Справа № 755/13230/23
Суддя: Арапіна Н. Є.
Дата ухвалення: 2023-09-20 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"20" вересня 2023 р. Дніпровський районний суд м. Києва в складі:

головуючого судді Арапіної Н.Є.

з секретарем Сич В.С.

за участі

позивача ОСОБА_1 ,

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження у відкритому судовому засіданні в залі суду міста Києва адміністративну справу за адміністративним позовом громадянки Грузії ОСОБА_1 до Центрального міжрегіонального управління Державної міграційної служби України в місті Києві та Київській області про визнання протиправним та скасування рішення про примусове повернення з України,

в с т а н о в и в:

Позивач звернулася з позовною заявою до Центрального міжрегіонального управління Державної міграційної служби України в місті Києві та Київській області про визнання протиправним та скасування рішення про примусове повернення з України, скасування протоколу про адміністративне правопорушення та постанови про накладення адміністративного стягнення. Свої вимоги мотивувала, зокрема, тим, що 25 квітня 2023 року головним спеціалістом Центрального міжрегіонального управління Державної міграційної служби України у м. Києві та Київській області Ковтуненко Т.М. складено протокол про адміністративне правопорушення стосовно позивача за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 203 КУпАП, а саме: проживання без документів на право проживання в Україні. 25 квітня 2023 року головним спеціалістом Центрального міжрегіонального управління Державної міграційної служби України у м. Києві та Київській області Ковтуненко Т.М. на позивача накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 1 700 грн в дохід держави за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 203 КУпАП. 25 квітня 2023 року головним спеціалістом відділу адміністративної діяльності управління міграційного контролю, протидії нелегальній міграції та реадмісії Центрального міжрегіонального управління Державної міграційної служби України у м. Києві та Київській області Циганок М. прийнято рішення про примусове повернення з України громадянина Грузії ОСОБА_1 в країну походження та зобов`язано її покинути територію України у термін до 05 травня 2023 року. Позивач є матір`ю малолітньої дитини - сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Позивач зазначає, що при складенні протоколу про адміністративне правопорушення їй не було роз`яснено право скористатися правовою допомогою, не було надано можливість надати пояснення підстав його складення. Вважає, що нею були вчинені всі дії для легалізації перебування на території України. Позивач не мала змоги вчасно звернутися до органів ДМС для оформлення необхідних документів, оскільки займалася оформленням документів її малолітнього сина. У зв`язку з чим просить визнати протиправним та скасувати рішення Центрального міжрегіонального управління Державної міграційної служби України в місті Києві та Київській області від 25 квітня 2023 року про примусове повернення позивача до країни походження або третьої країни громадянина.

Ухвалою суду від 11 вересня 2023 року відкрито провадження у адміністративній справі за правилами спрощеного позовного провадження з викликом (повідомленням) сторін призначено судовий розгляд.

Ухвалою суду від 20 вересня 2023 року адміністративний позов громадянки Грузії ОСОБА_1 до Центрального міжрегіонального управління Державної міграційної служби України в місті Києві та Київській області про визнання протиправним та скасування рішення про примусове повернення з України, скасування протоколу про адміністративне правопорушення та постанови про накладення адміністративного стягнення в частині скасування протоколу про адміністративне правопорушення та постанови про накладення адміністративного стягнення залишено без розгляду.

Позивач в судовому засіданні підтримала позовні вимоги та просила їх задовольнити з підстав, викладених у позовній заяві.

Представник відповідача в судове засідання не з`явився, хоча повідомлений належним чином про час та місце розгляду справи. До суду надійшла заява про розгляд справи за його відсутності.

Дослідивши матеріали справи, суд встановив наступні фактичні обставини та відповідні правовідносини.

Позивач народилася ІНФОРМАЦІЯ_2 та є громадянкою Грузії (а.с. 14, 15-23).

25 квітня 2023 року головним спеціалістом Центрального міжрегіонального управління Державної міграційної служби України у м. Києві та Київській області Ковтуненко Т.М. складено протокол про адміністративне правопорушення стосовно позивача за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 203 КУпАП, а саме: проживання без документів на право проживання в Україні (а.с. 55-56).

25 квітня 2023 року головним спеціалістом Центрального міжрегіонального управління Державної міграційної служби України у м. Києві та Київській області Ковтуненко Т.М. на позивача накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 1 700 грн в дохід держави за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 203 КУпАП (а.с.66-67).

25 квітня 2023 року головним спеціалістом відділу адміністративної діяльності управління міграційного контролю, протидії нелегальній міграції та реадмісії Центрального міжрегіонального управління Державної міграційної служби України у м. Києві та Київській області Циганок М. прийнято рішення про примусове повернення з України громадянина Грузії ОСОБА_1 в країну походження та зобов`язано її покинути територію України у термін до 05 травня 2023 року (а.с. 52-53).

Позивач є матір`ю малолітньої дитини - сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с. 30).

Позивач просить визнати протиправним та скасувати рішення Центрального міжрегіонального управління Державної міграційної служби України в місті Києві та Київській області від 25 квітня 2023 року про примусове повернення до країни походження або третьої країни.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначила, що при складенні протоколу про адміністративне правопорушення їй не було роз`яснено право скористатися правовою допомогою, не було надано можливість надати пояснення підстав його складення. Нею були вчинені всі дії для легалізації перебування на території України. Позивач не мала змоги вчасно звернутися до органів ДМС для оформлення необхідних документів, оскільки займалася оформленням документів її малолітнього сина.

Згідно з п. 4 ст. 129 Конституції України однією з основних засад судочинства є змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень (ч. 1 ст. 2 КАС України).

Представник відповідача не скористався процесуальним правом подачі відзиву на позовну заяву у встановлений строк, а також доказів, на підтвердження своїх заперечень.

Спірні правовідносини, що виникли між сторонами, регулюються Законом України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства», який визначає правовий статус іноземців та осіб без громадянства, які перебувають в Україні.

Згідно пункту 14 частини 1 статті 1 Закону № 3773-VI нелегальний мігрант - це іноземець або особа без громадянства, які перетнули державний кордон поза пунктами пропуску або в пунктах пропуску, але з уникненням прикордонного контролю і невідкладно не звернулися із заявою про надання статусу біженця чи отримання притулку в Україні, а також іноземець або особа без громадянства, які законно прибули в Україну, але після закінчення визначеного їм терміну перебування втратили підстави для подальшого перебування та ухиляються від виїзду з України.

Пунктом 7 ч. 1 ст. 1 цього Закону визначено, що іноземці та особи без громадянства, які перебувають на території України на законних підставах, - іноземці та особи без громадянства, які в установленому законодавством чи міжнародним договором України порядку в`їхали в Україну та постійно або тимчасово проживають на її території, або тимчасово перебувають в Україні.

Згідно частини 3 статті 3 вказаного Закону зобов`язані неухильно додержуватися Конституції та законів України, інших нормативно-правових актів, не посягати на права і свободи, честь і гідність інших людей, інтереси суспільства та держави.

Відповідно до ч. 3 ст. 9 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства» строк перебування іноземців та осіб без громадянства в Україні встановлюється візою, законодавством України чи міжнародним договором України.

Частиною 1 статті 23 Закону № 3773-VI передбачено, що нелегальні мігранти та інші іноземці та особи без громадянства, які вчинили злочин, адміністративні або інші правопорушення, несуть відповідальність відповідно до закону.

Відповідно до частини 1 статті 26 Закону № 3773-VI, іноземець або особа без громадянства можуть бути примусово повернуті в країну походження або третю країну, якщо їх дії порушують законодавство про правовий статус іноземців та осіб без громадянства або суперечать інтересам забезпечення національної безпеки України чи охорони громадського порядку, або якщо це необхідно для охорони здоров`я, захисту прав і законних інтересів громадян України за рішенням центрального органу виконавчої влади, що забезпечує реалізацію державної політики у сфері міграції, органу Служби безпеки України або органу охорони державного кордону (стосовно іноземців та осіб без громадянства, які затримані ними у межах контрольованих прикордонних районів під час спроби або після незаконного перетинання державного кордону України), з подальшим повідомленням протягом 24 годин прокурору про підстави прийняття такого рішення. У рішенні про примусове повернення зазначається строк, протягом якого іноземець або особа без громадянства повинні виїхати з України. Зазначений строк не повинен перевищувати 30 днів з дня прийняття рішення.

Отже, іноземець або особа без громадянства підлягає примусовому поверненню в країну походження за рішенням уповноваженого на це органу виключно за умови наявності у їх діях ознак порушення законодавства про правовий статус іноземців та осіб без громадянства або якщо вони суперечать інтересам забезпечення національної безпеки України чи охорони громадського порядку, або якщо це необхідно для охорони здоров`я, захисту прав і законних інтересів громадян України.

Відповідно до ч. 3 ст. 26 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства» один із примірників рішення про примусове повернення іноземців та осіб без громадянства видається іноземцю або особі без громадянства, стосовно яких воно прийнято. У рішенні зазначаються підстави його прийняття, порядок оскарження та наслідки невиконання. Форма рішення про примусове повернення іноземців та осіб без громадянства затверджується спільним наказом Міністерства внутрішніх справ України, Служби безпеки України.

Відповідно до ч. 4 ст. 26 Закону рішення про примусове повернення може бути оскаржено до суду.

Порядок дій посадових осіб територіальних органів, територіальних підрозділів Державної міграційної служби України під час прийняття рішень про примусове повернення і примусове видворення з України іноземців та осіб без громадянства, їх документування та здійснення заходів з безпосереднього примусового повернення та примусового видворення за межі України визначає Інструкція про примусове повернення і примусове видворення з України іноземців та осіб без громадянства, затверджена наказом Міністерства внутрішніх справ України, Адміністрації Державної прикордонної служби України, Служби безпеки України від 23 квітня 2012 року № 353/271/150 (далі - Інструкція).

Пункт 1.6 Інструкції вказує, що підставами для прийняття рішення про примусове повернення іноземців за межі України є: дії іноземців, що порушують законодавство України про правовий статус іноземців та осіб без громадянства; дії іноземців, що суперечать інтересам забезпечення національної безпеки України чи охорони громадського порядку; якщо це необхідно для охорони здоров`я, захисту прав і законних інтересів громадян України та інших осіб, які проживають в Україні.

Посилання позивача на те, що вона не мала змоги вчасно звернутися до органів ДМС для оформлення необхідних документів судом оцінюються критично.

17 лютого 2023 року позивач звернулася до відповідача із заявою про прискорення процедури розгляду заяви про отримання громадянства України її дитиною (а.с. 32).

20 лютого 2023 року Центральним міжрегіональним управлінням Державної міграційної служби України в місті Києві та Київській області повідомлено позивача, що рішення про оформлення набуття особою громадянства України або про відмову у задоволенні клопотання про оформлення набуття особою громадянства України не пізніше як у тримісячний строк з дня надходження документів (а.с. 33).

Однак позивачем не надано суду доказів подачі письмових звернень до відповідача для отримання посвідки на тимчасове проживання, дозволу на міграцію та визнання її біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту.

В письмових поясненнях позивач вказала, що після закінчення дозволеного строку перебування не виїхала з території України у зв`язку з тим, що не встигла отримати на руки довідку про документування сина громадянином України. З питань визнання біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту до компетентних органів не зверталася. (а.с 60).

Отже, позивачем порушено покладений на неї чинним законодавством України обов`язок дотримуватись вимог національного законодавства України.

Щодо тверджень позивача про не роз`яснення представником відповідача права скористатися правовою допомогою, суд вважає таке.

Згідно з частиною 1 статті 268 КУпАП особа, яка притягається до адміністративної відповідальності має право: знайомитися з матеріалами справи, давати пояснення, подавати докази, заявляти клопотання; при розгляді справи користуватися юридичною допомогою адвоката, іншого фахівця у галузі права, який за законом має право на надання правової допомоги особисто чи за дорученням юридичної особи, виступати рідною мовою і користуватися послугами перекладача, якщо не володіє мовою, якою ведеться провадження; оскаржити постанову по справі.

Зі змісту протоколу про адміністративне правопорушення серії ПР МКМ № 012991 від 24 квітня 2023 року вбачається, що позивачу під підпис було роз`яснено його права, передбачені ст. 63 Конституції України та ст. 268 КУпАП, зокрема, і право користуватися юридичною допомогою адвоката (а.с. 55-56).

Однак, ні протокол про адміністративне правопорушення серії ПР МКМ № 012991 від 25 квітня 2023 року, ні пояснення позивача від 25 квітня 2023 року (а.с. 60) не містять даних про необхідність забезпечення позивачу права на професійну правничу допомогу.

Щодо посилання позивача про те, що вона займалася документами щодо оформленням документів малолітнього сина суд зазначає, що чинним законодавством не передбачено виключень із загальних для всіх іноземців правил перебування на території України і наявність сім`ї не звільняє особу від необхідності дотримання міграційного законодавства України.

При цьому даний факт не спростовує встановлені порушення в діях позивача. Аналогічна правова позиція знаходить своє відображення в постановах Верховного Суду від 23.01.2020 у справі 343/2242/16, від 10.10.2019 у справі № 2340/2910/18, від 12.08.2020 у справі №755/14023/17, справі № 522/14416/18.

Тому, за встановлених обставин суд приходить висновку про відмову у задоволенні позовних вимог громадянки Грузії ОСОБА_1 до Центрального міжрегіонального управління Державної міграційної служби України в місті Києві та Київській області про визнання протиправним та скасування рішення про примусове повернення з України повністю.

Керуючись ст. 129 Конституції України, Законом України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства», Інструкцією про примусове повернення і примусове видворення з України іноземців та осіб без громадянства, затвердженою Наказом Міністерства внутрішніх справ України, Адміністрації Державної прикордонної служби України, Служби безпеки України 23 квітня 2012 року № 353/271/150, ст.ст. 2, 5, 6, 30, 72-77, 139, 241, 246, 255, 288, 295, 297 Кодексу адміністративного судочинства України,

у х в а л и в :

У задоволенні позовних вимог громадянки Грузії ОСОБА_1 до Центрального міжрегіонального управління Державної міграційної служби України в місті Києві та Київській області про визнання протиправним та скасування рішення про примусове повернення з України відмовити повністю.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано, а у разі подання апеляційної скарги - після розгляду справи апеляційним судом.

Рішення може бути оскаржено до Шостого апеляційного адміністративного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом десяти днів з дня його проголошення.

Повний текст рішення складено 20 вересня 2023 року.

Суддя Н.Є.Арапіна