Справа № 260/5231/23
Суддя: Скраль Т.В.
Дата ухвалення: 2023-09-19 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЗАКАРПАТСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

і м е н е м У к р а ї н и

19 вересня 2023 рокум. Ужгород№ 260/5231/23

Суддя Закарпатського окружного адміністративного суду Скраль Т.В., розглянувши в письмовому провадженні в порядку спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовною заявою ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ), в особі представника Романюк Ольги Петрівни (Закарпатська область, м. Тячів, вул. Незалежності, 118) до Головного управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області (88008, Закарпатська область, м. Ужгород, пл. Народна, 4, 5), Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області (61000, Харківська область, м. Харків, майдан Свободи, Держпром, 3 під., 2 пов, ) про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити певні дії, -

ВСТАНОВИВ:

23 червня 2023 року ОСОБА_1 , через уповноваженого представника ОСОБА_2 звернувся з позовною заявою до Головного управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області, якою просить: 1) визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області щодо відмови у призначенні пенсії ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , скасувати рішення № 63 від 29.04.2021 року «Про відмову у призначенні пенсії по відповідно до п. і ст. 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування у зв`язку з відсутністю необхідного страхового стажу роботи; 2) зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області зарахувати ОСОБА_1 до загального трудового стажу наступні періоди його роботи: з 01.01.1979 року по 14.05.1979 року та з 06.06.1981 р. по 25.02.2000 р. в колгоспі «Дружба Народів»; 3) зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області призначити ОСОБА_1 пенсію з урахуванням періодів його роботи: з 01.01.1979 року по 14.05.1979 року та з 06.06.1981 р. по 25.02.2000 р. в колгоспі «Дружба Народів» починаючи з часу набуття ним права на пенсію.

28 червня 2023 року ухвалою Закарпатського окружного адміністративного суду відкрито провадження по даній справі за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (без виклику) сторін. Зобов`язано Головне управління ПФУ в Закарпатській області надати суду до 20 липня 2023 року належним чином засвідчені копії матеріалів відмовної пенсійної справи ОСОБА_1 .

21 липня 2023 року ухвалою суду залучено до участі в справі - Головне управління Пенсійного фонду України в Харківській області як відповідача 2.

17 липня 2023 року Головним управлінням Пенсійного фонду України в Закарпатській області надано суду належним чином засвідчені копії відмовної пенсійної справи ОСОБА_1 № 3.

1. Позиції сторін.

Позивач свої позовні вимоги аргументував тим, що Законом надано трьохмісячний термін для подання відсутніх документів до Пенсійного фонду після написання заяви. Згідно листа Головного управління ПФУ в Закарпатській області на його заяву від 26.04.2021 року, вже через три дні, а саме 29.04.2021 року прийнято відмову у призначенні пенсії, тобто Пенсійним фондом навіть не надано термін, який передбачений Законом для надання відсутніх та уточнюючих документів щодо стажу роботи позивача. Головним управлінням не взято до уваги надані на підтвердження стажу роботи довідки в колгоспі «Дружба Народів», а саме довідкою № 17 від 01.09.2020 року стверджено, що ОСОБА_1 , 1960 р.н. щомісячно отримував щомісячно заробітну плату з 01.01.1987 року по 31.12.1990 року. Також довідкою № 16 від 01.09.2020 року стверджено, що ОСОБА_1 , 1960 р.н. є членом колективного господарства «Дружба Народів», де також зазначено період перебування у членах колгоспу: з січня по травень 1979 року та з червня 1981 року по лютий 2000 року, що чітко відповідає записам трудової книжки. Вважає дії Головного управління ПФУ в Закарпатській області щодо відмови у призначенні пенсії ОСОБА_1 протиправними, а прийняте рішення підлягає скасуванню. Звертає увагу суду на те, що записи про прийняття та звільнення з роботи є послідовними, вчинені за підписом відповідальних посадових осіб та скріплені печатками організацій, а тому не викликають сумніву у їх достовірності. Не впорядкованість трудової документації, не передання документів на зберігання до архіву, ліквідація організації, відсутність інших відомостей не може бути підставою для виключення вказаних періодів роботи з трудового стажу, що дає право на призначення пенсії, оскільки працівник не може відповідати за правильність та повноту оформлення трудових книжок та бухгалтерських документів на підприємстві, їх зберігання, а тому це не може бути підставою для позбавлення мене конституційного права на соціальний захист.

18 липня 2023 року відповідачем 1 до суду подано відзив на позовну заяву. В обґрунтування якого вказано, що розглянувши документи подані для призначення пенсії ОСОБА_1 Головним управлінням в Закарпатській області встановлено, що загальний страховий стаж відповідно до ст.24 Закону №1058-IV становить 08 років 11 місяців 14 днів. Наявного стажу роботи є недостатньо для призначення пенсії за віком. Згідно частини 1 статті 26 Закону № 1058- IV особи яким встановлено інвалідність після настання пенсійного віку, мають право на призначення пенсії по інвалідності за наявності страхового стажу роботи не менше 15 років. У зв`язку з відсутністю необхідного страхового стажу 15 років, який необхідний позивачу для призначення пенсії Головним управлінням Пенсійного фонду України в Закарпатській області прийнято рішення за №63 від 29.04.2021 р. про відмову у призначенні пенсії. До страхового стажу не враховано періоди роботи згідно трудової книжки НОМЕР_2 , оскільки титульна сторінка трудової книжки заповнена з порушенням вимог Інструкції про порядок ведення трудових книжок працівників, а саме зазначена неповна дата народження.

10 серпня року відповідачем 2 до суду подано відзив на позовну заяву. В обґрунтування якого вказано, що за результатами розгляду документів наданих позивачем, Головним управління до загального страхового стажу не зараховано період роботи з 16.03.1994 по 31.03.1997 згідно трудової книжки серії НОМЕР_3 від 31.03.1997, оскільки запис про роботу зроблений раніше ніж дата заповнення трудової книжки, а також зі змісту архівної довідки №07-04/252 від 01.05.2023 відсутнє підтвердження факту роботи в зазначений період. За результатами розгляду поданої позивачем заяви про призначення пенсії, Головним управлінням до загального страхового стажу не зараховано періоди роботи згідно трудової книжки серії НОМЕР_4 , оскільки на титульному аркуші неповна дата народження ОСОБА_1 . Враховуючи вищевикладене, загальний страховий стаж ОСОБА_1 складає 08 років 11 місяців 14 днів, що є недостатнім для призначення пенсії по інвалідності відповідно до ст. 32 Закону №1058

Відповідно до статті 229 частини 4 КАС України у разі неявки у судове засідання всіх учасників справи або якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється за відсутності учасників справи (у тому числі при розгляді справи в порядку письмового провадження), фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

2. Обставини, встановлені судом.

Судом встановлено, що 26 квітня 2021 року ОСОБА_1 звернулася до Головного управління ПФУ в Закарпатській області із заявою № 1746 про призначення пенсії по інвалідності, (а.с. 29-30).

29 квітня 2021 року Головне управління Пенсійного Фонду України в Харківській області рішенням № 63 відмовило в призначенні пенсії ОСОБА_1 по інвалідності у відповідності до статті 32 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» у зв`язку з відсутністю необхідного страхового стажу від 18 до 28 років.

Зазначило, що страховий стаж особи становить 8 років 11 місяців 14 днів.

До загального страхового стажу заявника не зараховані періоди роботи відображені в трудовій книжці, оскільки титульна сторінка трудової книжки заповнена з порушенням вимог Інструкції від 29 липня 1993 року № 58, а саме неповна дата народження заявника.

27 травня 2021 року Головне управління Пенсійного Фонду України в Закарпатській області листом № 0700-0210-820640 позивача, що за результатами розгляду заяви про призначення пенсії № 1745 від 26.04.2021 року прийнято рішення № 63 від 29.04.2021 року про відмову в призначенні пенсії.

Згідно наданих документів загальний страховий стаж становить 08 років 11 місяців 14 днів.

До загального страхового стажу заявника не зараховані періоди роботи відображені в трудовій книжці, оскільки титульна сторінка трудової книжки заповнена з порушенням вимог Інструкції від 29 липня 1993 року № 58, а саме неповна дата народження заявника.

Крім того, період роботи в колгоспі «Дружба Народів» не враховано до стажу, оскільки Головним управлінням ПФУ зроблено зустрічну перевірку, якою виявлено розбіжність в прізвищі « ОСОБА_3 » - « ОСОБА_3 » та не вказано повну дату народження, (а.с. 50).

Не погодившись із рішенням Головного управління ПФУ в Харківській області про відмову у призначенні пенсії по інвалідності, позивач звернувся до суду.

3. Мотиви суду та норми права, застосовані судом.

Згідно з статтею 22 Конституції України права і свободи людини і громадянина, закріплені цією Конституцією, не є вичерпними. Конституційні права і свободи гарантуються і не можуть бути скасовані. При прийнятті нових законів або внесенні змін до чинних законів не допускається звуження змісту та обсягу існуючих прав і свобод.

Згідно із частиною 2 статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з статтею 46 Конституції Українигромадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Це право гарантується загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств, установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел соціального забезпечення; створенням мережі державних, комунальних, приватних закладів для догляду за непрацездатними.

Пенсії, інші види соціальних виплат та допомоги, що є основним джерелом існування, мають забезпечувати рівень життя, не нижчий від прожиткового мінімуму, встановленого законом.

Надане вищевказаною статтею право деталізоване у Законах України від 05.11.1991 року № 1788-XII "Про пенсійне забезпечення" (далі - Закон №1788) та від 09.07.2003 року № 1058-IV "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" (далі - Закон №1058), зокрема, у статтях 1 і 8 відповідно.

Закон України "Про пенсійне забезпечення" відповідно до Конституції України гарантує всім непрацездатним громадянам України право на матеріальне забезпечення за рахунок суспільних фондів споживання шляхом надання трудових і соціальних пенсій, спрямований на те, щоб повніше враховувалася суспільно корисна праця як джерело зростання добробуту народу і кожної людини, встановлює єдність умов і норм пенсійного забезпечення робітників, членів колгоспів та інших категорій трудящих; та гарантує соціальну захищеність пенсіонерів шляхом встановлення пенсій на рівні, орієнтованому на прожитковий мінімум, а також регулярного перегляду їх розмірів у зв`язку із збільшенням розміру мінімального споживчого бюджету і підвищенням ефективності економіки республіки.

Згідно із статтею 1 Закону № 1788 громадяни України мають право на державне пенсійне забезпечення за віком, по інвалідності, у зв`язку з втратою годувальника та в інших випадках, передбачених цим Законом.

Відповідно до статей 6, 7 Закону № 1788 особам, які мають одночасно право на різні державні пенсії, призначається одна пенсія за їх вибором, за винятком пенсій інвалідам внаслідок поранення, контузії чи каліцтва, що їх вони дістали при захисті Батьківщини або при виконанні інших обов`язків військової служби, або внаслідок захворювання, пов`язаного з перебуванням на фронті чи з виконанням інтернаціонального обов`язку.

Звернення за призначенням пенсії може здійснюватися у будь-який час після виникнення права на пенсію.

Відповідно до статті 56 Закону № 1788 до стажу роботи зараховується робота, виконувана на підставі трудового договору на підприємствах, в установах, організаціях і кооперативах, незалежно від використовуваних форм власності та господарювання, а також на підставі членства в колгоспах та інших кооперативах, незалежно від характеру й тривалості роботи і тривалості перерв.

Згідно із статтею 62 Закону № 1788 основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до статті 62 Закону № 1788 постановою Кабінету Міністрів України затверджено Порядок підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній.

Суд також враховує, що згідно з пунктом 2.2 Інструкції про порядок ведення трудових книжок на підприємствах, в установах та організаціях, затвердженої постановою Держкомпраці СРСР від 20.06.74 р. № 162 (далі - Інструкція № 162) у трудову книжку вноситься запис про роботу: прийом на роботу, перехід на іншу постійну роботу, звільнення.

Пунктом 2.3 Інструкції № 162 було визначено, що всі записи у трудовій книжці про прийняття на роботу, переведення на іншу постійну роботу або звільнення, також по нагороди та заохочення вносяться власником або уповноваженим ним органом після видання наказу (розпорядження), але не пізніше тижневого строку, а в разі звільнення - у день звільнення повинні точно відповідати тексту наказу (розпорядження).

Дана Інструкція була чинною до 29.07.1993 року.

З 29 липня 1993 року діє Інструкція про порядок ведення трудових книжок працівників затверджена спільним наказом Міністерства праці України, Міністерства юстиції України, Міністерства соціального захисту населення України від 29.07.1993 року за № 58 (далі - Інструкція № 58).

Згідно з пунктом 1.1. цієї Інструкції трудова книжка є основним документом про трудову діяльність працівника. Трудові книжки ведуться на всіх працівників, які працюють на підприємстві, в установі, організації (далі - підприємство) усіх форм власності або у фізичної особи понад п`ять днів, у тому числі осіб, які є співвласниками (власниками) підприємств, селянських (фермерських) господарств, сезонних і тимчасових працівників, а також позаштатних працівників за умови, якщо вони підлягають державному соціальному страхуванню.

Згідно редакції пункту 2.2. чинній на момент виникнення спірних правовідносин, заповнення трудової книжки вперше провадиться власником або уповноваженим ним органом не пізніше тижневого строку з дня прийняття на роботу.

До трудової книжки вносяться: відомості про працівника: прізвище, ім`я та по батькові, дата народження; відомості про роботу, переведення на іншу постійну роботу, звільнення; відомості про нагородження і заохочення: про нагородження державними нагородами України та відзнаками України, заохочення за успіхи в роботі та інші заохочення відповідно до чинного законодавства України; відомості про відкриття, на які видані дипломи, про використані винаходи і раціоналізаторські пропозиції та про виплачені у зв`язку з цим винагороди. Стягнення до трудової книжки не заносяться.

Пунктами 1, 2 постанови Кабінету Міністрів України № 637 від 12 серпня 1993 року "Про затвердження Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній" (далі - Порядок № 637) встановлено, що основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка.

За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами.

У разі коли документи про трудовий стаж не збереглися, підтвердження трудового стажу здійснюється органами Пенсійного фонду на підставі показань свідків.

Пунктом 3 Порядку № 637 передбачено, що за відсутності трудової книжки, а також у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження трудового стажу приймаються довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які містять відомості про періоди роботи.

Відповідно до статті 1 Закону № 1058 страховий стаж - період (строк), протягом якого особа підлягала державному соціальному страхуванню, якою або за яку сплачувався збір на обов`язкове державне пенсійне страхування згідно із законодавством, що діяло раніше, та/або підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню згідно із цим Законом і за який сплачено страхові внески.

Згідно із частиною 1 статті 24 Закону № 1058 страховий стаж - період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок.

Відповідно до частини 2 статті 24 Закону № 1058 страховий стаж обчислюється територіальними органами Пенсійного фонду відповідно до вимог цього Закону за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку, а за періоди до впровадження системи персоніфікованого обліку - на підставі документів та в порядку, визначеному законодавством, що діяло до набрання чинності цим Законом, а також даних, включених на підставі цих документів до реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування. Страховий стаж обчислюється територіальними органами Пенсійного фонду відповідно до вимог цього Закону за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку, а за періоди до впровадження системи персоніфікованого обліку - на підставі документів та в порядку, визначеному законодавством, що діяло до набрання чинності цим Законом, а також даних, включених на підставі цих документів до реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування.

Таким чином, основним документом, що підтверджує стаж роботи є трудова книжка, а наявність відповідних записів у трудовій книжці про стаж роботи є підтвердженням страхового стажу.

Оцінюючи усі докази, досліджені судом, у їх сукупності, суд приходить до наступного висновку.

Законодавець чітко визначив, що основним документом, який підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Лише за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами.

Наявність же відповідних записів у трудовій книжці про стаж роботи є підтвердженням страхового стажу.

Позивачем при поданні заяви 26 квітня 2021 року про призначення/перерахунок пенсії було надано трудову книжку НОМЕР_2 від 25 лютого 2000 року, (а.с. 38-40).

Згідно з записами у трудовій книжці встановлено такі записи про роботу позивача:

- 01.01.1979 по 14.05.1979 водій в колективному сільськогосподарському підприємстві «Дружба Народів»;

- 06.06.1981 25.02.2000 водій в колективному сільськогосподарському підприємстві «Дружба Народів»;

- 02.04.2012 31.02.2015 водій вантажного автомобіля в ПП «ТРАНС-БУРДА»;

- 01.04.2016 по 30.11.2016 водій вантажного автомобіля в ПП «ТРАНС БУРДА»;

- 03.04.2017 по 28.06.2019 - водій вантажного автомобіля в ПП «ТРАНС БУРДА»;

- 27.06.2019 прийнятий на роботу водієм автотранспортних засобів в ТОВ «Євротранс Еліт».

Відомості зазначені відповідачем 2 у відзиві від 10 серпня 2023 року (а.с.64) про те, що 16.03.1994 по 31.03.1997 згідно трудової книжки серії НОМЕР_3 від 31.03.1997, оскільки запис про роботу зроблений раніше ніж дата заповнення трудової книжки, а також зі змісту архівної довідки №07-04/252 від 01.05.2023 відсутнє підтвердження факту роботи в зазначений період - суд вважає помилковими, оскільки зазначені обставини, вказана трудова книжка та періоди не мають відношення до даної справи.

В даному випадку відповідач 2 мав у розпорядженні трудову книжку позивача серії НОМЕР_2 , в якій чітко відображено місце та роботу, яку виконував позивач, наявний відтиск печатки, тому суд констатує що відповідач до обрахунку стажу ОСОБА_1 поставився формально, та протиправно не зарахував період роботи, що підтверджується рішенням про відмову у призначенні пенсії.

Більше того, на підтвердження трудової діяльності в СГВК «Дружба Народів» подав до органу Пенсійного фонду України довідку № 16 від 01 вересня 2020 року та довідку про заробітну плату для обчислення пенсії № 17 від 01 вересня 2020 року, (а.с. 42-43).

В ході розгляду документів до страхового стажу не враховано періоди роботи по трудовій книжці від 25 лютого 2000 серії НОМЕР_2 , оскільки титульна сторінка трудової книжки заповнена з порушенням вимог Інструкції від 29 липня 1993 року № 58, а саме неповна дата народження заявника.

Однак, суд зауважує, що працівник не може відповідати за правильність та повноту оформлення бухгалтерських документів на підприємстві, та у свою чергу неналежний порядок ведення та заповнення трудової книжки та іншої документації з вини адміністрації підприємства, а тому вказані обставини не можуть бути підставою для позбавлення позивача конституційного права на соціальний захист в частині призначення пенсії.

Верховний Суд у постанові від 24.05.2018 року у справі № 490/12392/16-а зазначив, що певні недоліки щодо заповнення трудової книжки не можуть бути підставою для неврахування відповідного періоду роботи для обрахунку стажу при призначенні пенсії.

Дана обставина не може бути підставою для позбавлення особи конституційного права на соціальний захист щодо вирішення питання призначення пенсії.

Разом з тим, підставою для призначення пенсії є наявність страхового стажу необхідного розміру, а не дотримання формальних вимог при заповненні трудової книжки.

Пенсійний орган не врахував, що не всі недоліки записів у трудовій книжці можуть бути підставою для неврахування відповідного стажу, оскільки визначальним є підтвердження факту зайнятості особи на відповідних роботах, а не правильність записів у трудовій книжці.

Зазначений висновок викладено в постанові Верховного Суду від 06.03.2018 року по справі № 754/14898/15-а.

Таким чином, формальні неточності у документах, за загальним правилом, не можуть бути підставою для органів Пенсійного фонду для обмеження особи у реалізації конституційного права на соціальний захист.

Аналогічна позиція була висловлена Верховним Судом у постанові від 25 квітня 2019 року у справі №593/283/17.

Відповідно до частини 2 статті 9 КАС України суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог. Суд може вийти за межі позовних вимог, якщо це необхідно для ефективного захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Враховуючи вищенаведене, відмова у зарахуванні до страхового стажу ОСОБА_1 періоду роботи, відповідно до наданої трудової книжки від 25 лютого 2000 серії НОМЕР_2 є протиправною, а відтак необхідно зарахувати періоду роботи до страхового стажу відповідно до трудової книжки від 25 лютого 2000 серії НОМЕР_2 .

Відповідно до статті 32 Закону № 1058 особи, яким установлено інвалідність після досягнення пенсійного віку, передбаченого статтею 26 цього Закону, мають право на пенсію по інвалідності за наявності страхового стажу, зазначеного в абзаці першому частини першої статті 26 цього Закону.

Відповідно до абзацу першого частини першої статті 26 Закону № 1058 особи мають право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років за наявності страхового стажу не менше 15 років по 31 грудня 2017 року.

Згідно з статтею 45 Закону №1058 пенсія по інвалідності призначається з дня встановлення інвалідності, якщо звернення за пенсією відбулося не пізніше трьох місяців з дня встановлення інвалідності.

Оскільки, ОСОБА_1 60 років досягнув 08 вересня 2020 року, та із заявою про призначення пенсії звернувся 26 квітня 2021 року, а інвалідність встановлено 14 квітня 2021 року, то призначення пенсії має відбутися з 14 квітня 2021 року.

Водночас, враховуючи те, що судом вирішено зарахувати до страхового стажу позивача вищевказані періоди роботи, то сукупний страховий стаж ОСОБА_1 становить понад 15 років, що є достатнім для призначення їй пенсії по інвалідності.

З огляду на встановлені судом обставини, на переконання суду, відповідач-2 приймаючи оскаржуване рішення про відмову у призначенні позивачі пенсії від 29 квітня 2021 року № 63 діяв всупереч вимог вказаних вище норм законів, що спричинило порушення права позивачки на соціальний захист та отримання пенсійних виплат. Відтак, вказане рішення є протиправним та підлягає скасуванню.

Згідно з частиною 3 статті 245 КАС України у разі скасування нормативно-правового або індивідуального акта суд може зобов`язати суб`єкта владних повноважень вчинити необхідні дії з метою відновлення прав, свобод чи інтересів позивача, за захистом яких він звернувся до суду.

З огляду на встановлене судом право позивача на призначення пенсії по інвалідності, суд з метою ефективного захисту прав позивача вважає за необхідне зобов`язати призначити позивачу пенсію по інвалідності.

Відповідно до статті 30 Закону № 1058 пенсія по інвалідності призначається в разі настання інвалідності, що спричинила повну або часткову втрату працездатності за наявності страхового стажу, передбаченого статтею 32 цього Закону.

Пенсія по інвалідності призначається незалежно від того, коли настала інвалідність: у період роботи, до влаштування на роботу чи після припинення роботи.

Пенсія по інвалідності від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання призначається відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності".

При цьому, суд зазначає, що відповідно до Порядку № 22-1 після реєстрації заяви та сканування копій документів засобами програмного забезпечення за принципом екстериторіальності визначається структурний підрозділ органу, що призначає пенсію, який формує атрибути сканованих документів (із зазначенням часу їх створення), електронну пенсійну справу.

Судом встановлено, що за заявою позивача від 26 квітня 2021 року про призначення пенсії згідно з пунктом 4.2 Порядку № 22-1 за принципом екстериторіальності вже визначений територіальний орган Пенсійного фонду України, що призначає пенсію Головне управління Пенсійного Фонду України в Харківській області. Таким чином, наслідком скасування, прийнятого Головним управлінням Пенсійного Фонду України в Харківській області за результати розгляду заяви позивача про призначення пенсії рішення, є виникнення саме у цього територіального органу Пенсійного фонду України обов`язку призначити пенсію.

Оцінюючи викладені обставини у їх сукупності, суд приходить до висновку про протиправність, в контексті частини 2 статті 2 КАС України, рішення Головного управління Пенсійного Фонду України в Харківській області від 29 квітня 2021 року № 63 щодо відмови у призначенні пенсії по інвалідності та необхідність захисту порушеного права позивача, виходячи з повноваження суду, визначеного статтями 9 та 245 КАС України, шляхом зобов`язання зарахувати до страхового стажу ОСОБА_1 для обчислення розміру пенсії, періоди роботи відповідно до трудової книжки від 25 лютого 2000 серії НОМЕР_2 та відповідно призначити ОСОБА_1 пенсію з моменту встановлення інвалідності 14 квітня 2021 року.

Відповідно до статті 77 частини 1 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Відповідно до статті 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

Таким чином, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають до часткового задоволення.

Відповідно до частини третьоїстатті 139 КАС Українипри частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. При цьому суд не включає до складу судових витрат, які підлягають розподілу між сторонами, витрати суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката та сплату судового збору.

Позивач при поданні адміністративного позову сплатив судовий збір у розмірі 1073,60 грн., що підтверджується квитанцією до платіжної інструкції на переказ готівки від 19 червня 2023 року № .

Таким чином, вказана сума судових витрат підлягає стягненню на користь позивача.

Керуючись статтями 9, 14, 90, 139, 242-246, 256 КАС України, суд, -

У Х В А Л И В:

1. Позов ОСОБА_1 , в особі представника ОСОБА_2 до Головного управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області, Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити певні дії - задовольнити частково.

2. Визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області про відмову у призначенні пенсії по інвалідності ОСОБА_1 від 29 квітня 2021 року № 63.

3. Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Харківській області зарахувати до страхового стажу ОСОБА_1 для обчислення розміру пенсії, періоди роботи відповідно до трудової книжки від 25 лютого 2000 серії НОМЕР_2 та призначити ОСОБА_1 пенсію з моменту встановлення інвалідності з 14 квітня 2021 року.

4. В задоволенні решти позовних вимог відмовити.

5. Стягнути на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області (61000, Харківська область, м. Харків, майдан Свободи, Держпром, 3 під., 2 пов, ) судові витрати у вигляді сплаченого судового збору в розмірі 1073, 60 грн. (одна тисяча сімдесят три гривні, 60 коп).

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду. Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Апеляційна скарга подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

Повний текст рішення виготовлений та підписаний 19 вересня 2023 року.

СуддяТ.В.Скраль