Справа № 580/3690/23
Суддя: Сергій КУЛЬЧИЦЬКИЙ
Дата ухвалення: 2023-09-19 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 вересня 2023 року справа № 580/3690/23

м. Черкаси

Черкаський окружний адміністративний суд у складі головуюючого судді Кульчицького С.О., розглянувши у письмовому провадженні адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України у Черкаській області, Головного управління Пенсійного фонду України в Черкаській області про визнання протиправною бездіяльності та зобов`язання вчинити дії,

ВСТАНОВИВ:

До Черкаського окружного адміністративного суду звернувся ОСОБА_1 з позовом до Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України у Черкаській області та Головного управління Пенсійного фонду України в Черкаській області, в якому просить:

- визнати протиправною бездіяльність Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України у Черкаській області правонаступником якого є Головне управління Пенсійного фонду України в Черкаській області, яка полягає у неприйнятті рішення про надання страхової виплати (одноразової грошової допомоги), передбаченої пунктом 3 "Порядку здійснення страхових виплат у разі захворювання або смерті медичних працівників у зв`язку з інфікуванням гострою респіраторною хворобою COVID-19, спричиненою коронавірусом SARS-CoV-2, та визначення їх розмірів", затвердженої постановою Кабінету Міністрів України від 17 червня 2020 року № 498 позивачу, як члену сім`ї його батька ОСОБА_2 - медичного працівника, померлого у зв`язку з інфікуванням гострою респіраторною хворобою COVID-19, спричиненою коронавірусом SARS-CoV-2;

- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Черкаській області, яке є правонаступником Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України у Черкаській області, призначити і виплатити позивачу страхову виплату (одноразову грошову допомогу), передбачену пунктом 3 "Порядку здійснення страхових виплат у разі захворювання або смерті медичних працівників у зв`язку з інфікуванням гострою респіраторною хворобою COVID-19, спричиненою коронавірусом SARS-CoV-2, та визначення їх розмірів", затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17 червня 2020 року № 498, як члену сім`ї його батька ОСОБА_2 - медичного працівника, померлого у зв`язку з інфікуванням гострою респіраторною хворобою COVID-19, спричиненою коронавірусом SARS- CoV-2.

Обґрунтовуючи заявлені вимоги, позивачем зазначено, що захворювання його батька ОСОБА_2 сталося під час виконання трудових обов`язків. Гостре професійне захворювання зі смертельним наслідком визнано таким, що пов`язане з виробництвом, тому позивач вважає, що він має право на отримання страхової виплати.

Ухвалою Черкаського окружного адміністративного суду від 22.05.2023 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження за правилами спрощеного позовного провадження (у письмовому провадженні).

Відповідач позов не визнав. Надав суду відзив на позовну заяву, де просить відмовити у задоволенні позову. Зазначає, що додані заявником до Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України у Черкаській області документи не є належними доказами, що підтверджують факт належності позивача до складу сім`ї померлого медичного працівника. Такий факт не встановлюється відповідачем, а встановлюється виключно у судовому порядку (абз. 4 п. 3 Порядку № 498).

Позивач подав до суду відповідь на відзив, де зазначив, що законодавство не передбачає вичерпного переліку членів сім`ї та визначає критерії, за наявності яких особи складають сім`ю. Такими критеріями віднесення до кола членів однієї сім`ї є спільне проживання (за винятком можливості роздільного проживання подружжя з поважним причин і дитини з батьками), спільний побут і взаємні права й обов`язки осіб, які об`єдналися для спільного проживання. Відповідне положення міститься у постанові КЦС ВС від 23 квітня 2020 року у справі № 686/8440/16-ц. У відзиві відповідач стверджує, що до його повноважень не входить встановлення факту сімейних відносин, оскільки, такий факт має встановлюватися виключно в судовому порядку, водночас, відповідач заявляє про те, що позивач не належить до членів сім`ї його батька, оскільки, на думку відповідача надані позивачем докази цього не підтверджують. Позивач погоджується із тим, що до компетенції відповідачів не входить встановлення будь-яких фактів, а також вирішення питання про те, чи достатньою мірою надані позивачем документи підтверджують його належність до сім`ї батька. Тому, позивач вважає, що будь-які судження чи міркування відповідачів стосовно належності чи неналежності позивача до членів сім`ї його батька не повинні братися судом до уваги, оскільки, виключно суд, розглядаючи та оцінюючи надані позивачем докази в сукупності, може прийняти відповідне рішення та встановити, чи позивач та його батько проживали однією сім`єю в розумінні Сімейного кодексу України, а отже, чи має позивач право на отримання відповідної виплати.

Суд, розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження без проведення судового засідання та виклику учасників справи, повно і всебічно з`ясувавши всі обставини справи в їх сукупності, перевіривши їх наявними в матеріалах справи і дослідженими доказами, дійшов такого висновку.

Судом встановлено, що ОСОБА_2 працював лікарем акушером-гінекологом у Комунальному некомерційному підприємстві «Золотоніська багатопрофільна лікарня» Золотоніської міської ради.

У матеріалах справи наявний акт від 20.05.2022 спеціального розслідування гострого професійного захворювання, що сталося 23.11.2021, зі смертельним наслідком 22.12.2021 о 00:25, в Комунальному некомерційному підприємстві «Золотоніська багатопрофільна лікарня» Золотоніської міської ради. У цьому акті зазначений висновок комісії: «Гостре професійне захворювання, що сталося 23.11.2021, зі смертельним наслідком 22.12.2021 о 00 год 25 хв з лікарем акушером-гінекологом пологово-гінекологічного відділення КНП «Золотоніська багатопрофільна лікарня» Золотоніської міської ради ОСОБА_2 визнано пов`язаним з виробництвом відповідно до підпункту 1 пункту 52 «Порядку розслідування та обліку нещасних випадків, професійних захворювань та аварій на виробництві», затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17 квітня 2019 року № 337. Комісією складається акт за нормою Н-1/П та береться на облік КНП «Золотоніська багатопрофільна лікарня» Золотоніської міської ради. Члени комісії зі спеціального розслідування гострого професійного захворювання мали зустріч з сином потерпілого ОСОБА_1 , з метою надання роз`яснень щодо його прав у зв`язку зі смертю батька внаслідок гострого професійного захворювання відповідно до законодавства України та інформування про хід розслідування».

Відповідно до свідоцтва про смерть від 28.12.2021 ОСОБА_2 помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , про що зроблено відповідний актовий запис № 824.

Син померлого, ОСОБА_1 , звернувся із заявою від 01.06.2022 до Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України у Черкаській області, в якій просив розглянути документи щодо виплати разової допомоги відповідно до ст. 39 Закону України "Про захист населення від інфекційних хвороб".

Позивачем до заяви додано копії документів, які передбачені пунктом 7 Порядку здійснення страхових виплат у разі захворювання або смерті медичних працівників у зв`язку із інфікуванням гострою респіраторною хворобою COVID-19, спричиненою коронавірусом SARS-CoV-2, та визначення їх розмірів», затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17.06.2020 № 498 в редакції постанови Кабінету Міністрів України від 11.08.2021 № 836.

У відповідь позивач отримав від відповідача лист за вих. № 3-11-897 від 10.06.2022, яким йому було відмовлено у виплаті одноразової допомоги у зв`язку із відсутністю в Управління підстав вважати позивача належним до складу сім`ї померлого медичного працівника та особою, яка має право на страхову виплату. Відмова відповідача була мотивована тим, що правовий статус позивача не відповідає статусу дитини в розумінні ч. 1 ст. 6 Сімейного кодексу України, оскільки він є повнолітньою особою, а отже Управління вважало, що позивачем не надані документи, що підтверджують його належність до складу сім`ї померлого медичного працівника. Водночас, у своєму листі Управління рекомендувало позивачу звернутися до суду із заявою про встановлення факту родинних відносин із ОСОБА_2 .

27.06.2022 позивач надав Управлінню виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України у Черкаській області довідку Виконавчого комітету Золотоніської міської ради № 707 від 22.06.2022, якою підтверджується факт спільного проживання позивача разом з його батьком.

У відповідь відповідач надіслав позивачу лист за вих. № 08-07-1022 від 30.06.2022, у якому повідомив про долучення наданої позивачем довідки до матеріалів справи про страхові виплати, а також вказав, шо зважаючи на вичерпний перелік документів, необхідних для призначення страхових виплат, лише після надання позивачем документа, передбаченого абз. 9 пункту 7 Порядку N 498 Управління розгляне справу про призначення страхових виплат та прийме відповідне рішення.

Враховуючи відмову відповідача у виплаті одноразової допомоги (страхової виплати), позивач звернувся до Золотоніського міськрайонного суду Черкаської області із відповідною заявою про встановлення факту наявності у позивача статусу члена сім`ї його померлого батька в порядку окремого провадження, що передбачено ст. 293 Цивільного процесуального кодексу України.

Ухвалою Золотоніського міськрайонного суду Черкаської області від 26.08.2022 у справі № 695/1804/22 (номер провадження 2-0/695/51/22) заява позивача про встановлення факту в порядку окремого провадження була залишена без розгляду на підставі ч. 6 ст. 294 Цивільного процесуального кодексу України з правом звернення до суду у порядку позовного провадження.

06.09.2022 позивач звернувся до Соснівського районного суду м. Черкаси із позовною заявою до Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України у Черкаській області про встановлення факту наявності у позивача статусу члена сім`ї його померлого батька.

08.09.2022 суддею Соснівського районного суду м. Черкаси Марцішевською О.М. постановлено ухвалу у справі № 712/6951/22 (номер провадження 2/712/2329/22), якою у відкритті провадження по справі відмовлено на підставі п. 1 ч. 1 ст. 186 Цивільного процесуального кодексу України та роз`яснено про право звернення до суду в порядку адміністративного судочинства.

На вищевказану ухвалу у справі № 712/6951/22 позивачем було подано апеляційну скаргу, яка була задоволена постановою Черкаського апеляційного суду від 02 листопада 2022 року у справі № 712/6951/22, у результаті чого ухвалу Соснівського районного суду м. Черкаси від 08 вересня 2022 року було скасовано, матеріали справи направлено для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Касаційний цивільний суд Верховного Суду постановою від 15.02.2023 у справі № 712/6951/22 вирішив постанову Черкаського апеляційного суду від 02 листопада 2022 року скасувати, а Ухвалу Соснівського районного суду м. Черкаси від 08 вересня 2022 року залишити в силі.

Вважаючи рішення відповідача про відмову у призначенні виплати ОСОБА_1 , як члену сім`ї медичного працівника ОСОБА_2 , смерть якого настала внаслідок COVID-19, протиправним, позивач звернувся до суду з даним адміністративним позовом.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, що склалися між сторонами, судом враховується, що згідно із частиною 2 статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Так, частиною 2 статті 2 КАС України визначено, що у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Відповідно до статті 39 Закону України "Про захист населення від інфекційних хвороб" від 06.04.2000 № 1645-ІІІ захворювання на інфекційні хвороби медичних та інших працівників, що пов`язані з виконанням професійних обов`язків в умовах підвищеного ризику зараження збудниками інфекційних хвороб (надання медичної допомоги хворим на інфекційні хвороби, роботи з живими збудниками та в осередках інфекційних хвороб, дезінфекційні заходи тощо), належать до професійних захворювань. Зазначені працівники державних і комунальних закладів охорони здоров`я та державних наукових установ підлягають обов`язковому державному страхуванню на випадок захворювання на інфекційну хворобу в порядку та на умовах, установлених Кабінетом Міністрів України.

Держава забезпечує страхові виплати в таких розмірах медичним працівникам державних і комунальних закладів охорони здоров`я:

1) у разі встановлення групи інвалідності внаслідок захворювання на коронавірусну хворобу (COVID-19) протягом одного року з дня захворювання, за умови, що таке захворювання пов`язане з виконанням професійних обов`язків в умовах підвищеного ризику зараження, - залежно від встановленої працівнику групи інвалідності та ступеня втрати професійної працездатності, але не менше 300-кратного розміру прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб на 1 січня календарного року, в якому встановлено групу інвалідності;

2) у разі смерті працівника - у 750-кратному розмірі прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб на 1 січня календарного року.

Розмір та порядок здійснення страхових виплат, передбачених пунктом 1 частини другої цієї статті, визначаються Кабінетом Міністрів України.

У разі настання обставин, передбачених пунктом 1 частини другої цієї статті, страхова виплата призначається і виплачується працівникові протягом одного місяця з дня виникнення права на страхову виплату.

У разі настання обставин, передбачених пунктом 2 частини другої цієї статті, страхова виплата призначається і виплачується разова та в рівних частинах членам сім`ї, батькам та утриманцям померлого працівника протягом одного місяця з дня виникнення права на страхову виплату. Члени сім`ї та батьки померлого працівника визначаються відповідно до Сімейного кодексу України.

Кабінетом Міністрів України постановою від 17 червня 2020 року № 498 «Деякі питання надання страхових виплат у разі захворювання або смерті медичних працівників у зв`язку з інфікуванням гострою респіраторною хворобою COVID-19, спричиненою коронавірусом SARS-CoV-2» затверджено Порядок здійснення страхових виплат у разі захворювання або смерті медичних працівників у зв`язку з інфікуванням гострою респіраторною хворобою COVID-19, спричиненою коронавірусом SARS-CoV-2, та визначення їх розмірів (далі - Порядок № 498), та Порядок використання фінансової допомоги Фондом соціального страхування України для проведення страхових виплат у разі захворювання або смерті медичних працівників у зв`язку з інфікуванням гострою респіраторною хворобою COVID-19, спричиненою коронавірусом SARS-CoV-2.

Порядок здійснення страхових виплат у разі захворювання або смерті медичних працівників у зв`язку з інфікуванням гострою респіраторною хворобою COVID-19, спричиненою коронавірусом SARS-CoV-2, та визначення їх розмірів, визначає механізм надання Фондом соціального страхування України страхових виплат медичним працівникам державних і комунальних закладів охорони здоров`я у разі їх захворювання на гостру респіраторну хворобу COVID-19, спричинену коронавірусом SARS-CoV-2, та членам їх сімей у разі смерті медичного працівника внаслідок інфікування такою хворобою, передбачених статтею 39 Закону України "Про захист населення від інфекційних хвороб", а також розміри таких страхових виплат.

Факт смерті медичного працівника з причин, пов`язаних з його інфікуванням COVID-19 під час виконання професійних обов`язків в умовах підвищеного ризику зараження, встановлюється комісією (спеціальною комісією) з розслідування (спеціального розслідування), що проводиться відповідно до Порядку розслідування та обліку нещасних випадків, професійних захворювань та аварій на виробництві, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 337 від 17.04.2019 та оформляється актом розслідування (спеціального розслідування) нещасного випадку, гострого професійного захворювання (отруєння), аварії, що стався (сталося/сталася), за встановленою формою (п. 6 Порядку № 498).

Згідно пункту 3 Порядку у разі смерті медичного працівника, що настала внаслідок його інфікування гострою респіраторною хворобою COVID-19, спричиненою коронавірусом SARS-CoV-2, під час виконання професійних обов`язків в умовах підвищеного ризику зараження, членам сім`ї, батькам, утриманцям померлого медичного працівника (далі - особи, які мають право на виплату) проводиться виплата в розмірі 750-кратного розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, установленого на 1 січня календарного року.

Члени сім`ї та батьки померлого медичного працівника визначаються відповідно до Сімейного кодексу України.

У разі відсутності документів, що підтверджують належність до складу сім`ї померлого медичного працівника або перебування на його утриманні, статус члена сім`ї або факт утримання встановлюється в судовому порядку.

Страхова виплата, передбачена пунктом 3 Порядку № 498, призначається і виплачується органами Фонду разово, у рівних частинах особам, які мають право на виплату, протягом одного місяця з дня виникнення права на одноразову допомогу.

Право на одноразову допомогу виникає з дня прийняття органом Фонду заяви (заяв) та документів, визначених пунктом 7 Порядку № 498.

Відповідно до пункту 7 Порядку № 498 для отримання одноразової допомоги особи, які мають право на виплату, звертаються до органу Фонду за зареєстрованим місцем проживання/перебування померлого медичного працівника та подають:

1) заяви кожної особи, яка має право на виплату, або уповноваженого представника про призначення одноразової допомоги із зазначенням інформації про неотримання виплати в іншому органі Фонду за формою, затвердженою виконавчою дирекцією Фонду (за малолітніх або неповнолітніх осіб заяву подає один із батьків або опікун чи піклувальник);

2) копію свідоцтва про смерть медичного працівника (із пред`явленням оригіналу);

3) копії паспорта громадянина України та реєстраційних номерів облікової картки платника податків із пред`явленням оригіналів (копії засвідчуються підписом працівника органу Фонду);

4) копію свідоцтва про народження медичного працівника (у разі виплати грошової допомоги батькам медичного працівника);

5) копію свідоцтва про шлюб (у разі виплати грошової допомоги дружині (чоловікові) медичного працівника);

6) копію свідоцтва про народження дитини (дітей) або відповідне рішення суду (у разі виплати грошової допомоги дитині);

7) примірник акта розслідування (спеціального розслідування) нещасного випадку, гострого професійного захворювання (отруєння), аварії за встановленою формою;

8) рішення суду про встановлення факту нещасного випадку, факту перебування на утриманні, утримання із заробітної плати (доходу) аліментів, установлення статусу члена сім`ї (за наявності рішення суду з цих питань);

9) довідку роботодавця про утримання із заробітної плати (доходу) померлого медичного працівника на користь особи, яка має право на утримання, аліментів відповідно до закону або рішення суду (у разі такого утримання);

10) інформацію про рахунки, відкриті в банківських установах для перерахування коштів.

Отже, системний аналіз наведеного правового регулювання свідчить на користь висновку, що у разі смерті медичного працівника, що настала внаслідок його інфікування гострою респіраторною хворобою COVID-19, проводиться виплата в розмірі 750-кратного розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб членам сім`ї такого медичного працівника, належність яких до сім`ї визначається відповідно до Сімейного кодексу України і встановлюється такий факт відповідним рішенням суду лише за наявності такого рішення з цього питання.

Таким чином, аргументи відповідача стосовно того, що Фонд соціального страхування України не наділений повноваженнями встановлювати належність осіб до складу членів сім`ї померлого медичного працівника, а такий факт встановлюється виключно у судовому порядку, є підміною понять, яка призводить до помилки у застосуванні норми права.

Так, належність до складу членів сім`ї визначається виключно відповідно до приписів Сімейного кодексу України, зважаючи на що повноваження органу соціального страхування України у Черкаській області обумовлюються перевіркою обставин, що підтверджують ознаки сім`ї, визначені у Сімейному кодексі Україні. Вимога про встановлення цього факту у судовому порядку не може ґрунтуватись на положеннях пп. 8 пункту 7 Порядку № 498, оскільки нормотворець передбачає надання такого рішення суду про установлення статусу члена сім`ї лише за наявності такого рішення, яке є наслідком вирішення цивільного спору між відповідними фізичними особами.

У свою чергу, Фонд у спірних правовідносинах діє як суб`єкт владних повноважень, реалізуючи владні управлінські функції щодо здійснення страхової виплати, з обов`язковим дотриманням матеріально-правових засад його діяльності, визначених ч. 2 ст. 2 КАС України, а не як суб`єкт цивільних відносин, вступаючи відповідно у цивільний спір про належність особи до складу певної сім`ї.

Повертаючись до законодавчого регулювання визначення питання сім`ї, суд наголошує на тому, що згідно частини другої та четвертої статті 3 Сімейного кодексу України сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки. Сім`я створюється на підставі шлюбу, кровного споріднення, усиновлення, а також на інших підставах, не заборонених законом і таких, що не суперечать моральним засадам суспільства.

У пункті 6 рішення Конституційного Суду від 03.06.1999 № 5-рп/99 зазначено, що до членів сім`ї належать особи, які постійно мешкають разом та ведуть спільне господарство. Ними можуть бути не тільки близькі родичі, а й інші особи, які не перебувають у безпосередніх родинних зв`язках. Обов`язковою умовою для визнання їх членами сім`ї є факт спільного проживання, ведення спільного господарства, наявність спільних витрат, купівлі майна для спільного користування, участі у витратах на утримання житла, його ремонт і т.п.

Отже, для висновку про належність позивача до членів сім`ї ОСОБА_2 як умови для отримання страхової виплати є підтвердження підстав створення сім`ї та обставин спільного проживання, пов`язаності спільним побутом та наявності взаємних прав і обов`язків.

Так, з копії свідоцтва про народження ОСОБА_1 підтверджується те, що батьком позивача є ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Копією паспорта ОСОБА_1 підтверджується, що він зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 .

В акті від 20.05.2022 спеціального розслідування гострого професійного захворювання, що сталося 23.11.2021, зі смертельним наслідком 22.12.2021 о 00:25, в Комунальному некомерційному підприємстві «Золотоніська багатопрофільна лікарня» Золотоніської міської ради, у розділі «Відомості про потерпілого» зазначено, що місцем проживання та реєстрації ОСОБА_2 була адреса: АДРЕСА_1 .

У довідці виконавчого комітету Золотоніської міської ради від 22.06.2022 № 707, виданої ОСОБА_1 , 1985 р.н., зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , зазначено, що ОСОБА_1 постійно до дня смерті проживав разом із своїм батьком ОСОБА_2 , 1953 р.н., який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 та вели спільне господарство і поховав його за власний рахунок.

Таким чином, зазначені документи підтверджують, що ОСОБА_1 , є кровним родичем ОСОБА_2 , який проживав спільно з померлим. Ці ознаки беззаперечно вказують на належність позивача до членів сім`ї померлого медичного працівника відповідно до Сімейного кодексу України. Підстави встановлювати у цивільному процесі факт наявності у позивача статусу члена сім`ї ОСОБА_2 відсутні, оскільки позивач має докази, безпосередньо визначені Сімейним кодексом України, які підтверджують факт його належності до сім`ї ОСОБА_2 , що виключає наявність спору з цього питання та вирішення його у порядку цивільного судочинства.

Усі ці документи були надані позивачем при зверненні до відповідача.

Натомість, відповідач, відмовляючи у виплаті разової допомоги, передбаченої ст. 39 Закону України "Про захист населення від інфекційних хвороб", обмежився необґрунтованим твердженням, що позивачем не надано підтверджуючих документів, які б відповідали вимогам частини другої та четвертої статті 3 Сімейного кодексу України. При цьому, яких документів на виконання зазначених правових норм Сімейного кодексу України позивачем надано не було та якими мали бути такі документи, відповідач не зазначив.

Наведений спосіб ухвалення рішення не відповідає вимогам ч. 2 ст. 2 КАС України в контексті необхідності обґрунтування рішення суб`єкта владних повноважень, його добросовісності та використання повноважень з метою, з якою це повноваження надано.

Враховуючи правові положення Закону України "Про захист населення від інфекційних хвороб", Порядку № 498, Сімейного кодексу України, суд дійшов висновку про наявність у Головного управління Пенсійного фонду України в Черкаській області, яке є правонаступником Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Черкаській області правових підстав для призначення та виплати члену сім`ї ОСОБА_2 ОСОБА_1 страхової виплати, передбаченої Законом № 1645-ІІІ.

Обставин щодо наявності будь-яких інших законних підстав, які б перешкоджали позивачу позитивно вирішити питання про отримання страхової виплати, відповідачем наведено не було.

Таким чином, заявлені позовні вимоги підлягають задоволенню з урахуванням необхідності застосування ефективного способу захисту порушених прав.

Відповідно до частини 1 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Частиною 2 ст. 77 КАС України передбачено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Відповідно до ч. 1 ст. 139 Кодексу адміністративного судочинства України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Під час звернення до суду із позовом позивачем сплачено судовий збір у сумі 1 073,60 грн, що підтверджується квитанцією до платіжної інструкції на переказ готівки АТ КБ «Приватбанк» № 0.0..1 від 05.05.2023.

Отже, судові витрати зі сплати судового збору у сумі 1073, 60 гривень підлягають стягненню за рахунок бюджетних асигнувань відповідача на користь позивача.

Керуючись статтями 2, 90, 139-143, 242-246, 250, 255 КАС України, суд,

ВИРІШИВ:

Адміністративний позов задовольнити повністю.

Визнати протиправною бездіяльність Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України у Черкаській області, правонаступником якого є Головне управління Пенсійного фонду України в Черкаській області, яка полягає у неприйнятті рішення про надання страхової виплати (одноразової грошової допомоги), передбаченої пунктом 3 "Порядку здійснення страхових виплат у разі захворювання або смерті медичних працівників у зв`язку з інфікуванням гострою респіраторною хворобою COVID-19, спричиненою коронавірусом SARS-CoV-2, та визначення їх розмірів", затвердженої постановою Кабінету Міністрів України від 17 червня 2020 року № 498 ОСОБА_1 , як члену сім`ї його батька ОСОБА_2 - медичного працівника, померлого у зв`язку з інфікуванням гострою респіраторною хворобою COVID-19, спричиненою коронавірусом SARS-CoV-2.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Черкаській області (вул. Смілянська 23, м. Черкаси, 18000, ), яке є правонаступником Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України у Черкаській області, призначити і виплатити ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) страхову виплату (одноразову грошову допомогу), передбачену пунктом 3 "Порядку здійснення страхових виплат у разі захворювання або смерті медичних працівників у зв`язку з інфікуванням гострою респіраторною хворобою COVID-19, спричиненою коронавірусом SARS-CoV-2, та визначення їх розмірів", затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17 червня 2020 року № 498, як члену сім`ї його батька ОСОБА_2 - медичного працівника, померлого у зв`язку з інфікуванням гострою респіраторною хворобою COVID-19, спричиненою коронавірусом SARS- CoV-2.

Стягнути з Головного управління Пенсійного фонду України в Черкаській області (вул. Смілянська 23, м. Черкаси, 18000, ) за рахунок його бюджетних асигнувань на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) сплачений судовий збір у сумі 1073 (одна тисяча сімдесят три) гривні 60 копійок.

Копію рішення направити особам, які беруть участь у справі.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, яка може бути подана безпосередньо до Шостого апеляційного адміністративного суду у строк, встановлений статтею 295 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя Сергій КУЛЬЧИЦЬКИЙ