у Донецькій області за принципом випадковості надійшла на розгляд заява про внесення відомостей (змін до них) до Державного земельного кадастру про земельну ділянку від 15.05.2023 № ЗВ-023. До заяви додана сканована копія Державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯБ № 176028 зареєстрованого в Книзі записів державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі за № 5 від 13.12.2004. Будь-яких інших документів до заяви долучено не було. Державний кадастровий реєстратор у відповідності до вимог законодавства сформував рішення про відмову у внесенні відомостей (змін до них) до Державного земельного кадастру від 26.05.2023 № РВ-023 у зв`язку з порушенням вимог положень нормативно-правових актів, нормативно-технічних документів, стандартів, норм і правил у сфері землеустрою.

29.06.2023 Кваліфікаційна комісія правомірно розглянула лист та простою більшістю голосів присутніх на її засіданні проголосувала за звернення з поданням до Держгеокадастру щодо анулювання кваліфікаційного сертифіката інженера- землевпорядника ОСОБА_1 (кваліфікаційний сертифікат №014115 від 12.02.2019). Після цього Кваліфікаційна комісія направила до Держгеокадастру подання від 30.06.2023 № 23/80, в якому просили відповідно до рішення (протокол від 29.06.2023 № 6) анулювати, зокрема, кваліфікаційний сертифікат позивача.

Держгеокадастр наказом від 06.07.2023 № 209 анулював, зокрема, кваліфікаційний сертифікат позивача.

При цьому, відповідач посилається на те, що жодних документів, передбачених пунктом 2 Розділу VII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про Державний земельних кадастр», пунктом 115 Порядку ведення Державного земельного кадастру, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17.10.2012 № 1051 Державному кадастровому реєстратору не будо надано, чим сертифікований інженер-землевпорядник порушила зазначені норми закону та порядку.

У зв`язку з цим просив відмовити у задоволенні позовних вимог в повному обсязі.

10.08.2023 третя особа подала до суду заперечення, в яких просила відмовити у задоволенні позовних вимог в повному обсязі, посилаючись на те, що сертифікований інженер-землевпорядник ОСОБА_1 порушила п. 2 Розділу VII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про Державний земельних кадастр» та п. 115 Порядку ведення Державного земельного кадастру, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17.10.2012 № 1051. Тому, дії Кваліфікаційної комісії передбачені конкретними нормами діючих нормативно-правових актів.

Ухвалою від 24.07.2023 суддя Черкаського окружного адміністративного суду прийняла позовну заяву до розгляду, відкрила спрощене позовне провадження у справі та призначила судове засідання на 22.08.2023.

Ухвалою від 24.07.2023 суд залучив до участі у справі у якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача Кваліфікаційну комісію з видачі та анулювання кваліфікаційного сертифіката інженера-землевпорядника.

У судовому засіданні 28.07.2023 представник позивача просив адміністративний позов задовольнити повністю, а представник відповідача відмовити у задоволенні позовних вимог повністю.

Заслухавши пояснення представників сторін, повно, всебічно, об`єктивно дослідивши надані у справі докази, надавши їм юридичну оцінку, суд зазначає таке.

Суд встановив, що позивач ОСОБА_1 відповідно до виписки з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань зареєстрована як фізична особа-підприємець 22.03.2019 за № 0044860, основний вид діяльності 71.12 діяльність у сфері інжинірингу, геології та геодезії, надання послуг технічного консультування в цих сферах.

12.03.2019 ОСОБА_1 видано кваліфікаційний сертифікат інженера-землевпорядника № 014115, який підтверджує відповідність інженера-землевпорядника кваліфікаційним характеристикам професії та його спроможність самостійно складати окремі види документації із землеустрою та документації з оцінки земель (крім, експертної грошової оцінки земельних ділянок), виконувати топографо-геодезичні і картографічні роботи, проводити інвентаризацію земель, перевіряти якість ґрунтових, геоботанічних та інших обмежень земель при здійсненні землеустрою.

15.05.2023 ОСОБА_3 та ФОП ОСОБА_1 уклали договір № 125-23, предметом якого є розробка обмінного файлу формату XML на земельну ділянку площею 0,4680 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка розташована за адресою: Черкаська обл., Черкаський р-н, Медведівська сільська рада (за межами с. Зам`ятниця) для реєстрації земельної ділянки в державному земельному кадастрі.

Так, Державний акт на право власності на земельну ділянку серії ЯБ № 176028 від 13.12.2004 посвідчує право власності ОСОБА_3 на земельну ділянку площею 2.26 га в межах Зам`ятницької сільської ради Чигиринського району Черкаської області, цільове призначення для ведення товарного сільськогосподарського виробництва. Акт зареєстровано в Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею за № 75.

Згідно плану меж земельної ділянки до неї входять три земельних ділянки, а саме: кадастровий номер :01:000:0114, кадастровий номер :01:000:0684 та кадастровий номер :01:000:0398.

Відповідно до акта приймання-здачі виконаної роботи на розробку документації із землеустрою від 14.06.2023 на виконання договору № 125-23 від 15.05.2023 ОСОБА_3 прийняв роботи з розробки обмінного файлу формату XML на зазначену у договорі земельну ділянку та проведено державну реєстрацію земельної ділянки в Державному земельному кадастрі.

Позивач звернулася до Державного земельного кадастру із заявою про внесення відомостей (змін до них) про земельну ділянку від 15.05.2023 № ЗВ-023. До заяви позивач додала копію Державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯБ № 176028, зареєстрованого в Книзі записів державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею; договір оренди землі № 5 від 13.12.2004.

Заява за принципом випадковості надійшла на розгляд до державного кадастрового реєстратора Відділу № 1 Головного управління надання адміністративних послуг Головного управління Держгеокадастру у Донецькій області. За результатом розгляду заяви Головне управління прийняло рішення про відмову у внесенні відомостей (змін до них) до Державного земельного кадастру від 26.05.2023 № РВ-023 у зв`язку з невідповідністю поданих документів законодавству, а саме: ст. 24 Закону України «Про державний земельний кадастр», п. п. 110, 111 Постанови Кабінету Міністрів України від 17.10.2012 № 1051 «Про затвердження порядку ведення Державного земельного кадастру».

26.05.2023 позивач повторно звернулася із заявою про внесення відомостей (змін до них) про земельну ділянку (№ 3B-023). Відповідно до витягу з Державного земельного кадастру про земельну ділянку № НВ-023 від 26.05.2023 Державний реєстратор Відділу № 2 Управління надання адміністративних послуг Головного управління Держгеокадастру у Тернопільській області на підставі Державного акта від 13.12.2004 ЯБ 176028 зареєстрував право власності ОСОБА_3 на земельну ділянку кадастровий номер :01:000:0398 в Державному земельному кадастрі.

Головне управління Держгеокадастру у Донецькій області звернулося до Кваліфікаційної комісії з листом від 26.05.2023 № 21-5-0.2-1089/2-23 щодо порушення сертифікованим інженером-землевпорядником ОСОБА_1 законодавства у сфері землеустрою при складанні документів із землеустрою.

Відповідно до протоколу засідання № 6 від 29.06.2023 Кваліфікаційна комісія з питань видачі та анулювання кваліфікаційного сертифіката інженера-землевпорядника розглянула зазначений лист та вирішила звернутися з поданням до Держгеокадастру щодо анулювання, зокрема, кваліфікаційного сертифіката інженера-землевпорядника ОСОБА_1 (кваліфікаційний сертифікат від 12.03.2019 №014115).

Держгеокадастр наказом від 06.07.2023 № 209 «Про анулювання кваліфікованих сертифікатів інженера-землевпорядника» анулював, у тому числі, кваліфікаційний сертифікат інженера-землевпорядника ОСОБА_1 від 12.03.2019 №014115.

Вважаючи оскаржуваний наказ в частині анулювання кваліфікаційного сертифікату позивача протиправним, остання звернулася з позовом до суду.

Надаючи правову оцінку відносинам, що виникли між сторонами, суд зазначає таке.

Статтею 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Правові та організаційні основи діяльності у сфері землеустрою і спрямований на регулювання відносин, які виникають між органами державної влади, органами місцевого самоврядування, юридичними та фізичними особами із забезпечення сталого розвитку землекористування, визначає Закон України "Про землеустрій" від 22.05.2003 № 858-IV (далі - Закон № 858-IV).

Відповідно до абз. 2 ст. 1 Закону № 858-IV діяльність у сфері землеустрою - наукова, технічна, виробнича та управлінська діяльність органів державної влади, органів місцевого самоврядування, юридичних і фізичних осіб, що здійснюється при землеустрої.

Статтею 60 Закону № 858-IV передбачено, що державний контроль за проведенням землеустрою, виконанням запроектованих заходів із землеустрою і дотриманням вимог, встановлених цим Законом та іншими нормативно-правовими актами, при розробленні документації із землеустрою здійснюється органами, що здійснюють державний контроль за використанням та охороною земель відповідно до повноважень, визначених законом.

Згідно з Положенням про Державну службу України з питань геодезії, картографії та кадастру, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 14.01.2015 № 15, Державна служба України з питань геодезії, картографії та кадастру (Держгеокадастр) є центральним органом виконавчої влади, діяльність якого спрямовується і координується Кабінетом Міністрів України через Міністра аграрної політики та продовольства і який реалізує державну політику у сфері національної інфраструктури геопросторових даних, земельних відносин, землеустрою, у сфері Державного земельного кадастру.

Статтею 66 Закону № 858-IV регулюється професійна підготовка та кадрове забезпечення у сфері землеустрою.

Відповідальними особами за якість робіт із землеустрою можуть бути лише сертифіковані інженери-землевпорядники.

Сертифікованими інженерами-землевпорядниками є особи, які мають вищу освіту за спеціальностями та кваліфікаціями у галузі знань землеустрою, мають стаж роботи за спеціальністю не менше одного року, склали кваліфікаційний іспит, одержали сертифікат та зареєстровані в Державному реєстрі сертифікованих інженерів-землевпорядників відповідно до цього Закону.

Кваліфікаційний сертифікат інженера-землевпорядника анулюється центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері земельних відносин, зокрема, за поданням Кваліфікаційної комісії в разі встановлення факту порушення інженером-землевпорядником законодавства у сфері землеустрою відповідно до статті 68 цього Закону.

Статтею 68 Закону № 858-IV визначено відповідальність за порушення законодавства у сфері землеустрою та передбачено наступне.

Особи, винні в порушенні законодавства у сфері землеустрою, несуть відповідальність згідно із законом.

Кваліфікаційна комісія за результатами розгляду письмових звернень заінтересованих осіб, замовників документації із землеустрою, органів державної влади та місцевого самоврядування, саморегулівних організацій у сфері землеустрою робить подання центральному органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері земельних відносин, про позбавлення сертифікованого інженера-землевпорядника кваліфікаційного сертифіката (його анулювання) у разі:

встановлення Кваліфікаційною комісією факту порушення сертифікованим інженером-землевпорядником законодавства у сфері землеустрою та Державного земельного кадастру, що призвело до порушення прав та/або законних інтересів замовників документації із землеустрою, юридичних або фізичних осіб, держави, територіальної громади, на підставі розгляду письмових звернень таких осіб, органів державної влади, органів місцевого самоврядування;

рішення суду за фактами неякісного проведення землеустрою сертифікованим інженером-землевпорядником;

наявність у сертифікованого інженера-землевпорядника непогашеної судимості за корисливі кримінальні правопорушення;

з`ясування факту неправомірної видачі кваліфікаційного сертифіката.

На підставі подання Кваліфікаційної комісії про позбавлення сертифікованого інженера-землевпорядника кваліфікаційного сертифіката центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері земельних відносин, приймає відповідне рішення та повідомляє його письмово у двотижневий строк після надходження відповідного протоколу засідання Кваліфікаційної комісії.

Рішення про позбавлення сертифікованого інженера-землевпорядника кваліфікаційного сертифіката може бути оскаржено в судовому порядку.

В свою чергу, порядок роботи Кваліфікаційної комісії, видачі та анулювання кваліфікаційного сертифіката інженера-геодезиста затверджено наказом Міністерства аграрної політики та продовольства України від 27 жовтня 2021 року № 317, зареєстрованим у Міністерстві юстиції України 07 грудня 2021 р. за № 1583/37205 (далі Порядок № 317).

Відповідно до п. 1 розділу І Порядку № 317 цей Порядок визначає основні засади роботи Кваліфікаційної комісії (далі - Комісія), процедуру видачі та анулювання кваліфікаційного сертифіката інженера-геодезиста, а також встановлює порядок розгляду письмових звернень щодо професійної діяльності сертифікованих інженерів-геодезистів.

Згідно з п. 5 розділу І Порядку № 317 до повноважень Комісії належать розгляд письмових звернень заінтересованих осіб, замовників топографо-геодезичних і картографічних робіт, органів державної влади та органів місцевого самоврядування, саморегулівних організацій у сфері топографо-геодезичної і картографічної діяльності стосовно професійної діяльності сертифікованих інженерів-геодезистів, а також актів, складених за результатами здійснених заходів державного нагляду (контролю) Держгеокадастром; прийняття рішень про внесення подання до Держгеокадастру стосовно анулювання сертифіката інженера-геодезиста у випадках, визначених законом;

Розділом ІІІ Порядку № 317 визначено порядок видачі та анулювання кваліфікаційного сертифіката інженера-геодезиста.

Згідно з пунктами 16, 17 розділу ІІІ Порядку № 317 рішення про зупинення дії, анулювання кваліфікаційного сертифіката інженера-геодезиста приймаються Держгеокадастром відповідно до статті 5-1 Закону України «Про топографо-геодезичну і картографічну діяльність».

За результатами розгляду письмового звернення Комісія у випадках, визначених законом, приймає мотивоване рішення про внесення подання Держгеокадастру про анулювання кваліфікаційного сертифіката інженера-геодезиста або рішення про відмову у внесенні подання.

Рішення Комісії оформлюється протоколом, який підписується головою Комісії та секретарем Комісії.

Отже анулювання кваліфікаційного сертифікату інженера-землевпорядника здійснюється Держгеокадастром за поданням Кваліфікаційної комісії за наявності підстав, передбачених ст. 68 Закону №858-1V, перелік яких є вичерпним.

Як вбачається з протоколу засідання Кваліфікаційної комісії № 6 від 29.06.2023, комісією прийнято рішення про звернення з поданням до Держгеокадастру щодо анулювання кваліфікаційного сертифіката інженера-землевпорядника ОСОБА_1 (кваліфікаційний сертифікат від 12.03.2019 № 014115).

У вказаному протоколі зазначено, що до Кваліфікаційної комісії надійшов лист Головного управління Держгеокадастру у Донецькій області на дії сертифікованого інженера-землевпорядника ОСОБА_1 щодо порушення неї вимог земельного законодавства при складанні документації із землеустрою, а саме: до державного кадастрового реєстратора Відділу № 1 Головного управління надання адміністративних послуг Головного управління Держгеокадастру у Донецькій області за принципом випадковості надійшла на розгляд заява про внесення відомостей (змін до них) до Державного земельного кадастру про земельну ділянку від 15.05.2023 № ЗВ-023. До заяви додана сканована копія Державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯБ № 176028 зареєстрованого в Книзі записів державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі за № 5 від 13.12.2004. Будь-яких інших документів до заяви долучено не було.

Державний кадастровий реєстратор у відповідності до вимог законодавства сформував рішення про відмову у внесенні відомостей (змін до них) до Державного земельного кадастру від 26.05.2023 № РВ-023 у зв`язку з порушенням вимог положень нормативно-правових актів, нормативно-технічних документів, стандартів, норм і правил у сфері землеустрою, а саме: жодних документів, передбачених пунктом 2 Розділу VII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про Державний земельних кадастр», пунктом 115 Порядку ведення Державного земельного кадастру, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17.10.2012 № 1051 Державному кадастровому реєстратору не будо надано.

Сертифікованим інженером-землевпорядником було порушено пункт 2 Розділу VII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про Державний земельних кадастр» та пункт 115 Порядку ведення Державного земельного кадастру, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17.10.2012 № 1051.

Надаючи правову оцінку зазначеним у протоколі № 6 від 29.06.2023 позивачем вимог нормативно-правових актів, нормативно-технічних документів, стандартів, норм і правил у сфері землеустрою, суд зазначає наступне.

Судом встановлено, що позивач, звернувшись до Державного земельного кадастру із заявою від 15.05.2023 № ЗВ-023 про внесення відомостей (змін до них) про земельну ділянку, додала до неї, зокрема, скановану копію Державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯБ № 176028 від 13.12.2004, зареєстрованого в Книзі записів державних актів на право власності на землю за № 75, який посвідчує право власності ОСОБА_3 на земельну ділянку площею 2.26 га в межах Зам`ятницької сільської ради Чигиринського району Черкаської області, цільове призначення для ведення товарного сільськогосподарського виробництва.

Згідно ч. 1 ст. 7911 Земельного кодексу України передбачає, що формування земельної ділянки полягає у визначенні земельної ділянки як об`єкта цивільних прав. Формування земельної ділянки передбачає визначення її площі, меж та внесення інформації про неї до Державного земельного кадастру.

Ч. 2 вказаної статті передбачає, що формування земельних ділянок здійснюється:

у порядку відведення земельних ділянок із земель державної та комунальної власності;

шляхом поділу чи об`єднання раніше сформованих земельних ділянок;

шляхом визначення меж земельних ділянок державної чи комунальної власності за проектами землеустрою щодо впорядкування територій населених пунктів, проектами землеустрою щодо впорядкування території для містобудівних потреб, проектами землеустрою щодо приватизації земель державних і комунальних сільськогосподарських підприємств, установ та організацій;

шляхом інвентаризації земель у випадках, передбачених законом;

за проектами землеустрою щодо організації території земельних часток (паїв);

за затвердженими комплексними планами просторового розвитку території територіальних громад, генеральними планами населених пунктів, детальними планами території.

Сформовані земельні ділянки підлягають державній реєстрації у Державному земельному кадастрі (ч. 3 ст. 791 ЗК України)

Земельна ділянка вважається сформованою з моменту присвоєння їй кадастрового номера (ч. 4 ст. 791 ЗК України).

Правові, економічні та організаційні основи діяльності у сфері Державного земельного кадастру врегульовані Законом України «Про Державний земельний кадастр» від 07.07.2011 №3613-VI (далі Закон №3613-V1), який набрав чинності з 01.01.2013/

Згідно приписів ст. 1 Закону №3613-VI Державний земельний кадастр - єдина державна геоінформаційна система відомостей про землі, розташовані в межах державного кордону України, їх цільове призначення, обмеження у їх використанні, а також дані про кількісну і якісну характеристику земель, їх оцінку, про розподіл земель між власниками і користувачами, про меліоративні мережі та складові частини меліоративних мереж;

державна реєстрація земельної ділянки - внесення до Державного земельного кадастру передбачених цим Законом відомостей про формування земельної ділянки та присвоєння їй кадастрового номера.

Згідно статті 15 Закону №3613-VI до Державного земельного кадастру включаються такі відомості про земельні ділянки: кадастровий номер; місце розташування, у тому числі дані Державного адресного реєстру (за наявності); опис меж; площа; міри ліній по периметру; координати поворотних точок меж; дані про прив`язку поворотних точок меж до пунктів державної геодезичної мережі; дані про якісний стан земель та про бонітування ґрунтів; відомості про інші об`єкти Державного земельного кадастру, до яких територіально (повністю або частково) входить земельна ділянка; цільове призначення (категорія земель, вид використання земельної ділянки в межах певної категорії земель) та інші.

Статтею 16 Закону №3613-VI передбачено, що земельній ділянці, відомості про яку внесені до Державного земельного кадастру, присвоюється кадастровий номер; кадастровий номер земельної ділянки є її ідентифікатором у Державному земельному кадастрі; система кадастрової нумерації земельних ділянок є єдиною на всій території України; структура кадастрових номерів земельної ділянки визначається Кабінетом Міністрів України; кадастрові номери земельних ділянок зазначаються у рішеннях органів державної влади, Ради міністрів Автономної Республіки Крим, органів місцевого самоврядування про передачу цих ділянок у власність чи користування, зміну їх цільового призначення, визначення їх грошової оцінки, про затвердження документації із землеустрою та оцінки земель щодо конкретних земельних ділянок; кадастровий номер скасовується лише у разі скасування державної реєстрації земельної ділянки, зміна власника чи користувача земельної ділянки, зміна відомостей про неї не є підставою для скасування кадастрового номера; скасований кадастровий номер земельної ділянки не може бути присвоєний іншій земельній ділянці.

Згідно ч. 1 ст. 21 Закону №3613-VI відомості про межі земельної ділянки вносяться до Державного земельного кадастру:

на підставі відповідної документації із землеустрою щодо формування земельних ділянок - у випадках, визначених статтею 79-1 Земельного кодексу України, при їх формуванні;

на підставі технічної документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) - у разі встановлення (відновлення) меж земельної ділянки за її фактичним використанням відповідно до статті 107 Земельного кодексу України та у разі зміни меж суміжних земельних ділянок їх власниками;

на підставі технічної документації із землеустрою щодо проведення інвентаризації земель - за результатами інвентаризації земель;

на підставі проектів землеустрою щодо організації території земельних часток (паїв) - у разі виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв).

Згідно ч. 16 вказаної статті документація із землеустрою і технічна документація з оцінки земель подаються державному кадастровому реєстратору разом з електронним документом, що містить результати робіт із землеустрою та оцінки земель.

Згідно ч. 17 вказаної статті внесення відомостей до Державного земельного кадастру здійснюється у строк, що не перевищує семи робочих днів з дня отримання відповідних документів, якщо цим Законом не встановлено інший строк для здійснення зазначених дій.

Згідно ч. 18 вказаної статті заява про внесення відомостей до Державного земельного кадастру, змін до таких відомостей, документація із землеустрою, документація з оцінки земель та інші документи, які відповідно до цього Закону є підставою для внесення відомостей до Державного земельного кадастру, подаються до органів, що здійснюють ведення Державного земельного кадастру, в електронній формі засобами телекомунікаційного зв`язку. Визначення державного кадастрового реєстратора, уповноваженого на розгляд таких документів та внесення відомостей до Державного земельного кадастру або надання мотивованої відмови у їх внесенні, здійснюється в день подання заяви за допомогою програмного забезпечення Державного земельного кадастру за принципом випадковості.

Згідно ч. 19 вказаної статті подання Державному кадастровому реєстратору заяви про внесення відомостей до Державного земельного кадастру разом із документацією із землеустрою чи документацією із оцінки земель здійснюється розробником такої документації, якщо інше не встановлено договором на виконання робіт із землеустрою чи оцінки земель.

Пунктом 107 Порядку ведення Державного земельного кадастру, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17.10.2012 № 1051 передбачено, що державна реєстрація земельної ділянки здійснюється під час її формування за результатами складення документації із землеустрою після її погодження у встановленому порядку та до прийняття рішення про її затвердження органом державної влади або органом місцевого самоврядування (у разі, коли згідно із законом така документація підлягає затвердженню таким органом) шляхом відкриття Поземельної книги на таку земельну ділянку відповідно до пунктів 49-54 цього Порядку.

Отже вказаними приписами врегульований порядок державної реєстрації в Державному земельному кадастрі з присвоєнням кадастрових номерів земельних ділянок, сформованих після 01.01.2013.

Водночас порядок реєстрації земельних ділянок, сформованих до 01.01.2013, врегульований Прикінцевими та перехідними положеннями Закону №3613-VI.

Згідно пункту 2 Прикінцевих і перехідних положень земельні ділянки, право власності (користування) на які виникло до 2004 року, вважаються сформованими незалежно від присвоєння їм кадастрового номера.

У разі якщо відомості про зазначені земельні ділянки не внесені до Державного реєстру земель, їх державна реєстрація здійснюється на підставі технічної документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) або комплексного плану просторового розвитку території територіальної громади, генерального плану населеного пункту, детального плану території за заявою їх власників (користувачів земельної ділянки державної чи комунальної власності) або особи, яка подала заяву про визнання спадщини відумерлою, якщо така справа прийнята до провадження судом, або органу місцевого самоврядування, що затвердив комплексний план просторового розвитку території територіальної громади, генеральний план населеного пункту, детальний план території.

У разі якщо кадастрові номери земельних ділянок були визначені (в тому числі на підставі технічної документації із землеустрою щодо складання документів, що посвідчують право на земельну ділянку), але не присвоєні до 1 січня 2013 року, такі кадастрові номери вважаються присвоєними, а земельні ділянки - зареєстрованими у Державному земельному кадастрі з моменту письмового звернення замовника документації із землеустрою, на підставі якої було визначено кадастровий номер земельної ділянки, без подання електронного документа та стягнення плати за державну реєстрацію земельної ділянки, у разі якщо така документація із землеустрою була затверджена до 1 січня 2013 року в порядку, встановленому законом.

У разі якщо до 1 січня 2013 року була розроблена технічна документація із землеустрою щодо складання документів, що посвідчують право на земельну ділянку, на підставі рішення відповідного органу виконавчої влади чи органу місцевого самоврядування про надання або передачу земельної ділянки у власність або надання в користування, у тому числі на умовах оренди, а відомості про таку земельну ділянку не внесені до Державного реєстру земель, державна реєстрація такої земельної ділянки здійснюється на підставі зазначеної технічної документації із землеустрою в порядку, встановленому законом.

Згідно пункту 4 Прикінцевих і перехідних положень у разі якщо земельні ділянки, обмеження (обтяження) у їх використанні зареєстровані до набрання чинності цим Законом у Державному реєстрі земель, відомості про такі земельні ділянки, обмеження (обтяження) підлягають перенесенню до Державного земельного кадастру в автоматизованому порядку, без подання заяв про це їх власниками, користувачами та без стягнення плати за таке перенесення.

Відомості про інші об`єкти Державного земельного кадастру, що містяться в документації із землеустрою та оцінки земель, затвердженої та переданої до Державного фонду документації із землеустрою до 1 січня 2013 року, підлягають перенесенню до Державного земельного кадастру на безоплатній основі центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері земельних відносин, та його територіальними органами відповідно до їх повноважень.

Згідно з вимогами пункту 115 Порядку ведення Державного земельного кадастру, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17.10.2012 № 1051 державна реєстрація земельних ділянок, переданих у власність (користування) без проведення їх державної реєстрації (в тому числі у разі, коли відомості про земельні ділянки, право власності (користування) на які виникло до 2004 року, не внесені до державного реєстру земель), здійснюється на підставі технічної документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) або технічної документації із землеустрою щодо інвентаризації земель, або комплексного плану просторового розвитку території територіальної громади, генерального плану населеного пункту, детального плану території за заявою їх власників (користувачів земельних ділянок державної чи комунальної власності) або їх спадкоємців чи особи, яка подала заяву про визнання спадщини відумерлою, якщо така справа прийнята до провадження судом, або особи, якій надано дозвіл на розроблення документації із землеустрою, що розробляється для внесення до Державного земельного кадастру відомостей про земельну ділянку з метою передачі її в оренду в порядку управління спадщиною, або органу місцевого самоврядування, що затвердив комплексний план просторового розвитку території територіальної громади, генеральний план населеного пункту, детальний план території, або іншої визначеної законом особи в порядку, визначеному для державної реєстрації земельної ділянки.

Отже порядок державної реєстрації в Державному земельному кадастрі земельної ділянки, сформованої до 01.01.2013, залежить від того, чи була внесена така земельна ділянка до Державного реєстру земель.

У разі державної реєстрації земельної ділянки, сформованої до 01.01.2013, в Державному реєстрі земель відомості про такі земельні ділянки, обмеження (обтяження) підлягають перенесенню до Державного земельного кадастру в автоматизованому порядку, без подання заяв про це їх власниками, користувачами.

У разі, коли реєстрація земельної ділянки в Державному реєстрі земель відсутня, її реєстрація в Державному земельному кадастрі здійснюється на підставі технічної документації, створеної при формуванні земельної ділянки.

Державна реєстрація земельних ділянок у державному реєстрі земель була передбачена ст. 202 Земельного кодексу України від 25.10.2001 №2768-111, частиною 2 якої встановлено, що Державний реєстр земель складається з двох частин: а) книги записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі із зазначенням кадастрових номерів земельних ділянок; б) Поземельної книги, яка містить відомості про земельну ділянку.

На час видачі зазначеного вище Державного акта, а саме 13.12.2004, порядок державної реєстрації земельних ділянок був врегульований наказом Державного комітету України по земельним ресурсам «Про затвердження тимчасового порядку ведення державного реєстру земель» від 02.07.2003 №174 (далі Порядок №174)

Пунктом 1.2 Порядку №174 визначено, що:

Книга записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі (далі - книга реєстрації) - це документ суворого обліку, який є складовою частиною державного реєстру земель та містить відомості про зареєстровані державні акти на право власності на земельну ділянку, на право постійного користування земельною ділянкою та договори оренди (суборенди) землі іззазначенням кадастрових номерів земельних ділянок.

Обмінний файл - файл обміну даними результатів землевпорядних

робіт в електронному вигляді.

Оператори державного реєстру земель (далі - оператори) -

структурні підрозділи Центру Державного земельного кадастру (далі ДЗК), що проводять приймання, перевірку та систематизацію реєстраційних карток земельних

ділянок, здійснюють видачу та реєстрацію державних актів на право власності на земельну ділянку та на право постійного користування земельною ділянкою, договорів оренди (суборенди) землі, ведуть книгу реєстрації, формують Поземельну книгу та не мають прямого доступу до бази даних АС ДЗК.

Поземельна книга - це документ, який є складовою частиною державного реєстру земель, містить відомості про земельну ділянку, в тому числі кадастровий план, відомості про державний акт на право власності на землю, державний акт на право постійного користування землею, договір оренди землі та власника, користувача, орендаря (суборендаря) земельної ділянки і формується за допомогою АС ДЗК.

Реєстратори державного реєстру земель (далі - реєстратори) - структурні підрозділи Центру ДЗК, які мають доступ та вносять відомості до бази даних АС ДЗК, ведуть Поземельну книгу, здійснюють видачу та реєстрацію державних актів на право власності

на земельну ділянку та на право постійного користування земельною

ділянкою, договорів оренди (суборенди) землі, а також ведуть книгу реєстрації.

Реєстраційна картка земельної ділянки (далі - реєстраційна картка) - це документ, який є складовою частиною Поземельної книги і містить відомості, що вносяться до бази даних АС ДЗК.

Згідно пункту 2.1 Порядку №174 виконавець робіт формує та надає реєстратору обмінний файл разом з технічною документацією. Обмінний файл надається

реєстратору на гнучкому магнітному носії або компакт-диску (далі -

цифровому носії). Цифрові носії повинні бути марковані.

Згідно пункту 2.2 Порядку №174 реєстратор здійснює процедуру перевірки та приймання обмінного файла, у тому числі порівняння з технічною

документацією. У разі відповідності обмінного файла відомостям, які наведено в технічній документації, та вимогам до структури, змісту та формату обміну даними, за результатами перевірки та приймання реєстратором робиться відмітка на титульному аркуші технічної документації про приймання обмінного файла, після чого

заповнюється реєстраційна картка. Реєстраційна картка заповнюється на кожну земельну ділянку.

Згідно пункту 2.3 Порядку №174 реєстраційна картка заповнюється реєстратором та містить підпис з зазначенням прізвища, ініціалів керівника виконавця робіт

та печатку. Заповнена реєстраційна картка разом з технічною документацією передаються виконавцем робіт до територіального органу земельних ресурсів для проведення державної землевпорядної експертизи.

Виконання державної землевпорядної експертизи технічної документації територіальним органом земельних ресурсів можливо тільки за наявності відмітки про приймання обмінного файла на титульному аркуші технічної документації.

Після проведення державної землевпорядної експертизи технічна

документація разом з реєстраційною карткою (картками) та висновком державної землевпорядної експертизи передаються до територіального органу земельних ресурсів для підготовки відповідних рішень органів виконавчої влади, органів місцевого самоврядування щодо надання або передачі земельної ділянки у власність або

користування.

Згідно пункту 2.4 Порядку №174 територіальний орган земельних ресурсів у 10-денний термін з дня отримання оформленого бланка державного акта на право власності на земельну ділянку (державного акта на право постійного користування земельною ділянкою) або договору оренди землі перевіряє наявність на титульному аркуші технічної документації відмітки про приймання обмінного файла, зміст реєстраційної

картки, відповідність відомостей, що містить реєстраційна картка та оформлений бланк державного акта на право власності на земельну ділянку (державного акта на право постійного користування земельною ділянкою) або договору оренди землі, до технічної

документації (реєстраційної справи) та передає бланки державного акта на право власності на земельну ділянку (державного акта на право постійного користування земельною ділянкою) або договору оренди землі з реєстраційними картками оператору (реєстратору) за актом приймання-передавання.

Згідно пункту 2.8 Порядку №174 оператор (реєстратор) здійснює видачу та реєстрацію державних актів на право власності на земельну ділянку, на право постійного користування земельною ділянкою та видачу договорів оренди (суборенди) землі. Видача державного акта на право власності на земельну ділянку, на право постійного користування земельною ділянкою та договору оренди (суборенди) землі

супроводжується внесенням запису про державну реєстрацію до відповідних розділів книги реєстрації. При цьому оператор (реєстратор) відображає дані державної реєстрації на всіх примірниках державних актів на право власності на земельну ділянку, на право постійного користування земельною ділянкою та договорів оренди (суборенди) землі.

Згідно пункту 2.9 Порядку №174 оператор передає реєстратору перший примірник реєстраційної картки, після чого реєстратор вносить відомості з реєстраційної картки до бази даних АС ДЗК.

Відповідно до п. 4.2 наказу Державного комітету України по земельним ресурсам «Про затвердження Тимчасового порядку ведення державного реєстру земель» від 02.07.2003 № 174 державна реєстрація державного акта на право власності на земельну ділянку, державного акта на право постійного користування земельною ділянкою, договору оренди землі здійснюється шляхом внесення записів реєстрації до книги реєстрації.

Згідно пункту 4.5 Порядку №174 державну реєстрацію державного акта на право власності на земельну ділянку, державного акта на право постійного користування земельною ділянкою, договору оренди землі у книзі реєстрації здійснює оператор (реєстратор), у межах повноважень якого є земельна ділянка.

Згідно пункту 12.2 Порядку №174 Поземельна книга (додаток 4) відкривається та ведеться на кожну земельну ділянку.

Згідно пункту 12.3 дані для формування Поземельної книги вносяться до бази

даних АС ДЗК після внесення записів до книги реєстрації.

Отже за змістом вказаних приписів державна реєстрація земельної ділянки у Державному реєстрі земель та державна реєстрація державного акта на право власності на землю здійснювалась лише при наявності обмінного файла.

Зі змісту вищезазначеного Державного акта вбачається, що у ньому наявний запис № 75 від 13.12.2004 про реєстрацію земельної ділянки кадастровий номер :01:000:0398, що свідчить про її внесення до Державного реєстру земель, а також про те, що при її державній реєстрації був створений обмінний файл.

Отже у спірному випадку земельна ділянка сформована після 2004 року, а саме 13.12.2004, та зареєстрована у Державному реєстрі земель за № 75 від 13.12.2004, тому застосування положень статті 79-1 Земельного кодексу України, яка введена в Земельний кодекс 07.07.2011 та стосуються реєстрації нових земельних ділянок, п. 115 Порядку ведення ДЗК, та п. 2 Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про Державний земельний кадастр», на які посилається відповідач, є безпідставним.

При цьому, суд також врахував, що за результатом повторно поданої заяви позивача відповідно до витягу з Державного земельного кадастру про земельну ділянку № НВ-023 від 26.05.2023 Державний реєстратор Відділу № 2 Управління надання адміністративних послуг Головного управління Держгеокадастру у Тернопільській області на підставі Державного акта від 13.12.2004 ЯБ 176028 зареєстрував право власності ОСОБА_3 на земельну ділянку кадастровий номер :01:000:0398 в Державному земельному кадастрі.

Суд також погоджується з доводами позивача про те, що обов`язковою кваліфікуючою ознакою для анулювання ліцензії згідно із ст. 68 Закону № 858-ІV є порушення прав та/або інтересів замовників документації із землеустрою, юридичних або фізичних осіб, держави, територіальної громади.

Разом з тим, у випадку, що розглядається, відповідачем не було визначено особу, правам та/або інтересам якої завдано порушення.

Водночас матеріали справи не містять доказів, що ОСОБА_3 звертався до Комісії за захистом своїх прав та інтересів.

Більше того, в матеріалах справи міститься акт приймання-здачі виконаної роботи на розробку документації із землеустрою від 14.06.2023 на виконання договору № 125-23 від 15.05.2023, відповідно до якого ОСОБА_3 прийняв роботи з розробки обмінного файлу формату XML на зазначену у договорі земельну ділянку та проведено державну реєстрацію земельної ділянки в Державному земельному кадастрі.

Вимога про те, що адміністративний акт про застосування санкцій повинен містити мотиви, на яких він ґрунтується, на додаток до принципів справедливої адміністративної процедури, що регулюють адміністративні акти, встановлена також у Рекомендації № R(91)1 Комітету Міністрів Ради Європи державам-членам про адміністративні санкції (прийнято Комітетом Міністрів 13 лютого 1999 року) на 452-му засіданні заступників міністрів) (Council of Europe Committee of ministers Recommendati on No. R(91)1 of the Committee of Ministers to members tateson administrative sanctions).

Суд вважає, що наявність у листі Головного управління Держгеокадастру у Донецькій області «Про вжиття заходів» від 26.05.2023 № 21-5-0.2-1089/2-23 однієї лише інформації про прийняття рішення про відмову у реєстрації земельної ділянки не може свідчити про порушення прав ОСОБА_3 .

Зважаючи на встановлені обставини, суд доходить висновку, що оскаржуваний наказ Держгеокадастру від 06.07.2023 № 209 про анулювання кваліфікаційного сертифіката інженера-землевпорядника ОСОБА_1 є протиправним.

За таких обставин, наказ Держгеокадастру від 06.07.2023 № 209 про анулювання позивачеві кваліфікаційного сертифіката інженера-землевпорядника є протиправним та належить до скасування.

Частиною другою статті 2 КАС України встановлено, що у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Згідно з частинами першою та другою статті 9 КАС України, розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості. Суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог.

Відповідно до частин першої, другої статті 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Суд, відповідно до статті 90 КАС України, оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Враховуючи викладене, позовні вимоги підлягають задоволенню в повному обсязі.

Під час вирішення питання про розподіл судових витрат, суд враховує таке.

Згідно статті 132 Кодексу адміністративного судочинства України судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: на професійну правничу допомогу; сторін та їхніх представників, що пов`язані із прибуттям до суду; пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертиз; пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; пов`язані із вчиненням інших процесуальних дій або підготовкою до розгляду справи.

Відповідно до частини 1 статті 139 вказаного Кодексу при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Зважаючи на те, що позивач звільнена від сплати судового збору відповідно до Закону України Про судовий збір як особа з інвалідністю та не надала доказів понесення інших судових витрат, то підстави для їх розподілу відсутні.

Керуючись ст. 6, 9, 12, 14, 72, 76, 90, 139, 241-246, 255, 295 КАС України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити у повному обсязі.

Визнати протиправним та скасувати пункт 1 наказу Державної служби України з питань геодезії, картографії та кадастру (вул. Святослава Хороброго, 3, м. Київ, 03151, код ЄДРПОУ 3941 1771) №209 від 06.07.2023 про анулювання кваліфікаційного сертифікату від 12.03.2019 №014115 інженера-землевпорядника ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ).

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками, якщо таку скаргу не було подано. Апеляційна скарга може бути подана до Шостого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст рішення суду складений 20 вересня 2023 року.

Головуючий Алла РУДЕНКО