Справа № 473/4527/23
Суддя: Танасогло Т.М.
Дата ухвалення: 2023-09-20 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

20 вересня 2023 р.м. ОдесаСправа № 473/4527/23

Головуючий в 1 інстанції: Лузан Л.В. рішення суду першої інстанції прийнято у м. Вознесенськ, Миколаївської області 29 серпня 2023 року
П`ятий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

судді-доповідача: Танасогло Т.М.,

суддів: Димерлія О.О., Крусяна А.В.,

секретар судового засідання Недашковська Я.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу громадянина Республіки Молдова ОСОБА_1 на рішення Вознесенського міськрайонного суду Миколаївської області від 29 серпня 2023 року у справі за позовом Управління державної міграційної служби України в Миколаївській області до громадянина Республіки Молдова ОСОБА_1 про затримання з метою забезпечення передачі відповідно до міжнародних договорів України про реадмісію,-

В С Т А Н О В И В :

29 серпня 2023 року Головне управління Державної міграційної служби України в Миколаївській області (позивач) звернулось до Вознесенського міськрайонного суду миколаївської області з позовом до громадянина Республіки Молдова ОСОБА_1 (відповідач) про затримання з метою забезпечення передачі відповідно до міжнародних договорів України про реадмісію строком на шість місяців.

В обґрунтування позову вказано, що 28 серпня 2023 року до Управління державної міграційної служби в Миколаївській області від Управління міграційної поліції ГУНП в Миколаївській області надійшло подання щодо перевірки законності перебування на території України громадянина Республіки Молдова ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який був засуджений Комінтернівським районним судом Одеської області за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 121 КК України, та відбував покарання в ДУ «Вознесенська виправна колонія №72». В ході перевірки було встановлено, що на момент затримання в іноземця були відсутні документи, які посвідчують особу та дають право на перетин державного кордону України, а також документи, що дозволяють законно перебувати в Україні. Відповідача було затримано в адміністративному порядку відповідно до ч. 2 ст. 263 КУпАП (протокол про адміністративне затримання №ММК 000050) за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.203 КУпАП (протокол про адміністративне правопорушення ПР ММК 001379) з метою ідентифікації та подачі адміністративного позову до суду. Постановою про накладення адміністративного стягнення ПН ММК001379 до відповідача застосовано адміністративне стягнення в вигляді штрафу в розмірі 5100 грн. 00 коп. Разом з тим, проведення заходів реадмісії з будь-якою договірною Стороною передбачає ряд організаційних заходів, які включають процедуру ідентифікації особи, обмін інформацією між сторонами, і сам процес передачі особи від одного компетентного органу до другого компетентного органу, потребує значного проміжку часу. Зазначене й стало підставою для звернення з даним позовом до суду.

Відповідач в судовому засіданні в суді першої інстанції позов не визнав, проти його задоволення заперечував, зазначивши, що має можливість та бажання самостійно вирішити питання щодо законності перебування в Україні. Представник відповідача також зазначала про відсутність передбачених ч.1 ст.289 КАС України підстав для затримання відповідача.

Рішенням Вознесенського міськрайонного суду Миколаївської області від 29 серпня 2023 року позовні вимоги Управління державної міграційної служби України в Миколаївській області до громадянина Республіки Молдова ОСОБА_1 про затримання з метою забезпечення передачі відповідно до міжнародних договорів України про реадмісію задоволено частково.

Затримано громадянина Республіки Молдова ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з поміщенням його до пункту тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають на території України, з метою забезпечення передачі відповідно до міжнародних договорів України про реадмісію, але не більше, як на два місяці з дати фактичного затримання.

Не погоджуючись з прийнятим судовим рішенням, відповідачем у справі на зазначене судове рішення подано апеляційну скаргу, у якій посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, апелянт просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове яким у задоволенні позову Управління ДМС України в Миколаївській області відмовити в повному обсязі.

В обґрунтування апеляційної скарги зазначено, що в силу законодавчих приписів, які регулюють спірні правовідносини, передумовою затримання з метою забезпечення передачі відповідно до міжнародних договорів України про реадмісію є прийняття рішення про реадмісію. Та лише після прийняття рішення про реадмісію в разі існування таких підстав, як перешкоджання проведенню процедури реадмісії відповідно до міжнародних договорів України про реадмісію або існування ризику втечі, законом передбачена можливість затримання з метою забезпечення передачі відповідно до міжнародних договорів України про реадмісію. Між тим, як було встановлено під час розгляду справи в суді першої інстанції, рішення про реадмісію громадянина Республіки Молдова ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 не приймалось, відповідач фактично був затриманий одразу біля воріт колонії після звільнення після відбування покарання. За вказано, на думку апелянта, підстав для тримання відповідача в ПТПІ з метою забезпечення передачі відповідно до міжнародних договорів України про реадмісію - не має. Також, як далі вказано у скарзі, на даний час цивільна дружина відповідача проживає в Україні. Крім того, відповідач самостійно бажає звернутись до в консульство Молдови в м.Одесі для оформлення документів для виїзду з України. Затримання є необґрунтованим та невиправданим. За встановленими обставинами справи відсутні підстави вважати, що відповідач буде перешкоджати проведенню процедури реадмісії, чи існує ризик його втечі.

15.09.2023р. від позивача у справі надійшов відзив на апеляційну скаргу, у якому вказуючи про необґрунтованість доводів апеляційної скарги, просить відмовити у її задоволенні зазначивши, що доводи апелянта не містять обґрунтувань порушення судом першої інстанції норм права, або спростувань висновків суду в частині задоволених позовних вимог.

19.09.2023 від позивача у справі надійшла заява про долучення письмових доказів до матеріалів справи у якій вказано про те, що позивач здійснює активні дії задля реалізації процедури реадмісії громадянина Республіки Молдова ОСОБА_1 , зокрема ще 28.08.2023 року у відповідача була відібрана заява про видачі свідоцтва на повернення до Республіки Молдова. На даний час (12.09.2023р.) за ініціативою УДМС у Миколаївській області співробітниками ДУ Миколаївський пункт тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні, ДМС України отримані згода на обробку персональних даних та заява про видачу свідоцтва на повернення, які являються обов`язковими для направлення до консульства Республіки Молдова в м.Одеса з метою ідентифікації відповідача як громадянина Республіки Молдова ОСОБА_2 та послідуючого документування його свідоцтвом на повернення. До клопотання додані віповідні докази: лист до консульства, заява, згода.

Суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги (ч.1 ст.308 КАС України).

Заслухавши суддю-доповідача, розглянувши матеріали справи та доводи апеляційних скарг, перевіривши законність і обґрунтованість судового рішення в межах позовних вимог, вимог і доводів апеляційних скарг, колегія суддів виходить з наступного.

Як встановив суд першої інстанції та підтверджується матеріалами справи, 28 серпня 2023 року відповідача ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 203 КУпАП, та накладення стягнення в вигляді штрафу в розмірі 5100 грн. 00 коп. (протокол про адміністративне правопорушення ПР ММК 001379, постанова про накладення адміністративного стягнення ПН ММК 001379).

28 серпня 2023 року відповідач затриманий в порядку ст. 263 КУпАП, про що складено відповідний протокол № ММК000054.

В цей же день 28 серпня 2023 року УДМС України в Миколаївській області прийнято рішення про поміщення відповідача до ДУ «Миколаївський пункт тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні, ДМС України».

При цьому також було встановлено, що відповідач потрапив в Україну шляхом незаконного перетину державного кордону України та правові підстави для перебування відповідача на території України відсутні, жодних дій щодо легалізації перебування на території України, не порушуючи при цьому норм міграційного законодавства, відповідачем здійснено не було (доказів зазначеного не надано).

Частково задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що зібраними у справі доказами підтверджено грубе порушення відповідачем законодавства України про правовий статус іноземців та осіб без громадянства, відповідач не має документу, що надає право на виїзд з України, а відтак суд прийшов до висновку про наявність достатніх підстав для затримання відповідача з метою забезпечення передачі відповідно до міжнародних договорів України про реадмісію, але не більше як на два місяці з дати фактичного затримання, оскільки необхідність надання більш тривалого строку позивачем не обґрунтовано.

Надаючи оцінку спірним правовідносинам та обґрунтованості висновку суду першої інстанції, колегія суддів виходить з наступного.

Згідно з ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Правовий статус іноземців та осіб без громадянства, які перебувають в Україні, порядок їх в`їзду в Україну та виїзду з України встановлює Закон України від 22.09.2011 № 3773-VI «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства» (далі Закон № 3773-VI).

Відповідно до ч. 3 ст. 3, ч.1 ст. 29 Закону України № 3773-VI, іноземці та особи без громадянства зобов`язані неухильно додержуватися Конституції та законів України, інших нормативно - правових актів, не посягати на права і свободи, честь і гідність інших людей, інтереси суспільства та держави.

Передача з України або прийняття Україну іноземця або особи без громадянства здійснюється відповідно до міжнародного договору про реадмісію.

01 лютого 2019 року набрала чинності Угода між Кабінетом Міністрів України та Урядом Республіки Молдова про реадмісію осіб від 06.10.2017 року та Імплементаційний протокол про реалізацію цієї Угоди.

Відповідно до пункту 1 статті 2 Угоди визначено, що компетентні органи держави запитуваної Сторони на запит компетентних органів держави запитуючої Сторони приймають назад осіб, які в`їхали на територію держави запитуючої Сторони або перебувають там з порушенням законодавства цієї держави щодо перетину державного кордону і перебування іноземців та осіб без громадянства, якщо встановлено, що ці особи є громадянами держави запитуючої Сторони і не набули громадянства іншої держави, або якщо по відношенню до цих осіб прийнято рішення про відмову в наданні громадянства держави запитуючої Сторони.

Законом України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства» визначено, що іноземці та особи без громадянства, що перебувають в Україні на законних підставах, користуються тими самими правами і свободами, а також несуть такі самі обов`язки, як і громадяни України,- за винятками, встановленими Конституцією, законами чи міжнародними договорами України.

Відповідно до ч. 4 ст. 30 Закону № 3773-VI іноземці та особи без громадянства, які не мають законних підстав для перебування на території України, затримані в установленому порядку та підлягають примусовому видворенню за межі України, у тому числі прийняті відповідно до міжнародних договорів України про реадмісію, розміщуються в пунктах тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні, протягом строку, необхідного для їх ідентифікації та забезпечення примусового видворення (реадмісії) за межі України, але не більш як на вісімнадцять місяців.

Особливості провадження у справах за адміністративними позовами з приводу затримання іноземців або осіб без громадянства визначено ст. 289 КАС України.

Так, у відповідності до ч.1 ст. 289 КАС України За наявності обґрунтованих підстав вважати, що іноземець або особа без громадянства, стосовно якого (якої) прийнято рішення про примусове видворення або реадмісію, ухилятиметься від виконання рішення про його (її) примусове видворення, перешкоджатиме проведенню процедури видворення чи реадмісії відповідно до міжнародних договорів України про реадмісію або якщо існує ризик його (її) втечі, а так само у разі відсутності в іноземця або особи без громадянства, стосовно якого (якої) прийнято рішення про примусове видворення, документа, що дає право на виїзд з України, центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері міграції (імміграції та еміграції), у тому числі протидії нелегальній (незаконній) міграції, громадянства, реєстрації фізичних осіб, біженців та інших визначених законодавством категорій мігрантів, його територіальний орган чи підрозділ, орган охорони державного кордону, орган Служби безпеки України подає до місцевого загального суду як адміністративного суду за місцезнаходженням зазначених органів (підрозділів) або за місцезнаходженням пункту тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні, позовну заяву про застосування судом до іноземця або особи без громадянства одного з таких заходів:

1) затримання з метою ідентифікації та/або забезпечення примусового видворення за межі території України;

2) затримання з метою забезпечення передачі відповідно до міжнародних договорів України про реадмісію;

3) взяття на поруки підприємством, установою чи організацією;

4) зобов`язання внести заставу.

Із змісту наведеної норми слідує, що законодавцем фактично виділено окремий випадок звернення із позовною заявою про затримання іноземця або особи без громадянства з метою забезпечення її передачі відповідно до міжнародних договорів України про реадмісію. Фактичною підставою для такого звернення є відсутність в іноземця або особи без громадянства, яка вчинила порушення законодавства України з прикордонних питань або про правовий статус іноземців, документа, що дає право на виїзд з України.

Згідно ч.11 ст.289 КАС України строк затримання іноземців та осіб без громадянства в пунктах тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні, становить шість місяців.

Статтею 4 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без 1 громадянства» передбачено виключні підстави для перебування іноземців та осіб без громадянства на території України.

В свою чергу у відповідача, з огляду на встановлені обставини та матеріали справи,- відсутні законні підстави для перебування на території України.

Проаналізувавши приписи ст.289 КАС України, апеляційний суд приймає до уваги доводи апелянта з приводу відсутності рішення прийнятого відносно відповідача про його реадмісію, однак при цьому зауважує, що під час апеляційного перегляду даної справи встановлено, що відповідач громадянин Молдови ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 є громадянином Республіки Молдова, який порушив законодавство України про правовий статус іноземців та осіб без громадянства, зокрема на момент затримання не мав документів, які посвідчують особу та дають право на перетин державного кордону України, а також документи, які дозволяють законно перебувати в України. З заявами про визнання його біженцем чи особою, яка потребує додаткового захисту не звертався та не отримував вказаного статусу.

Доводи відповідача про наявність у нього близьких родичів, постійного джерела прибутку в Україні не знайшли свого підтвердження відповідними доказами.

Колегія суддів також враховує, що процедура застосування реадмісії передбачена Наказом Міністерства внутрішніх справ України 16 лютого 2015року №158 про затвердження Інструкції про порядок реалізації компетентними та уповноваженими органами України міжнародних угод про реадмісію осіб.

Проведення заходів реадмісії з будь якою договірною Стороною передбачає ряд організаційних заходів, які включають процедуру ідентифікації особи, обмін інформацією між сторонами, та сам процес передачі особи від одного компетентного органу до другого компетентного органу. Вказані заходи не можливо провести без застосування обмеження волі особи відносно якої застосовується реадмісія.

При цьому, в силу приписів розділу IV вищевказаної Інструкції №158, яким врегульовано питання забезпечення процедури реадмісії, у разі затримання уповноваженими органами на території України іноземців або осіб без громадянства, які порушують законодавство України щодо порядку прибуття на територію України чи перебування або проживання на її території, зазначені особи до вирішення питання щодо їх реадмісії підлягають тимчасовому розміщенню в пунктах тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні (далі - ПТПІ), у встановленому законодавством порядку.

Крім того, апеляційний суд враховує, що з долучених до справи під час апеляційного розгляду додаткових доказів вбачається, що на даний час позивачем здійснюється процедура передачі іноземця відповідно до міжнародних договорів про реадмісію, зокрема відібрано у відповідача заяву про видачу свідоцтва на повернення, направлено 14.09.2023р. на адресу Консульства Республіки Молдова в м. Одеса листа з проханням ідентифікувати іноземця підтвердити/спростувати факт належності до громадянства Республіки Молдова), та безоплатно оформити свідоцтво на повернення до Республіки Молдова громадянина Республіки Молдова ОСОБА_1 ( ОСОБА_3 ), ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Судова колегія при вирішенні справи враховує рішення ЄСПЛ з питань обмеження права на свободу, передбаченого підпунктом "f" п.1 статті 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, в якому вказано, що кожен має право на свободу та особисту недоторканність. Нікого не може бути позбавлено свободи, крім таких випадків і відповідно до процедури, встановленої законом: законний арешт або затримання особи з метою запобігання її недозволеному в`їзду в країну чи особи, щодо якої провадиться процедура депортації або екстрадиції.

З огляду на це, право на свободу та особисту недоторканність не є абсолютним і може бути обмежене, але тільки на підставах та в порядку, які чітко визначені в законі.

Отже, є вірним висновок суду першої інстанції в частині затримання відповідача з поміщенням до ПТПІ, з метою забезпечення передачі відповідно до міжнародних договорів України про реадмісію, процедура проведення якої в тому числі включає ідентифікацію особи, з огляду на те, що відповідач грубо порушив законодавство України про правовий статус іноземців та осіб без громадянства, перебував на території України незаконно.

Підсумовуючи усе викладене вище у сукупності, враховуючи відсутність у відповідача відповідних документів, які дають можливість ідентифікувати особу, відсутність документів, які дають право на виїзд з території України, що вказує на те, що дана обставина перешкоджатиме проведенню процедури реадмісії, а також враховуючи, що у вказаного іноземця - правопорушника відсутнє джерело доходу на території України, тому суд першої інстанції мав всі підстави для задоволення позовних вимог в частині затримання громадянина Республіки Молдова ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 з поміщенням його до пункту тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають на території України, з метою забезпечення передачі відповідно до міжнародних договорів України про реадмісію, але не більше, як на два місяці з дати фактичного затримання.

Необхідність надання більш тривалого строку затримання відповідача позивачем не обґрунтовано.

Загалом доводи апеляційної скарги є несуттєвими, встановлених обставин справи, висновків суду першої інстанції не спростовують та не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, яке призвело або могло призвести до неправильного вирішення справи.

Сторонами суду не наведено інших специфічних, доречних та важливих аргументів, які суд зобов`язаний оцінити, виконуючи свої зобов`язання щодо пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Рішення суду першої інстанції ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права, та відповідає зазначеним вимогам ст. 242 КАС України.

Враховуючи все вищевикладене, колегія суддів вважає, що судом першої інстанції правильно встановлено обставини справи та ухвалено судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, тому, відповідно до ст.316 КАС України, за наслідками розгляду апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції залишає вказану апеляційну скаргу без задоволення, а рішення суду - без змін.

Керуючись ст. ст. 241-243, 250, 289, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 326, 329 КАС України, апеляційний суд,

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу громадянина Республіки Молдова ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Вознесенського міськрайонного суду Миколаївської області від 29 серпня 2023 року у справі №473/4527/23 залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів.

Повний текст постанови складено та підписано 20 вересня 2023 року.

Суддя-доповідач Т.М. Танасогло
Судді О.О. Димерлій А.В. Крусян