Справа № 523/11013/23
Суддя: Середа І. В.
Дата ухвалення: 2023-09-21 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Провадження №2-а/523/67/23
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"21" вересня 2023 р. м. Одеса

Суворовський районний суд міста Одеси в складі:

головуючої судді - Середи І.В.,

за участю секретаря судових засідань - Щербан О.Д.,

представника відповідача - Янголенка О.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду №9 в м.Одесі справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Управління патрульної поліції в Одеській області Департаменту патрульної поліції про визнання протиправною та скасування постанови,

УСТАНОВИВ:

29.06.2023 року ОСОБА_1 звернувся з позовом до Управління патрульної поліції в Одеській області Департаменту патрульної поліції та просить визнати протиправною та скасувати постанову про накладення адміністративного стягнення у справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серія ЕАР №7184261 від 19.06.2023 року за ч.1 ст.126 КУпАП, яка була винесена старшим лейтенантом поліції Буровим Станіславом Олеговичем.

В обгрунтування вимог позивач вказав на те, що 19.06.2023 о 21 годині 51 хвилин стосовно ОСОБА_1 було винесено постанову про накладення адміністративного стягнення у справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі за ч.1 ст. 126 КУпАП. ОСОБА_1 інкримінується те, що він керував транспортним засобом без посвідчення водія. Проте це не відповідає дійсності. ОСОБА_1 взагалі не керував транспортним засобом, а просто знаходився біля свого автомобіля. Працівником поліції не здійснювалась зупинка транспортного засобу ОСОБА_1 та взагалі відсутні будь-які докази, що ОСОБА_1 у цей день керував своїм автомобілем. Відтак будь-яка вимога щодо пред`явлення посвідчення водія особою, яка не керувала транспортним засобом є незаконною.

02.08.2023 року до суду надійшов відзив на позов з відеозаписом та підтвердженням відправлення його копії позивачу.

За змістом відзиву представник відповідача категорично не погоджується з вимогами позивача, вважає їх необгрунтованими, такими, що не відповідають дійсності та нормам чинного законодавства України спрямованими на намагання позивача уникнути адміністративної відповідальності за вчинене ним адміністративне правопорушення. Факт вчинення правопорушення позивачем підтверджується відеозаписом з портативного нагрудного відеореєстратора поліцейського №475270, на якому сам ОСОБА_1 о 21 год.35 хв.40 сек. вказує обставини за яких сталося ДТП і підтверджує, що сам він заїжджав на місце для паркування, а о 21 год.54 хв.10 сек знову підтверджуючи факт керування транспортним засобом зазначає , що він не заїжджав, а виїжджав з парковки.

В судове засідання позивач і його представник не зявилися, повідомлені належним чином у відповідності до вимог ст.268 КАС України. Від представника позивача Реви Д.С. надійшло клопотання про відкладення розгляду справи через зайнятість в справі №947/33087/21, яка призначена до розгляду на 14.00 годину 21 вересня 2023 у Київському районному суді м.Одеси.

Розглянувши клопотання, суд дійшов висновку про відмову в його задоволенні, судом не прийнято до уваги посилання на зайнятість в іншому процесі, оскільки призначення розгляду даної справи за позовом ОСОБА_1 та повідомлення позивача і його представника були раніше 09.08.2023 року, тоді як виклик у справі №947/33087/21 до Київського районного суду м.Одеси 21.08.2023 р. Посилання на надіслання запиту до відповідача на отримання відеозапису, суд не приймає до уваги, оскільки відзив з диском був надісланий позивачу, що підтверджується фіскальним чеком АТ «Укрпошта».

При цьому, суд враховує, що відповідно до вимог ст.268 КАС України неявка позивача і його представника не перешкоджає розгляду справи.

Представник відповідача в засіданні заперечував проти задоволення позову та підтримав обгрунтування відзиву. Також наголосив на тому, що сам позивач розповідав про обставини пригоди, дії які він вчиняв за кермом, що підтверджується відеозаписом з бодікамери. О 21 год.14 хв.44 сек на вимогу працівника поліції надати посвідчення водія та свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу позивач відповів, що їх немає . Крім того, представник просив врахувати, що під час виїзду поліцейських на місце події було складено і протоколи про адміністративні правопорушення за ст.124 та ч.1 ст 130 КУпАП. За ст.124 КУпАП позивача вже притягнуто до адміністративної відповідальності. Враховуючи вказане представник відповідача просив залишити постанову в силі, а позов без задоволення.

Заслухавши представника відповідача, дослідивши матеріали справи, переглянувши відеозапис, суд дійшов висновку, що позов не підлягає задоволенню.

Як судом було встановлено 17.06.2023 року старшим лейтенантом поліції Буровим Станіславом Олеговичем винесено постанову про накладення адміністративного стягнення у справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серія ЕАР №7184261 за ч.1 ст. 126 КУпАП.

За змістом постанови 17.06.2023 р. ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , під час керування транспортним засобом «Mercedes-Benz А150», державний номерний знак НОМЕР_1 , не мав при собі посвідчення водія відповідної категорії, тому за вчинення адміністративного правопорушення накладено адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 425 грн.

Розгляд справи відбувся 17.06.2023 р. о 21год.52хв.50 сек, а 19.06.2023 р. копія постанови була направлена позивачу.

Крім того, 17 липня 2023 р. суддею Суворовського районного суду м.Одеси у справі № 523/10452/23 ухвалено постанову про притягнення ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП, та застосовано до нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі п`ятдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян в сумі 850,00 грн. в дохід держави. Дана постанова набрала законної сили 28.07.2023 р.

Під час ухвалення постанови було встановлено, що 17 червня 2023 року о 20.55 годині в м. Одесі, по вул. Д.Ойстраха, 32, ОСОБА_1 , керуючи транспортним засобом «Mercedes-Benz А150», державний номерний знак НОМЕР_1 , під час виїзду заднім ходом з місця стоянки не дотримався безпечного бокового інтервалу та не забезпечив безпеку руху, звертаючись за допомогою сторонніх осіб, внаслідок чого здійснив наїзд на припаркований транспортний засіб «КІА», державний номерний знак НОМЕР_2 , чим порушив п.п. 10.9, 13.1 Правил дорожнього руху, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 р. № 1306, за що передбачена відповідальність за ст.124 КУпАП. Внаслідок ДТП транспортні засоби отримали механічні пошкодження.

Як слідує з відеозапису, наданого відповідачем, так, о 21 год.35 хв.40 сек. позивач вказує на обставини за яких сталося ДТП і підтверджує, що він сам заїжджав на місце для паркування, а о 21 год.54 хв.10 сек знову підтверджує факт керування транспортним засобом і зазначає , що він не заїжджав, а виїжджав з парковки. На відеозапису позивач о 21 год.14 хв.44 сек на вимогу працівника поліції надати посвідчення водія та свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу позивач відповів, що їх немає .

Відповідно до ч.1 ст.126 КУпАП керування транспортним засобом особою, яка не має при собі або не пред`явила у спосіб, який дає можливість поліцейському прочитати та зафіксувати дані, що містяться в посвідченні водія відповідної категорії, реєстраційному документі на транспортний засіб, а також полісі (договорі) обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів (страхового сертифіката "Зелена картка"), або не пред`явила електронне посвідчення водія та електронне свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу, чинний внутрішній електронний договір зазначеного виду обов`язкового страхування у візуальній формі страхового поліса, а також інших документів, передбачених законодавством, -

тягне за собою накладення штрафу в розмірі двадцятип`яти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Згідно зіст. 19 КонституціїУкраїни органи державної влади, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, щопередбачені Конституцією та законами України.

Частиною 3 статті 2 КАС України встановлено критерії, якими керується адміністративний суд при перевірці рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень.

Відповідність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень передбаченим частиною 3 статті 2 КАС України критеріям перевіряється судом з урахуванням закріпленого статтею 9 КАС України принципу законності, відповідно до якого органи державної влади, органи місцевого самоврядування, їхні посадові і службові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ч. 1 ст. 72 КАС України доказами в адміністративномусудочинстві є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення осіб, які беруть участь у справі, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Ці дані встановлюються судом на підставі пояснень сторін, третіх осіб та їхніх представників, показань свідків, письмових і речових доказів, висновків експертів.

Відповідно до ч. 1 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести тіобставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Частиною 2 цієї статті визначено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

З останньої норми вбачається, що законодавець встановлює презумпцію вини суб`єкта владних повноважень, рішення, дії чи бездіяльність якого оскаржується.

Повідомлені позивачем обставини справи про рішення, дії чи бездіяльність відповідача - суб`єкта владних повноважень відповідають дійсності, доки відповідач не спростує їх.

Висновок про наявність чи відсутність в діях особи складу адміністративного правопорушення повинен бути обґрунтований, тобто зроблений на підставі всебічного, повного і об`єктивного дослідження всіх обставин та доказів, які підтверджують факт вчинення адміністративного правопорушення.

Притягнення особи до адміністративної відповідальності можливе лише за умови наявності юридичного складу адміністративного правопорушення, в тому числі, встановлення вини особи у його вчиненні, яка підтверджена належними та допустимими доказами.

Стаття 69 КАС України передбачає, що доказами в адміністративному судочинстві є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення осіб, які беруть участь у справі, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються судом на підставі пояснень сторін, третіх осіб та їхніх представників, показань свідків, письмових і речових доказів, висновків експертів.

Визначення доказів в справі про адміністративнеправопорушення та їх перелік регламентований ст.251 КУпАП.

Відповідно до статті 251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Аналогічна правова позиція висловлена в постанові Верховного Суду від 27 червня 2019 року в справі № 560/751/17, яка відповідно до ч.5 ст. 242 КАС України є обов`язковою для врахування судом при виборі і застосуваннінорми права до спірнихправовідносин.

Згідно з п. 11 ч.1 ст.23 Закону України «Про Національну поліцію», поліція відповідно до покладених на неї завдань регулює дорожній рух та здійснює контроль за дотриманням Правил дорожнього руху його учасниками та за правомірністю експлуатації транспортних засобів на вулично-дорожній мережі.

Відповідно до п.2 ч.1 ст.32 Закону поліцейський має право вимагати в особи пред`явлення нею документів, що посвідчують особу, та/або документів, що підтверджують відповідне право особи, у спосіб, який дає можливість поліцейському прочитати та зафіксувати дані, що містяться в документах, у таких випадках якщо існує достатньо підстав вважати, що особа вчинила або має намір вчинити правопорушення.

Відповідно до частини п`ятої статті 14 Закону України «Про дорожній рух» учасники дорожнього руху зобов`язані знати і неухильно дотримувати вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху.

В розділі 2 ПДР України закріплено обов`язки і права водіїв механічних транспортних засобів.

Відповідно до пункту 2.1 ПДР України водій механічного транспортного засобу повинен мати при собі посвідчення водія на право керування транспортним засобом відповідної категорії, реєстраційний документ на транспортний засіб, поліс (сертифікат) обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів.

Згідно ч.2 ст.16 Закону України «Про дорожній рух» водій зобов`язаний мати при собі посвідчення водія.

За вимогами п.1 ч.1 ст. 40 Закону України «Про Національну поліцію» поліція для виконання покладених на неї завдань та здійснення повноважень, визначених законом, може застосовувати такі технічні прилади, технічні засоби та спеціалізоване програмне забезпечення фото- і відеотехніку, у тому числі техніку, що працює в автоматичному режимі, технічні прилади та технічні засоби з виявлення та/або фіксації правопорушень;

За нормами п.1 ч.1 Розділу І Інструкції із застосування органами та підрозділами поліції технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, затвердженої наказом МВС від 18.12.2018 р. №1026 - ця Інструкція регулює застосування органами, підрозділами поліції технічних приладів і технічних засобів, що мають функції автоматичної фото- і кінозйомки, відеозапису, засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, доступ до відеозаписів працівників поліції та інших осіб, порядок зберігання, видачу та приймання технічних приладів і технічних засобів, а також зберігання, видалення та використання інформації, отриманої з цих приладів.

Згідно з ч.7 п.3 Розділу І Інструкції портативний відеореєстратор - пристрій, призначений для запису, зберігання та відтворення відеоінформації, технічні характеристики та особливості конструкції якого дають змогу закріпити його на форменому одязі поліцейського.

Враховуючи встановлені обставини на надані суду докази, суд дійшов висновку, що постанова інспектора відповідає вимогам законодавства, оскільки прийнята в межах повноважень, після прибуття на виклик, та з урахуванням встановлених обставин. Належними доказами підтверджено, що саме позивач керував транспортним засобом в зазначений день та час, вчинив дорожньо-транспортну пригоду, а не маючи при собі посвідчення водія вчинив адміністративне правопорушення, за яке передбачена відповідальність за ч.1 ст. 126 КУпАП .

Доводи позивача не знайшли свого підтвердження, а навпаки спростовуються представленими доказами, де зафіксовано пояснення самого водія, і які ним вчинялися дії за кермом автомобіля. Позов є необгрунтованим, вимоги не грунтуються на нормах закону,тому не підлягають задоволенню.

Керуючись ст.ст. 2,5,9,77,90,255,268,286 КАС України,

ВИРІШИВ:

Відмовити ОСОБА_1 в задоволенні позову до Управління патрульної поліції в Одеській області Департаменту патрульної поліції про визнання протиправною та скасування постанови .

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до П`ятого апеляційного адміністративного суду протягом десяти днів з дня проголошення рішення.

Суддя: