Справа № 200/3452/22
Суддя: Блохін Анатолій Андрійович
Дата ухвалення: 2023-09-21 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПЕРШИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 вересня 2023 року справа №200/3452/22

м. Дніпро

Перший апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: головуючого Блохіна А.А., суддів Геращенко І.В., Сіваченка І.В., розглянув в порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Донецького окружного адміністративного суду від 18 квітня 2023 р. у справі № 200/3452/22 (головуючий І інстанції Голошивець І.О.) за позовом ОСОБА_1 до Донецької обласної прокуратури про визнання протиправною бездіяльність та зобов`язання вчинити певні дії,-

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Донецької обласної прокуратури про визнання протиправною бездіяльність та зобов`язання вчинити певні дії.

Позов вмотивовано тим, що позивач тривалий час працював в органах прокуратури Донецької області на різних посадах. Наказом прокурора Донецької області від 03.09.2020 №871-к його було звільнено з посади прокурора відділу процесуального керівництва при провадженні досудового розслідування територіальними органами поліції та підтримання державного обвинувачення управління нагляду за додержанням законів у кримінальному провадженні та координації правоохоронної діяльності прокуратури Донецької області та органів прокуратури Донецької області з 04.09.2020 на підставі п.9 ч.1 ст.51 ЗУ «Про прокуратуру». Позивач зазначив, що рішенням Донецького окружного адміністративного суду від 21.12.2021 у справі №200/9093/20-а визнано протиправним та скасовано наказ керівника Донецької обласної прокуратури №871-к від 03.09.2020 про звільнення позивача з посади прокурора та поновлено його в органах прокуратури на рівнозначній посаді прокурора прокуратури Донецької області з 05.09.2020 року, рішення суду в частині поновлення на роботі звернено до негайного виконання. Незважаючи на допущення до негайного виконання рішення суду у частині поновлення його на роботі, було виконано відповідачем лише 15.04.2022 року шляхом видання керівником Донецької обласної прокуратури наказу №378-к від 15.04.2022 року про скасування наказу про його звільнення з посади та органів прокуратури. Позивач зазначив, що у зв`язку з тим, що рішення суду не виконувалося з 22.12.2021 по 14.04.2022 року за цей період він не отримував заробітну плату. Таким чином, позивач вважає, що відповідачем внаслідок невиконання рішення суду, зверненого до негайного виконання, допущено протиправну бездіяльність, якою порушено його право на працю. Позивач зазначив, що ст.236 КЗпП України передбачено, що у разі затримки власником або уповноваженим ним органом виконання рішення органу, який розглядав трудовий спір, про поновлення на роботі незаконно звільненого або переведеного на іншу роботу працівника, цей орган виносить ухвалу про виплату йому середнього заробітку або різниці в заробітку за час затримки.

Позивач звернувшись до адміністративного суду, просив - визнати протиправною бездіяльність Донецької обласної прокуратури щодо несвоєчасного виконання рішення Донецького окружного адміністративного суду від 21.12.2021 року у справі №200/9093/20-а, допущеного до негайного виконання у частині поновлення ОСОБА_1 на посаді прокурора відділу процесуального керівництва при провадженні досудового розслідування територіальними органами поліції та підтримання державного обвинувачення управління нагляду за додержанням законів у кримінальному провадженні та координації правоохоронної діяльності прокуратури Донецької області за період з 22.12.2021 по 14.04.2021; стягнути з Донецької обласної прокуратури на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час затримки виконання рішення Донецького окружного адміністративного суду від 21.12.2021 року у справі №200/9093/20-а, допущеного до негайного виконання у частині поновлення ОСОБА_1 на посаді прокурора відділу процесуального керівництва при провадженні досудового розслідування територіальними органами поліції та підтримання державного обвинувачення управління нагляду за додержанням законів у кримінальному провадженні та координації правоохоронної діяльності прокуратури Донецької області за період з 22.12.2021 по 14.04.2021, у сумі 93 886,26грн.

Рішенням Донецького окружного адміністративного суду від 18 квітня 2023 року у справі № 200/3452/22 у задоволенні позовних вимог відмовлено.

Позивач не погодився з рішенням суду першої інстанції, подав апеляційну скаргу, в якій посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просив оскаржене рішення суду скасувати та ухвалити нове про задоволення позову.

Справу розглянуто в порядку письмового провадження у відповідності до ст. 311 КАС України.

Відповідно до вимог ч. 1,2 ст. 308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

Колегія суддів заслухала доповідь судді-доповідача, перевірила матеріали справи, вивчила доводи апеляційної скарги, і дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що позивач, ОСОБА_1 , є громадянином України, є внутрішньо-переміщеною особою.

Відповідач: Донецька обласна прокуратура - в даних правовідносинах є суб`єктом владних повноважень у відповідності до приписів п. 7 ч. 1 ст. 4 КАС України.

Судом встановлено, що відповідно до наказу Прокуратури в Донецькій області від 27.11.2019 № 1027 позивача було призначено прокурором відділу процесуального керівництва при провадженні досудового розслідування територіальними органами поліції та підтримання державного обвинувачення управління нагляду за додержанням законів у кримінальному провадженні та координації правоохоронної діяльності прокуратури області.

Наказом від 03.09.2020 №871 позивача було звільнено з посади прокурора відділу процесуального керівництва при провадженні досудового розслідування територіальними органами поліції та підтримання державного обвинувачення управління нагляду за додержанням законів у кримінальному провадженні та координації правоохоронної діяльності прокуратури Донецької області та органів прокуратури на підставі п. 9 ч. 1 ст. 51 Закону України «Про прокуратуру». Підставою для звільнення вказано рішенням сьомої кадрової комісії від 09 липня 2020 року № 7.

09.07.2020 Сьомою кадровою комісією було прийнято рішення № 7, в якому зазначено що позивач не пройшов успішно атестацію у зв`язку з його неявкою на виконання практичного завдання та проведення співбесіди 02 липня 2020 року.

Позивачем було оскаржено рішення Сьомої кадрової комісії з атестації прокурорів регіональних прокуратур Офісу Генерального прокурора про неуспішне проходження позивачем атестації.

Рішенням Донецького окружного адміністративного суду від 10 березня 2021 року у справі №200/6875/20-а, яке залишено без змін постановою Першого апеляційного адміністративного суду 13 вересня 2021 року, визнано протиправним та скасовано рішення Сьомої кадрової комісії з атестації прокурорів регіональних прокуратур Офісу Генерального прокурора про неуспішне проходження позивачем атестації від 09 липня 2020 року № 7.

Позивачем був оскаржений наказ від 03.09.2020 №871 про звільнення винесений Донецькою обласною прокуратурою.

Рішенням Донецького окружного адміністративного суду у справі №200/9093/20-а від 21 грудня 2021 року, вирішено: визнати протиправним та скасувати наказ керівника Донецької обласної прокуратури №871-к від 03 вересня 2020 року про звільнення ОСОБА_1 з посади прокурора відділу процесуального керівництва при провадженні досудового розслідування територіальними органами поліції та підтримання державного обвинувачення управління нагляду за додержанням законів у кримінальному провадженні та координації правоохоронної діяльності прокуратури Донецької області та органів прокуратури; поновити ОСОБА_1 в органах прокуратури на рівнозначній посаді прокурора Прокуратури Донецької області та органів прокуратури з 05 вересня 2020 року; стягнути з Донецької обласної прокуратури на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час вимушеного прогулу за період з 05 травня 2020 року по 21 грудня 2021 року включно у розмірі 392 396,42 грн.; допустити негайне виконання рішення в частині поновлення ОСОБА_1 на посаді і стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу у межах суми стягнення за один місяць; в решті позовних вимог відмовлено.

Ухвалою Донецького окружного адміністративного суду у справі №200/9093/20-а від 24 січня 2022 року вирішено: виправити описки, допущені в резолютивній частині рішення Донецького окружного адміністративного суду від 21 грудня 2021 року у справі № 200/9093/20-а; змінити абзац третій резолютивної частини рішення, виклавши його в наступній редакції: «Поновити ОСОБА_1 на посаді прокурора відділу процесуального керівництва при провадженні досудового розслідування територіальними органами поліції та підтримання державного обвинувачення управління нагляду за додержанням законів у кримінальному провадженні та координації правоохоронної діяльності прокуратури Донецької області з 05 вересня 2020 року»; в абзаці четвертому резолютивної частини судового рішення слова «з 05 травня 2020 року» замінити словами «з 05 вересня 2020 року».

Судом встановлено, що відповідно до наказу №378-к, виданого керівником Донецької обласної прокуратури від 15 квітня 2022 року, скасовано наказ прокурора Донецької області №871-к від 03.09.2020 про звільнення ОСОБА_1 з посади прокурора відділу процесуального керівництва при провадженні досудового розслідування територіальними органами поліції та підтримання державного обвинувачення управління нагляду за додержанням законів у кримінальному провадженні та координації правоохоронної діяльності прокуратури Донецької області; поновити ОСОБА_1 на посаді прокурора відділу процесуального керівництва при провадженні досудового розслідування територіальними органами поліції та підтримання державного обвинувачення управління нагляду за додержанням законів у кримінальному провадженні та координації правоохоронної діяльності прокуратури Донецької області з 05 вересня 2020 року. Підстава: заява ОСОБА_1 , рішення Донецького окружного адміністративного суду від 21.12.2021 у справі №200/9093/20-а, ухвала про виправлення описки від 24.01.2022 року.

Судом встановлено та не заперечується сторонами по справі, що Офісом Генерального прокурора було подано касаційну скаргу на рішення Донецького окружного адміністративного суду у справі №200/6875/20-а від 10 березня 2021 року та постанову Першого апеляційного адміністративного суду від 07 вересня 2021 року, постановою Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду у справі №200/6875/20-а адміністративне провадження № К/990/3003/22 від 14 липня 2022 року вирішено: касаційну скаргу Офісу Генерального прокурора на рішення Донецького окружного адміністративного суду від 10 березня 2021 року та постанову Першого апеляційного адміністративного суду від 07 вересня 2021 року задовольнити; рішення Донецького окружного адміністративного суду від 10 березня 2021 року та постанову Першого апеляційного адміністративного суду від 07 вересня 2021 року у цій справі скасувати; ухвалити у цій справі нове рішення, яким у задоволенні позову ОСОБА_1 до Офісу Генерального прокурора про визнання протиправним та скасування рішення відмовити повністю; постанова набирає законної сили з дати її прийняття, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Відповідачем було подано апеляційну скаргу на рішення Донецького окружного адміністративного суду від 21 грудня 2021 р. у справі № 200/9093/20-а за позовом ОСОБА_1 до Донецької обласної прокуратури про визнання протиправними та скасування наказу про звільнення, поновлення на посаді, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу, відповідно до постанови Першого апеляційного адміністративного суду у справі №200/9093/20-а від 22.12.2022 року, якою вирішено: апеляційну скаргу Донецької обласної прокуратури на рішення Донецького окружного адміністративного суду від 21 грудня 2021 р. у справі № 200/9093/20-а задовольнити; рішення Донецького окружного адміністративного суду від 21 грудня 2021 р. у справі № 200/9093/20-а скасувати; прийняти нову постанову; у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до Донецької обласної прокуратури про визнання протиправними та скасування наказу про звільнення, поновлення на посаді, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу відмовити; повне судове рішення складено 22 грудня 2022 року; постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту її підписання та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення в порядку, передбаченому ст. 328 Кодексу адміністративного судочинства України.

Як зазначив позивач в адміністративному позові, рішення суду №200/9093/20-а відповідачем не виконувалося з 22.12.2021 по 14.04.2022 року, таким чином позивач просив визнати протиправною бездіяльність відповідача щодо несвоєчасного виконання рішення суду від 21.12.2021 у справі №200/9093/20-а, допущеного до негайного виконання у частині поновлення позивача на посаді прокурора відділу процесуального керівництва при провадженні досудового розслідування територіальними органами поліції та підтримання державного обвинувачення управління нагляду за додержанням законів у кримінальному провадженні та координації правоохоронної діяльності прокуратури Донецької області за період з 22.12.2021 до 14.04.2022 року та стягнути з відповідача на його користь середній заробіток за час затримки виконання рішення суду від 21.12.2021 року у справі №200/9093/20-а за період з 22.12.2021 до 14.04.2022 року у сумі 93 886,26 грн.

Відмовляючи у задоволені позову, судом першої інстанції зазначено, з урахуванням того, що відповідно до постанови Першого апеляційного адміністративного суду від 22.12.2022 року по справі №200/9093/20-а звільнення ОСОБА_1 із займаної посади на підставі наказу прокурора Донецької області від 03.09.2020 року №871-к визнано обґрунтованим та законним, а підстави для визнання його протиправним і скасуванням його відсутніми, суд дійшов висновку про відсутність підстав для стягнення з відповідача середнього заробітку за затримку виконання рішення на підставі статті 236 КЗпП України.

З таким висновком суду першої інстанції не погоджується колегія суддів, з огляду на наступне.

Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно зі статтею 43 Конституції України кожен має право на працю, що включає можливість заробляти собі на життя працею, яку він вільно обирає або на яку вільно погоджується. Громадянам гарантується захист від незаконного звільнення.

Частина перша статті 129-1 Конституції України передбачає, що суд ухвалює рішення іменем України. Судове рішення є обов`язковим до виконання.

Стаття 2 КАС України визначає, що завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

У справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Відповідно до частин другої-третьої статті 14 КАС України судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України. Невиконання судового рішення тягне за собою відповідальність, встановлену законом.

Згідно з ч. 1 ст. 370 КАС України судове рішення, яке набрало законної сили, є обов`язковим для учасників справи, для їхніх правонаступників, а також для всіх органів, підприємств, установ та організацій, посадових чи службових осіб, інших фізичних осіб і підлягає виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, або за принципом взаємності, - за її межами.

Невиконання судового рішення тягне за собою відповідальність, встановлену законом.

Положеннями статті 371 КАС України визначено випадки, за яких судові рішення виконуються негайно, зокрема: про присудження виплати заробітної плати, іншого грошового утримання у відносинах публічної служби - у межах суми стягнення за один місяць; поновлення на посаді у відносинах публічної служби.

За приписами ч. 2 ст. 372 КАС України судове рішення, яке набрало законної сили або яке належить виконати негайно, є підставою для його виконання.

Отже, з дати постановлення рішення Донецького окружного адміністративного суду від 21 грудня 2021 р. у справі № 200/9093/20-а у відповідача виник обов`язок виконати таке судове рішення, зокрема, в частині поновлення позивача на посаді, зазначеній в судовому рішенні, оскільки в цій частині рішення суду належало виконати негайно.

Негайне виконання судового рішення полягає в тому, що воно підлягає виконанню не з часу набрання ним законної сили, що передбачено для переважної більшості судових рішень, а негайно з часу його оголошення в судовому засіданні (підписання суддею), чим забезпечується швидкий і реальний захист життєво важливих прав та інтересів громадян і держави.

Тобто, негайне виконання рішення у даному випадку, дає підстави для висновку про те, що законодавець передбачає обов`язок роботодавця добровільно і негайно виконати рішення суду про поновлення на роботі працівника в разі його незаконного звільнення. Цей обов`язок полягає у тому, що роботодавець зобов`язаний видати наказ про поновлення працівника на роботі після оголошення рішення суду (підписання суддею) якомога скоріше, з урахуванням місця, часу та обставин у кожній справі, незалежно від того, чи буде це рішення суду оскаржуватися.

При цьому, за обставинами справи, відповідач рішення Донецького окружного адміністративного суду від 21 грудня 2021 р. у справі № 200/9093/20-п про поновлення ОСОБА_1 в органах прокуратури на рівнозначній посаді прокурора Прокуратури Донецької області та органів прокуратури з 05 вересня 2020 року,в порядку, у спосіб та у строк, встановлений судовим рішенням, що підлягало негайному виконанню, не виконав.

Статтею 236 Кодексу законів про працю України унормовано, що у разі затримки роботодавцем виконання рішення органу, який розглядав трудовий спір про поновлення на роботі незаконно звільненого або переведеного на іншу роботу працівника, цей орган виносить ухвалу про виплату йому середнього заробітку або різниці в заробітку за час затримки.

Середній заробіток за своїм змістом є державною гарантією, право на отримання якого виникла у працівника, який був незаконно позбавлений можливості виконувати свою роботу з незалежних від нього причин. Закон пов`язує цю виплату виключно з фактом затримки виконання рішення про поновлення на роботі.

Таким чином, згідно статтею 236 КЗпП України проводиться виплата середнього заробітку за час затримки виконання рішення про поновлення на роботі незалежно від вини роботодавця в цій затримці. Закон пов`язує цю виплату виключно з фактом затримки виконання рішення про поновлення на роботі.

З урахуванням вищезазначеного, суд приходить до висновку, що наявність вини відповідача у затримці виконання судового рішення не є обов`язковою для задоволення заявлених вимог, в даній справі наявність цієї вини випливає із норм Конституції України, згідно яких судові рішення, які набрали законної сили, повинні виконуватись державними органами добровільно, без відкриття виконавчого провадження. А для вирішення питання про наявність підстав для стягнення середнього заробітку або різниці в заробітку за час затримки виконання рішення про поновлення на роботі на підставі статті 236 КЗпП України суду належить встановити: чи мала місце затримка виконання такого рішення, у разі наявності затримки виконання рішення - встановити період затримки, який необхідно рахувати від наступного для після постановлення рішення про поновлення на роботі до дати видання роботодавцем наказу про поновлення на роботі, та, відповідно, провести розрахунок належних до стягнення сум за встановлений період.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 30.04.2020 р. по справі 260/1424/18.

У пункті 34 постанови Пленуму Верховного Суду України від 06.11.1992 №9 «Про практику розгляду судами трудових спорів» роз`яснено, що рішення про поновлення на роботі вважається виконаним з дня видання власником або уповноваженим ним органом про це наказу.

Застосування статті 236 Кодексу законів про працю України в разі затримки виконання рішення про поновлення на роботі не залежить від оскарження такого рішення суду в апеляційному порядку

Інститут звернення рішення суду до негайного виконання покликаний забезпечувати швидкий і реальний захист прав працівника. Цей інститут не заперечує можливості скасування в апеляційному порядку рішення, допущеного до негайного виконання, проте на стадії апеляційного оскарження віддає перевагу інтересам працівника. У разі затримки виконання рішення про поновлення на роботі факт подальшого скасування цього рішення в апеляційному порядку не позбавляє особу права на отримання середнього заробітку або різниці в заробітку за час затримки виконання рішення та, відповідно, не звільняє роботодавця від обов`язку здійснити таку виплату

Верховний Суд у постанові від 15.02.2023 у справі № 460/16522/21висловив наступний правовий висновок: «Застосування статті 236 Кодексу законів про працю України в разі затримки виконання рішення про поновлення на роботі не залежить від оскарження такого рішення суду в апеляційному порядку. Інститут звернення рішення суду до негайного виконання покликаний забезпечувати швидкий і реальний захист прав працівника. Цей інститут не заперечує можливості скасування в апеляційному порядку рішення, допущеного до негайного виконання, проте на стадії апеляційного оскарження віддає перевагу інтересам працівника. У разі затримки виконання рішення про поновлення на роботі факт подальшого скасування цього рішення в апеляційному порядку не позбавляє особу права на отримання середнього заробітку або різниці в заробітку за час затримки виконання рішення та, відповідно, не звільняє роботодавця від обов`язку здійснити таку виплату».

Судом встановлено, що періодом вимушеного прогулу позивача, пов`язаним з невиконанням рішення суду про його поновлення на роботі, є період з 22.12.2021 по 14.04.2022 (оскільки наказ про поновлення на роботі прийнято 15.04.2022, і саме з цього дня позивачу розпочато нарахування заробітної плати).

Відтак, загальна кількість робочих днів у вказаному періоді з 22.12.2021 по 14.04.2022 становить 78.

Рішенням рішення Донецького окружного адміністративного суду від 21 грудня 2021 р. у справі № 200/9093/20-а , яке набрало законної сили, встановлено, що середньоденна заробітна плата ОСОБА_1 , розрахованого за останні два повні місяці роботи перед звільненням, складає 1203,67 грн. Вказане рішення є обов`язковим до виконання, а факти встановлені судом у вказаному рішення мають преюдиційне значення при вирішенні цієї справи.

Відтак, оскільки з дня ухвалення судом рішення про поновлення на посаді ОСОБА_1 до дня його фактичного поновлення минуло 78 робочих дні, сума середнього заробітку за час затримки виконання рішення суду про поновлення на роботі, яка підлягає стягненню з відповідача на користь позивача становить 93 886,26 грн (з розрахунку: 1203,67х78= 93886,26).

Відповідач не заперечував проти наданого позивачем розрахунку середнього заробітку за час затримки виконання рішення суду.

Враховуючи викладене, колегія суддів дійшла до висновку, що з Донецької обласної прокуратури на користь позивача необхідно стягнути середній заробіток за час затримки виконання рішення суду про поновлення на посаді, за період з 22.12.2021 по 14.04.2022 в розмірі 93 886,26 грн з утриманням податків та обов`язкових платежів відповідно до чинного законодавства.

Пунктом 4 частини 1 ст. 317 КАС України передбачено, що підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.

Колегія суддів зазначає, що суд першої інстанції при ухваленні судового рішення неправильно застосував норми матеріального права, а тому рішення суду підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення про задоволення позовних вимог.

Керуючись статтями 23, 33, 139, 292, 308, 310, 315, 317, 321, 322, 325, 328, 329 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Донецького окружного адміністративного суду від 18 квітня 2023 р. у справі № 200/3452/2 задовольнити.

Рішення Донецького окружного адміністративного суду від 18 квітня 2023 р. у справі № 200/3452/2 скасувати.

Прийняти нову постанову про задоволення позову.

Визнати протиправною бездіяльність Донецької обласної прокуратури щодо несвоєчасного виконання рішення Донецького окружного адміністративного суду від 21.12.2021 року у справі №200/9093/20-а, допущеного до негайного виконання у частині поновлення ОСОБА_1 на посаді прокурора відділу процесуального керівництва при провадженні досудового розслідування територіальними органами поліції та підтримання державного обвинувачення управління нагляду за додержанням законів у кримінальному провадженні та координації правоохоронної діяльності прокуратури Донецької області за період з 22.12.2021 по 14.04.2022;

Стягнути з Донецької обласної прокуратури на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час затримки виконання рішення Донецького окружного адміністративного суду від 21.12.2021 року у справі №200/9093/20-а, допущеного до негайного виконання у частині поновлення ОСОБА_1 на посаді прокурора відділу процесуального керівництва при провадженні досудового розслідування територіальними органами поліції та підтримання державного обвинувачення управління нагляду за додержанням законів у кримінальному провадженні та координації правоохоронної діяльності прокуратури Донецької області за період з 22.12.2021 по 14.04.2022 у сумі 93 886,26грн.

Повне судове рішення складено 21 вересня 2023 року.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту її підписання та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення в порядку, передбаченому ст. 328 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий суддя А.А. Блохін

Судді І.В. Геращенко

І.В. Сіваченко