Справа № 240/2928/23
Суддя: Залімський І. Г.
Дата ухвалення: 2023-09-19 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 240/2928/23

Головуючий суддя 1-ої інстанції - Шуляк Любов Анатоліївна

Суддя-доповідач - Залімський І. Г.

19 вересня 2023 року

м. Вінниця

Сьомий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді: Залімського І. Г.

суддів: Сушка О.О. Мацького Є.М. ,

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Житомирського окружного адміністративного суду від 22 травня 2023 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Державної установи "Житомирська установа виконання покарань (№8)", третя особа: Міністерство юстиції України про визнання протиправною бездіяльності,

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 звернувся до Житомирського окружного адміністративного суду із позовом, в якому просив визнати протиправною бездіяльність Державної установи "Житомирська установа виконання покарань (№8)" в частині неналежних умов тримання ОСОБА_1 у відповідності до вимог чинного законодавства.

Рішенням Житомирського окружного адміністративного суду від 22.05.2023 у задоволенні позову відмовлено.

Не погоджуючись із вказаним судовим рішенням, позивач подав апеляційну скаргу, в якій просив рішення Житомирського окружного адміністративного суду від 22.05.2023 скасувати, прийняти нове рішення про задоволення позовних вимог в повному обсязі, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, невідповідність висновків суду обставинам справи, що призвело до неповного з`ясування обставин справи і, як наслідок, невірного вирішення справи та прийняття необґрунтованого рішення.

В обґрунтування апеляційної скарги зазначено, що з травня 2020 року по липень 2022 року тримався під вартою у Державній установі "Житомирська установа виконання покарань (№8)" в неналежних умовах, що негативно впливало на моральний стан ОСОБА_1 , викликало моральні страждання, які в свою чергу, призвели до погіршення загального фізичного стану. Неналежні умови тримання було встановлено в ході проведення комплексної перевірки Генеральної прокуратури України спільно з працівниками галузевого відділу прокуратури області у лютому 2019 року та повторно в ході моніторингового візиту до ДУ "Житомирська установа виконання покарань (№8)" у липні 2020 року, проте відповідачем вказані недоліки не було усунуто, що свідчить про наявність протиправної бездіяльності, яка безпосередньо порушує права й позивача.

Відповідач подав відзив на апеляційну скаргу позивача в якому вказав на законність та обґрунтованість оскаржуваного судового рішення, а також на безпідставність доводів апеляційної скарги. Зауважив, що за час перебування позивача під вартою умови тримання повністю відповідали встановленим вимогам, скарг до адміністрації установи з приводу неналежних умов тримання від нього не надходило. Позовні вимоги ґрунтуються на відповіді Генеральної прокуратури України щодо проведення у лютому 2019 року комплексної перевірки ДУ "Житомирська установа виконання покарань (№8)", тоді як позивач тримався під вартою у період з травня 2020 року по липень 2022 року.

Третя особа не подала відзиву або письмових пояснень на апеляційну скаргу.

Ухвалою Сьомого апеляційного адміністративного суду від 25.07.2023, з урахуванням п.3 ч.1 ст.311 КАС України, суд вирішив розглядати дану справу в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла наступних висновків.

Як вірно встановлено судом першої інстанції, ОСОБА_1 на підставі ухвали Корольовського районного суду м.Житомира від 23.05.2020 тримався під вартою у ДУ "Житомирська установа виконання покарань (№8)".

Ухвалою Богунського районного суду м.Житомира від 27.07.2022 змінено запобіжний захід з тримання під вартою на цілодобовий арешт без застосування електронного засобу контролю.

На адвокатський запит представника позивача від 07.04.2022 Офісом Генерального прокурора надано відповідь за №20/2/2-332543-22 від 29.04.2022, де повідомлено, що працівниками Генеральної прокуратури України спільно з працівниками галузевого відділу прокуратури області у березні 2019 року проведено перевірку ДУ "Житомирська установа виконання покарань (№8)", де виявлено порушення вимог законодавства щодо неналежного матеріально-побутового забезпечення в`язнів, про що винесено вказівку в порядку ст.26 Закону України "Про прокуратуру".

За результатами повторного моніторингового візиту 29.07.2020 до ДУ "Житомирська установа виконання покарань (№8)" представників Секретаріату Уповноваженого Верховної Ради України з прав людини також встановлено порушення вимог законодавства щодо неналежного матеріально-побутового забезпечення в`язнів.

Позивач вважає, що він утримувався в неналежних умовах в установі виконання покарань, внаслідок протиправної бездіяльності відповідача, а тому звернувся до суду.

Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того, що позивачем не доведено, а відповідачем спростовано наявність протиправної бездіяльності щодо забезпечення позивачу належних умов тримання під вартою в ДУ "Житомирська установа виконання покарань (№8)",

Колегія суддів погоджується із вказаним висновком суду першої інстанції та враховує наступне.

Згідно із ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Статтею 1 Закону України "Про попереднє ув`язнення" №3352-XII від 30 червня 1993 року ((Закон №3352-XII) передбачено, що попереднє ув`язнення є запобіжним заходом, який у випадках, передбачених Кримінальним процесуальним кодексом України, застосовується щодо підозрюваного, обвинуваченого (підсудного) та засудженого, вирок щодо якого не набрав законної сили.

Відповідно до частин першої, третьої статті 4 Закону №3352-XII установами для тримання осіб, щодо яких як запобіжний захід обрано тримання під вартою або до яких застосовано тимчасовий чи екстрадиційний арешт, є слідчі ізолятори Державної кримінально-виконавчої служби України, гауптвахти Військової служби правопорядку у Збройних Силах України.

Відповідно до статті 7 Закону №3352-XII, частини третьої статті 18 Кримінально-виконавчого кодексу України та з метою удосконалення норм, що регламентують порядок й умови перебування осіб, які тримаються під вартою, а також окремих категорій засуджених у слідчих ізоляторах Державної кримінально-виконавчої служби України, Наказом Міністерства юстиції України 14 червня 2019 року №1769/5 затверджено Правила внутрішнього розпорядку слідчих ізоляторів Державної кримінально-виконавчої служби України (далі - Правила).

Згідно п. 1 Правил, Ці Правила, розроблені відповідно до Кримінального процесуального кодексу України, Кримінально-виконавчого кодексу України, Закону України "Про попереднє ув`язнення", регулюють порядок й умови перебування у слідчих ізоляторах осіб, які тримаються під вартою, та окремих категорій засуджених.

Обґрунтовуючи наявність неналежних умов тримання, позивач вказує, що разом з ним у камері утримувалось в середньому 7-14 людей, що складало менше 2-2,5 кв. м на особу, що спричиняло значний дискомфорт та принижувало гідність позивача; стан його камери позбавляв особистого простору та можливості вільного пересування, а також нормальному дружньому спілкуванню з особами, які також утримувались в даних камерах, а відсутність вікон в камерах виключало попадання прямих сонячних променів до камери, що створювало і без того гнітючу обстановку в камері.

Порушення відповідачем санітарних норм в туалеті, користування речовим майном, що не придатне до експлуатації та права приватності у банному комплексі, де не обладнані душові кабіни шторками або перегородками створювало значний дискомфорт у задоволенні природних потреб людини, що порушує людську гідність ув`язненого, що супроводжується глибокими моральними стражданнями та переживаннями внаслідок нелюдського поводження.

Відповідно до ст.11 Закону №3352-XII особам, взятим під варту, забезпечуються побутові умови, що відповідають правилам санітарії та гігієни.

Норма площі в камері для однієї взятої під варту особи не може бути менше 2,5 квадратного метра, а для вагітної жінки або жінки, яка має при собі дитину, - 4,5 квадратного метра.

Особам, взятим під варту, надаються безплатно за єдиними нормами, встановленими Кабінетом Міністрів України, харчування, індивідуальне спальне місце, постільні речі та інші види матеріально-побутового забезпечення. В необхідних випадках їм видається одяг і взуття встановленого зразка.

Розділом ІІІ Правил встановлено особливості розміщення в СІЗО ув`язнених і засуджених, зокрема відповідно до п.1 ув`язнені та засуджені розміщуються в камерах згідно з вимогами режиму та ізоляції, визначеними статтями 7, 8 Закону України "Про попереднє ув`язнення" та статтею 92 КВК, відповідно до плану покамерного розміщення.

Ув`язнених та засуджених тримають у маломісних (від 2 до 6 осіб) або загальних (від 7 осіб і більше) камерах. Розміщення ув`язнених та засуджених у камерах здійснює черговий помічник за узгодженням з оперативним відділом СІЗО, неповнолітніх осіб - за узгодженням з оперативним відділом і відділом соціально-психологічної роботи СІЗО (п.2 глави 1 розділу III Правил).

Ліжка в камерах встановлюють так, щоб забезпечити право на приватність ув`язнених (засуджених), та у кількості, що відповідає встановленій нормі жилої площі на одну особу (п.3 глави 2 розділу III Правил) .

Кожна камера обладнується робочим (денним) та черговим (нічним) освітленням, а також електричними розетками для підключення електроприладів. Денне освітлення персонал СІЗО вмикає та вимикає у час, визначений розпорядком дня (п.2 глави 2 розділу III Правил) .

Ув`язненим надаються безплатно харчування, індивідуальне спальне місце, постільні речі та інші види матеріально-побутового забезпечення, за потреби - одяг і взуття встановленого зразка (п.1 глави 4 розділу IX Правил).

У позовній заяві позивач не вказав у який саме період, на його думку, були неналежні умови утримання.

Як зазначає відповідач, за період перебування в установі ОСОБА_1 був поміщений до камер: №324, де утримувалась одна особа (розраховано на 4 особи); №235, де утримувалась одна особа (розраховано на 2 особи); №229, де утримувалось 6 осіб (розраховано на 8 осіб); №331, де утримувалась 3 особи (розраховано на 4 особи); №229, де утримувалось 5 осіб (розраховано на 8 осіб); №104, де утримувалась одна особа (розраховано на 10 осіб); №332, де утримувалась одна особа (розраховано на 4 особи).

Відповідно до акту вимірювання житлової площі приміщень установи площа зазначених камер складає: кам.№324 11,66 кв.м, кам.№235 7,4 кв.м, кам. №229 21,9 кв.м, кам №331 19,4 кв.м, кам №104 46,5 кв.м, кам.№332 21,5 кв.м (без урахування площі санвузла).

Зазначені камери перебувають в задовільному санітарному стані, вентиляція в приміщеннях камер є природною припливною (систематичне відкриття вікон та кватирок для видачі їжі). Примусове провітрювання в камерах проводиться кожен день протягом години під час прогулянки ув`язнених. Сирість та цвіль в даних камерах відсутня. Природнє освітлення камер задовольняє побутові потреби засуджених та ув`язнених, а штучне освітлення камер достатнє, щоб дані особи мали змогу писати, читати або працювати без шкоди для зору. Зазначені камери мають вікна розміром 1.30 м х 1.10м.

Температурний режим в камерах установи дотримується.

Камери обладнані санвузлами (відгородженими від жилої площі камери парапетом висотою 160 см, який виготовлений з цегляної кладки). Санвузли обладнано дверима, що забезпечує повну приватність при відвідуванні туалету. Камери №№ 324, 235, 229, 331, 332 обладнані санвузлами зі змивними бачками.

На лазне-пральному комплексі установи проведено заміну водопостачання у всіх мийних відділеннях з можливістю самостійного регулювання температури води, облаштовано 9 душових кабінок для миття, які забезпечують особі приватність.

Постільна білизна видається за встановленими нормами відповідно до вимог наказу Міністерства юстиції від 20.02.2012 №280/5.

Скарг до адміністрації установи з приводу неналежних умов тримання від позивача за час перебування в установі не надходило.

Також відповідачем на спростування доводів позивача вказано й про усунення недоліків, на які було наголошено в ході попередніх перевірок.

Зазначені пояснення підтверджуються довідками відділу контролю за виконанням судових рішень, відділу інтендантського та господарського забезпечення ДУ "Житомирська установа виконання покарань (№8)", фотознімками камер.

Позивачем на підтвердження своїх доводів щодо неналежного утримання додано лист Офісу Генерального прокурора за №20/2/2-332543-22 від 29.04.2022, де повідомлено, що працівниками Генеральної прокуратури України спільно з працівниками галузевого відділу прокуратури області у березні 2019 року проведено перевірку ДУ "Житомирська установа виконання покарань (№8)", в ході якої виявлено порушення вимог законодавства щодо неналежного матеріально-побутового забезпечення в`язнів та вказівку, винесену в порядку ст.26 Закону України "Про прокуратуру".

Однак, вказана перевірка проводилась у березні 2019 року, тоді як позивач прибув до ДУ "Житомирська установа виконання покарань (№8)" лише у травні 2020 року.

Також позивачем надано звіт за результатами повторного моніторингового візиту 29.07.2020 до ДУ "Житомирська установа виконання покарань (№8)" представників Секретаріату Уповноваженого Верховної Ради України з прав людини, де також встановлено порушення вимог законодавства щодо неналежного матеріально-побутового забезпечення в`язнів.

Разом з тим, у вказаному звіті перевіряючі вказують, що в окремих камерах встановлені неналежні умови тримання, без конкретизації у яких саме камерах були встановлені такі порушення, а тому даний звіт обґрунтовано не прийнятий судом як належний доказ на підтвердження факту тримання саме позивача в неналежних умовах в ДУ "Житомирська установа виконання покарань (№8)".

До того ж, у даному випадку суд досліджує питання щодо наявності протиправної бездіяльності з боку відповідача щодо незабезпечення конкретно позивачу належних умов тримання, а не загальний стан діяльності установи. При цьому, суд має встановити конкретні факти неналежного утримання позивача та час, коли вони мали місце, проте додані до позовної заяви матеріали не містять такої інформації.

Вказаний звіт за результатами повторного моніторингового візиту складено 29.07.2020, тоді як позивач тримався під вартою до 27.07.2022, доказів наявності неналежних умов тримання після 29.07.2020 до 27.07.2022 позивачем не надано. Натомість відповідачем надано докази щодо усунення у цей період недоліків, на які було наголошено в ході попередніх перевірок, тобто на спростування доводів позивача про наявність протиправної бездіяльності.

Посилання позивача на погіршення стану здоров`я через неналежні умови тримання матеріалами справи не підтверджено, відсутній причинно-наслідковий зв`язок між триманням позивача в установі та погіршенням стану його здоров`я.

Виписка з медичної картки амбулаторного хворого ОСОБА_1 свідчить, що позивач прибув до ДУ "Житомирська установа виконання покарань (№8)" 29.05.2020, мав інвалідність ІІІ групи. За час перебування в установі йому систематично надавалась медична допомога як лікарями установи, так і лікарями КП "Лікарня №2", ОКЛ ім. О.Ф. Гербачевського. Зазначені докази спростовують доводи позивача про наявність протиправної бездіяльності відповідача щодо забезпечення йому належних умов тримання в частині надання медичної допомоги.

На підставі викладеного, судова колегія вважає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права і прийшов до обґрунтованого висновку про відмову в задоволенні позовних вимог, а доводи апеляційної скарги не спростовують висновки суду першої інстанції.

Згідно з пунктом 1 частини 1 статті 315 та статті 316 КАС України, за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Таким чином, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін.

Керуючись ст.ст. 243, 250, 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В :

апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а рішення Житомирського окружного адміністративного суду від 22 травня 2023 року - без змін.

Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття та оскарженню не підлягає.

Головуючий Залімський І. Г.

Судді Сушко О.О. Мацький Є.М.