Справа № 160/16202/23
Суддя: Семененко Я.В.
Дата ухвалення: 2023-09-21 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

21 вересня 2023 року м. Дніпросправа № 160/16202/23

Третій апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого - судді Семененка Я.В. (доповідач),

суддів: Бишевської Н.А., Добродняк І.Ю.,

розглянувши в порядку письмового провадження в місті Дніпрі апеляційну скаргу ОСОБА_1

на ухвалу Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 04 серпня 2023 року (суддя Тулянцева І.В.) у справі №160/16202/23 за позовом ОСОБА_1 до Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Дніпропетровській області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса) про визнання протиправною та скасування постанови,-

в с т а н о в и В:

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом, в якому просив:

- визнати протиправною та скасувати постанову старшого державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Дніпропетровській області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) Хоменка Дмитра Юрійовича від 22 лютого 2023 року про закінчення виконавчого провадження ВП №70267969.

Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 14.07.2023 позовну заяву залишено без руху та надано позивачу строк для усунення її недоліків, шляхом, зокрема, надання доказів поважності пропуску строку звернення до суду, а у разі необхідності - заяву про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду, з наведенням відповідних підстав.

На виконання ухвали суду представником позивача, у встановлений строк подано заяву про усунення недоліків, в якій зазначено те, що вперше про наявність оскаржуваної постанови державного виконавця позивач дізнався 28.06.2023 та з звернувся до суду з позовом у встановлений 10-ти денний строк.

Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 04 серпня 2023 року позовну заяву повернуто позивачеві.

Ухвала суду мотивована тим, що встановлені обставини справи свідчать про пропуск позивачем строку звернення з позовом до суду, оскільки такі обставини свідчать про те, що про наявність спірного рішення державного виконавця позивач був обізнаний ще в травні 2023 року, а з позовом до суду звернувся 10.07.2023. Оскільки позивачем не було подано заяву про поновлення пропущеного строку та не зазначено поважних причин пропуску такого строку, то суд дійшов висновку про наявність підстав для повернення позову позивачу.

Не погоджуючись із вказаною ухвалою суду, позивач подав апеляційну скаргу, в якій просить ухвалу суду першої інстанції скасувати та направити справу до суду першої інстанції

для продовження розгляду. Позиція позивача фактично полягає в тому, що судом першої інстанції невірно визначено дату, з якої слід вважати обізнаним позивача про наявність оскаржуваної постанови державного виконавця, а відповідно і дати, з якої починається перебіг строку звернення з позовом до суду.

Перевіривши законність та обґрунтованість оскаржуваної ухвали суду першої інстанції, дослідивши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з огляду на таке.

Відповідно до частини другої статті 55 Конституції України кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб.

Порядок здійснення судочинства в адміністративних судах визначає КАС України, частиною першою статті 5 якого визначено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду за захистом, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси.

Частина перша статті 118 КАС України визначає, що процесуальні строки - це встановлені законом або судом строки, у межах яких вчиняються процесуальні дії. Процесуальні строки встановлюються законом, а якщо такі строки законом не визначені - встановлюються судом.

Процесуальні строки визначаються днями, місяцями і роками, а також можуть визначатися вказівкою на подію, яка повинна неминуче настати.

Відповідно до ч.1 ст.122 КАС України позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами.

За приписами частини 2 статті 287 КАС України, позовну заяву щодо оскарження рішень, дій або бездіяльності органу державної виконавчої служби, приватного виконавця може бути подано у десятиденний строк з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення її прав, свобод чи інтересів.

Тобто, чинне законодавство, встановленими строками, обмежує звернення до суду за захистом прав, свобод та інтересів.

З цих підстав, суд апеляційної інстанції вважає правильними висновки суду першої інстанції про те, що враховуючи специфіку спору, позивач мав право звернутися до суду з цим позовом у визначений ч.2 ст.287 КАС України десятиденний строк, перебіг якого починається з дня коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

У свою чергу, виходячи з положень ч.2 ст.287 КАС України перебіг процесуального строку починається з дати, коли позивач дізнався або повинен був дізнатися про існування оскаржених постанов державного виконавця.

Вказуючи на пропуск позивачем строків звернення з позовом до суду, суд першої інстанції виходи з того, що про оскаржувану постанову державного виконавця позивач був обізнаний в травні 2023 року з листа Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Дніпропетровській області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса) від 10.05.2023 №02-1-33/18611, до якого додано для ознайомлення лист ПФУ в Дніпропетровській області від 14.02.2023 про виконання рішення суду, ухваленого на користь позивача.

В матеріалах справи дійсно міститься лист органу ДВС від 10.05.2023 (а.с.13), але у вказаному листі не було зазначено про закінчення виконавчого провадження, як не було додано до вказаного листа і копію постанови про закінчення виконавчого провадження.

Отже, висновки суду першої інстанції про обізнаність позивача щодо наявності оскаржуваної постанови, не підтверджуються матеріалами справи.

В той же час, матеріалами справи підтверджено те, що оскаржувану постанову державного виконавця представнику позивача направлено листом відділу ДВС від 12.06.2023 (а.с.7-9). Вказаний лист отриманий представником позивача 28.06.2023, що підтверджено інформацією про поштове відправлення (а.с.6 звор.).

Таким чином, враховуючи дату, з якої позивач вважається обізнаним про наявність оскаржуваної постанови (28.06.2023) та дату звернення позивача з позовом до суду (08.07.2023), неможливо стверджувати те, що позивач звернувся з позовом до суду з порушенням строків, які визначені ч.2 ст.287 КАС України.

З цих підстав суд апеляційної інстанції приходить до висновку про те, що оскаржувану ухвалу суду першої інстанції не можливо визнати законною та обґрунтованою, як того вимагає ст.242 КАС України, у зв`язку з чим суд апеляційної інстанції вважає за необхідне ухвалу суду першої інстанції скасувати, а справу направити до суду першої інстанції для продовження розгляду.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.320, 321, 322, 325 КАС України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Ухвалу Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 04 серпня 2023 року у справі №160/16202/23 - скасувати, а справу направити до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Постанова набирає законної сили з дати прийняття та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Повне судове рішення складено 21.09.2023

Головуючий - суддя Я.В. Семененко

суддя Н.А. Бишевська

суддя І.Ю. Добродняк