Справа № 552/1897/23
Суддя: Чалий І.С.
Дата ухвалення: 2023-09-21 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 вересня 2023 р.Справа № 552/1897/23
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

Головуючого судді: Чалого І.С.,

Суддів: Катунова В.В. , Ральченка І.М. ,

за участю секретаря судового засідання Яковини В.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою Державної служби України з безпеки на транспорті на рішення Київського районного суду м. Полтави від 04.05.2023, головуючий суддя І інстанції: Шаповал Т.В., пров. Хорольський, 6, м. Полтава, Полтавська, 36034, повний текст складено 04.05.23 року по справі № 552/1897/23 за позовом ОСОБА_1 до Державної служби України з безпеки на транспорті про визнання протиправною та скасування постанови про адміністративне правопорушення,-

ВСТАНОВИВ:

Позивач 06.04.2023 року звернувся в Київський районний суд м. Полтави з позовом про скасування постанови Державної служби України з безпеки на транспорті від 13 березня 2023 року серія АА №00006243 про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_2 за ч.2 ст.132-1 КУпАП та провадження у справі закрити .

В обґрунтування позову зазначено, що 13.03.2023 року уповноваженою особою Державної служби України з безпеки на транспорті винесено постанову по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки на автомобільному транспорті, зафіксоване в автоматичному режимі, стосовно особи, яка має реєстрацію місця проживання/перебування на території України, серії АА №00006243, відповідно до якої ОСОБА_2 , як відповідальна особа 15.02.2023 о 14 год. 37 хв. за адресою М-06, км.246+008, Київ-Чоп, допустив рух транспортного засобу із перевищенням нормативних параметрів, зазначених 22.5 ПДР України, відповідальність за яке передбачена ч.2 ст.132-1 КУпАП та накладено стягнення у вигляді штрафу у розмірі 8 500 грн.

Зазначив, що позивач не є суб`єктом адміністративного правопорушення за ч.2 ст.132-1 КУпАП вчиненого 15.02.2023, оскільки транспортний засіб зареєстрований за іншою особою. Позивач з 11.08.2021 року є власником транспортного засобу спеціалізований сідловий тягач DAF XF 95.430, д.н.з. НОМЕР_1 , рік випуску:2005 р, номер кузова: НОМЕР_2 , свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_3 . 02.01.2023 між ФОП « ОСОБА_2 » та ТОВ «Паливна Компанія Дизойл», в особі директора ОСОБА_3 було укладено договір позички №02012023/18 від 02.01.2023 року.

Посилався на те, що 15.02.2023 року, в день вчинення адміністративного правопорушення, автомобіль DAF XF 95.430, д.н.з. НОМЕР_1 , рухалися по автомобільній дорозі під керуванням водія перевізника ТОВ «Паливна Компанія Дизойл» під час надання послуг з перевезення, і в розпорядження позивача ОСОБА_2 не перебували. Відповідальною особою, за якою зареєстровано транспортний засіб DAF XF 95.430, д.н.з. НОМЕР_1 , на момент вчинення адміністративного правопорушення є керівник ТОВ «Паливна компанія Дизойл».

Рішенням Київського районного суду м. Полтави від 04.05.2023 року у справі № 552/1897/23 позов задоволено.

Визнано протиправною та скасовано постанову Державної служби України з безпеки на транспорті від 13 березня 2023 року серія АА №00006243 про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_2 за ч.2 ст.132-1 КУпАП.

Провадження в адміністративній справі відносно ОСОБА_2 за ч.2 ст.132-1 КУпАП, закрито на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП.

Стягнуто на користь ОСОБА_2 за рахунок бюджетних асигнувань Державної служби України з безпеки на транспорті судові витрати в розмірі 6 536 грн. 80 коп..

Не погодившись з рішенням суду першої інстанції, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просить суд апеляційної інстанції рішення Київського районного суду м. Полтави від 04.05.2023 скасувати та прийняти нове рішення, яким в задоволенні позову відмовити в повному обсязі.

В обґрунтування апеляційної скарги зазначає, що позиція позивача, яку підтримав суд першої інстанції, а саме про те, що відбулася зміна особи, за якою зареєстровано транспортний засіб, є помилковою, адже нормами зазначених нормативно-правових актів не передбачено зміни особи, за якою зареєстровано транспортний засіб, у разі передачі такого в користування іншій особі з видачею тимчасового реєстраційного талону. Реєстраційний документ є лише документом, що підтверджує право користування транспортним засобом, а не свідчить про зміну особи, за якою даний транспортний засіб зареєстровано. Пунктом 33 Порядку № 1388 передбачено вичерпний перелік підстав у разі яких проводиться перереєстрація транспортного засобу, видача тимчасового реєстраційного талону до вказаного переліку не входить. Вважає, що з аналізу положень законодавства вбачається, що особою, за якою зареєстровано транспортних засіб вважається власник даного транспортного засобу та саме на таку особу відповідно до ст. 143 КУпАП покладається адміністративна відповідальність за правопорушення у сфері безпеки на автомобільному транспорті, передбачені ч. 2 ст. 1321 цього Кодексу, за умови відсутності в ЄДРТЗ відомостей про належного користувача даного транспортного засобу. На підставі зазначеного зазначає, що дії відповідача щодо винесення оскаржуваної постанови та притягнення позивача до відповідальності у виді штрафу є цілком правомірними.

Представники сторін про дату, час та місце розгляду справи були повідомлені у встановленому законом порядку.

Колегія суддів визнала за можливе розглянути справу з урахуванням положень ч. 4 ст. 229 та ч. 2 ст. 313 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України).

Відповідно до ч.1 ст.308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Колегія суддів, вислухавши суддю-доповідача, перевіривши в межах апеляційної скарги оскаржуване рішення суду першої інстанції, доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що постановою старшого державного інспектора відділу впровадження систем автоматичної фіксації порушень Департаменту реалізації державної політики та нагляду ( контролю) за безпекою на наземному транспорті Василенко І.В. серії АА №00006243 від 13.03.2023 ОСОБА_2 притягнуто до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 132-1 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 8500 грн..

Відповідно до вказаної постанови, позивач ОСОБА_2 , як відповідальна особа 15.02.2023 о 14 год. 37 хв. за адресою М-06, км.246+008, Київ-Чоп, допустив рух транспортного засобу із перевищенням нормативних параметрів, зазначених 22.5 ПДР України, чим вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 132-1 КУпАП.

Крім того, встановлено, що ОСОБА_2 є власником транспортного засобу DAF XF 95.430, д.н.з. НОМЕР_1

Згідно договору позички №02012023/18 від 02.01.2023 року укладеному між ТОВ «Паливна Компанія Дизойл» та ФОП ОСОБА_2 , встановлено, що позичкодавець передає у безоплатне користування користувачу спеціальний сідловий тягач марки DAF XF 95.430, д.н.з. НОМЕР_1 , рік випуску: 2005 р, свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_3 , для використання його у повсякденній господарській діяльності користувача.

Згідно довідки ТСЦ МВС від 07 квітня №31/16-14-1350 встановлено, що згідно Єдиного державного реєстру транспортних засобів станом на 07.04.2023 року за ОСОБА_2 зареєстровано транспортний засіб автомобіль DAF XF 95.430, д.н.з. НОМЕР_1 № кузова: НОМЕР_2 , з 11.08.2021 по теперішній час. На даний транспортний засіб 20.08.2021 видано тимчасовий реєстраційний талон на ТОВ «Паливна Компанія Дизойл», .

Згідно інформації ТСЦ МВС від 05 квітня 2023 року № 31/16-14-4аз, 20.08.2021 року на автомобіль DAF спеціалізований тягач, реєстраційний номер НОМЕР_1 , рік випуску 2005, видано тимчасовий реєстраційний талон та інформацію про це внесено до Єдиного державного реєстру транспортних засобів.

Вважаючи прийняте відповідачем рішення протиправним, позивач звернувся до суду із даним позовом про його скасування.

Приймаючи рішення про задоволення позову, суд першої інстанції виходив з того, що в діях ОСОБА_2 склад адміністративного правопорушення відсутній.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, з огляду на наступне.

Статтею 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Порядок дорожнього руху на території України відповідно до Закону України "Про дорожній рух" встановлюють Правила дорожнього руху, затверджені постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 року № 1306 (зі змінами та доповненнями). Особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.

Відповідно до ч. 5 ст. 14 Закону України "Про дорожній рух" учасники дорожнього руху зобов`язані знати і неухильно дотримувати вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху, створювати безпечні умови для дорожнього руху, не завдавати своїми діями або бездіяльністю шкоди підприємствам, установам, організаціям і громадянам, виконувати розпорядження органів державного нагляду та контролю щодо дотримання законодавства про дорожній рух.

За приписами п. 1.9. Правил дорожнього руху, особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.

Статтею 9 Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі - КУпАП) визначено, що адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Пунктом 1.3 Правил дорожнього руху передбачено, що учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил.

Частиною 2 ст. 132-1 КпАП України передбачено адміністративну відповідальність у випадку перевищення встановлених законодавством габаритно-вагових норм під час руху великогабаритними і великоваговими транспортними засобами автомобільними дорогами, вулицями або залізничними переїздами.

Відповідно до п. 22.5 ПДР України за спеціальними правилами здійснюється дорожнє перевезення небезпечних вантажів, рух транспортних засобів та їх составів у разі, коли хоч один з їх габаритів перевищує за шириною 2,6 м (для сільськогосподарської техніки, яка рухається за межами населених пунктів, дорогами сіл, селищ, міст районного значення, - 3,75 м), за висотою від поверхні дороги - 4 м (для контейнеровозів на встановлених Укравтодором і Національною поліцією маршрутах - 4,35 м), за довжиною - 22 м (для маршрутних транспортних засобів - 25 м), фактичну масу понад 40 т (для контейнеровозів - понад 44 т, на встановлених Укравтодором і Національною поліцією для них маршрутах - до 46 т), навантаження на одиночну вісь - 11 т (для автобусів, тролейбусів - 11,5 т), здвоєні осі - 16 т, строєні - 22 т (для контейнеровозів навантаження на одиночну вісь - 11 т, здвоєні осі - 18 т, строєні - 24 т) або якщо вантаж виступає за задній габарит транспортного засобу більш як на 2 м.

Осі слід вважати здвоєними або строєними, якщо відстань між ними (суміжними) не перевищує 2,5 м.

Рух транспортних засобів та їх составів з навантаженням на одиночну вісь понад 11 т, здвоєні осі - понад 16 т, строєні осі - понад 22 т або фактичною масою понад 40 т (для контейнеровозів - навантаження на одиночну вісь - понад 11 т, здвоєні осі - понад 18 т, строєні осі - понад 24 т або фактичною масою понад 44 т, а на встановлених Укравтодором і Національною поліцією для них маршрутах - понад 46 т) у разі перевезення подільних вантажів автомобільними дорогами забороняється.

Забороняється рух транспортних засобів з навантаженням на вісь понад 7 т або фактичною масою понад 24 т автомобільними дорогами загального користування місцевого значення.

Відповідно до ст. 14-3 КУпАП адміністративну відповідальність несе відповідальна особа - фізична особа або керівник юридичної особи, за якою зареєстровано транспортний засіб, а в разі якщо до Єдиного державного реєстру транспортних засобів внесено відомості про належного користувача відповідного транспортного засобу - належний користувач транспортного засобу, а якщо в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань на момент запиту відсутні відомості про керівника юридичної особи, за якою зареєстрований транспортний засіб, - особа, яка виконує повноваження керівника такої юридичної особи.

Отже , відповідно до ч.1 ст. 14-3 КУпАП слідує, що суб`єктом адміністративного правопорушення за ч. 2 ст. 132-1 КУпАП є:

- відповідальна особа - фізична особа або керівник юридичної особи, за якою зареєстровано транспортний засіб;

- належний користувач транспортного засобу - в разі якщо до Єдиного державного реєстру транспортних засобів внесено такі відомості.

За наведених обставин матеріалами справи підтверджено, що ОСОБА_2 є власником транспортного засобу DAF XF 95.430, д.н.з. НОМЕР_1 .

Але згідно тимчасового реєстраційного талону ХХР№004725 встановлено, що на транспортний засіб DAF XF 95.430, д.н.з. НОМЕР_1 з 20 серпня 2021 року було передано право користування ТОВ «Паливна компанія Дизойл».

Згідно листа Регіонального сервісного центру ГСЦ МВС в Полтавській області Територіального сервісного центу МВС № 5341 від 05.04.2023 № 31/16-14-4аз було зазначено, що 20.08.2021 на автомобіль DAF XF 95.430, д.н.з. НОМЕР_1 було видано тимчасовий реєстраційний талон та інформацію про це внесено до Єдиного державного реєстру транспортних засобів.

Так, відповідно до абзацу 4 пункту 16 Порядку державної реєстрації (перереєстрації), зняття з обліку автомобілів, автобусів, а також самохідних машин, сконструйованих на шасі автомобілів, мотоциклів усіх типів, марок і моделей, причепів, напівпричепів, мотоколясок, інших прирівняних до них транспортних засобів та мопедів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 07.09.1998 року № 1388, за бажанням власника транспортного засобу - фізичної особи надати право керування таким засобом іншій фізичній особі чи за бажанням фізичної або юридичної особи, якій власник транспортного засобу передав у встановленому порядку право користування і (або) розпорядження транспортними засобами, сервісний центр МВС видає за зверненням такого власника тимчасовий реєстраційний талон на строк, зазначений у його заяві, або документах, які підтверджують право користування і (або) розпорядження транспортним засобом.

Згідно з пунктом 6.3 Інструкції про порядок здійснення підрозділами Державтоінспекції МВС державної реєстрації, перереєстрації та обліку транспортних засобів, оформлення і видачі реєстраційних документів, номерних знаків на них, затвердженої Наказом Міністерства внутрішніх справ України від 11.08.2010 року № 379, зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 27.01.201 1 року за № 123/18861 (далі - Інструкція № 379), якщо власник транспортного засобу передав у встановленому порядку право користування і (або) розпорядження транспортним засобом іншій фізичній або юридичній особі (особам), то їм за письмовою заявою (додатки 1 і 2), поданою ними особисто або уповноваженим представником (за винятком випадків, коли в Центрі наявна інформація про анулювання таких повноважень), працівниками Центру оформляється і видається тимчасовий реєстраційний талон на період дії документа, який підтверджує право користування і (або) розпорядження транспортним засобом.

Вказаним підзаконним нормативно-правовим актом на виконання вимог Закону 2344-ІІІ визначено, що для транспортних засобів, що перебувають, зокрема у користуванні і (або) розпорядженні у фізичних чи юридичних осіб реєстраційним документом, наявність яких є обов`язковою згідно з вимогами статті 48 Закону 2344-ІІІ є тимчасовий реєстраційний талон на транспортний засіб.

Правовий висновок щодо оформлення тимчасового реєстраційного талону зробив Верховний Суд у справі № 804/8740/16, вказавши, що попри те, що наведені положення пункту 6.3 Інструкції № 379 передбачають видачу тимчасового реєстраційного талона на транспортний засіб за зверненням користувача транспортного засобу, тобто не містять імперативної вказівки на отримання такого документа, все ж його наявність, відповідно і необхідність звернутися про його отримання, встановлена Законом України «Про автомобільний транспорт».

Відповідно до п. 4 Порядку ведення Єдиного державного реєстру транспортних засобів до ЄДРТЗ уноситься інформація про транспортні засоби, що використовуються на вулично--дорожній мережі загального користування і підлягають державній або відомчій реєстрації, відомості про їх власників (співвласників), належних користувачів, закріплені номерні знаки та реєстраційні документи на такі транспортні засоби (далі - об`єкти обліку).

Внесення до ЄДРТЗ інформації про об`єкти обліку здійснюється в разі:

1) державної реєстрації транспортного засобу;

2) перереєстрації транспортного засобу;

3) зняття з обліку транспортного засобу;

4) скасування державної реєстрації транспортного засобу;

5) скасування перереєстрації транспортного засобу;

6) скасування зняття з обліку транспортного засобу;

7) відомчої реєстрації транспортного засобу;

8) внесення відомостей про належного користувача транспортного засобу;

9) передачі права користування та/або розпорядження транспортним засобом іншій особі з видачею тимчасового реєстраційного талона.

Наведені норми законодавства дають підстави вважати, що у разі передачі права користування транспортним засобом фізичній або юридичній особі у межах господарських відносин, позивач повинний був звернутися до центру надання послуг, пов`язаних з використанням автотранспортних засобів за оформленням і видачею тимчасового реєстраційного документа на період дії документа, який підтверджує право користування і (або) розпорядження транспортним засобом.

До аналогічного правового висновку дійшов Верховний Суд у постанові від 20.12.2018 у справі №804/8740/16.

На підставі вищезазначеного колегія судів робить висновок, що власник транспортного засобу має право передати користування і (або) розпорядження ТЗ іншій фізичній або юридичній особі, у зв`язку з чим сервісний центр МВС видає за зверненням такого власника тимчасовий реєстраційний талон і вносить відомості до Єдиного державного реєстру транспортних засобів.

При цьому, пунктом першим Порядку внесення відомостей про належного користувача транспортного засобу до Єдиного державного реєстру транспортних засобів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 14.11.2018 № 1197 (надалі - Порядок № 1197) визначено процедуру внесення до Єдиного державного реєстру транспортних засобів (надалі - Реєстр) відомостей про належного користувача транспортного засобу (далі - належний користувач).

Відповідно до підпункту 3 пункту 2 Порядку внесення відомостей про належного користувача, належний користувач - фізична особа, яка на законних підставах користується транспортним засобом, що їй не належить, а також керівник юридичної особи - лізингоодержувача (особа, яка виконує повноваження керівника такої юридичної особи - лізингоодержувача) або працівник, визначений керівником юридичної особи, яка є власником транспортного засобу або отримала в установлений законодавством спосіб право користуватися ним, які в разі внесення щодо них відомостей до Реєстру, відповідно до статті 14-2 Кодексу України про адміністративні правопорушення несуть відповідальність за адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані в автоматичному режимі, або за порушення правил зупинки, стоянки, паркування транспортних засобів, зафіксовані в режимі фотозйомки (відеозапису).

Колегія суддів зазначає, що позивачем надано належні докази на підтвердження того, що право користування зареєстровано за ТОВ «Паливна компанія Дизойл», а саме тимчасовий реєстраційний талон ХХР№004725.

Що також було доведено листом Регіонального сервісного центру ГСЦ МВС в Полтавській області Територіального сервісного центу МВС № 5341 від 05.04.2023 № 31/16-14-4аз в якому вказано, що 20.08.2021 на автомобіль DAF XF 95.430, д.н.з. НОМЕР_1 було видано тимчасовий реєстраційний талон та інформацію про це внесено до Єдиного державного реєстру транспортних засобів.

Крім того, до матеріалів справи було надано реєстраційну картку транспортного засобу DAF XF 95.430, д.н.з. НОМЕР_1 , в якій також є відомості щодо права користування за ТОВ «Паливна компанія Дизойл», яке відповідно до чинного законодавства і є належним користувачем ТЗ DAF XF 95.430, д.н.з. НОМЕР_1 .

Таким чином, в діях ОСОБА_2 відсутній склад адміністративного правопорушення за ч. 2 ст. 132-1 КУпАП, оскільки він не є суб`єктом адміністративного правопорушення в розумінні ч. 1 ст 14-3 КУпАП, а тому відповідачем було необґрунтовано прийнято постанову від 13 березня 2023 року серія АА №00006243 про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_2 .

Враховуючи наведене вище колегія суддів апеляційного суду погоджується з судом першої інстанції, про наявність підстав для задоволення позовних вимог.

Згідно п. 2 ч. 1 ст. 315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити нове судове рішення у відповідній частині або змінити судове рішення.

У відповідності до п. 1, 4 ч. 1 ст. 317 КАС України підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є порушення норм процесуального права, а також неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи.

Враховуючи викладене, колегія суддів дійшла висновку, що судом першої інстанції було правильно прийнято рішення про задоволення позову, проте помилково було вказано, що ТЗ DAF XF 95.430, д.н.з. НОМЕР_1 у спірний період було зареєстровано за ТОВ «Паливна компанія Дизойл», а тому оскаржуване рішення підлягає зміні в частині мотивування з підстав, встановлених судом апеляційної інстанції.

Керуючись ст. ст. 243, 250, 311, 315, 316, 321 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Державної служби України з безпеки на транспорті задовольнити частково.

Рішення Київського районного суду м. Полтави від 04.05.2023 по справі № 552/1897/23 змінити з мотивів та підстав задоволення вимог позову..

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та не підлягає касаційному оскарженню.

Головуючий суддя І.С. Чалий
Судді В.В. Катунов І.М. Ральченко