Справа № 580/6302/23
Суддя: Василь ГАВРИЛЮК
Дата ухвалення: 2023-09-21 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 вересня 2023 року справа № 580/6302/23

м. Черкаси

Черкаський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Гаврилюка В.О.,

розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення часників справи (у письмовому провадженні) адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Національної поліції України про визнання протиправною бездіяльності та зобов`язання вчинити певні дії,

встановив:

ОСОБА_1 (далі ОСОБА_1 , позивач) подав позов до Національної поліції України (далі Нацполіція, відповідач), в якому просить:

- визнати бездіяльність Сектору з питань пенсійного забезпечення Національної поліції України в частині невжиття заходів щодо оформлення та подання необхідних документів до відповідного органу Пенсійного фонду України для призначення ОСОБА_1 пенсії за вислугу років відповідно до п. а ч. 1 ст. 12 Закону України Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб, протиправною;

- зобов`язати Сектор з питань пенсійного забезпечення Національної поліції України оформити та подати необхідні документи до відповідного органу Пенсійного фонду України для призначення ОСОБА_1 пенсії за вислугу років відповідно до п. а ч. 1 ст. 12 Закону України Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб, з врахуванням вислуги років у пільговому обчисленні 26 років 09 місяців 17 днів.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що проходив службу у підрозділах Національної поліції України з 07.11.2015 по 24.05.2023, з них в Департаменті боротьби з наркозлочинністю Національної поліції України з 01.08.2020 до 24.05.2023 на посаді заступника начальника Департаменту. Відповідно до наказу Департаменту боротьби з наркозлочинністю Національної поліції України від 23.05.2023 № 150о/с позивач 24.05.2023 звільнений зі служби в поліції на підставі п. 4 ч. 1 ст. 77 (у зв`язку зі скороченням штатів або проведенням організаційних заходів) Закону України Про Національну поліцію. Відповідно до зазначеного наказу на дату звільнення вислуга років позивача становила 22 роки 08 місяців 24 дні, вислуга років у пільговому обчисленні - 04 роки 00 місяці 23 дні. Загальна вислуга років позивача з урахуванням пільгової вислуги на дату звільнення зі служби в поліції складає 26 років 09 місяців 17 днів, що дає йому право на пенсію за вислугою років відповідно до п. а ч. 1 ст. 12 Закону України Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб.

Представник позивача звернувся із запитом від 15.06.2023 № 301 до Сектору з питань пенсійного забезпечення Національної поліції України щодо направлення документів позивача до органів Пенсійного фонду України для призначення пенсії відповідно до п. а ч. 1 ст. 12 Закону України Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб у зв`язку з наявністю вислуги років (з урахуванням пільгової) більше 25 років. Сектор з питань пенсійного забезпечення Національної поліції України надіслав позивачу лист від 27.06.2023 № 436аз/48-2023, в якому зазначив, що вислуга років позивача у календарному обчисленні на дату звільнення становить 22 роки 08 місяців 24 дні, у зв`язку з чим для оформлення та подачі документів до органів Пенсійного фонду для призначення пенсії позивачу за вислугу років немає законних підстав.

Ухвалою від 24.07.2023 суддя Черкаського окружного адміністративного суду прийняв позовну заяву до розгляду та відкрив провадження у адміністративній справі, вирішив розгляд справи здійснювати за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні).

11.08.2023 до суду надійшов письмовий відзив на адміністративний позов, в якому відповідач просив в задоволенні позову відмовити повністю, зазначивши при цьому, що позивач не є особою, який набув право на пенсію відповідно до положень Закону № 2262-XII, оскільки на день звільнення не мав вислуги років 25 календарних років і більше, що прямо передбачено цим законом. Крім того, зазначено, що із відповідною заявою за встановленою формою та на виконання вимог Порядку 3-1 позивач до сектору з питань пенсійного забезпечення НПУ не звертався, у зв`язку із чим відповідач не допустив протиправної бездіяльності. Звернуто увагу, що законодавець розмежовує такі поняття як вислуга років та календарна вислуга років, при цьому, саме достатній розмір календарної вислуги років являється правовою підставою для набуття особою права на пенсію за вислугу років. З системного аналізу постанови КМУ № 393 (в редакції станом на як на час звільнення зі служби в поліції так і на час розгляду судом даного спору) вбачається, що пільгова вислуга років враховується для визначення розміру пенсії, однак при цьому пільгова вислуга років - не враховується до календарної вислуги для призначення пенсії. Крім того представник відповідача просив залишити позов без розгляду, оскільки вважає, що позивач пропустив спеціальний місячний строк звернення до суду, встановлений ч. 5 ст. 122 КАС України.

21.08.2023 позивач подав відповідь на відзив, в якій зазначив, що відповідно до абзацу підпункту в пункту 3 Постанови КМУ № 393 (у редакції, чинній під час проходження позивачем служби на відповідних посадах) до вислуги років для призначення пенсій особам, зазначеним в абзаці першому пункту 1 цієї постанови, зараховується на пільгових умовах один місяць служби за півтора (служба на посадах у підрозділах карного розшуку органів внутрішніх справ, а також у підрозділах по боротьбі з організованою злочинністю). Крім того, зазначено, що відповідач не повідомляв позивача про невідповідність форми звернення. Вважає, що позов подано у строк звернення до суду, оскільки спірні правовідносини не стосуються звільнення з публічної служби, у зв`язку із чим строк звернення є загальним та складає 6 місяців.

Розгляд справи по суті відповідно до частини 3 статті 262 Кодексу адміністративного судочинства України (далі КАС України) розпочато через тридцять днів з дня відкриття провадження у справі.

Розглянувши матеріали адміністративної справи, повно, всебічно, об`єктивно дослідивши надані у справі докази, надавши їм юридичну оцінку, суд дійшов до такого висновку.

Суд встановив, що згідно наказу Департаменту боротьби з наркозлочинністю Національної поліції України від 23.05.2023 № 150 о/с ОСОБА_1 звільнено зі служби в поліції за п. 4 ч.1 ст. 77 Закону України Про Національну поліцію у зв`язку із скороченням штатів або проведенням організаційних заходів (а.с. 11). Згідно наказу вислуга років на день звільнення:

- стаж служби в поліції для виплати надбавки за вислугу років та одноразової грошової допомоги при звільненні зі служби в поліції - 22 роки 08 місяців 24 дні;

- у пільговому обчисленні 04 роки 00 місяців 23 дні.

29.05.2023 позивач звернувся до Департаменту боротьби з наркозлочинністю Національної поліції України із заявою в якій просив повідомити чи направлялися документи до органів Пенсійного фонду України для призначення пенсії за вислугу років відповідно до пункту а статті 12 Закону України Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб (далі Закон № 2262-ХІІ) у зв`язку із наявністю вислуги вислуги років (з урахуванням пільгової) більше 25 років, якщо не направлялись - направити.

Листом від 09.06.2023 № 42Пн/40/14/01-2023 Департамент боротьби з наркозлочинністю Національної поліції України повідомив позивачеві, що оскільки календарна вислуга років позивача є меншою, ніж передбачена Законом, що дає право на призначення пенсії за вислугу років, підстави для направлення до Головного управління Пенсійного фонду України в Черкаській області документів для призначення позивачу пенсії за вислугу років відсутні.

Бездіяльність відповідача в частині невжиття заходів щодо оформлення та подання необхідних документів до відповідного органу Пенсійного фонду України для призначення пенсії за вислугу років позивач вважає протиправною, а тому за захистом своїх прав, свобод та інтересів звернувся до суду з цим позовом.

Під час вирішення спору по суті суд зазначає, що відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно п. а ч. 1 ст. 12 Закону № 2262-ХІІ пенсія за вислугу років призначається особам з числа військовослужбовців (крім військовослужбовців строкової служби) рядового, сержантського, старшинського та офіцерського складу, іншим особам, зазначеним у пунктах б-д, ж, з статті 1-2 цього Закону (крім осіб, зазначених у частині третій статті 5 цього Закону), незалежно від віку, якщо вони звільнені зі служби з 1 жовтня 2020 року або після цієї дати і на день звільнення мають вислугу 25 календарних років і більше.

Частиною 1 статті 17 Закону № 2262-ХІІ закріплено перелік періодів, які підлягають включенню до вислуги років особам з числа військовослужбовців (крім військовослужбовців строкової служби) рядового, сержантського, старшинського та офіцерського складу, іншим особам, зазначеним у пунктах б-д, з статті 1-2 цього Закону, які мають право на пенсію за цим Законом.

Приписи ст. 17-1 Закону № 2262-ХІІ визначають, що порядок обчислення вислуги років та визначення пільгових умов призначення пенсій особам, які мають право на пенсію за цим Законом, встановлюється Кабінетом Міністрів України.

На реалізацію наведеної бланкетної норми 17.07.1992 Кабінет Міністрів України прийняв Постанову № 393.

Пунктом 1 цієї Постанови також визначено перелік періодів, які підлягають включенню до вислуги років особам з числа військовослужбовців (крім військовослужбовців строкової служби) рядового, сержантського, старшинського та офіцерського складу, іншим особам, зазначеним у пунктах б д, з статті 1-2 Закону, які мають право на пенсію за цим Законом.

У первинній редакції пункт 3 Постанови № 393 передбачав перелік періодів, що зараховують до вислуги років для призначення пенсій особам, зазначеним в абзаці 1 пункту 1 цієї постанови на пільгових умовах.

Разом з тим, у подальшому до зазначеної Постанови неодноразово вносилися зміни.

Так, постановою Кабінету Міністрів України від 16.02.2022 № 119 Постанову № 393 доповнено пунктом 2-1 наступного змісту: Для призначення пенсій обчислення календарної вислуги років проводиться згідно з пунктами 1 і 2 цієї постанови., а також абзац 1 пункту 3 викладено у новій редакції: До вислуги років для визначення розміру пенсії особам, зазначеним в абзаці першому пункту 1 цієї постанови, зараховується на пільгових умовах:….

Таким чином, Постанова Кабінету Міністрів України № 393, яка визначає порядок обчислення вислуги років та пільгових умов призначення пенсій особам, які мають право на пенсію згідно Закону № 2262-ХІІ, з 19.02.2022 (дата набрання чинності постанови Кабінету Міністрів України від 16.02.2022 № 119), встановлює можливість врахування пільгового періоду служби виключно для визначення розміру пенсії та закріплює, що для призначення пенсій застосовується обчислена календарна вислуга років.

Суд врахував, що із заявою про направлення документів для призначення пенсії за вислугу років відповідно до пункту а статті 12 Закону № 2262-ХІІ позивач звернувся до відповідача 29.05.2023, тобто після набрання чинності вищевказаних змін до Постанови Кабінету Міністрів України № 393.

За такого правового регулювання, беручи до уваги, що обсяг календарної вислуги років позивача складає 22 роки 08 місяців 24 дні, тобто менше 25 років календарної вислуги, що необхідні для призначення пенсії згідно п. а ст. 12 Закону № 2262-ХІІ, суд доходить висновку про відсутність правових підстав для призначення пенсії згідно вказаного пункту.

Посилання позивача на висновки Верховного Суду, викладені у постановах від 03.03.2021 у справі № 805/3923/18-а, від 14.04.2021 у справі № 480/4241/18 суд вважає помилковими, оскільки вони були сформульовані за іншого правового регулювання, а тому не є релевантними до спірних правовідносин.

Посилання відповідача на пропуск позивачем місячного строку звернення до суду, встановленого ч. 5 ст. 122 КАС України, суд вважає необґрунтованими, оскільки строк встановлений вказаною статтею стосується правовідносин у справах щодо прийняття громадян на публічну службу, її проходження, звільнення з публічної служби, відтак не може бути застосований у спірних правовідносинах.

Відповідно до частин 1, 2 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Суд при вирішенні спору враховує приписи статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України, відповідно до якої у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

За вказаних обставин, виходячи з меж заявлених позовних вимог, системного аналізу положень чинного законодавства України та матеріалів справи, суд дійшов висновку, що викладені в позовній заяві доводи позивача є необґрунтованими, а вимоги такими, у задоволенні яких слід відмовити.

Під час вирішення питання про розподіл судових витрат, суд враховує таке.

Згідно статті 132 Кодексу адміністративного судочинства України судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: на професійну правничу допомогу; сторін та їхніх представників, що пов`язані із прибуттям до суду; пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертиз; пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; пов`язані із вчиненням інших процесуальних дій або підготовкою до розгляду справи.

Відповідно до частини 1 статті 139 вказаного Кодексу при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Зважаючи на те, що позовні вимоги позивача не підлягають задоволенню, то підстави для розподілу судових витрат відсутні.

Враховуючи викладене, керуючись статтями 9, 14, 73-77, 139, 242 246, 255, 295, 297 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

вирішив:

У задоволенні адміністративного позову відмовити повністю.

Розподіл судових витрат не здійснювати.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду. Апеляційна скарга може бути подана до Шостого апеляційного адміністративного суду у строк, встановлений статтею 295 Кодексу адміністративного судочинства України.

Учасники справи:

1) позивач ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 );

2) відповідач Національна поліція України (01601, м. Київ, вул. Богомольця, буд. 10, ).

Рішення складене у повному обсязі та підписане 21.09.2023.

Суддя Василь ГАВРИЛЮК