Справа № 160/7118/19
Суддя: Семененко Я.В.
Дата ухвалення: 2023-09-19 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А
19 вересня 2023 року м. Дніпросправа № 160/7118/19
Суддя-доповідач Третього апеляційного адміністративного суду Семененко Я.В. перевіривши на відповідність вимогам Кодексу адміністративного судочинства України апеляційну скаргу ОСОБА_1
на рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 13 січня 2020 року по справі №160/7118/19 за позовом Харківського національного університету повітряних сил ім. Івана Кожедуба до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,-
ВСТАНОВИВ:
Рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 13 січня 2020 року адміністративний позов Харківського національного університету повітряних сил ім. Івана Кожедуба задоволено.

Не погодившись з вищезазначеним рішенням суду, відповідач, через уповноваженого представника, подав апеляційну скаргу.

Ознайомившись з даною апеляційною скаргою, перевіривши матеріали справи, вважаю, що вказана апеляційна скарга підлягає залишенню без руху з огляду на наступне.

Так, відповідно до ч.1 ст.295 КАС України апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів, а на ухвалу суду - протягом п`ятнадцяти днів з дня його (її) проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення (ухвали) суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Як свідчать матеріали справи, 13 січня 2020 року Дніпропетровським окружним адміністративним судом, за наслідками розгляду справи у порядку письмового провадження, ухвалено рішення, що оскаржується.

Дата складання повного тексту в оскаржуваному рішенні суду першої інстанції не зазначена. Натомість, суд бере до уваги, що згідно з інформацією, яка наявна в Єдиному державному реєстрі судових рішень, повний текст даного судового рішення надіслано судом до Реєстру 13.01.2020 та оприлюднено 14.01.2020.

Наведене свідчить, що станом на 13.01.2020 повний текст судового рішення вже був складений.

Разом з тим, апеляційна скарга відповідачем подана лише 07.09.2023, тобто зі значним пропуском строку на апеляційне оскарження.

Скаржник в апеляційній скарзі порушує питання про поновлення строку на апеляційне оскарження. Так, обгрунтовуючи поважність причин пропуску строку, скаржник зазначає, що не був належним чином сповіщений про розгляд цієї справи судом першої інстаніції та про наявність ухваленого за його наслідками рішення відповідач дізнався лише у липні 2023 року після накладення арешту на його рахунки у банківських установах, здійснених державним виконавцем Павлоградського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Дніпро). Після цього, 09.08.2023 представник відповідача ознайомився з матеріалами справи №160/7118/19 у суді першої інстанції та 11.08.2023 отримав копію оскаржуваного рішення

від 13.01.2020.

З приводу таких аргументів скаржника щодо його необізнаності про розгляд цієї справи судом першої інстаніції, суд вважає за необхідне звернути увагу на наступне.

Як свідчать матеріали справи позов у цій справі заявлений 29.07.2019 (згідно штампу вхідної кореспонденції суду) та справу розглянуто по суті судом першої інстанції 13.01.2020.

Дана судова справа призначалась до розгляду на 25.09.2019, 25.10.2019, 25.11.2019, 26.12.2019.

У позовній заяві місцем проживання ОСОБА_1 зазначена адреса АДРЕСА_1 .

Згідно наданої адресно-довідковим підрозділом ГУ ДМС у Дніпропетровській області інформації (а.с. 24) зареєстрованим місцем проживання відповідача ОСОБА_1 є АДРЕСА_2 .

В апеляційній скарзі скаржник також зазначає, що ОСОБА_1 з 14.02.2019 зареєстрований та весь час із цієї дати по теперішній день постійно проживає за місцем реєстрації у квартирі АДРЕСА_3 . На підтвердження вказаного додана довідка виконавчого комітету Богданівської сільської ради Павлоградського району Дніпропетровської області за №1154 від 30.08.2023.

В період перебування справи в провадженні Дніпропетровського окружного адміністративного суду суд першої інстанції неодноразово надсилав ОСОБА_1 на вказані поштові адреси (адресу, зазначену у позовній заяві - АДРЕСА_1 , та адресу, встановлену судом на підставі наданої адресно-довідковим підрозділом ГУ ДМС у Дніпропетровській області інформації - АДРЕСА_2 ) рекомендованими листами повідомлення про розгляд справи №160/7118/19, однак поштові конверти поверталися на адресу суду неврученими з відміткою органу поштового звязку «за закінченням терміну зберігання» (а.с.40,41,48,49,60,68,69).

Частиною одинадцятою статті 126 КАС України передбачено, що в разі повернення поштового відправлення із повісткою, яка не вручена адресату з незалежних від суду причин, вважається, що така повістка вручена належним чином.

Водночас, суд зауважує, що до повноважень адміністративних судів не віднесено установлення фактичного місцезнаходження юридичних осіб або місця проживання фізичних осіб - учасників судового процесу на час вчинення тих чи інших процесуальних дій. Тому примірники повідомлень про вручення рекомендованої кореспонденції, повернуті органами зв`язку з позначками за закінченням терміну зберігання, адресат вибув, адресат відсутній і т. п., з врахуванням конкретних обставин справи можуть вважатися належними доказами виконання адміністративним судом обов`язку щодо повідомлення учасників судового процесу про вчинення цим судом певних процесуальних дій.

Отже, судом першої інстанції виконаний покладений процесуальним законом обов`язок щодо направлення на адресу відповідача процесуальних документів у цій справі, натомість вказані поштові відправлення відповідачу вручені не були, з незалежних від суду причин.

Водночас, в матеріалах справи наявне рекомендоване повідомлення із штриховим ідентифікатором 998 (а.с.37) та роздруківка щодо відстеження відправлення за вказаним штриховим ідентифікатором (а.с.53), яка свідчить про вручення 05.11.2019 відповідачу особисто за поштовою адресою АДРЕСА_2 судової повістки від 25.10.2019 про виклик до суду на 10:30 год. 25.11.2019.

З вказаного слідує, що відповідач був обізнаний про дане судове провадження та розгляд цієї справи судом першої інстанції і виклик його до суду для участі у судовому засіданні, що спростовує наведені ним обставини щодо не отримання ним від суду жодних повідомлень про розгляд цієї справи.

Щодо аргументів відповідача щодо не отримання ним копії оскаржуваного судового рішення до 11.08.2023 (дата отримання копії рішення представником відповідача після ознайомлення з матеріалами справи), то суд зауважує на тому, що за приписами ч.1 ст.295 КАС України, відлік строку на апеляційне оскарження судового рішення (у разі розгляду справи в порядку письмового провадження, що має місце у спірному випадку) починається з дня складання повного судового рішення, а не з дати вручення його копії стороні.

Статтею 2 Закону України Про доступ до судових рішень визначено, що усі судові рішення є відкритими та підлягають оприлюдненню в електронній формі.

Згідно з частиною першою статті 4 Закону України Про доступ до судових рішень судові рішення, внесені до Реєстру, є відкритими для безоплатного цілодобового доступу на офіційному веб-порталі судової влади України.

Отже, з дати оприлюднення оскаржуваного судового рішення в ЄДРСР 14.01.2020 у відповідача виникла можливість ознайомитися з його змістом, мотивами прийняття, та, як наслідок, у разі незгоди, оскаржити його в апеляційною порядку.

Разом з тим, своє право на апеляційне оскарження рішення суду першої інстанції у даній справі відповідач реалізував лише 07.09.2023, тобто більш ніж через три роки та сім місяців від дати ухвалення оскаржуваного судового рішення та оприлюднення його в Реєстрі.

Статтею 44 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено обов`язок учасників справи добросовісно користуватися належними їм процесуальними правами і неухильно виконувати процесуальні обов`язки, зокрема виконувати процесуальні дії у встановлені законом або судом строки, а також виконувати інші процесуальні обов`язки, визначені законом або судом (пункти шостий, сьомий частини п`ятої цієї статті).

Наведеними положеннями Кодексу адміністративного судочинства України чітко окреслено характер процесуальної поведінки, який зобов`язує учасників справи діяти сумлінно, тобто проявляти добросовісне ставлення до наявних у них прав і здійснювати їх реалізацію таким чином, щоб забезпечити неухильне та своєчасне (без суттєвих затримок та зайвих зволікань) виконання своїх обов`язків, встановлених законом або судом, зокрема, щодо дотримання строку апеляційного оскарження, а також належного оформлення апеляційної скарги.

Для цього учасник справи як особа, зацікавлена у поданні апеляційної скарги, повинен вчиняти усі можливі та залежні від нього дії, використовувати у повному обсязі наявні засоби та можливості, передбачені законодавством.

Згідно з усталеною практикою, викладеною в рішеннях Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ), сторона, яка задіяна в ході судового розгляду справи, зобов`язана з розумним інтервалом часу сама цікавитися провадженням у її справі, добросовісно користуватися належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки.

Заявник зобов`язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосуються безпосередньо його, утримуватися від використання прийомів, які пов`язані із зволіканням у розгляді справи, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухання (п. 109 рішення ЄСПЛ від 07 липня 1989 року у справі Юніон Еліментарія Сандерс проти Іспанії ) (Alimentaria Sanders S.A. v. Spain") (Application no. 11681/85).

Законодавче обмеження строку оскарження судового рішення, насамперед, обумовлено специфікою спорів, які розглядаються в порядку адміністративного судочинства, а запровадження таких строків обумовлене досягненням юридичної визначеності у публічно-правових відносинах.

Відповідно до правових висновків Європейського Суду з прав людини, право на суд, одним з аспектів якого є право доступу до суду, не є абсолютним і може підлягати дозволеним за змістом обмеженням, зокрема, щодо умов прийнятності скарг. Такі обмеження не можуть зашкоджувати самій суті права доступу до суду, мають переслідувати легітимну мету, а також має бути обґрунтована пропорційність між застосованими засобами та поставленою метою (пункт 33 рішення у справі Перетяка та Шереметьєв проти України від 21 грудня 2010 року, заява № 45783/05). Норми, що регулюють строки подачі скарг, безсумнівно, спрямовані на забезпечення належного здійснення правосуддя і юридичної визначеності. Зацікавлені особи мають розраховувати на те, що ці норми будуть застосовані (пункти 22-23 рішення у справі Мельник проти України від 28 березня 2006 року, заява № 23436/03).

Отже, встановлення процесуальних строків законом передбачено з метою дисциплінування учасників адміністративного судочинства та своєчасного виконання ними передбачених КАС України певних процесуальних дій.

Інститут строків в адміністративному процесі сприяє досягненню юридичної визначеності у публічно-правових відносинах, а також стимулює учасників адміністративного процесу добросовісно ставитися до виконання своїх обов`язків. Ці строки обмежують час, протягом якого такі правовідносини можуть вважатися спірними; після їх завершення, якщо ніхто не звернувся до суду за вирішенням спору, відносини стають стабільними.

Підстави пропуску строку апеляційного оскарження можуть бути визнані поважними, строк поновлено лише у разі, якщо вони пов`язані з непереборними та об`єктивними перешкодами, труднощами, які не залежать від волі особи та унеможливили своєчасне, тобто у встановлений законом процесуальний строк подання апеляційної скарги.

Отже, тільки наявність об`єктивних перешкод для своєчасної реалізації прав щодо оскарження судового рішення у апеляційному порядку у строк, встановлений процесуальним законом, може бути підставою для висновку про пропуск строку апеляційного оскарження з поважних причин.

Натомість, за встановлених обставин, які свідчать про обізнаність відповідача про розгляд цієї справи судом першої інстанції, а також беручи до уваги тривалий строк, що сплинув з дати ухвалення оскарженого судового рішення та його оприлюднення в Реєстрі до дати звернення з апеляційною скаргою, суд апеляційної інстанції не вбачає підстав визнавати наведені у заяві про поновлення строку на апеляційне оскарження причини пропуску строку поважними, у зв`язку з чим у задоволенні заяви слід відмовити.

Згідно ч.3 ст.298 КАС України апеляційна скарга залишається без руху у випадку, якщо вона подана після закінчення строків, установлених статтею 295 цього Кодексу, і особа, яка її подала, не порушує питання про поновлення цього строку, або якщо підстави, вказані нею у заяві, визнані неповажними. При цьому протягом десяти днів з дня вручення ухвали особа має право звернутися до суду апеляційної інстанції з заявою про поновлення строку або вказати інші підстави для поновлення строку.

У зв`язку з викладеним, вважаю за необхідне апеляційну скаргу залишити без руху, встановивши заявнику строк для усунення недоліків, а саме: надати заяву про поновлення строку апеляційного оскарження, в якій вказати інші підстави для поновлення строку з наданням відповідних доказів на обґрунтування заяви.

Керуючись ч.3 ст.298 КАС України, -

УХВАЛИВ:

В задоволенні заяви ОСОБА_1 про поновлення строку на апеляційне оскарження рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 13 січня 2020 року по справі №160/7118/19 відмовити.

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 13 січня 2020 року по справі №160/7118/19 залишити без руху.

Встановити скаржнику десятиденний строк з дня вручення копії цієї ухвали для усунення недоліків апеляційної скарги.

Копію ухвали направити скаржнику за допомогою підсистеми ЄСІТС Електронний кабінет, а у разі його відсутності - на офіційну електронну адресу або засобами поштового зв`язку.

Ухвала набирає законної сили 19.09.2023 та оскарженню не підлягає.

Суддя-доповідач Я.В. Семененко