Справа № 420/6455/23
Суддя: Стефанов С.О.
Дата ухвалення: 2023-09-20 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 420/6455/23
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 вересня 2023 року м. Одеса

Одеський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Стефанова С.О.,

за участю секретаря судового засідання Мельника Ю.В.,

представника Головного управління ДПС в Одеській області, як позивача за первісним позовом - ОСОБА_1 (на підставі виписки з ЄДРПОУ),

представника Головного управління ДПС в Одеській області, як відповідача за зустрічним позовом - ОСОБА_2 (на підставі виписки з ЄДРПОУ),

представника відповідача за первісним позовом та позивача за зустрічним позовом - адвоката Дрогобецької Т.Ю. (на підставі ордеру),

розглянувши у порядку загального позовного провадження у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом Головного управління ДПС в Одеській області до фізичної особи-платника податків ОСОБА_3 про стягнення податкового боргу в розмірі 42 347,20 грн. та за зустрічним позовом ОСОБА_3 до Головного управління ДПС в Одеській області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень та податкової вимоги, -

В С Т А Н О В И В:

До Одеського окружного адміністративного суду 29 березня 2023 року надійшов адміністративний позов Головного управління ДПС в Одеській області до фізичної особи-платника податків ОСОБА_3 , в якому позивач просить стягнути з фізичної особи-платника податків ОСОБА_3 суму заборгованості з податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, що сплачується фізичними особами, які є власниками об`єктів нежитлової нерухомості у розмірі 42 347,20 грн. на бюджетний рахунок UA0015626, банк отримувача Казначейство України (ЕАП), код ЄДРОУ: 37607526, отримувач коштів ГУК в Од.обл./отг смт.Окни/18010300.

19 травня 2023 року до суду від ОСОБА_3 надійшла зустрічна позовна заява (вхід. №16288/23) до Головного управління ДПС в Одеській області, в якій ОСОБА_3 просить визнати протиправними та скасувати:

- податкове повідомлення-рішення № 0-1504 від 04.06.2021 року на суму 17 577,43 грн.;

- податкове повідомлення-рішення № 0-1504 від 24.06.2022 року на суму 24 360,00 грн.;

- податкову вимогу № 158-55 від 14.01.2020 року на суму 15115,38 грн.

Позиція Головного управління ДПС в Одеській області обґрунтовується наступним

Позивач зазначає, що станом на 03.03.2023 року, відповідно до розрахунку податкового боргу, довідки про податкову заборгованість та інтегрованої картки платника (ІКП), податкова заборгованість ФО-ПП ОСОБА_3 перед бюджетом становить 42 347 грн. 20 коп.

Заборгованість з податку на нерухоме майна, відмінне від земельної ділянки, сплачений фізичними особами, які є власниками об`єктів нежитлової нерухомості виникла в результаті:

- нарахування по податковому повідомленню-рішенню за №0-1504 від

04.06.2021 року на суму 17 577,43 грн. (основний платіж);

- нарахування по податковому повідомленню-рішенню за №0-1504 від

24.06.2022 року на суму 24 360,00 грн. (основний платіж).

Також, платнику податків була нарахована пеня на загальну суму 409,77 грн. у

відповідності до приписів ст. 129 Податкового кодексу України.

Таким чином, враховуючи те, що несплата коштів до бюджету завдає шкоди інтересам держави, керуючись пп.191.1.22. п.191.1 ст.191, пп.20.1.34. п.20.1. ст.20, п.95.1, п.95.2, п.95.3 ст.95 Податкового кодексу України, позивач просить стягнути суму податкового боргу в загальному розмірі 42 347,20 грн.

Щодо поданої ОСОБА_3 зустрічної позовної заяви, ГУДПС в Одеській області зазначає, що чинне законодавство не звільняє платника податків від відповідальності за те, що він не використовує майно, яке придбав (не залежачи від стану даного майна). Платник податків також не надав жодних доказів на підтвердження того, що якщо «Будівля птичників» зруйновані або занедбані вони автоматично не підпадають під об`єкт оподаткування.

Також ОСОБА_3 посилається на те, що більше не володіє майном, яке є об`єктом оподаткування, однак жодного договору, акту витягу не має для підтвердження даних обставин. Надані ж довідки не слугують підставою для припинення права власності для платника податків.

Позиція ОСОБА_3 обґрунтовується наступним

Відповідач не погоджується з позовними вимогами ГУ ДПС в Одеській області, вважає їх такими, що не відповідають фактичним обставинам справи та чинному законодавству України та зазначає, що ОСОБА_3 , Головним управлінням ДПС в Одеській області (далі ГУ ДПС в Одеській області), як фізичній особі -

платнику податку, нарахований податок на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки у розмірі 42 347,20 грн., заборгованість виникла в результаті не сплати суми податкового

зобов`язання визначеного податковими повідомленнями-рішеннями: № 0-1504 від 04.06.2021 року на суму 17 577,43 грн. (основний платіж), № 0-1504 від 24.06.2022 року на суму 24 360,00 грн. (основний платіж), нарахована пеня на загальну суму 409,77 грн. у відповідності до приписів ст. 129 Податкового кодексу України (далі ПКУ) та

виставлена податкова вимога форми «Ф» від 14.01.2020 року № 158-55.

Вищезазначені податкові повідомлення-рішення та вимога ОСОБА_3 не отримувались, про існування заборгованості ОСОБА_3 стало відомо лише в зв`язку з відкриттям провадження по справі №420/6455/23.

При цьому відповідач зазначає, що ГУ ДПС в Одеській області посилається на довідку-розрахунок податкового боргу та інтегровану картку платника податків (ІКП). Однак, в підтвердження боргу не надано розрахунок до податкових повідомлень - рішень, за яким можливо визначити порядок обчислення податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки. Відсутня інформація щодо об`єкту оподаткування, бази оподаткування, наявність або відсутність пільг із сплати податку, ставки оподаткування (відсутня інформація щодо Рішення про встановлення місцевих податків та зборів, на підставі якого нарахований податок).

Обґрунтовуючи вимоги зустрічної позовної заяви ОСОБА_3 , окрім іншого, зазначив, що в розумінні пп. «ж» пп. 266.2.2 п. 266.2 ст. 266 ПК України він взагалі

не є платником податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, оскільки до підкласу 1271.2 - відносяться будівлі для птахівництва, які включені до класу 1271 - Будівлі сільськогосподарського призначення, лісівництва та рибного господарства, а він володіє саме таким майном.

Відповідно до інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно за ОСОБА_3 , як за власником рахуються нежитлові будівлі під терміном «Будівлі птичників».

Відповідно до Державного класифікатору будівель та споруд ДК 018-2000, затвердженого наказом Державного комітету України по стандартизації, метрології та сертифікації від 17.08.2000 № 507, до класу 1271 відносяться Будівлі сільськогосподарського призначення, лісівництва та рибного господарства. Цей клас включає будівлі для використання в сільськогосподарській діяльності, зокрема: птахофабрики (підклас 1271.2).

У Податковому кодексі України питання пов`язані з нарахуванням та справлянням податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки врегульоване статтею 266 ПК України. Згідно з пп. 266.1.1 п. 266.1 ст. 266 ПК України платниками податку є фізичні та юридичні особи, в тому числі нерезиденти, які є власниками об`єктів житлової та/або нежитлової нерухомості.

Відповідно до пп. 266.2.1 п. 266.2 ст. 266 ПК України об`єктом оподаткування є об`єкт житлової та нежитлової нерухомості, в тому числі його частка.

У відповідності до вимог пп. «ж» пп. 266.2.2 п. 266.2 ст. 266 ПК України не є об`єктом оподаткування будівлі, споруди сільськогосподарських товаровиробників (юридичних та фізичних осіб), віднесені до класу "Будівлі сільськогосподарського призначення, лісівництва та рибного господарства" (код 1271) Державного класифікатора будівель та споруд ДК 018-2000, та не здаються їх власниками в оренду, лізинг, позичку.

Отже, правовою підставою для застосування до особи пільги зі сплати податку на нерухоме майно у вигляді звільнення від його сплати є правовий статус будівлі, як у випадку ОСОБА_3 - правовою підставою є - зареєстроване право власності на Будівлі птичників (код 1271).

Враховуючи приписи пп. "ж" пп. 266.2.2 п. 266.2 ст. 266 ПК України та те, що ОСОБА_3 є власником нежитлової будівлі, правовий статус якої «Будівлі птичників» (код 1271), останній вважає, що контролюючим органом протиправно віднесено належну ОСОБА_3 нежитлову будівлю до категорії об`єктів оподаткування, що не мають пільг із сплати податку.

Процесуальні дії у справі та клопотання учасників справи

Ухвалою суду від 04 квітня 2023 року прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі. Справу вирішено розглядати в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін на підставі ст.262 КАС України у межах строків, визначених ст.258 КАС України та з урахуванням встановлених сторонам строків для подання заяв по суті.

19 травня 2023 року до суду від ОСОБА_3 надійшла зустрічна позовна заява (вхід. №16288/23) до Головного управління ДПС в Одеській області, в якій ОСОБА_3 просить визнати протиправними та скасувати:

- податкове повідомлення-рішення № 0-1504 від 04.06.2021 року на суму 17 577,43 грн.;

- податкове повідомлення-рішення № 0-1504 від 24.06.2022 року на суму 24 360,00 грн.;

- податкову вимогу № 158-55 від 14.01.2020 року на суму 15115,38 грн.

Ухвалою Одеського окружного адміністративного суду від 24 травня 2023 року зустрічну позовну заяву ОСОБА_3 до Головного управління ДПС в Одеській області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень у справі за позовом Головного управління ДПС в Одеській області до фізичної особи-платника податків ОСОБА_3 про стягнення податкового боргу в розмірі 42 347,20 грн. - залишено без руху. Надано позивачу 5-ти денний строк для усунення недоліків позовної заяви з дня отримання ухвали.

Заявою від 09.06.2023 року (вхід. 18893/23) позивачем усунуто недоліки зустрічної позовної заяви.

Ухвалою Одеського окружного адміністративного суду від 14 червня 2023 року прийнято до розгляду зустрічний позов ОСОБА_3 до Головного управління ДПС в Одеській області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень № 0-1504 від 04.06.2021 року, № 0-1504 від 24.06.2022 року та податкової вимоги № 158-55 від 14.01.2020 року.

Об`єднано в одне провадження зустрічний позов ОСОБА_3 до Головного управління ДПС в Одеській області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень № 0-1504 від 04.06.2021 року, № 0-1504 від 24.06.2022 року та податкової вимоги № 158-55 від 14.01.2020 року з первісним позовом Головного управління ДПС в Одеській області до фізичної особи-платника податків ОСОБА_3 про стягнення податкового боргу в розмірі 42 347,20 грн.

Розгляд справи №420/6455/23 вирішено проводити за правилами загального позовного провадження. Розгляд справи розпочато спочатку. Призначено підготовче засідання на 05 липня 2023 року о 10 годині 00 хвилин.

20 липня 2023 року від представника Головного управління ДПС в Одеській області до суду надійшли письмові пояснення на зустрічний позов (вхід. № ЕП/28103/23).

09 серпня 2023 року від представника Головного управління ДПС в Одеській області до суду надійшли додаткові пояснення (вхід. № 27174/23).

16 серпня 2023 року від представника ОСОБА_3 до суду надійшли додаткові пояснення (вхід. № 27933/23).

Ухвалою Одеського окружного адміністративного суду від 16 серпня 2023 року продовжено підготовче провадження по справі за позовом Головного управління ДПС в Одеській області до фізичної особи-платника податків ОСОБА_3 про стягнення податкового боргу в розмірі 42 347,20 грн. та за зустрічним позовом ОСОБА_3 до Головного управління ДПС в Одеській області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень на 30 днів.

22 серпня 2023 року від представника ОСОБА_3 до суду надійшло клопотання про долучення документів до матеріалів справи (вхід. № 28610/23).

Ухвалою Одеського окружного адміністративного суду від 22 серпня 2023 року закрито підготовче провадження у справі за позовом Головного управління ДПС в Одеській області до фізичної особи-платника податків ОСОБА_3 про стягнення податкового боргу в розмірі 42 347,20 грн. та за зустрічним позовом ОСОБА_3 до Головного управління ДПС в Одеській області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень та призначено справу до судового розгляду по суті на 04 вересня 2023 року о 10 год. 00 хв.

11 вересня 2023 року від представника Головного управління ДПС в Одеській області до суду надійшли письмові пояснення (вхід. № 30531/23).

У судовому засіданні 11 вересня 2023 року представники Головного управління ДПС в Одеській області підтримали позовні вимоги за позовом ГУ ДПС в Одеській області до фізичної особи-платника податків ОСОБА_3 про стягнення податкового боргу в розмірі 42 347,20 грн. в повному обсязі, з підстав викладених в заявах по суті справи, при цьому, стосовно задоволення зустрічної позовної заяви ОСОБА_3 заперечували в повному обсязі.

Представник ОСОБА_3 в судовому засіданні підтримала позовні вимоги за зустрічним позов ОСОБА_3 до Головного управління ДПС в Одеській області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень та податкової вимоги у повному обсязі, стосовно задоволення позовних вимог ГУ ДПС в Одеській області до фізичної особи-платника податків ОСОБА_3 про стягнення податкового боргу в розмірі 42 347,20 грн. заперечувала у повному обсязі.

Вивчивши матеріали справи, а також дослідивши обставини, якими обґрунтовувалася позиція сторін, перевіривши їх доказами, суд встановив наступні факти та обставини.

Обставини справи встановлені судом

Відповідно до відомостей з Державного реєстру фізичних осіб платників податків фізична особа - платник податків ОСОБА_3 , РНОКПП НОМЕР_1 визначив своєю податковою адресою: АДРЕСА_1 .

Судом встановлено, що ОСОБА_3 , 26.03.2002 року було придбано будівлі птичників, які розташовані в селі Ставрово та складаються з будівель трьох птичників: літ.

«А» площею забудови 1196,0 кв.м., літ. «Б» площею забудови 1196,0 кв.м., літ. «В» площею забудови 1620,0 кв.м., сараїв літ. «а» площею забудови 24,0 кв.м, літ. «б» площею забудови 24,0 кв.м., що підтверджується свідоцтвом про право власності на будівлі птичників, видане на підставі рішення виконкому Ставровської сільської ради від 25 січня 2002 року № 84-ХХІІІ, витягом про реєстрацію права власності на нерухоме майно та Інформаційною довідкою з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно.

Відповідно до розрахунку податкового боргу, довідки про податкову заборгованість та інтегрованої картки платника (ІКП), податкова заборгованість ФО-ПП ОСОБА_3 станом на 03.03.2023 року перед бюджетом становить 42 347 грн. 20 коп., а саме по податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, сплачений фізичними особами, які є власниками об`єктів житлової нерухомості

Заборгованість з податку на нерухоме майна, відмінне від земельної ділянки, сплачений фізичними особами, які є власниками об`єктів нежитлової нерухомості виникла в результаті:

- нарахування по податковому повідомленню-рішенню за №0-1504 від 04.06.2021 року на суму 17 577,43 грн. (основний платіж);

- нарахування по податковому повідомленню-рішенню за №0-1504 від 24.06.2022 року на суму 24 360,00 грн. (основний платіж) (а.с. 13-14).

Також, платнику податків була нарахована пеня на загальну суму 409,77 грн. у відповідності до приписів ст. 129 Податкового кодексу України.

14.01.2020 року ГУ ДПС в Одеській області, у відповідності до ст.59 Податкового кодексу України, сформовано податкову вимогу №158-55 на суму податкового боргу у розмірі 15 115,38 грн. (а.с. 12), борг за якою був погашений ОСОБА_3 04.08.2021 року.

Як зазначило ГУ ДПС в Одеській області, у встановлений Податковим кодексом України строк, відповідачем самостійно узгоджену суму податкового зобов`язання за вищезазначеними податковими повідомленнями-рішеннями та нарахованою пенею не сплачено, у зв`язку з чим, Головне управління ДПС в Одеській області звернулось до суду з даною позовною заявою про стягнення з ОСОБА_3 податкового боргу в розмірі 42 347,20 грн.

ОСОБА_3 не погоджуючись із заявленими позовними вимогами Головного управління ДПС в Одеській області, вважаючи вищезазначені податкові повідомлення - рішення та вимогу протиправними, звернувся до суду із зустрічною позовною заявою.

Релевантні джерела права та висновки суду

Спірні правовідносини регулюються нормами Конституції України та Податкового кодексу України (в редакції чинній на момент виникнення спірних правовідносин) (далі - ПК України).

Відповідно до п.14.1.137 ст.14 ПК України, орган стягнення - державний орган, уповноважений здійснювати заходи щодо забезпечення погашення податкового боргу в межах повноважень, встановлених цим Кодексом та іншими законами України.

Контролюючий орган має право застосовувати до платників податків фінансові (штрафні) санкції, стягувати до бюджету та державних цільових фондів суми грошових зобов`язань та/або податкового боргу.

Згідно п.15.1. ст.15 ПК України, платниками податків визнаються фізичні особи (резиденти і нерезиденти України), юридичні особи (резиденти і нерезиденти України) та їх відокремлені підрозділи, які мають, одержують (передають) об`єкти оподаткування або провадять діяльність (операції), що є об`єктом оподаткування згідно з цим Кодексом або податковими законами, і на яких покладено обов`язок із сплати податків та зборів згідно з цим Кодексом.

Пунктом 16.1.4. п.16.1. ст.16 ПК України, платник податків зобов`язаний сплачувати податки та збори в строки та у розмірах, встановлених цим Кодексом та законами з питань митної справи.

Відповідно до п.54.1. ст.54 ПК України, крім випадків, передбачених податковим законодавством, платник податків самостійно обчислює суму податкового та/або грошового зобов`язання та/або пені, яку зазначає у податковій (митній) декларації або уточнюючому розрахунку, що подається контролюючому органу у строки, встановлені цим Кодексом. Така сума грошового зобов`язання та/або пені вважається узгодженою.

Відповідно до п.56.11. ст.56 ПК України, не підлягає оскарженню грошове зобов`язання, самостійно визначене платником податків.

Згідно п.57.1. ст.57 ПК України, платник податків зобов`язаний самостійно сплатити суму податкового зобов`язання, зазначену у поданій ним податковій декларації, протягом 10 календарних днів, що настають за останнім днем відповідного граничного строку, передбаченого цим Кодексом для подання податкової декларації, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

У відповідності до пп.14.1.39 п.14.1 ст.14 ПК України, «грошове зобов`язання платника податків» - сума коштів, яку платник податків повинен сплатити до відповідного бюджету як податкове зобов`язання та/або штрафну (фінансову) санкцію, що справляється з платника податків у зв`язку з порушенням ним вимог податкового законодавства та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, а також санкції за порушення законодавства у сфері зовнішньоекономічної діяльності.

Правовими положенням пп.14.1.175 п.14.1 ст.14 ПК України передбачено, що податковий борг - це сума узгодженого грошового зобов`язання (з урахуванням штрафних санкцій за їх наявності), але не сплаченого платником податків у встановлений цим Кодексом строк, а також пеня, нарахована на суму такого грошового зобов`язання.

Органами стягнення є виключно контролюючі органи, уповноважені здійснювати заходи щодо забезпечення погашення податкового боргу та недоїмки зі сплати єдиного внеску у межах повноважень, а також державні виконавці у межах своїх повноважень, у відповідності до положень пункту 41.2 статті 41 ПК України.

Відповідно до п.59.1 ст.59 ПК України, у разі коли у платника податків виник податковий борг, контролюючий орган надсилає (вручає) йому податкову вимогу в порядку, визначеному для надсилання (вручення) податкового повідомлення-рішення. Податкова вимога може надсилатися (вручатися) контролюючим органом за місцем обліку платника податків, в якому обліковується податковий борг платника податків.

Також податкова вимога надсилається (вручається) коли платникам податків, які самостійно подали податкові декларації, але не погасили суми податкових зобов`язань у встановлені цим Кодексом строки, без попереднього надсилання (вручення) податкового повідомлення-рішення (п.59.4 ст.59 Податкового кодексу України).

Підпунктом 14.1.153 п.14.1 ст.14 ПК України визначено, що податкова вимога - це письмова вимога контролюючого органу до платника податків щодо погашення суми податкового боргу.

Пунктом 59.5 ст.59 ПК України передбачено, що у разі якщо у платника податків, якому надіслано (вручено) податкову вимогу, сума податкового боргу збільшується (зменшується), погашенню підлягає вся сума податкового боргу такого платника податку, що існує на день погашення.

У разі якщо після направлення (вручення) податкової вимоги сума податкового боргу змінилася, але податковий борг не був погашений в повному обсязі, податкова вимога додатково не надсилається (не вручається).

Згідно з п.95.1 ст.95 ПК України, контролюючий орган здійснює за платника податків і на користь держави заходи щодо погашення податкового боргу такого платника податків шляхом стягнення коштів, які перебувають у його власності, а в разі їх недостатності - шляхом продажу майна такого платника податків, яке перебуває у податковій заставі, однак не раніше ніж через 30 календарних днів з дня надіслання (вручення) такому платнику податкової вимоги.

Джерела погашення податкового боргу платника податку визначені нормами ст.87 ПК України. Крім того, в силу приписів п.87.9 ст.87 цього Кодексу у разі наявності у платника податків податкового боргу контролюючі органи зобов`язані зарахувати кошти, що сплачує такий платник податків, в рахунок погашення податкового боргу згідно з черговістю його виникнення незалежно від напряму сплати, визначеного платником податків. У такому ж порядку відбувається зарахування коштів, що надійдуть у рахунок погашення податкового боргу платника податків відповідно до ст.95 цього Кодексу або за рішенням суду у випадках, передбачених законом.

Підпунктом 20.1.34. п.20.1 ст.20 ПК України визначено право контролюючих органів у випадках, встановлених законом, звертатися до суду щодо стягнення коштів платника податків, який має податковий борг.

Відповідно до абз.1 п.95.3 ст.95 ПК України стягнення коштів з рахунків платника податків у банках, обслуговуючих такого платника податків, та з рахунків платників податків у системі електронного адміністрування податку на додану вартість, відкритих в органі, що здійснює казначейське обслуговування бюджетних коштів, здійснюється за рішенням суду, яке направляється до виконання контролюючим органам, у розмірі суми податкового боргу або його частини.

Згідно з п.95.4 ст.95 ПК України, контролюючий орган на підставі рішення суду здійснює стягнення коштів у рахунок погашення податкового боргу за рахунок готівки, що належить такому платнику податків. Стягнення готівкових коштів здійснюється у порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.

Як було встановлено судом та вбачається з матеріалів справи, відповідно до розрахунку податкового боргу, довідки про податкову заборгованість та інтегрованої картки платника (ІКП), податкова заборгованість ФО-ПП ОСОБА_3 станом на 03.03.2023 року перед бюджетом становить 42 347 грн. 20 коп., а саме по податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, сплачений фізичними особами, які є власниками об`єктів житлової нерухомості

При цьому, заборгованість з податку на нерухоме майна, відмінне від земельної ділянки, сплачений фізичними особами, які є власниками об`єктів нежитлової нерухомості виникла в результаті: нарахування по податковому повідомленню-рішенню за №0-1504 від 04.06.2021 року на суму 17 577,43 грн. (основний платіж); нарахування по податковому повідомленню-рішенню за №0-1504 від 24.06.2022 року на суму 24 360,00 грн. (основний платіж) за 2020 та 2021 роки (а.с. 13-14).

14.01.2020 року ГУ ДПС в Одеській області, у відповідності до ст.59 Податкового кодексу України, сформовано податкову вимогу №158-55 на суму податкового боргу у розмірі 15 115,38 грн. (а.с. 12), борг за якою був погашений ОСОБА_3 04.08.2021 року.

Також, платнику податків була нарахована пеня на загальну суму 409,77 грн. у

відповідності до приписів ст. 129 Податкового кодексу України.

Відповідно до пп.266.1.1 п.266.1 ст.266 ПК України платниками податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки є фізичні та юридичні особи, в тому числі нерезиденти, які є власниками об`єктів житлової та/або нежитлової нерухомості.

Згідно з пп.287.5 ст.287 ПК України податок фізичними особами сплачується протягом 60 днів з дня вручення податкового повідомлення-рішення.

Як встановлено судом, ОСОБА_3 , 26.03.2002 року було придбано будівлі птичників, які розташовані в селі Ставрово та складаються з будівель трьох птичників: літ.

«А» площею забудови 1196,0 кв.м., літ. «Б» площею забудови 1196,0 кв.м., літ. «В» площею забудови 1620,0 кв.м., сараїв літ. «а» площею забудови 24,0 кв.м, літ. «б» площею забудови 24,0 кв.м., що підтверджується свідоцтвом про право власності на будівлі птичників, видане на підставі рішення виконкому Ставровської сільської ради від 25 січня 2002 року № 84-ХХІІІ, витягом про реєстрацію права власності на нерухоме майно та Інформаційною довідкою з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно.

Відповідно до інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно за ОСОБА_3 , як за власником рахуються нежитлові будівлі під терміном «Будівлі птичників».

Відповідно до Державного класифікатору будівель та споруд ДК 018-2000, затвердженого наказом Державного комітету України по стандартизації, метрології та сертифікації від 17.08.2000 року № 507, до класу 1271 відносяться Будівлі сільськогосподарського призначення, лісівництва та рибного господарства. Цей клас включає будівлі для використання в сільськогосподарській діяльності, зокрема: птахофабрики (підклас 1271.2).

У Податковому кодексі України питання пов`язані з нарахуванням та справлянням податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки врегульоване статтею 266 ПК України.

Згідно з пп. 266.1.1 п. 266.1 ст. 266 ПК України платниками податку є фізичні та юридичні особи, в тому числі нерезиденти, які є власниками об`єктів житлової та/або нежитлової нерухомості.

Відповідно до пп. 266.2.1 п. 266.2 ст. 266 ПК України об`єктом оподаткування є об`єкт житлової та нежитлової нерухомості, в тому числі його частка.

Згідно з підпунктом 266.2.2 пункту 266.2 статті 266 у редакції у редакції Закону України від 28.12.2014 року №71-VIII чинній станом на 2018 рік, не є об`єктом оподаткування:

ж) будівлі, споруди сільськогосподарських товаровиробників, призначені для використання безпосередньо у сільськогосподарській діяльності.

Підпунктом 266.2.2 пункту 266.2 статті 266 у редакції Закону України від 23.11.2018 року №2628-VIII чинній з 01.01.2019 року встановлено, що не є об`єктом оподаткування:

ж) будівлі, споруди сільськогосподарських товаровиробників (юридичних та фізичних осіб), віднесені до класу "Будівлі сільськогосподарського призначення, лісівництва та рибного господарства" (код 1271) Державного класифікатора будівель та споруд ДК 018-2000, та не здаються їх власниками в оренду, лізинг, позичку.

Підпунктами 266.3.1 та 266.3.2 пункту 266.3 статті 266 ПК України визначено, що базою оподаткування є загальна площа об`єкта житлової та нежитлової нерухомості, в тому числі його часток.

База оподаткування об`єктів житлової та нежитлової нерухомості, в тому числі їх часток, які перебувають у власності фізичних осіб, обчислюється контролюючим органом на підставі даних Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, що безоплатно надаються органами державної реєстрації прав на нерухоме майно та/або на підставі оригіналів відповідних документів платника податків, зокрема документів на право власності.

Таким чином з викладеного вбачається, що підпунктом 266.2.2 пункту 266.2 статті 266 Податкового кодексу України встановлено перелік об`єктів нерухомості, які не є об`єктами оподаткування. Так, підпунктом "ж" підпункту 266.2.2 у редакції Закону України від 28.12.2014 року №71-VIII, чинній станом на 2018 рік визначено, що не є об`єктом оподаткування будівлі, споруди сільськогосподарських товаровиробників, призначені для використання безпосередньо у сільськогосподарській діяльності.

Правовий аналіз цієї норми зумовив висновок, що її застосування передбачає наявність двох умов, перша з яких - власник об`єкта нерухомості (будівлі, споруди) є сільськогосподарським товаровиробником, а друга - об`єкт нерухомості (будівля, споруда) призначений для використання безпосередньо у сільськогосподарській діяльності.

Відтак, проблемою спору у справі є питання того, чи є позивач, як фізична особа, сільськогосподарським товаровиробником, на якого поширюється пільга, передбачена підпунктом "ж" підпункту 266.2.2 пункту 266.2 статті 266 Податкового кодексу України.

За визначенням підпункту 14.1.235 пункту 14.1 статті 14 Податкового кодексу України сільськогосподарський товаровиробник для цілей глави 1 розділу XIV цього Кодексу - юридична особа незалежно від організаційно-правової форми або фізична особа - підприємець, яка займається виробництвом сільськогосподарської продукції та/або розведенням, вирощуванням та виловом риби у внутрішніх водоймах (озерах, ставках та водосховищах) та її переробкою на власних чи орендованих потужностях, у тому числі власновиробленої сировини на давальницьких умовах, та здійснює операції з її постачання.

Застереження в підпункті 14.1.235 пункту 14.1 статті 14 Податкового кодексу України щодо цілей глави 1 розділу ХIV Податкового кодексу України не означає, що у інших випадках, передбачених цим Кодексом, термін "сільськогосподарський товаровиробник" має інше змістовне навантаження.

Така правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 01 жовтня 2019 року у справі № 0340/1905/18.

Поряд з цим на користь висновку, що нормою підпункту "ж" підпункту 266.2.2 пункту 266.2 статті 266 Податкового кодексу України передбачено податкова пільга, в тому числі і для фізичних осіб, свідчить і подальше законодавче уточнення правового регулювання Законом України від 23.11.2018 року №2628-VIII, підпункт "ж" підпункту 266.2.2 пункту 266.2 статті 266 Податкового кодексу України викладено в новій редакції, згідно з якою не є об`єктом оподаткування будівлі, споруди сільськогосподарських товаровиробників (юридичних та фізичних осіб), віднесені до класу "Будівлі сільськогосподарського призначення, лісівництва та рибного господарства" (код 1271) Державного класифікатора будівель та споруд ДК 018-2000, та не здаються їх власниками в оренду, лізинг, позичку.

Тобто, законодавець уточнив з 01.01.2019 року, що сільськогосподарським товаровиробником є юридичні і фізичні особи.

Слід зауважити, що встановлена підпунктом "ж" підпункту 266.2.2 пункту 266.2 статті 266 Податкового кодексу України пільга стосується сільськогосподарських товаровиробників і направлена на створення сприятливих умов для здійснення сільськогосподарської діяльності, стимулювання такої діяльності та досягнення її збалансованого податкового навантаження.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 24.04.2020 року по справі № 540/2206/19.

Враховуючи встановлені обставини справи, суд визнає, що нежитлові будівлі птичників площею 4060 кв.м. розташовані за адресою: Одеська область, Окнянський район, с/рада Ставрівська фактично є нерухомістю сільськогосподарського товаровиробника.

Відтак, нерухомість за цією адресою не є об`єктом оподаткування податком на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки в силу положень пункту "ж" підпункту 266.2.2. пункту 266.2 статті 266 Податкового кодексу України.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду 04 грудня 2018 року у справі № 649/593/16-а, у якій судами застосовано підпункт «ж» підпункту 266.2.2 пункту 266.2 статті 266 Податкового кодексу України у подібних правовідносинах.

Враховуючи те, що позивач звільнений від сплати податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, спірні податкові повідомлення-рішення та податкова вимога є протиправними та підлягають скасуванню.

Решта доводів та заперечень сторін висновків суду по суті заявлених позовних вимог не спростовують. Слід зазначити, що згідно практики Європейського суду з прав людини та зокрема, рішення у справі «Серявін та інші проти України» від 10 лютого 2010 року, заява 4909/04, відповідно до п.58 якого суд повторює, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються.

Відповідно до ст.90 КАС України, суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Слід зазначити, що згідно практики Європейського суду з прав людини та зокрема, рішення у справі «Звежинський проти Польщі», заява №34049/96 відповідно до п.71 якого суд повторює, що позбавлення майна, у значенні цього речення, може бути виправданим, лише якщо воно відбувається в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом. Крім того, будь-яке втручання у право власності має відповідати критерію пропорційності (цит. вище справа Брумареску). Суд нагадує, що під час втручання необхідно дотримуватися "справедливої рівноваги" між загальними інтересами суспільства і вимогами захисту основних прав людини (див. рішення у справі «Pressos Compania Naviera S. A. та інші проти Бельгії» від 20 листопада 1995, серія A, N 332, с. 23, п. 38). Цю рівновагу буде порушено, якщо людині доведеться нести надто специфічний або надмірний тягар (див. цит. вище рішення у справі Спорронга і Льонрота. При цьому, п. 73 суд підкреслює, що, розглядаючи питання, які мають загальний інтерес, органи державної влади повинні діяти коректно і дуже послідовно (див. цит. вище рішення у справі «Беєлер проти Італії»). Крім того, як охоронець громадського порядку держава має моральне зобов`язання бути взірцевою, вона повинна стежити за тим, щоб такими були й державні органи, що захищають публічний порядок.

Крім цього, згідно рішення у справі «TOB «Полімерконтейнер» проти України», заява №23620/05, відповідно до п.17 суд повторює, що будь-яке втручання, включаючи те, яке виникло в результаті заходів для забезпечення сплати податків, не повинно порушувати «справедливого балансу» між вимогами загальних інтересів суспільства та вимогами захисту основних прав людини. Важливість забезпечення такого балансу в цілому відображається в структурі статті 1 Першого протоколу. Необхідного балансу не буде досягнуто, якщо на зацікавлену особу буде покладено індивідуальний та надмірний тягар (див., серед інших авторитетних джерел, рішення у справі «Спорронґ і Льоннрот проти Швеції» (Sporrong and Lonnroth v. Sweden), від 23 вересня 1982 року, пп. 69-73, серія А №52).

Згідно до ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно статті 72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно частини 1 статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Згідно частини 2 статті 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

Згідно зі ст.249 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Оцінивши докази, наявні в справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх всебічному, повному та об`єктивному дослідженні, та враховуючи всі наведені обставини, суд дійшов висновку про те, що вимоги за зустрічним позовом ОСОБА_3 до Головного управління ДПС в Одеській області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень та податкової вимоги є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню в повному обсязі, а тому відповідно у задоволенні позовних вимог Головного управління ДПС в Одеській області до фізичної особи-платника податків ОСОБА_3 про стягнення податкового боргу в розмірі 42 347,20 грн. необхідно відмовити.

Розподіл судових витрат

Відповідно до ч.1 ст.143 КАС України суд вирішує питання щодо судових витрат у рішенні, постанові або ухвалі.

Відповідно до ч.1 ст.139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Таким чином, враховуючи задоволення позовних вимог ОСОБА_3 за зустрічним позовом судові витрати ОСОБА_3 у загальній сумі 3220,80 грн., сплачені згідно квитанцій: № 006924980 від 18.05.2023 року на суму 1073,60 грн. та № від 08.06.2023 року на суму 2147,20 грн. підлягають стягненню на його користь за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДПС в Одеській області.

Керуючись ст.ст.2, 6-10, 77, 90, 139, 250, 251, 255, 257, 258, 263, 295, 297 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

В И Р І Ш И В:

У задоволенні адміністративного позову Головного управління ДПС в Одеській області до фізичної особи-платника податків ОСОБА_3 про стягнення податкового боргу в розмірі 42 347,20 грн. - відмовити.

Зустрічний позов ОСОБА_3 до Головного управління ДПС в Одеській області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень та податкової вимоги - задовольнити.

Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення Головного управління ДПС в Одеській області №0-1504 від 04.06.2021 року на суму 17 577,43 грн..

Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення Головного управління ДПС в Одеській області № 0-1504 від 24.06.2022 року на суму 24 360,00 грн..

Визнати протиправною та скасувати податкову вимогу Головного управління ДПС в Одеській області №158-55 від 14.01.2020 року на суму 15115,38 грн..

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДПС в Одеській області на користь фізичної особи-платника податків ОСОБА_3 суму сплаченого судового збору у розмірі 3220 грн. 80 коп.

Рішення набирає законної сили згідно ст.255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене до суду апеляційної інстанції за правилами, встановленими ст.ст.293, 295 та п.15-5 розділу VII Кодексу адміністративного судочинства України.

Рішення може бути оскаржено, згідно ст.295 КАС України, протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частину рішення суду, або розгляд справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст рішення складено та підписано судом 20 вересня 2023 року.

Суддя С.О. Cтефанов

.