Справа № 520/19414/23
Суддя: Сліденко А.В.
Дата ухвалення: 2023-09-21 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

місто Харків

21.09.2023 р. справа №520/19414/23

Харківський окружний адміністративний суд у складі: головуючого судді Сліденка А.В., розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження без призначення судового засідання та без повідомлення (виклику) сторін справу за позовом

ОСОБА_1 (далі за текстом - позивач, заявник)
до Харківського обласного територіального центру комплектування та соціальної підтримки (далі за текстом - відповідач, владний суб`єкт, орган публічної адміністрації)
провизнання протиправними дій суб"єкта владних повноважень, спонукання до видачі довідки про грошове забезпечення належного змісту, -

встановив:

Позивач у порядку адміністративного судочинства заявив вимоги про: 1) визнання протиправною бездіяльності Харківського обласного територіального центру комплектування та соціальної підтримки яка полягає у не внесенні до оновленої довідки про розмір грошового забезпечення ОСОБА_1 станом на 01.01.2021 від 17.01.2023 №ФХ-119352, яка видана на виконання рішення Харківського окружного адміністративного суду від 29.11.2021 по справі №520/21595/21 відомостей про розміри надбавки за особливості проходження служби (65% від посадового окладу, окладу за військове звання та надбавки за вислугу років), та премії (35% від посадового окладу) відповідно до положень постанови Кабінету Міністрів України від 30.08.2017 №704, наказу Міністра оборони України від 07.06.2018 №260 та рішення Міністра оборони України від 27.01.2021р. №248/612, та відомостей щодо відсоткового розміру доплати за науковий ступінь кандидат наук (15% від посадового окладу) та доплати за вчене звання доцент (25% від посадового окладу) відповідно до положень ч.2 ст.59 Закону України «Про вишу освіту»; 2) зобов`язання Харківського обласного територіальний центр комплектування та соціальної підтримки виготовити та направити до Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області нову довідку про розмір грошового забезпечення ОСОБА_1 за нормами чинними станом на 01.01.2021, відповідно до вимог статей 43 і 63 Закону України від 09.04.1992 №2262-ХІІ «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», статті 9 Закону України від 20.12.1991 №2011-ХІІ «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», з урахуванням положень постанови Кабінету Міністрів України від 30.08.2017 №704, наказу Міністра оборони України від 07.06.2018 №260, рішення Міністра оборони України від 27 січня 2021 року №248/612 з урахуванням рішення Харківського окружного адміністративного суду від 29.11.2021 по справі №520/21595/21, із зазначенням відомостей: про розмір посадового окладу - 10170,00 грн.: окладу за військове звання (підполковник) - 1820.00 грн.; надбавки за вислугу років (45% від посадового окладу та окладу за військове звання) - 5395.50 грн.; надбавки за особливості проходження служби у розмірі (65% посадового окладу з урахуванням окладу за військовим (спеціальним) званням та надбавки за вислугу років) - 11300,57 грн.; надбавки на службу в умовах режимних обмежень (10% посадового окладу) - 1017,00 грн.; премії (35% посадового окладу) - 3559.50 грн,; та із зазначенням відомостей про розміри доплати за науковий ступінь (15% посадового окладу) - 1525,50 грн. та доплати за вчене звання (25% посадового окладу) - 2542,50 грн. відповідно до положення ч.2 ст.59 Закону України «Про вищу освіту», для здійснення обчислення та перерахунку з 01.02.2021 основного розміру пенсії.

Аргументуючи ці вимоги зазначив, що вчинення суб`єктом владних повноважень неправомірного управлінського волевиявлення в частині розмірів видів грошового забезпечення військовослужбовця у довідці про грошове забезпечення у цілях перерахунку раніше вже призначеної пенсії призвело до отримання пенсії у неналежному розмірі.

Відповідач про розгляд справи був сповіщений належно та завчасно, але обов"язку із подання відзиву на позов та доказів у спростування викладених у позові доводів не виконав.

Суд, вивчивши доводи позову і відзиву на позов, повно виконавши процесуальний обов`язок із збору доказів, перевіривши доводи сторін добутими доказами, з`ясувавши обставини фактичної дійсності, дослідивши зібрані по справі докази в їх сукупності, проаналізувавши зміст норм матеріального і процесуального права, які врегульовують спірні правовідносини, виходить з таких підстав та мотивів.

Установлені судом обставини спору полягають у наступному.

За викладеним у позові твердженням, заявник проходив військову службу на посаді доцента кафедри філософії Харківського університету Повітряних Сил імені І. Кожедуба, звідки був звільнений у запас з 31.10.2018р., а з 01.11.2018р. отримує від ГУ ПФУ у Харківській області пенсію у порядку Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби та деяких інших осіб».

Згадана військова штатна посада відсутня у додатках 1, 2, 13, 14 до постанови КМУ від 30.08.2017р. №704.

Рішенням Харківського окружного адміністративного суду від 29.11.2021р. у справі №520/21595/21 було зобов`язано Харківський обласний територіальний центр комплектування та соціальної підтримки підготувати і надати до Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області нову довідку про розмір грошового забезпечення ОСОБА_1 станом на 29.01.2020 та 01.01.2021 відповідно до вимог статей 43 і 63 Закону України від 09.04.1992 №2262-ХІІ "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб", положень постанови Кабінету Міністрів України від 30.08.2017 №704 "Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб" із зазначенням відомостей про розміри посадового окладу, окладу за військове звання, визначених шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 01.01.2020 та 01.01.2021, на відповідний тарифний коефіцієнт згідно з додатками 1, 12, 13, 14 до постанови Кабінету Міністрів України №704 від 30.08.2017, а також процентної надбавки за вислугу років, щомісячних додаткових видів грошового забезпечення (надбавки, доплати, підвищення) та премії, для проведення перерахунку основного розміру його пенсії з 01.02.2020 та 01.02.2021.

Таким чином, саме рішенням Харківського окружного адміністративного суду від 29.11.2021р. у справі №520/21595/21 установлені обставини наявності у заявника права на отримання довідки про підвищене грошове забезпечення станом на 29.01.2020р. у порядку постанови КМУ від 30.08.2017р. №704 та права на отримання довідки про підвищене грошове забезпечення станом на 01.01.2021р. у порядку постанови КМУ від 30.08.2017р. №704.

Згідно з п.17 додатку №23 до наказу Міністерства оборони України від 01.03.2018р. №90 розміру окладу заявника за посадою на момент первісного призначення пенсії (та відповідно на момент настання події припинення військової служби) у розмірі 1.500,00грн. відповідає 44 тарифний розряд за додатком №2 до постанови КМУ від 30.08.2017р. №704.

Під час первісного призначення пенсії заявнику суб`єкт владних повноважень використовував структуру власного грошового забезпечення заявника, до якої були включені, зокрема, такі відсоткові значення видів грошового забезпечення військовослужбовця: надбавка за вислугу років у розмірі 35%; доплата за вчене звання - доцент у розмірі 25%; доплата за роботу з таємними документами у розмірі 10%; доплата за науковий ступінь - кандидат наук у розмірі 15%; надбавка за виконання особливо важливих завдань у розмірі 50%; премія у розмірі 10%.

Згідно із складеною суб`єктом владних повноважень на ім`я заявника довідкою про грошове забезпечення від 17.02.2023р. №ФХ119352 станом на 05.03.2019р. до структури умовного грошового забезпечення діючого на відповідній (тій же самій чи прирівняній) посаді військовослужбовця включені, зокрема, такі відсоткові значення видів грошового забезпечення військовослужбовця: надбавка за вислугу років у розмірі 45%; надбавка за особливості проходження служби у розмірі 65%; доплата за вчене звання - доцент у розмірі 25%; доплата за роботу з таємними документами у розмірі 10%; доплата за науковий ступінь - кандидат наук у розмірі 15%; надбавка за службу в умовах режимних обмежень у розмірі 10%; премія у розмірі 35%.

Із посиланням на судове рішення у справі №520/21595/21 субєктом владних повноважень на імя заявника була виготовлена довідка про грошове забезпечення від 17.01.2023р. №ФХ-119352 станом на 01.01.2021р., де відображені такі розміри видів грошового забезпечення: оклад за посадою 10.170,00грн., оклад за військовим званням (підполковник) 1.820,00грн., надбавка за вислугу років у розмірі 45% - 5.395,50грн., надбавка за особливості проходження служби у розмірі 0% - 0,00грн., надбавка за службу в умовах режимних обмежень у розмірі 10% - 1.017,00грн., доплата за науковий ступінь кандидата або доктора наук у розмірі 5% - 508,50грн., доплата за вчене звання у розмірі 5% - 508,50грн., премія у розмірі 10% - 1.017,00грн.

Стверджуючи про невідповідність закону управлінського волевиявлення субєкта владних повноважень з приводу розміру видів грошового забезпечення (доплати за вчене звання, доплати за науковий ступінь, премії, надбавки за особливості проходження служби) у довідці про грошове забезпечення, складеної у цілях перерахунку раніше вже призначеної пенсії у звязку із підвищенням поточного грошового забезпечення діючих військовослужбовців станом на 01.01.2020р., заявник ініціював даний спір.

Вирішуючи спір по суті, суд вважає, що до відносин, які склались на підставі встановлених судом обставин спору, підлягають застосуванню наступні норми права.

Право громадян України на соціальний захист проголошено ст.46 Конституції України, конкретизовано п.6 ч.1 ст.92 Конституції України і з 01.01.2004р. деталізовано нормами, насамперед, Закону України від 09.07.2003р. №1058-ІV "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", який був прийнятий на зміну положенням Закону України від 05.11.1991р. №1788-ХІІ "Про пенсійне забезпечення".

У силу дії бланкетної норми ст.4 Закону України від 09.07.2003р. №1058-ІV "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" умови, норми та порядок пенсійного забезпечення військовослужбовців, а також осіб начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ, поліцейських та членів їхніх сімей встановлюються Законом України від 09.04.1992р. №2662-ХІІ "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" (далі за текстом - Закон України №2662-ХІІ).

Отже, приписи Закону України №2662-ХІІ є спеціальною нормою права стосовно відносин за участю заявника та запроваджують дві окремі, самостійні і незалежні одна від одної процедури, за якими відбувається обчислення розміру пенсії громадянина, а саме: 1) за ст.43 Закону України №2662-ХІІ - у випадку призначення пенсії вперше та 2) за ст.63 Закону України №2662-ХІІ - у випадку збільшення розміру вже призначеної пенсії за подією збільшення розміру оплати праці працівника на аналогічній (прирівняній) посаді.

При цьому, у процедурі за ст.43 Закону України №2662-ХІІ базовою розрахунковою величиною для обчислення пенсії є виплати (як винагорода за працю), одержані особисто особою-пенсіонером під час проходження служби (тобто складові елементи структури власного грошового забезпечення).

Натомість, у процедурі за ст.63 Закону України №2662-ХІІ базовою розрахунковою величиною для обчислення нового розміру (тобто перерахунку) раніше вже призначеної пенсії є реально отримані (а не уявно можливі до нарахування) виплати (як винагорода за працю) третьої сторонньої особи - діючого публічного службовця за рівнозначною посадою (або тією ж самою, або прирівняною).

Положення ч.18 ст.43 Закону України №2662-ХІІ цього правила не змінюють, адже присвячені регламентуванню випадку, коли з події призначення пенсії вперше та обчислення розміру вперше призначеної пенсії і до події виплати вперше призначеної пенсії настала подія збільшення поточної винагороди за службу відносно іншого діючого публічного службовця, на що однозначно показує застосування законодавцем ознаки - "невідкладно", котра взагалі не використовується у процедурі за ст.63 Закону України №2662-ХІІ.

До того ж і у силу правового висновку постанови Великої Палати Верховного Суду від 16.10.2019р. по зразковій справі №240/5401/18 процедури призначення пенсії (ст.43 Закону України №2262-XII) та перерахунку пенсії (ст.63 Закону України №2262-XII) є різними як за змістом, так і за механізмом проведення.

Відтак, суд не знаходить підстав для поєднання цих процедур за будь-якими компонентами (за винятком визначення загальної структури грошового забезпечення як розрахункової величини для обчислення пенсії), адже протилежне з невідворотною неминучістю призводить до появи віртуального показника грошового забезпечення - неіснуючої поточної винагороди за службу діючого публічного службовця, який фізично у дійсності не одержується жодним із діючих публічних службовців (військовослужбовцем) і арифметично складається із платежів з винагороди за службу, отриманих у минулому самим заявником - військовослужбовцем у відставці (тобто власної винагороди за службу) та поточних платежів з винагороди за службу, котрі наразі отримуються діючим військовослужбовцем (тобто винагороди за службу третьої сторонньої особи).

Також суд зважає, що перерахунок (обчислення нового розміру) пенсії із суми грошового забезпечення, котра фактично не отримується діючим публічним службовцем (тобто за відсутності події реального підвищення поточної винагороди за службу), явно та очевидно суперечить запровадженому ст.8 Конституції України принципу верховенства права і засаді справедливості, позаяк призводить до отримання громадянином пенсії у більшому розмірі ніж поточна винагорода діючого публічного службовця.

У силу правового висновку постанови Верховного Суду від 22.06.2023р. по справі №160/25269/21 підставою для вчинення дій, спрямованих на перерахунок раніше призначених пенсій, є збільшення рівня грошового забезпечення діючих військовослужбовців та осіб, які мають право на пенсію за Законом № 2262-ХІІ, що може бути реалізовано двома шляхами: (1) через централізований механізм повідомлень та інформувань територіального органу Пенсійного фонду України органами влади, у спосіб, визначений пунктами 1-3 Порядку № 45; (2) за відповідною заявою пенсіонера та доданими до неї документами.

Продовжуючи розгляд справи, суд зазначає, що згідно з ч.4 ст.63 Закону України №2662-ХІІ питання визначення механізму перерахунку пенсій (умов, порядку та розмірів) було передано законодавцем у відання Уряду України і реалізовано останнім у положеннях Порядку проведення перерахунку пенсій, призначених відповідно до Закону України Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб (затверджено постановою КМУ від 13.02.2008р. №45, далі за текстом - Порядок №45).

Згідно з п.1 Порядку №45 перерахунок пенсій проводиться у разі прийняття Кабінетом Міністрів України рішення про зміну розміру хоча б одного з видів грошового забезпечення для відповідних категорій військовослужбовців або у зв`язку із введенням для них нових щомісячних додаткових видів грошового забезпечення (надбавок, доплат, підвищень) та премій у розмірах, установлених законодавством.

Отже, приводом для проведення перерахунку розміру раніше призначеної пенсії є фактична зміна розміру хоча б одного з видів грошового забезпечення відповідних категорій службовців, проведена на підставі рішення загального характеру, виданого суб`єктом владних повноважень, наділеним правом установлювати чи змінювати види грошового забезпечення військовослужбовців.

Таке тлумачення змісту правової підстави для обчислення нового розміру раніше вже призначеної у порядку Закону України №2262-ХІІ пенсії цілком корелюється із правовим висновком п.31 постанови Верховного Суду від 28.11.2022р. по справі №820/3451/18.

Продовжуючи розгляд справи, суд зазначає, що згідно з ч.4 ст.63 Закону України №2262-XII визначено, що усі призначені за цим Законом пенсії підлягають перерахунку у зв`язку з підвищенням грошового забезпечення відповідних категорій військовослужбовців, осіб, які мають право на пенсію за цим Законом, на умовах, у порядку та розмірах, передбачених Кабінетом Міністрів України.

Таким чином, питання визначення механізму перерахунку пенсій (умов, порядку та розмірів) передано законодавцем у відання Уряду України і деталізовано, зокрема, у положеннях Порядку проведення перерахунку пенсій, призначених відповідно до Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" (затверджено постановою КМУ від 13.02.2008р. №45, далі за текстом - Порядок №45).

Окрім того, процедура призначення та процедура перерахунку розміру раніше вже призначеної пенсії деталізовані також і приписами Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" (затвердженого постановою правління ПФУ від 31.01.2007р. №3-1, зареєстровано в Міністерстві юстиції України 15.02.2007р. за №135/13402; далі за текстом - Порядок №3-1).

Згідно з п.1 Порядку №45 перерахунок раніше призначених відповідно до Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" пенсій проводиться у разі прийняття Кабінетом Міністрів України рішення про зміну розміру хоча б одного з видів грошового забезпечення для відповідних категорій військовослужбовців або у зв`язку із введенням для них нових щомісячних додаткових видів грошового забезпечення (надбавок, доплат, підвищень) та премій у розмірах, установлених законодавством.

Отже, приводом для проведення перерахунку розміру раніше призначеної пенсії є фактична зміна розміру хоча б одного з видів грошового забезпечення відповідних категорій військовослужбовців, проведена на підставі рішення загального характеру, виданого суб`єктом владних повноважень, наділеним правом установлювати чи змінювати види грошового забезпечення військовослужбовців чи інших осіб, на яких поширюється дія Закону України №2262-XII.

Обставини існування у суб`єкта владних повноважень обов`язку скласти на ім`я заявника довідку про підвищене грошове забезпечення станом на 01.01.2021р. судом у межах даного спору не досліджуються та не оцінюються з огляду на приписи ч.4 ст.78 КАС України, позаяк ці обставини встановлені у справі №520/21595/21.

Вирішуючи спір у частині епізоду стосовно розміру премії, суд зазначає, що на подальший розвиток положень ч.4 ст.9 Закону України від 20.12.1991р. №2011-ХІІ "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" підпунктом 2 п.5 постанови КМУ від 30.08.2017р. №704 керівникам державних органів у межах асигнувань, що виділяються на їх утримання, було надано право здійснювати преміювання військовослужбовців (крім військовослужбовців строкової військової служби), осіб рядового і начальницького складу відповідно до їх особистого внеску в загальний результат служби у межах фонду преміювання, утвореного в розмірі не менш як 10 відсотків (для військовослужбовців розвідувальних органів - не менш як 30 відсотків) посадових окладів та економії фонду грошового забезпечення.

Звідси слідує, що визначення розміру указаного платежу у межах від 10% окладу за посадою передано у відання керівника конкретного державного органу, за характером це повноваження керівника державного органу є дискреційним (тобто охоплюється свободою адміністративного розсуду та обмежується неприпустимістю проявів дискримінації чи свавілля), реалізація цього повноваження поставлена у безпосередню причинно-наслідкову залежність від виділених асигнувань та особистого внеску конкретного військовослужбовця у загальний результат роботи державного органу (тобто також за критеріями: якість виконуваних завдань, складність виконуваних завдань, обсяг виконуваних завдань, важливість виконуваних завдань).

Відповідно до п.1 розділу ХVI Порядку №260 командири (начальники) військових частин, військових навчальних закладів, установ та організацій Збройних Сил України мають право щомісяця здійснювати преміювання військовослужбовців (крім військовослужбовців строкової військової служби) відповідно до їх особистого внеску в загальні результати служби.

Згідно з п.2 розділу ХVI Порядку №260 розмір щомісячної премії, але не менше 10 відсотків посадового окладу, встановлює Міністр оборони України для відповідних категорій військовослужбовців виходячи з наявного фонду грошового забезпечення, передбаченого в кошторисі Міністерства оборони України, та особливостей проходження військової служби.

Згідно із телеграмою Міністра оборони України вих. №248/612 (зареєстрована за обліками Департаменту фінансів Міністерства оборони України №248/612 від 27.01.2021р.) з 01.01.2021р. установлено мінімальний розмір премії у 35%.

Відтак, суб`єкт владних повноважень повинен під час виготовлення довідки про підвищене грошове забезпечення військовослужбовця Збройних Сил України станом на 01.01.2021р. включити до названого офіційного письмового документа такий вид грошового забезпечення як премія у розмірі 35%.

Окремо стосовно такого виду грошового забезпечення військовослужбовця як "премія" суд зазначає, що у контексті механізму/алгоритму перерахунку розміру раніше вже призначеної пенсії (ст.63 Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби та деяких інших осіб", ст.86 Закону України "Про прокуратуру" тощо) слід розрізняти подію підвищення розміру винагороди за виконану роботу діючого публічного службовця за актом права нормативного характеру (котрий стосується одразу усіх осіб однієї категорії без виключення) від події оцінки роботодавцем трудової участі (вкладу) конкретного працівника у показники службової діяльності органу за певний звітний період шляхом видання індивідуального акту права (зокрема, шляхом призначення премії).

Відповідно до ст.ст.2, 15 Закону України "Про оплату праці" у випадку премії (процедура чого охоплює собою етапи прийняття управлінського рішення про призначення премії, нарахування премії за обліком, ініціювання переказу коштів) в аспекті використання цього факту у цілях перерахунку пенсій іншим особам вирішальне юридичне значення має акт права, котрий передбачає умови виплати цього заходу заохочення як матеріального стимулу і у разі, коли цей акт поширюється на невизначене коло осіб - така виплата підлягає включенню до структури бази обчислення пенсії з метою перерахунку, а у разі, коли цей акт стосується виключно однієї особи чи однієї посади і результатів трудової (службової) діяльності за конкретний проміжок часу то відсутні підстави для кваліфікації цієї події як загального підвищення розміру винагороди за виконану роботу.

У силу правових висновків постанови Великої Палати Верховного Суду від 13.05.2020р. у справі №592/5164/16-а, постанов Верховного Суду від 23.02.2023р. у справі №420/26816/21 та від 28.02.2023р. у справі №420/21377/21: 1) постанова КМУ від 30.08.2017р. №704 не передбачає конкретний відсоток надбавки за особливості проходження служби, надбавки за службу в умовах режимних обмежень військовослужбовця чи премії.; 2) граничні розміри надбавок визначаються керівником державного орану в межах видатків, затверджених на грошове забезпечення, залежно від розміру посадового окладу, виконуваних обов`язків та напрямку діяльності відповідного підрозділу.; 3) Зазначене свідчить, що надбавка за особливості проходження служби військовослужбовцями та премія мають тимчасовий характер, а їх виплата дозволена за наявності підстав та тільки у межах асигнувань, затверджених на грошове забезпечення для утримання військовослужбовців.; 4) накази керівників органів СБ України про встановлення або скасування відповідних додаткових видів грошового забезпечення військовослужбовця, а також їх відсоткового розміру від посадового окладу не породжують будь-яких правових підстав для проведення перерахунку пенсії військовослужбовців відповідно до положень ст. 63 Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб"; 5) накази Міністра оборони України, якими встановлювався розмір премії для військовослужбовців, є відомчими, внутрішніми документами, які носять тимчасовий характер, не містять нормативно-правових приписів та не породжують будь-яких правових підстав для проведення перерахунку пенсії військовослужбовців.

Вирішуючи спір в частині епізоду стосовно розміру доплати за науковий ступінь та розміру доплати за вчене звання суд зазначає, що згідно п. 6 ч. 1 ст. 1 Закону України "Про вищу освіту" вищий військовий навчальний заклад (заклад вищої освіти із специфічними умовами навчання) - це заклад вищої освіти державної форми власності, який здійснює на певних рівнях вищої освіти підготовку курсантів (слухачів, студентів), ад`юнктів для подальшої служби на посадах офіцерського (сержантського, старшинського) або начальницького складу з метою задоволення потреб Міністерства внутрішніх справ України, Національної поліції, Збройних Сил України, інших утворених відповідно до законів України військових формувань, центральних органів виконавчої влади із спеціальним статусом, Служби безпеки України, Служби зовнішньої розвідки України, центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері охорони державного кордону, центрального органу виконавчої влади, який забезпечує формування та реалізує державну політику у сфері цивільного захисту.

Відповідно до п. 4 ст. 23 Закону України "Про вищу освіту" державні органи, до сфери управління яких належать вищі військові навчальні заклади (заклади вищої освіти із специфічними умовами навчання), військові навчальні підрозділи закладів вищої освіти, мають право своїми актами встановлювати особливі вимоги до: 1) управління відповідним вищим військовим навчальним закладом (закладом вищої освіти із специфічними умовами навчання), військовим навчальним підрозділом закладу вищої освіти; 2) діяльності та повноважень вченої ради; 3) кандидатів на посади керівників відповідних вищих військових навчальних закладів (закладів вищої освіти із специфічними умовами навчання), їх структурних підрозділів, військових навчальних підрозділів закладів вищої освіти та порядку їх призначення; 4) практичної підготовки осіб, які навчаються у відповідних вищих військових навчальних закладах (закладах вищої освіти із специфічними умовами навчання) чи військових навчальних підрозділах закладів вищої освіти;5) порядку заміщення вакантних посад командування і науково-педагогічних працівників; 6) реалізації прав і обов`язків наукових і науково-педагогічних працівників та осіб, які навчаються у вищих військових навчальних закладах (закладах вищої освіти із специфічними умовами навчання) чи військових навчальних підрозділах закладів вищої освіти; 7) порядку відрахування, переривання навчання, поновлення і переведення осіб, які навчаються у вищих військових навчальних закладах (закладах вищої освіти із специфічними умовами навчання) чи військових навчальних підрозділах закладів вищої освіти; 8) підготовки науково-педагогічних і наукових кадрів у військових навчальних підрозділах закладів вищої освіти в аспірантурі (ад`юнктурі) та докторантурі відповідних закладів вищої освіти. Акти, передбачені у пунктах 6 і 7 цієї частини, затверджуються за погодженням з центральним органом виконавчої влади у сфері освіти і науки.

Отже, законодавством передбачено створення вищих військових навчальних закладів (закладів вищої освіти із специфічними умовами навчання) і державні органи (до сфери управління яких належать вищі військові навчальні заклади) можуть встановлювати особливі вимоги до окремих сфер діяльності таких закладів за виключенням матеріального забезпечення науково - педагогічних працівників, бо ці відносини регламентовані, насамперед, приписами Закону України "Про вищу освіту".

Так, відповідно до ч. 2 ст. 59 Закону України "Про вищу освіту" науково-педагогічним, науковим і педагогічним працівникам закладів вищої освіти встановлюються доплати за науковий ступінь доктора філософії та доктора наук у розмірах відповідно 15 та 25 відсотків посадового окладу, а також за вчене звання доцент і старшого дослідника - 25 відсотків посадового окладу, професор - 33 відсотки від посадового окладу. Заклад вищої освіти може встановити більший розмір за рахунок власних надходжень.

Звідси слідує, що саме нормами закону запроваджено розмір доплати за науковий ступінь та розмір доплати за вчене звання безвідносно до ознаки вищого навчального закладу як звичайного чи зі специфічними умовами навчання.

З огляду на правову позицію, сформульовану у постанові Великої Палати Верховного Суду від 21.06.2023р. у справі №916/3027/21, суд доходить до переконання про те, що матеріалами справи не спростовані обставини належності Харківського університету Повітряних Сил імені І. Кожедуба до кола вищих військових навчальних закладів зі специфічними умовами навчання.

Суд визнає, що дійсно грошове забезпечення заявника як військовослужбовця в частині надбавки (доплати) за науковий ступінь та доплати (надбавки) за вчене звання визначається відповідно до норм постанови Кабінету Міністрів України від 30.08.2017р. №704 та Порядку виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України та деяким іншим особам (затверджений наказом Міністерство оборони України від 07.06.2018р. №260, зареєстрований в Міністерстві юстиції України 26.06.2018р. за №745/32197; далі за текстом - Порядок №260).

Так, п.п. 2, 3 п. 6 Постанови КМУ від 30.08.2017р. №704 передбачено доплату за науковий ступінь доктора філософії (кандидата наук) або доктора наук з відповідної спеціальності, якщо діяльність за профілем відповідає науковому ступеню, військовослужбовцям (крім військовослужбовців строкової військової служби), особам рядового і начальницького складу в розмірі відповідно 5 і 10 відсотків посадового окладу та доплату за вчене звання військовослужбовцям (крім військовослужбовців строкової військової служби), особам рядового і начальницького складу, які займають посади, пов`язані з педагогічною або науковою діяльністю і мають вчене звання доцента (старшого наукового співробітника), в розмірі 5 відсотків, професора - 10 відсотків посадового окладу. За наявності двох або більше вчених звань доплата встановлюється за одним (вищим) званням.

Утім, до спірних правовідносин за участю заявника як колишнього науково-педагогічного працівника вищого військового закладу зі специфічними умовами навчання, мають застосовуватися приписи Закону України "Про вищу освіту", де загадані розміри доплати за науковий ступінь у не менше ніж 15 відсотків посадового окладу, а також розміри доплати за вчене звання доцент не менше 25 відсотків посадового окладу.

Поширення за заявника як військовослужбовця у відставці гарантій за Законом України "Про соціальний та правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" не виключає права заявника на отримання доплат за науковий ступінь та за вчене звання в розмірах, що встановлені ст.59 "Закону України "Про вищу освіту".

Суд зазначає, що стосовно науково-педагогічних працівників, які проходять службу в вищих військових навчальних закладах зі специфічними умовами навчання, саме Закон України "Про вищу освіту" є спеціальним та має пріоритет у застосуванні при конкуренції правових норм.

Натомість, правила визначення доплат за науковий ступінь та за вчене звання згідно з п.п.2, 3 п.6 постанови КМУ від 30.08.2017р. №704 поширюються на всіх військовослужбовців, які мають наукові ступені та вчені звання і не проходять службу в вищих військових навчальних закладах.

Таким чином, до спірних правовідносин повинна застосовуватись норма ч.2 ст. 59 Закону України "Про вищу освіту", а не норма п.п.2, 3 п.6 Постанови КМУ від 30.08.2017р. №704.

Відтак, визначенні розміру доплати за науковий ступінь та розміру доплати за вчене звання відносно заявника мають бути застосовані приписи ч.2 ст. 59 Закону України "Про вищу освіту", яким передбачено, що доплата за науковий ступінь (кандидат наук) повинна складати - 15% від посадового окладу та надбавка за вчене звання доцент повинна складати - 25 % від посадового окладу.

Вирішуючи спір в частині епізоду стосовно розміру надбавки за особливості проходження служби, суд зазначає, що на подальший розвиток положень ч.4 ст.9 Закону України від 20.12.1991р. №2011-ХІІ "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" абзацом 4 п.п.1 п.5 постанови КМУ від 30.08.2017р. №704 керівникам державних органів у межах асигнувань, що виділяються на їх утримання, було надано право установлювати надбавку за особливості проходження служби військовослужбовцям (крім військовослужбовців строкової військової служби) та особам рядового і начальницького складу в розмірі до 100 відсотків посадового окладу з урахуванням окладу за військовим (спеціальним) званням та надбавки за вислугу років залежно від якості, складності, обсягу та важливості виконуваних обов`язків за посадою.

Звідси слідує, що визначення розміру указаного платежу у межах від 0,01% до 100% окладу за посадою передано у відання керівника конкретного державного органу, за характером це повноваження керівника державного органу є дискреційним (тобто охоплюється свободою адміністративного розсуду та обмежується неприпустимістю проявів дискримінації чи свавілля), реалізація цього повноваження поставлена у безпосередню причинно-наслідкову залежність від виділених асигнувань та результатів роботи конкретного публічного службовця (якість виконуваних завдань, складність виконуваних завдань, обсяг виконуваних завдань, важливість виконуваних завдань).

Процедури, механізми та підстави призначення, обчислення, нарахування виплати окремих видів грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України деталізовані нормами Порядку виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України та деяким іншим особам (зареєстровано в Міністерстві юстиції України 26.06.2018р. за №745/32197; далі за текстом - Порядок №260).

Так, згідно з п.1 розділу VI Порядку №260 військовослужбовцям (крім військовослужбовців строкової військової служби) щомісячно виплачується надбавка за особливості проходження служби в розмірах до 100 відсотків посадового окладу, окладу за військове звання та надбавки за вислугу років залежно від складності та важливості виконуваних обов`язків. Виходячи з наявного фонду грошового забезпечення на відповідний рік надбавка за особливості проходження служби окремим категоріям військовослужбовців збільшується на відповідний коефіцієнт згідно з Переліком окремих категорій військовослужбовців, яким збільшується розмір щомісячної надбавки за особливості проходження служби відповідно до мінімального розміру залежно від складності та важливості виконуваних обов`язків (додаток), або може встановлюватися за окремим рішенням Міністра оборони України у фіксованому розмірі до 100 відсотків посадового окладу, окладу за військовим званням і надбавки за вислугу років.

Згідно з п.2 розділу VI Порядку №260 розмір щомісячної надбавки за особливості проходження служби розраховується від мінімального розміру цієї надбавки, який встановлюється Міністром оборони України, у відсотках для осіб офіцерського складу та окремо для осіб рядового, сержантського та старшинського складу виходячи з наявного фонду грошового забезпечення, передбаченого в кошторисі Міністерства оборони України.

Згідно із телеграмою Міністра оборони України вих. №248/612 (зареєстрована за обліками Департаменту фінансів Міністерства оборони України №248/612 від 27.01.2021р.) з 01.01.2021р. установлено мінімальний розмір надбавки за особливості проходження служби у 65% від окладу за посадою, окладу за військовим званням та надбавки за вислугу років.

Відтак, субєкт владних повноважень повинен під час виготовлення довідки про підвищене грошове забезпечення військовослужбовця Збройних Сил України станом на 01.01.2021р. включити до названого офіційного письмового документа такий вид грошового забезпечення як надбавка за особливості проходження служби у 65% від окладу за посадою, окладу за військовим званням та надбавки за вислугу років.

Продовжуючи розгляд справи суд відмічає, що критерії законності управлінського волевиявлення (як у формі рішення, так і у формі діяння) владного суб`єкта викладені законодавцем у приписах ч.2 ст.2 КАС України, а обов`язок доведення факту дотримання цих критеріїв покладений на владного суб`єкта ч.2 ст.77 КАС України і повинен виконуватись шляхом подання до суду доказів та зазначення у процесуальних документах належних аргументів відповідності закону вчиненого волевиявлення.

Однак реальність (справжність та правдивість) конкретної обставини фактичної дійсності не може бути сприйнята доведеною виключно через неспростування одним із учасників справи (навіть суб`єктом владних повноважень) декларативно проголошеного, але не доказаного твердження іншого учасника справи, позаяк протилежне явно та очевидно прямо суперечить меті правосуддя - з`ясування об`єктивної істини у справі.

Правильність саме такого тлумачення змісту ч.1 ст.77 та ч.2 ст.77 КАС України підтверджується правовим висновком постанови Великої Палати Верховного Суду від 25.06.2020р. по справі №520/2261/19, де указано, що визначений ст. 77 КАС України обов`язок відповідача - суб`єкта владних повноважень довести правомірність рішення, дії чи бездіяльності не виключає визначеного частиною першою цієї ж статті обов`язку позивача довести ті обставини, на яких ґрунтуються його вимоги.

Окрім того, саме таке тлумачення стандартів доказування є цілком релевантним правовому висновку постанови Великої Палати Верховного Суду від 21.06.2023р. у справі №916/3027/21.

Згідно з ч.1 ст.2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Зміст цієї норми процесуального закону було розтлумачено у постанові Верховного Суду від 07.11.2019р. по справі № 826/1647/16 (адміністративне провадження № К/9901/16112/18), де указано, що обов`язковою умовою визнання протиправним управлінського волевиявлення суб`єкта владних повноважень є доведеність приватною особою факту порушення власних прав (інтересів) та доведеність факту невідповідності закону оскарженого управлінського волевиявлення.

Кваліфікуючи реально вчинене у спірних правовідносинах управлінське волевиявлення суб`єкта владних повноважень, суд виходить із того, що за загальним правилом під рішенням суб`єкта владних повноважень слід розуміти письмовий акт, під дією суб`єкта владних повноважень слід розуміти вчинок посадової/службової особи, під бездіяльністю суб`єкта владних повноважень слід розуміти невиконання обов`язків, під відмовою суб`єкта владних повноважень слід розуміти письмово зафіксоване діяння з приводу незадоволення звернення приватної особи.

За змістом правових позицій постанови Верховного Суду від 03.06.2020р. у справі №464/5990/16-а та постанови Великої Палати Верховного Суду від 08.09.2022р. у справі №9901/276/19 протиправною бездіяльністю суб`єкта владних повноважень є зовнішня форма поведінки (діяння) органу/посадової особи у вигляді неприйняття рішення (нездійснення юридично значимих дій) у межах компетенції за наявності фізичної змоги реалізувати управлінську функцію.

У спірних правовідносинах суб`єктом владних повноважень було вчинено управлінське волевиявлення у формі бездіяльності з приводу включення до складеної на ім"я заявника довідки про підвищене грошове забезпечення станом на 01.01.2021р. (право на що підтверджено рішенням Харківського окружного адміністративного суду від 29.11.2021р. у справі №520/21595/21) такого виду грошового забезпечення як надбавка за особливості проходження служби у розмірі 65% сукупного показника окладу за посадою, окладу за військовим званням, надбавки за вислугу років, такого виду грошового забезпечення як премія у розмірі 35% окладу за посадою, такого виду грошового забезпечення як доплата за вчене звання у розмірі 25% окладу за посадою, такого виду грошового забезпечення як доплата за науковий ступінь у розмірі 15% окладу за посадою.

Це управлінське волевиявлення суб`єкта владних повноважень підлягає кваліфікації у якості протиправної бездіяльності, що зумовлює обтяження суб`єкта владних повноважень обов`язком включити до складеної на ім`я заявника довідки про підвищене грошове забезпечення станом на 01.01.2021р.: надбавки за особливості проходження служби у розмірі 65% сукупного показника окладу за посадою, окладу за військовим званням, надбавки за вислугу років; премії у розмірі 35% окладу за посадою; доплати за вчене звання у розмірі 25% окладу за посадою; доплати за науковий ступінь у розмірі 15% окладу за посадою.

Водночас із цим, стосовно обставин включення до складеної на ім`я заявника на виконання рішення суду у справі №520/21595/21 довідки про підвищене грошове забезпечення станом на 01.01.2021р. таких видів грошового забезпечення як: оклад за посадою 10.170,00грн., оклад за військовим званням (підполковник) 1.820,00грн., надбавка за вислугу років у розмірі 45% - 5.395,50грн., надбавка за службу в умовах режимних обмежень у розмірі 10% - 1.017,00грн. між учасниками справи фактично відсутній спір, позаяк суб`єкт владних повноважень визнав право заявника за цими епізодами.

Тому за цими епізодами відсутні підстави для обтяження суб`єкта владних повноважень будь-якими обов`язкам.

Окрім того, суд зважає, що у межах справи відсутній спір про обчислення суб"єктом владних повноважень суми коштів за такими видами грошового забезпечення як: надбавка за особливості проходження служби у розмірі 65% сукупного показника окладу за посадою, окладу за військовим званням, надбавки за вислугу років; премія у розмірі 35% окладу за посадою; доплата за вчене звання у розмірі 25% окладу за посадою; доплата за науковий ступінь у розмірі 15% окладу за посадою, адже суб`єкт владних повноважень не визнає права заявника саме на відсоткове значення цих видів грошового забезпечення, а не на конкретні грошові суми.

Тому позов підлягає задоволенню частково із наданням з огляду на ч.2 ст.5 та ч.2 ст.9 КАС України реально порушеному праву заявника за вищевикладеними епізодами судового захисту у спосіб, визначений у резолютивній частині даного судового акту.

При розв`язанні спору, суд, зважаючи на практику Європейського суду з прав людини щодо застосування ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року (далі за текстом - Конвенція; рішення від 21.01.1999р. у справі Гарсія Руїз проти Іспанії, від 22.02.2007р. у справі Красуля проти Росії, від 05.05.2011р. у справі Ільяді проти Росії, від 28.10.2010р. у справі Трофимчук проти України, від 09.12.1994р. у справі Хіро Балані проти Іспанії, від 01.07.2003р. у справі Суомінен проти Фінляндії, від 07.06.2008р. у справі Мелтекс ЛТД (MELTEX LTD) та Месроп Мовсесян (MESROP MOVSESYAN) проти Вірменії); вичерпно реалізував усі існуючі правові механізми з`ясування об`єктивної істини; надав оцінку усім юридично значимим факторам, доводам і обставинам справи; дослухався до усіх ясно і чітко сформульованих та здатних вплинути на результат вирішення спору аргументів сторін; інших джерел здобуття об`єктивних даних про обставини спірних правовідносин не знайшов.

Розгорнуті і детальні мотиви та висновки суду з приводу юридично значимих аргументів, доводів учасників справи та обставин справи викладені у тексті судового акту.

Решта доводів сторін окремій оцінці у тексті судового акту не підлягає, позаяк не впливає на правильність розв`язання спору по суті.

Розподіл судових витрат по справі слід здійснити відповідно до ст.139 КАС України та Закону України "Про судовий збір".

Керуючись ст.ст. 8, 19, 124, 129 Конституції України, ст.ст. 6-9, ст.ст. 72-77, 211, 241-243, 255, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд -

вирішив:

Позов - задовольнити частково.

Визнати протиправною бездіяльність Харківського обласного територіального центру комплектування та соціальної підтримки з приводу включення до виготовленої на виконання рішення суду у справі №520/21595/21 на ім`я ОСОБА_1 довідки про підвищене грошове забезпечення станом на 01.01.2021р. із відображенням надбавки за особливості проходження служби у розмірі 65% сукупного показника окладу за посадою, окладу за військовим званням, надбавки за вислугу років; премії у розмірі 35% окладу за посадою; доплати за вчене звання у розмірі 25% окладу за посадою; доплати за науковий ступінь у розмірі 15% окладу за посадою.

Зобов`язати Харківський обласний територіальний центр комплектування та соціальної підтримки направити до Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області виготовлену на виконання рішення суду у справі №520/21595/21 на ім`я ОСОБА_1 довідку про підвищене грошове забезпечення станом на 01.01.2021р. із відображенням надбавки за особливості проходження служби у розмірі 65% сукупного показника окладу за посадою, окладу за військовим званням, надбавки за вислугу років; премії у розмірі 35% окладу за посадою; доплати за вчене звання у розмірі 25% окладу за посадою; доплати за науковий ступінь у розмірі 15% окладу за посадою.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Харківського обласного територіального центру комплектування та соціальної підтримки (ідентифікаційний код - 08166355; місцезнаходження - Харківська область, м.Харків, вул.Коцарська, б.56) на користь ОСОБА_1 (реєстраційний номер облікової картки платника податків - НОМЕР_1 ; адреса реєстрації місця проживання - АДРЕСА_1 ) 536 (п"ятсот тридцять шість)грн. 80коп. витрат на сплату судового збору.

Позов у решті вимог - залишити без задоволення.

Роз`яснити, що рішення підлягає оскарженню згідно з ч.1 ст.295 КАС України (протягом 30 днів з дати складення повного судового рішення); набирає законної сили відповідно до ст.255 КАС України.

Суддя А.В. Сліденко