Справа № 600/1344/23-а
Суддя: Маренич Ігор Володимирович
Дата ухвалення: 2023-09-21 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЧЕРНІВЕЦЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 вересня 2023 р. м. Чернівці Справа № 600/1344/23-а

Чернівецький окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Маренича І.В., розглянувши в порядку письмового провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 , ОСОБА_2 до Міністерства оборони України, треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмету спору ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 про визнання протиправним та скасування пункту рішення, зобов`язання вчинити дії

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 , ОСОБА_2 (далі - позивачі), звернулися в суд з позовом до Міністерства оборони України (далі - відповідач), треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмету спору ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 в якому просять:

- визнати протиправним та скасувати пункт 30 рішення Міністерства оборони України, оформленого протоколом засідання комісії Міністерства оборони України з розгляду питань, пов`язаних із призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги та компенсаційних сум, від 08 квітня 2022 року № 47 про призначення одноразової грошової допомоги відповідно до пункту 2 постанови КМУ від 28.02.2022 № 168 матері та дружині загиблого ІНФОРМАЦІЯ_1 внаслідок захисту Батьківщини солдата ОСОБА_6 (ІНФОРМАЦІЯ_3) на підставі свідоцтва про смерть НОМЕР_1 від 18.03.2022 та листа Кадрового центру Збройних Сил України від 04.04.2022 №321/КЦ/2790 - в розмірі 2/5 частини 15000000 грн в сумі 6000000 (шість мільйонів) грн у рівних частках кожному;

- зобов`язати ІНФОРМАЦІЯ_4 призначити та виплатити одноразову грошову допомогу відповідно до пункту 2 постанови КМУ від 28.02.2022 №168 матері ОСОБА_2 та дружині ОСОБА_1 , загиблого ІНФОРМАЦІЯ_1 внаслідок захисту Батьківщини солдата ОСОБА_6 (ІНФОРМАЦІЯ_3) на підставі свідоцтва про смерть НОМЕР_1 від 18.03.2022 та листа Кадрового центру Збройних Сил України від 04.04.2022 № 321/КЦ/2790 - в сумі 15000000 (п`ятнадцять мільйонів) грн у рівних частках кожній.

В обґрунтування позовних вимог зазначено, що позивачі - ОСОБА_1 та ОСОБА_2 є дружиною та матір`ю загиблого військовослужбовця Збройних сил України у період дії воєнного стану, у зв`язку із чим останні звернулися до комісії Міністерства оборони України з розгляду питань, пов`язаних із призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги та компенсаційних сум, стосовно виплати одноразової суми грошової допомоги у розмірі 15000000,00 грн.

Однак, за результатами розгляду заяви було прийнято рішення про виплату позивачам 6000000,00 грн (по 3000000,00 грн кожному), що становить 2/5 частини від 15000000,00 грн, оскільки комісією було встановлено, що у загиблого військовослужбовця залишилось 3 дітей, які також можуть мати право на отримання часток одноразової грошової допомоги.

Позивачі не погоджуються із виплатою грошової допомоги у розмірі 6000000,00 грн (по 3000000,00 грн кожному), оскільки вважають, що згідно положень чинного законодавства тільки вони мають право на отримання одноразової грошової допомоги у повному розмірі, що складає 15000000,00 грн.

Ухвалою Чернівецького окружного адміністративного суду відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження та призначено підготовче засідання на 12:00 год. 05 квітня 2023 р.

Відповідач, не погоджуючись із заявленими позовними вимогами, подав відзив на позовну заяву, в якому, серед іншого, зазначено, що при розгляді заяв позивачів з доданими документами було надано інформацію, що у загиблого є троє дітей, які в силу приписів статті 16-1 Закону №2011-ХІІ та п. 5 Порядку 975 можуть претендувати на отримання одноразової грошової допомоги відповідно до п. 2 Постанови №168.

Таким чином, зважаючи на відсутність від дітей загиблого нотаріально посвідчених заяв про відмову від отримання одноразової грошової допомоги, комісія Міністерства оборони України з розгляду питань, пов`язаних із призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги та компенсаційних сум, приймаючи рішення про виплату позивачам 2/5 частини одноразової грошової допомоги, діяла у межах та у спосіб, визначений законодавством.

Крім цього, відповідач вказував на безпідставність вимоги про зобов`язання Міністерства оборони України призначити та виплатити позивачам одноразову грошову допомогу у повному розмірі, оскільки виплата такої допомоги відноситься виключно до дискреційних повноважень відповідача.

З огляду на викладене, відповідач просив відмовити у задоволенні позову у повному обсязі.

У ході судового розгляду справи до суду надійшли письмові пояснення від представника третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору, ОСОБА_5 , в яких зазначено про відсутність правових підстав для задоволення позову.

Ухвалою суду від 31 березня 2023 року призначено розгляд адміністративної справи №600/1344/23-а в режимі відеоконференції на 12:00 год. 05.04.2023 р.

В судовому засіданні 05 квітня 2023 р. вирішувалось заявлене клопотання про залишення позовної заяви без розгляду, а також перейдено до його розгляду в порядку письмового провадження.

Ухвалою суду від 10 квітня 2023 року у задоволенні клопотання представника Міністерства оборони України, представника третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору ОСОБА_5 про залишення адміністративного позову без розгляду - відмовлено.

Ухвалою суду від 20 квітня 2023 року призначено розгляд адміністративної справи №600/1344/23-а в режимі відеоконференції на 10:00 год. 01.05.2023 р.

Ухвалою суду від 12 червня 2023 року призначено розгляд адміністративної справи №600/1344/23-а в режимі відеоконференції на 14:30 год. 14.06.2023 р.

Ухвалою суду від 29 червня 2023 року призначено розгляд адміністративної справи №600/1344/23-а в режимі відеоконференції на 11:00 год. 03.07.2023 р.

03.07.2023 року протокольною ухвалою закрито підготовче провадження по справі та призначено розгляд справи по суті. Призначено розгляд справи на 09.08.2023 р. о 14:00 год.

08.08.2023 року на адресу суду від представника ОСОБА_5 надійшло клопотання про подальший розгляд справи в порядку письмового провадження.

09.08.2023 до суду від представника позивача та відповідача надійшли клопотання про подальший розгляд справи в порядку письмового провадження.

Враховуючи приписи статті 194 КАС України, суд вважає за можливе розглянути справу за наявними матеріалами в порядку письмового провадження.

Дослідивши письмові докази судом встановлено наступне.

ОСОБА_1 є дружиною загиблого військовослужбовця - ОСОБА_6 .

ОСОБА_2 є матір`ю загиблого військовослужбовця - ОСОБА_6 .

Відповідно до сповіщення сім`ї №5/1, виданого ІНФОРМАЦІЯ_3, солдат ОСОБА_6 загинув ІНФОРМАЦІЯ_2 під час бою з російськими окупантами біля населеного пункту Загальці Київської області внаслідок вогнепального поранення. Смерть пов`язана із захистом Батьківщини.

Згідно витягу з Протоколу засідання комісії Міністерства оборони України з розгляду питань, пов`язаних із призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги та компенсаційних сум від 08.04.2022 року, затвердженого Міністром оборони України 09.04.2022 року, розглянувши подані документи, комісія дійшла висновку про призначення одноразової грошової допомоги матері та дружині загиблого ІНФОРМАЦІЯ_1 внаслідок смерті, пов`язаної і захистом Батьківщини, солдата ОСОБА_6 - в розмірі 2/5 частини 15000000,00 грн, в сумі 6000000,00 грн у рівних частках кожному, про що було повідомлено ОСОБА_1 листом ІНФОРМАЦІЯ_3 від 15 квітня 2022 року №1831.

Зважаючи на виплату одноразової грошової допомоги не в повному обсязі, 05 вересня 2022 року позивачі надіслали до Міністра оборони України, Державного секретаря Міністерства оборони України та народного депутата України Камельчука Ю.О. звернення, в якому зазначили, що у загиблого солдата ОСОБА_6 на момент смерті не було неповнолітніх дітей та утриманців, а тому просили розглянути питання та прийняти рішення про виплату у повному розмірі одноразової грошової допомоги рівними частинами.

ІНФОРМАЦІЯ_4 листом від 08.10.2022 року №220/9893 повідомило про те, що пунктом 2 Постанови №168 установлено, що сім`ям загиблих військовослужбовців, зазначених у пункті 1 цієї постанови, виплачується одноразова грошова допомога в розмірі 15000000,00 грн, яка розподіляється рівними частками на всіх отримувачів, передбачених у статті 16-1 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей, а саме: членам сім`ї, батькам та утриманця загиблого військовослужбовця.

З наданих на розгляд Комісії Міністерства оборони України з розгляду питань, пов`язаних із призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги та компенсаційних сум, документів встановлено, що право на призначення допомоги в рівних частках можуть мати: дружина та мати загиблого, син загиблого - ОСОБА_3 , дочка загиблого - ОСОБА_4 , дочка - ОСОБА_5 .

У листі також зазначено, що матері та дружині загиблого призначено допомогу у розмірі 2/5 частини від 15000000,00 грн, в сумі 6000000,00 грн у рівних частках кожному, тому що по наданим документам на призначення одноразової грошової допомоги не можливо встановити інформацію про те, що дорослі діти загиблого не перебували на його утриманні та не відмовляються від права на отримання частки допомоги.

Отже, нерозподілена частка допомоги у зв`язку з загибеллю військовослужбовця ОСОБА_6 може бути призначена після отримання заяв від дітей загиблого на призначення частки одноразової грошової допомоги або нотаріально засвідчених заяв від них про відмову від отримання цієї допомоги чи закінчення строку звернення для її отримання (3 роки з дня загибелі військовослужбовця, зазначеного в свідоцтві про смерть).

До того ж, ІНФОРМАЦІЯ_4 у листі вказало, що молодша дочка загиблого військовослужбовця ОСОБА_5 звернулась до адвоката Олени Статіви з питання призначення частки одноразової грошової допомоги у судовому порядку.

Позивачі, не погоджуючись з виплатою одноразової грошової допомоги у розмірі лише 6000000,00 грн (по 3000000,00 грн кожному), звернулися до суду з даним позовом.

Надаючи оцінку спірним правовідносинам, суд зазначає наступне.

Відповідно до статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до частини 2 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Законом, який здійснює правове регулювання відносин між державою і громадянами України у зв`язку з виконанням ними конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, а також визначає загальні засади проходження в Україні військової служби є Закон України «Про військовий обов`язок і військову службу» від 25 березня 1992 року № 2232-XII (у редакції чинній на момент виникнення спірних правовідносин) (далі - Закон №2232- XII).

Згідно статті 41 Закону №2232-XII виплата одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори, та резервістів під час виконання ними обов`язків служби у військовому резерві.

Виплата одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори, та резервістів під час виконання ними обов`язків служби у військовому резерві здійснюється в порядку і на умовах, встановлених Законом України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей".

Законом, який визначає основні засади державної політики у сфері соціального захисту військовослужбовців та членів їх сімей, встановлює єдину систему їх соціального та правового захисту, гарантує військовослужбовцям та членам їх сімей в економічній, соціальній, політичній сферах сприятливі умови для реалізації їх конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни та регулює відносини у цій галузі, є Закон України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» від 20 грудня 1991 року № 2011-XII (у редакції чинній на момент виникнення спірних правовідносин) (далі - Закон № 2011-XII).

Згідно частин 1-2 статті 16 Закону № 2011-XII одноразова грошова допомога у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві

Одноразова грошова допомога у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві (далі - одноразова грошова допомога), - гарантована державою виплата, що здійснюється особам, які згідно з цим Законом мають право на її отримання.

Одноразова грошова допомога призначається і виплачується, в тому числі, у разі загибелі (смерті) військовослужбовця під час виконання ним обов`язків військової служби або внаслідок захворювання, пов`язаного з виконанням ним обов`язків військової служби, або смерті особи, звільненої з військової служби, протягом року після звільнення її з військової служби, якщо смерть настала внаслідок поранення, контузії, каліцтва, захворювання, пов`язаних з виконанням обов`язків військової служби;

Згідно частин 1-2 статті 16-1 Закону № 2011-XII у випадках, зазначених у підпунктах 1-3 пункту 2 статті 16 цього Закону, право на призначення та отримання одноразової грошової допомоги мають члени сім`ї, батьки та утриманці загиблого (померлого) військовослужбовця, військовозобов`язаного або резервіста.

Члени сім`ї та батьки загиблого (померлого) військовослужбовця, військовозобов`язаного або резервіста визначаються відповідно до Сімейного кодексу України, а утриманці - відповідно до Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб".

Відповідно до частини 1 статті 16-3 Закону № 2011-XII одноразова грошова допомога у випадках, передбачених підпунктами 1-3 пункту 2 статті 16 цього Закону, призначається і виплачується рівними частками всім особам, які мають право на її призначення та отримання, за їх особистою заявою чи заявою їх законних представників. У разі відмови якоїсь з осіб, зазначених у статті 16-1 цього Закону, від призначення та отримання одноразової грошової допомоги, або якщо одна із зазначених осіб у строк, встановлений пунктом 8 цієї статті, не реалізувала своє право на призначення та отримання такої допомоги, її частка розподіляється між іншими особами, які мають право на призначення та отримання одноразової грошової допомоги. Особам, які мають право на призначення та отримання одноразової грошової допомоги, її виплата здійснюється незалежно від реалізації права на призначення та отримання такої допомоги будь-якою з осіб, зазначених у статті 16-1 цього Закону.

Частиною 6 статті 16-3 Закону № 2011-XII визначено, що одноразова грошова допомога призначається і виплачується Міністерством оборони України, іншими центральними органами виконавчої влади, що здійснюють керівництво військовими формуваннями та правоохоронними органами, а також органами державної влади, військовими формуваннями та правоохоронними органами, в яких передбачено проходження військової служби військовослужбовцями, навчальних (або перевірочних) та спеціальних зборів - військовозобов`язаними, проходження служби у військовому резерві - резервістами.

Згідно частин 8-9 статті 16-3 Закону № 2011-XII особи, які мають право на отримання одноразової грошової допомоги, передбаченої цим Законом, можуть реалізувати його протягом трьох років з дня виникнення у них такого права.

Порядок призначення і виплати одноразової грошової допомоги визначається Кабінетом Міністрів України.

28 лютого 2022 року Кабінетом Міністрів України було прийнято постанову №168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану» (далі - Постанова №168).

Згідно пункту 2 Постанови №168 установлено, що сім`ям загиблих осіб, зазначених у пункті 1 цієї постанови, виплачується одноразова грошова допомога в розмірі 15000000 гривень, яка розподіляється рівними частками на всіх отримувачів, передбачених у статті 16-1 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей".

Якщо сім`я загиблої особи одночасно має право на отримання одноразової грошової допомоги, передбаченої цією постановою, та одноразової грошової допомоги або компенсаційної виплати, встановлених іншими актами законодавства, здійснюється одна з таких виплат за її вибором.

Як вбачається з матеріалів справи, солдат ОСОБА_6 загинув ІНФОРМАЦІЯ_2 під час бою з російськими окупантами біля населеного пункту Загальці Київської області внаслідок вогнепального поранення. Смерть пов`язана із захистом Батьківщини.

Враховуючи наведене, позивачі (дружин та мати загиблого солдата) звернулися із заявою про виплату одноразової грошової допомоги у розмірі 15000000,00 грн.

Однак, згідно витягу з Протоколу засідання комісії Міністерства оборони України з розгляду питань, пов`язаних із призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги та компенсаційних сум від 08.04.2022 року, затвердженого Міністром оборони України 09.04.2022 року, розглянувши подані документи, комісія дійшла висновку про призначення одноразової грошової допомоги матері та дружині загиблого ІНФОРМАЦІЯ_1 внаслідок смерті, пов`язаної і захистом Батьківщини, солдата ОСОБА_6 - в розмірі 2/5 частини 15000000,00 грн, в сумі 6000000,00 грн у рівних частках кожному, про що було повідомлено ОСОБА_1 листом ІНФОРМАЦІЯ_3 від 15 квітня 2022 року №1831.

Тобто, позивачам було виплачено 6000000,00 грн (2/5 частини 15000000,00 грн ) у рівних частках, що склало по 3000000,00 грн.

Зважаючи на виплату одноразової грошової допомоги не в повному обсязі, 05 вересня 2022 року позивачі надіслали до Міністра оборони України, Державного секретаря Міністерства оборони України та народного депутата України Камельчука Ю.О. звернення, в якому зазначили, що у загиблого солдата ОСОБА_6 на момент смерті не було неповнолітніх дітей та утриманців, а тому просили розглянути питання та прийняти рішення про виплату у повному розмірі одноразової грошової допомоги рівними частинами.

ІНФОРМАЦІЯ_4 листом від 08.10.2022 року №220/9893 повідомило про те, що пунктом 2 Постанови №168 установлено, що сім`ям загиблих військовослужбовців, зазначених у пункті 1 цієї постанови, виплачується одноразова грошова допомога в розмірі 15000000,00 грн, яка розподіляється рівними частками на всіх отримувачів, передбачених у статті 16-1 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей, а саме: членам сім`ї, батькам та утриманця загиблого військовослужбовця.

З наданих на розгляд комісії Міністерства оборони України з розгляду питань, пов`язаних із призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги та компенсаційних сум, документів встановлено, що право на призначення допомоги в рівних частках можуть мати: дружина та мати загиблого, син загиблого - ОСОБА_3 , дочка загиблого - ОСОБА_4 , дочка - ОСОБА_5 .

У листі також зазначено, що матері та дружині загиблого призначено допомогу у розмірі 2/5 частини від 15000000,00 грн, в сумі 6000000,00 грн у рівних частках кожному, тому що по наданим документам на призначення одноразової грошової допомоги не можливо встановити інформацію про те, що дорослі діти загиблого не перебували на його утриманні та не відмовляються від права на отримання частки допомоги.

Отже, нерозподілена частка допомоги у зв`язку з загибеллю військовослужбовця ОСОБА_6 може бути призначена після отримання заяв від дітей загиблого на призначення частки одноразової грошової допомоги або нотаріально засвідчених заяв від них про відмову від отримання цієї допомоги чи закінчення строку звернення для її отримання (3 роки з дня загибелі військовослужбовця, зазначеного в свідоцтві про смерть).

До того ж, ІНФОРМАЦІЯ_4 у листі вказало, що молодша дочка загиблого військовослужбовця ОСОБА_5 звернулась до адвоката Олени Статіви з питання призначення частки одноразової грошової допомоги у судовому порядку.

Суд звертає увагу, що право на призначення та отримання одноразової грошової допомоги мають члени сім`ї, батьки та утриманці загиблого (померлого) військовослужбовця, військовозобов`язаного або резервіста (ч. 1 статті 16-1 Закону № 2011-XII).

Члени сім`ї та батьки загиблого (померлого) військовослужбовця, військовозобов`язаного або резервіста визначаються відповідно до Сімейного кодексу України, а утриманці - відповідно до Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" (ч. 2 статті 16-1 Закону № 2011-XII).

Варто зазначити, що згідно приписів частини 2 та 4 статті 3 Сімейного кодексу України від 10 січня 2002 року № 2947-III сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки.

Подружжя вважається сім`єю і тоді, коли дружина та чоловік у зв`язку з навчанням, роботою, лікуванням, необхідністю догляду за батьками, дітьми та з інших поважних причин не проживають спільно.

Дитина належить до сім`ї своїх батьків і тоді, коли спільно з ними не проживає.

Сім`я створюється на підставі шлюбу, кровного споріднення, усиновлення, а також на інших підставах, не заборонених законом і таких, що не суперечать моральним засадам суспільства.

Поряд з цим, згідно статті 31 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» від 9 квітня 1992 року № 2262-XII члени сім`ї померлого вважаються такими, що перебували на його утриманні, якщо вони були на його повному утриманні або одержували від нього допомогу, яка була для них постійним і основним джерелом засобів до існування.

З огляду на викладене, а також зважаючи на те, що право на отримання одноразової грошової допомоги у розмірі 15000000,00 грн мають члени сім`ї, батьки та утриманці загиблого військовослужбовця, суд приходить до висновку, що комісія Міністерства оборони України з розгляду питань, пов`язаних із призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги та компенсаційних сум, правомірно дійшла висновку стосовно того, що діти загиблого військовослужбовця (син загиблого - ОСОБА_3 , дочка загиблого - ОСОБА_4 , дочка - ОСОБА_5 ) ймовірно також можуть мати право на отримання часток одноразової грошової допомоги.

Крім цього, у листі від 08.10.2022 року №220/9893 відповідачем було проінформовано позивачів про те, що по наданим документам не представлялось можливим встановити інформацію про те, що дорослі діти загиблого не перебували на його утриманні та не відмовляються від права на отримання частки допомоги.

Тобто, при зверненні до відповідача із заявою про виплату одноразової грошової допомоги позивачі не надали жодних доказів на підтвердження відсутності у дітей загиблого військовослужбовця права на отримання часток грошової допомоги.

При цьому, на момент прийняття рішення про виплату допомоги відповідачу був відомий той факт, що молодша дочка загиблого військовослужбовця ОСОБА_5 звернулась до адвоката Олени Статіви з питання призначення частки одноразової грошової допомоги у судовому порядку, що, в свою чергу, також унеможливлювало виплату позивачам грошової допомоги у повному розмірі - 15000000,00 грн.

Поряд з цим, відповідач проінформував позивачів про те, що нерозподілена частка допомоги у зв`язку з загибеллю військовослужбовця ОСОБА_6 може бути призначена після отримання заяв від дітей загиблого на призначення частки одноразової грошової допомоги або нотаріально засвідчених заяв від них про відмову від отримання цієї допомоги чи закінчення строку звернення для її отримання (3 роки з дня загибелі військовослужбовця, зазначеного в свідоцтві про смерть).

Слід наголосити, що в ході судового розгляду справи представником позивача були надані суду наступні докази: акт опитування свідків від 26.06.2023 року, листи Комарівського старостинського округу Сторожинецької міської ради Чернівецького району Чернівецької області №80 від 15.05.2023 року та №98 від 26.06.2023 року, довідка Комарівського старостинського округу Сторожинецької міської ради Чернівецького району Чернівецької області №286 від 15.05.2023 року.

Вказані докази були долучені до матеріалів справи на підтвердження того, що діти загиблого військовослужбовця не проживали з ним та не перебували на його утриманні.

Водночас, суд звертає увагу, що такі докази датовані 15.05.2023 року та 26.06.2023 року, тобто після прийняття рішення комісією Міністерства оборони України з розгляду питань, пов`язаних із призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги та компенсаційних сум, про виплату позивачам одноразової грошової допомоги у розмірі 6000000,00 грн (по 3000000,00 грн кожному), а отже не могли розглядатися комісією під час прийняття рішення про виплату допомоги.

Таким чином, підсумовуючи наведене, суд приходить до висновку, що приймаючи рішення про виплату позивачам грошової допомоги у розмірі 6000000,00 грн (2/5 від 15000000,00 грн) комісія Міністерства оборони України з розгляду питань, пов`язаних із призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги та компенсаційних сум, діяла на підставі, у межах та у спосіб, визначений чинним законодавством.

Суд також вважає за необхідне зазначити, що позивачами обрано невірний спосіб захисту порушеного права, оскільки скасування пункт 30 рішення Міністерства оборони України, оформленого протоколом засідання комісії Міністерства оборони України з розгляду питань, пов`язаних із призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги та компенсаційних сум, жодним чином не відновить права позивачів, які, на їх думку, є порушеними.

Натомість, позивачі не позбавлені права звертатися до відповідача із заявами про виплату недоплаченої частини грошової допомоги, а також доводити той факт, що діти загиблого військовослужбовця не мають права на отримання часток одноразової грошової допомоги.

При цьому, у випадку незгоди з діями (бездіяльністю) чи рішеннями суб`єкта владних повноважень, які матимуть місце після відповідних звернень позивачів, останні вправі звертатися до суду за захистом порушених прав.

За таких обставин, у задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 , ОСОБА_2 до Міністерства оборони України, треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмету спору ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , про визнання протиправним і скасування пункту рішення та зобов`язання вчинити дії слід відмовити.

Решта доводів учасників справи не спростовують викладених вище висновків суду.

Згідно частини першої статті 9 Кодексу адміністративного судочинства України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Статтею 72 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.

Відповідно до статті 73 Кодексу адміністративного судочинства України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування.

Згідно статей 74 -76 Кодексу адміністративного судочинства України суд не бере до уваги докази, які одержані з порушенням порядку, встановленого законом. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Відповідно до частини першої та другої статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Згідно частин першої - третьої статі 90 Кодексу адміністративного судочинства України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Враховуючи вищезазначене та оцінюючи надані докази в сукупності, суд вважає що адміністративний позов задоволенню не підлягає з підстав, викладених у мотивувальній частині рішення.

Керуючись статтями 241 - 246, 250 Кодексу адміністративного судочинства України, суд-

В И Р І Ш И В:

1. В задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 , ОСОБА_2 до Міністерства оборони України, треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмету спору ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , про визнання протиправним і скасування пункту рішення та зобов`язання вчинити дії - відмовити.

Згідно статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У відповідності до статей 293, 295 Кодексу адміністративного судочинства України рішення суду першої інстанції можуть бути оскаржені в апеляційному порядку повністю або частково. Апеляційна скарга на рішення подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення (складання).

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повне найменування учасників процесу:

Позивачі- ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 )

ОСОБА_2 АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_3 )

Відповідач - ІНФОРМАЦІЯ_4 (АДРЕСА_3, Код ЄДРПОУ НОМЕР_4)

Суддя І.В. Маренич