Справа № 420/9449/23
Суддя: Андрухів В.В.
Дата ухвалення: 2023-09-19 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 420/9449/23
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 вересня 2023 року м. Одеса

Одеський окружний адміністративний суд під головуванням судді Андрухіва В.В., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження у порядку письмового провадження справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Київського районного територіального центру комплектування та соціальної підтримки м. Одеса про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Київського районного територіального центру комплектування та соціальної підтримки м. Одеса, в якому просить:

- визнати протиправними дії Київського районного центру комплектування та соціальної підтримки м. Одеса, що проявляються у відмові ОСОБА_1 щодо розгляду його звернення по суті;

- зобов`язати Київський районний центр комплектування та соціальної підтримки м. Одеса розглянути надані документи та прийняти належне рішення про надання йому довідки (дозволу) на виїзд з місця проживання від керівника районного (міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки, для пред`явлення уповноваженим службовим особам Держприкордонслужби, під час перетину державного кордону України в умовах дії правового режиму військового стану призовниками.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що позивач звернувся до Київського районного центру комплектування та соціальної підтримки м. Одеса з заявою від 16.02.2023 року про оформлення та надання йому довідки (дозволу), для пред`явлення уповноваженим службовим особам Держприкордонслужби, під час перетину державного кордону України в умовах дії правового режиму воєнного стану призовниками та військовозобов`язаними відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 27.01.1995 року № 57 «Правила перетину державного кордону громадянами України» зі змінами, затвердженими постановою Кабінету Міністрів України від 02.09.2022 року № 992. Проте відповідачем по суті не розглянуто його заяву та надано відповідь від 22.02.2023 № 1073, в якій зазначено про неможливість розглянути будь-яке питання на рахунок можливості отримання відстрочки від призову в зв`язку з тим, що відповідно до Указу Президента України від 11.04.2022 року № 230/2022 скасовано призов на військову службу. Позивач вважає бездіяльність відповідача протиправною та за захистом своїх прав звернувся до суду.

Ухвалою від 03.05.2023 прийнято до розгляду позовну заяву, відкрито провадження у справі. Ухвалено розглядати справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у письмовому провадженні) за наявними у справі матеріалами.

У зв`язку з помилковим зазначенням позивачем адреси відповідача та поверненням поштової кореспонденції без вручення адресату, копія ухвали про відкриття провадження у справі разом з копіями позовних матеріалів надіслані за адресою місцезнаходження відповідача. Вказані документи відповідач отримав 28.08.2023 року, що підтверджується поштовим повідомленням про вручення рекомендованої кореспонденції.

Відзив на позовну заяву у встановлений судом строк відповідач не подав.

Відповідно до ч. 4 ст. 159 КАС України, подання заяв по суті справи є правом учасників справи. Неподання суб`єктом владних повноважень відзиву на позов без поважних причин може бути кваліфіковано судом як визнання позову.

Відповідно до ч. 6 ст. 162 КАС України, у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами.

Дослідивши в письмовому провадженні наявні в матеріалах справи докази, суд встановив такі обставини.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 звернувся до Київського районного територіального центру комплектування та соціальної підтримки м. Одеса з заявою від 16.02.2023 року про оформлення та надання йому довідки (дозволу) для пред`явлення уповноваженим службовим особам Держприкордонслужби під час перетину державного кордону України в умовах дії правового режиму воєнного стану призовниками та військовозобов`язаними відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 27.01.1995 року № 57 «Правила перетину державного кордону громадянами України» зі змінами затвердженими постановою Кабінету Міністрів України від 02.09.2022 року № 992.

Разом з заявою позивач надав відповідачеві завірені копії документів для перетину державного кордону України, визначені Правилами перетину державного кордону громадянами України:

- посвідчення особи моряка НОМЕР_1 , видане 25.08.2020 року на ім`я ОСОБА_1 ;

- підтвердження від Адміністрації судноплавства про отримання копій освітніх і кваліфікаційних документів, видане 10.01.2023 на ім`я ОСОБА_1 ;

- посвідчення № НОМЕР_2 на ім`я ОСОБА_1 про приписку до призовної дільниці з відповідною відміткою територіального центру комплектування та соціальної підтримки про взяття на облік 05.03.2020 року;

За результатами розгляду звернення позивача Київський районний територіальний центр комплектування та соціальної підтримки м. Одеса надав відповідь від 22.02.2023 № 1073, в якій зазначив, що відповідно до Указу Президента України від 11.04.2022 року № 230/2022 скасовано призов на строкову військову службу. У зв`язку з цим призовні комісії, на які покладається надання призовникам відстрочки від призову, не створені. Як наслідок, немає можливості розглянути будь-яке питання щодо надання відстрочок від призову, у тому числі громадянам, які слідують за межі держави для роботи на морських суднах або для проходження практичної підготовки на суднах.

01.03.2023 року позивачем було направлено клопотання відповідачу з проханням повторно розглянути заяву та надати відповідь по суті звернення.

За результатами розгляду клопотання позивача від 01.03.2023 відповідач листом № 1340 від 06.03.2023р. повідомив позивача, що постановою Кабінету Міністрів України від 02.09.2022 року № 992 затверджено зміни «Правил перетинання Державного кордону громадянами України», затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 27.01.1995 року № 57, та розпорядженням Одеського обласного територіального центру та комплектування та соціальної підтримки № 380 від 03.11.2022 року щодо надання дозволу на виїзд з місця проживання призовниками від керівника відповідального РТЦКтаСП. Підставою для видачі дозволу на виїзд з місця проживання вважається наказ керівника навчального закладу та довідка про направлення за межі держави для роботи на морських суднах або проходження практичної підготовки на суднах.

Вважаючи свої права порушеними неналежним розглядом відповідачем заяви позивача, останній звернувся до суду з даним позовом.

Частиною другою статті 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Статтею 33 Конституції України закріплено право кожного, хто на законних підставах перебуває на території України, вільно залишати її територію, за винятком обмежень, які встановлюються законом.

Таке право відповідно до статті 64 Конституції України може обмежуватися в умовах воєнного або надзвичайного стану із зазначенням строку дії цих обмежень.

Згідно пп.1, та абз.3 пп.7 п.252 Положення про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України, затвердженого Указом Президента України від 10.12.2008 року №1153/2008 (зі змінами), у разі оголошення мобілізації і настання особливого періоду: проводиться призов на військову службу військовозобов`язаних і резервістів, за винятком осіб, зазначених у статті 23 Закону України "Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію", а також прийом громадян на військову службу за контрактом.

З моменту оголошення мобілізації виїзд військовозобов`язаних та громадян призовного віку з місця постійного проживання без дозволу керівника районного (міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки забороняється.

У зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до пункту 20 частини першої статті 106 Конституції України, Закону України «Про правовий режим воєнного стану», Указом Президента України від 24.02.2022 № 64/2022 постановлено ввести в Україні воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24.02.2022 строком на 30 діб.

Згідно з п.2 та п.3 Указу Президента України № 64/2022 військовому командуванню разом із Міністерством внутрішніх справ України, іншими органами виконавчої влади, органами місцевого самоврядування надано право запроваджувати та здійснювати передбачені Законом України «Про правовий режим воєнного стану» заходи і повноваження, необхідні для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави.

Надалі неодноразово строк дії воєнного часу продовжувався, зокрема, Указом Президента України від 14.03.2022 № 133/2022, затвердженим Законом України від 14.03.2022 № 7168; Указом Президента України від 19.04.2022 № 7300, затвердженим Законом України від 21.04.2022 № 2212-IX; Указом Президента України від 17.05.2022 № 341/2022, затвердженим Законом України від 22.05.2022 № 2263-IX; Указом Президента України від 12.08.2022 № 573/2022, затвердженим Законом України від 15.08.2022 № 2500-IX; Указом Президента України від 07.11.2022 № 757/2022, затвердженим Законом України 16.11.2022 № 2738-IX; Указом Президента України від 06.02.2023 № 58/2023, затвердженим Законом України від 07.02.2023 № 2915-IX,та продовжений до теперішнього часу.

Крім того, Указом Президента України від 24.02.2022 року №69/2022 «Про загальну мобілізацію» постановлено оголосити та провести загальну мобілізацію.

У зв`язку із введенням в Україні воєнного стану тимчасово, на період дії правового режиму воєнного стану, можуть обмежуватися конституційні права і свободи людини і громадянина, передбачені статтями 30, 34, 38, 39, 41 44, 53 Конституції України, а також вводитися тимчасові обмеження прав і законних інтересів юридичних осіб в межах та обсязі, що необхідні для забезпечення можливості запровадження та здійснення заходів правового режиму воєнного стану, які передбачені частиною першою статті 8 Закону України «Про правовий режим воєнного стану».

Відповідно до статті 1 Закону України «Про правовий режим воєнного стану» від 12.05.2015 року №389-VIII воєнний стан - це особливий правовий режим, що вводиться в Україні або в окремих її місцевостях у разі збройної агресії чи загрози нападу, небезпеки державній незалежності України, її територіальній цілісності та передбачає надання відповідним органам державної влади, військовому командуванню, військовим адміністраціям та органам місцевого самоврядування повноважень, необхідних для відвернення загрози, відсічі збройної агресії та забезпечення національної безпеки, усунення загрози небезпеки державній незалежності України, її територіальній цілісності, а також тимчасове, зумовлене загрозою, обмеження конституційних прав і свобод людини і громадянина та прав і законних інтересів юридичних осіб із зазначенням строку дії цих обмежень.

Згідно ч.9. ст.1 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» від 25.03.1992 року №2232-XII щодо військового обов`язку громадяни України поділяються на такі категорії:

допризовники - особи, які підлягають приписці до призовних дільниць;

призовники - особи, приписані до призовних дільниць;

військовослужбовці - особи, які проходять військову службу;

військовозобов`язані - особи, які перебувають у запасі для комплектування Збройних Сил України та інших військових формувань на особливий період, а також для виконання робіт із забезпечення оборони держави;

резервісти - особи, які проходять службу у військовому резерві Збройних Сил України, інших військових формувань і призначені для їх комплектування у мирний час та в особливий період.

Згідно зі статтею 1 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» №3543-ХІ в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин (далі за текстом - Закон №3543-ХІІ) визначено, що мобілізація - комплекс заходів, здійснюваних з метою планомірного переведення національної економіки, діяльності органів державної влади, інших державних органів, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ і організацій на функціонування в умовах особливого періоду, а Збройних Сил України, інших військових формувань, Оперативно-рятувальної служби цивільного захисту - на організацію і штати воєнного часу. Мобілізація може бути загальною або частковою та проводиться відкрито чи приховано.

Статтею 22 Закону №3543-ХІІ визначені обов`язки громадян щодо мобілізаційної підготовки та мобілізації, зокрема громадяни зобов`язані з`являтися за викликом до територіального центру комплектування та соціальної підтримки для взяття на військовий облік військовозобов`язаних чи резервістів, визначення їх призначення на особливий період.

Відповідно до частини 6 статті 22 Закону №3543-ХІІ, громадянам, які перебувають на військовому обліку, з моменту оголошення мобілізації забороняється зміна місця проживання без дозволу посадової особи, визначеної у частині третій цієї статті.

На час виникнення спірних правовідносин в Україні діяв воєнний стан та оголошено загальну мобілізацію, а тому конституційне право громадян України на вільне залишення території України обмежується законодавством.

Правилами перетинання державного кордону України, затвердженими постановою Кабінету Міністрів України від 27 січня 1995 року №57 (далі за текстом - Правила) визначено порядок перетинання громадянами України державного кордону.

Згідно ч. 2 Правил перетинання громадянами України (далі - громадяни) державного кордону здійснюється в пунктах пропуску через державний кордон та пунктах контролю (далі - пункти пропуску), якщо інше не передбачено законом, за одним з таких документів, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну:

1) паспорт громадянина України для виїзду за кордон;

2) дипломатичний паспорт;

3) службовий паспорт;

4) проїзний документ дитини (чинний протягом строку, на який він виданий);

5) посвідчення особи моряка;

6) посвідчення члена екіпажу.

У передбачених міжнародними договорами або законодавством України випадках перетинання громадянином державного кордону здійснюється також за іншими документами. У такому разі прикордонний контроль здійснюється у порядку, який застосовується під час надання громадянином паспортних документів.

У випадках, визначених законодавством, для перетинання державного кордону громадяни крім паспортних документів повинні мати також підтверджуючі документи.

Постановою КМ України від 02 вересня 2022 року №992 внесено зміни до Правил перетинання державного кордону громадянами України та доповнено дані Правила пунктом 2-12 такого змісту:

"2-12. У разі введення на території України воєнного стану громадяни України чоловічої статі віком від 18 до 60 років мають право перетинати державний кордон України, якщо вони прямують для роботи на морських суднах, суднах внутрішнього плавання у складі екіпажів таких суден або для проходження практичної підготовки на суднах.

1) курсанти закладів освіти:

посвідчення особи моряка;

довідку від закладу освіти щодо направлення курсанта для проходження практичної підготовки на судні під українським або іноземним прапором;

військово-облікові документи з відповідними відмітками районного (об`єднаного районного), міського (районного у містах, об`єднаного міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки;

2) особи, які прямують для роботи на суднах у складі екіпажів суден, що здійснюють рейси до/з морських портів України, та які здобули відповідну освіту та кваліфікацію до 24 лютого 2022 р., і випускники закладів освіти, які завершили навчання у період воєнного стану:

посвідчення особи моряка;

суднову роль (список осіб суднового екіпажу) (crew list);

підтвердження від Адміністрації судноплавства про отримання копій освітніх і кваліфікаційних документів;

3) інші особи, які прямують для роботи на морських суднах, суднах внутрішнього плавання у складі екіпажів таких суден та які здобули відповідну освіту та кваліфікацію до 24 лютого 2022 р., і випускники закладів освіти, які завершили навчання у період воєнного стану:

посвідчення особи моряка;

підтвердження від Адміністрації судноплавства про отримання копій освітніх і кваліфікаційних документів;

військово-облікові документи з відповідними відмітками районного (об`єднаного районного), міського (районного у містах, об`єднаного міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки.

Особи, зазначені у підпункті 3 цього пункту, під час перетину державного кордону України повинні мати трудовий договір (контракт) для роботи на морському судні, судні внутрішнього плавання або лист від судновласника, оператора судна про намір укласти з громадянином України трудовий договір (контракт) для роботи на морському судні, судні внутрішнього плавання.

Адміністрація судноплавства у дводенний строк з моменту отримання завірених копій документів від осіб, зазначених в абзаці першому цього пункту (крім курсантів закладів освіти), видає таким особам підтвердження про отримання копій освітніх і кваліфікаційних документів у довільній формі за підписом Голови Адміністрації судноплавства або його заступника, яке містить гербову печатку або на яке накладено кваліфікований електронний підпис.

Особи, зазначені у підпункті 3 цього пункту, після отримання від Адміністрації судноплавства підтвердження про отримання копій освітніх і кваліфікаційних документів, а також особи, зазначені у підпункті 1 цього пункту, які досягли віку від 18 до 60 років та отримали довідку від закладу освіти щодо направлення курсанта для проходження практичної підготовки на судні під українським або іноземним прапором, зобов`язані особисто в семиденний строк повідомити відповідним органам, де вони перебувають на військовому обліку, та отримати дозвіл на виїзд з місця проживання від керівника відповідного районного (міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки (військовозобов`язані та резервісти СБУ, Служби зовнішньої розвідки України - дозвіл відповідного керівника) для пред`явлення уповноваженим службовим особам Держприкордонслужби під час перетину кордону.

На виконання вищевказаних приписів, позивач отримав від Державної служби морського і внутрішнього водного транспорту та судноплавства України (надалі - Адміністрація судноплавства) Підтвердження про отримання копій освітніх і кваліфікаційних документів моряка від 10.01.2023 року. Вищевказаним документом підтверджено, що позивач здобув відповідну кваліфікацію до 24 лютого 2022 року.

Відповідно до ст.15 Закону України «Про звернення громадян» органи державної влади, місцевого самоврядування та їх посадові особи, керівники та посадові особи підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, об`єднань громадян, до повноважень яких належить розгляд заяв (клопотань), зобов`язані об`єктивно і вчасно розглядати їх, перевіряти викладені в них факти, приймати рішення відповідно до чинного законодавства і забезпечувати їх виконання, повідомляти громадян про наслідки розгляду заяв (клопотань).

Відповідно до приписів п. 9 Положення про територіальні центри комплектування та соціальної підтримки, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 23 лютого 2022 р. №154, відповідно до покладених на них завдань:

оформлюють та видають військово-облікові документи призовникам, військовозобов`язаним та резервістам;

розглядають звернення військовослужбовців, працівників та членів їх сімей, а також громадян з питань, що належать до компетенції територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки, а також ведуть прийом громадян, які звертаються із зазначених питань. видають необхідні довідки та інші документи.

Суд погоджується з доводами позивача щодо неналежного розгляду по суті його звернення від 16.02.2023 року та клопотання від 01.03.2023 року, оскільки жодного рішення (про видачу дозволу на виїзд з місця проживання або мотивованої відмови у видачі такого дозволу) відповідачем не прийнято. Натомість, відповідач зазначив, що підставою для видачі дозволу на виїзд з місця проживання вважається наказ керівника навчального закладу та довідка про направлення за межі держави для роботи на морських суднах або для проходження практичної підготовки на суднах.

Тому вимогу позивача про визнання бездіяльності відповідача протиправною суд вважає обґрунтованою та такою, що підлягає задоволенню.

Водночас суд враховує, що позивач при зверненні 16.02.2023 р. до відповідача із заявою на отримання дозволу на виїзд з місця проживання надав Підтвердження про отримання копій освітніх і кваліфікаційних документів моряка від 10.01.2023 року, яке дійсне протягом 30 днів з дати видачі, про що зазначено у самому Підтвердженні, тобто до 09.02.2023 року.

Крім того, пункт 2-12 Правил вимагає від осіб, зазначених у підпункті 3 цього пункту, після отримання від Адміністрації судноплавства підтвердження про отримання копій освітніх і кваліфікаційних документів особисто в семиденний строк повідомити відповідним органам, де вони перебувають на військовому обліку, та отримати дозвіл на виїзд з місця проживання від керівника відповідного районного (міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки для пред`явлення уповноваженим службовим особам Держприкордонслужби під час перетину кордону.

У свою чергу позивач зазначеного семиденного строку не дотримався.

Також суд звертає увагу на те, що згідно вищевказаного Повідомлення Адміністрації судноплавства від 10.01.2023 року позивач здобув відповідну кваліфікацію до 24 лютого 2022 року. Разом з тим, документ, що підтверджує здобуття позивачем фахової освіти датований 01.07.2022р., а диплом та підтвердження до диплому датовані 03.08.2022 року, що не узгоджується з написом про здобуття позивачем відповідної кваліфікації до 24.02.2022 року.

За викладених обставин, суд дійшов висновку, що прийняття рішення за зверненням позивача про видачу дозволу на виїзд з місця проживання належить до дискреційних повноважень відповідача. Тому вимогу позивача про зобов`язання відповідача розглянути надані документи та прийняти належне рішення про надання йому довідки (дозволу) на виїзд з місця проживання від керівника районного (міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки, для пред`явлення уповноваженим службовим особам Держприкордонслужби, під час перетину державного кордону України в умовах дії правового режиму воєнного стану призовниками слід задовольнити частково, шляхом зобов`язання відповідача повторно розглянути заяву позивача від 16.02.2023 року з доданими документами та прийняти вмотивоване рішення про надання дозволу на виїзд з місця проживання або відмову в цьому.

Частиною 1 ст.77 КАС України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення.

Відповідно до ч. 2 ст.77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Згідно ст.90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

За викладених обставин, суд дійшов висновку про часткове задоволення позову.

Щодо розподілу судових витрат, суд зазначає наступне.

Відповідно до ч.1 ст.139 КАС України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Виходячи з того, що відповідачем допущена протиправна бездіяльність, а вимога про зобов`язання вчинити певні дії є похідною вимогою від першої, понесені позивачем судові витрати слід стягнути з відповідача.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 2, 5-6, 9, 72, 77, 90, 139, 241-246, 262, 293 КАС України, суд,

ВИРІШИВ:

Адміністративний позов ОСОБА_1 (адреса: АДРЕСА_1 , р.н.о.к.п.п. НОМЕР_3 ) до Київського районного територіального центру комплектування та соціальної підтримки м. Одеса (адреса: вул.Академіка Філатова, 15а, м. Одеса, 65080) - задовольнити частково.

Визнати протиправною бездіяльність Київського районного територіального центру комплектування та соціальної підтримки м. Одеса щодо не розгляду по суті заяви ОСОБА_1 від 16.02.2023 року.

Зобов`язати Київський районний територіальний центр комплектування та соціальної підтримки м. Одеса повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 16.02.2023 року від 16.02.2023 року з доданими документами та прийняти вмотивоване рішення про надання дозволу на виїзд з місця проживання або відмову в цьому.

Стягнути з Київського районного територіального центру комплектування та соціальної підтримки м. Одеса за рахунок його бюджетних асигнувань на користь ОСОБА_1 судовий збір у сумі 1073,60 грн.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення до П`ятого апеляційного адміністративного суду.

Суддя В.В. Андрухів