Справа № 520/3918/22
Суддя: Мельнікова Л.В.
Дата ухвалення: 2023-09-12 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Головуючий І інстанції: Котеньов О.Г.

12 вересня 2023 р.Справа № 520/3918/22
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

Головуючого судді: Мельнікової Л.В.,

Суддів: Бегунца А.О. , Рєзнікової С.С. ,

за участю секретаря судового засідання Колесник О.Е.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду у місті Харкові справу за апеляційною скаргою Департаменту містобудування та архітектури Харківської обласної державної адміністрації на рішення Харківського окружного адміністративного суду від 01 березня 2023 року по справі за адміністративним позовом Керівника Чугуївської окружної прокуратури Харківської області в інтересах держави в особі Міністерства культури та інформаційної політики України до Департаменту містобудування та архітектури Харківської обласної державної адміністрації, Харківської обласної державної адміністрації про зобов`язання вчинити певні дії, -

В с т а н о в и в:

18.02.2022 року позивач керівник Чугуївської окружної прокуратури Харківської області звернувся до суду з позовом, яким просить:

- зобов`язати Харківську обласну державну адміністрацію укласти з Департаментом архітектури та містобудування Харківської обласної державної адміністрації охоронний договір щодо нежитлової будівлі «Г-2» площею 559,5 кв. м, що належить до об`єкта культурної спадщини - пам`ятки національного значення «Військове училище», розташованої за адресою: м. Чугуїв, пл. Соборна, 2, Харківська область, відповідно до Порядку укладення охоронних договорів на пам`ятки культурної спадщини, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 28.12.2001 року № 1768 (далі Порядок № 1768);

- зобов`язати Харківську обласну державну адміністрацію укласти з Департаментом архітектури та містобудування Харківської обласної державної адміністрації охоронний договір щодо нежитлової будівлі «Б-1» площею 171,2 кв. м, що належить до об`єкта культурної спадщини - пам`ятки національного значення «Військове училище», розташованої за адресою: м. Чугуїв, пл. Соборна, 2, відповідно до Порядку № 1768;

- зобов`язати Харківську обласну державну адміністрацію укласти з Департаментом архітектури та містобудування Харківської обласної державної охоронний договір щодо нежитлової будівлі «В-1» площею 175,1 кв. м, що належить до об`єкту культурної спадщини - пам`ятки національного значення «Військове училище», розташованої за адресою: м. Чугуїв, пл. Соборна, 2, відповідно до Порядку № 1768;

- зобов`язати Харківську обласну державну адміністрацію привести до належного стану будівлю літ. «А-1-3-6», що належить до об`єкта культурної спадщини - пам`ятки національного значення «Військове училище», розташованої за адресою: м. Чугуїв, пл. Соборна, 2, шляхом здійснення консерваційних, реставраційних та протиаварійних робіт.

В обґрунтування вимог позивач зазначає, що Чугуївською окружною прокуратурою Харківської області установлено порушення інтересів держави у сфері дотримання законодавства про охорону культурної спадщини. У власності Харківської обласної державної адміністрації перебуває пам`ятка архітектури національного значення «Військове училище», що розташовано за адресою : вул. Соборна, 2, м. Чугуїв, Харківська область. За вказаною адресою розташовано 4 нежитлових приміщення, які входять до складу майна, а саме: будівля літ. «Г-2» площею 559,5 кв. м, нежитлова будівля літ. «Б-1» площею 171,2 кв.м., нежитлова будівля літ. «А-1-3-6» площею, 9206,9 кв.м., нежитлова будівля літ «В-1» площею 175,1 кв.м., проте охоронні договори щодо збереження вказаної пам`ятки архітектури, не укладено, окрім охоронного договору на нежитлову будівлю літ. «А-1-3-6» площею, 9206,9 кв.м. Проте, на даний час нежитлова будівля літ. «А-1-3-6» перебуває у зруйнованому стані, що свідчить про необхідність вжити невідкладних заходів для її збереження, шляхом здійснення консерваційних, реставраційних та протиаварійних робіт.

Заперечуючи проти вимог позивача, у відзиві на адміністративний позов Департамент містобудування та архітектури Харківської обласної державної адміністрації та Харківська обласна державна адміністрація зазначають, що будівлі літ. «А-1-3-6», літ. «Б-1», літ. «Г-2», літ. «В-1» за адресою: Харківська область, м. Чугуїв, пл. Соборна, 2 знаходяться на балансі Департаменту містобудування та архітектури Харківської обласної державної адміністрації. Відповідно до постанови Ради Міністрів УРСР від 24.08.1963 року № 970 на державний облік прийнято пам`ятку архітектури національного значення «Військове училище» під охоронним номером 704 (сучасна адреса: Харківська область, м. Чугуїв, пл. Соборна, 2). Зазначена пам`ятка не занесена до Державного реєстру нерухомих пам`яток України.

Також, відповідачі зазначають, що пам`яткою «Військове училище» є будівля літ. «А-1-3-6» за адресою: Харківська область, м. Чугуїв, пл. Соборна, 2, а будівлі літ. «Г-2», літ. «В-1» відносяться до цінної історичної забудови. Зокрема на сьогодні, будівлі літ. «Б-1», літ. «Г-2», літ. «В-1» за вищевказаною адресою статусу пам`яток архітектури національного або місцевого значення не мають. З огляду на вищезазначене та враховуючи те, що будівлі «Б-1», літ. «Г-2», літ. «В-1» не занесені до Державного реєстру нерухомих пам`яток України, не мають статусу пам`яток архітектури національного або місцевого значення та не є пам`яткою архітектури, а вважаються цінною історичною забудовою, укладання охоронних договорів неможливе у зв`язку з відсутністю самого предмету договору, а саме пам`ятки архітектури, правовий режим якої відрізняється від інших матеріальних об`єктів.

Крім того, відповідачі зазначили, що прокурору достатньо дотриматися порядку, передбаченого ст. 23 Закону України від 14.10.2014 року № 1697-VII «Про прокуратуру» (далі Закон № 1697-VII), і якщо компетентний орган протягом розумного строку після отримання повідомлення самостійно не звернувся до суду з позовом в інтересах держави, то це є достатнім аргументом для підтвердження його бездіяльності. Якщо прокурору відомо причини такого не звернення, він обов`язково повинен зазначати їх в обґрунтування підстав для представництва, яке міститься в позові, але якщо з відповіді компетентного органу на звернення прокурора такі причини з`ясувати неможливо чи такої відповіді взагалі не отримано, то це не є підставою вважати звернення прокурора необґрунтованим. Наявність обставин, що свідчать про відсутність у прокурора підстав для представництва інтересів держави, а отже і права на звернення до суду, є перешкодою для розгляду справи по суті. Також, прокурор не вказав причини, які перешкоджають захисту інтересів держави належним суб`єктом, і які є підставами для звернення прокурора до суду.

У відповіді на відзив прокурор наголошував на тому, що нежитлові приміщення літ. «Б-1», літ. «Г-2», літ. «В-1», розташовані за адресою: Харківська область, м. Чугуїв, пл. Соборна, 2, перебувають на державному обліку як пам`ятка архітектури національного значення «Училище», охоронний номер № 704, прийнята на облік постановою Ради Міністрів УРСР від 24.08.1963 року № 970. Зазначена пам`ятка не занесена до Державного реєстру нерухомих пам`яток України. Згідно з відповіді Департаменту містобудування та архітектури Харківської обласної державної адміністрації, наданого за дорученням Харківської обласної державної адміністрації, розпорядженням голови обласної державної адміністрації від 05.06.2001 року № 369 вказана пам`ятка передана до сфери управління Харківської обласної державної адміністрації. Повноваження з управління зазначеного об`єкту з 2013 року покладені на Департамент містобудування та архітектури облдержадміністрації. Також Департаментом як органом охорони культурної спадщини фактичного підтверджено, що будівлі літ. « Б-1», літ. «Г-2», літ. «В-1» мають статус та охороняються державою, та зазначено, що у 2022 році останній планував виступити замовником на коригування існуючої облікової документації, у тому числі розроблені паспортів та облікових карток. Окрім того, прокурор зазначив, що до схеми розміщення будівель на земельній ділянці, паспорту на пам`ятку архітектори та містобудування національного значення за вище зазначеною адресою, пам`ятка архітектури «Військове училище» складається з чотирьох окремих будівель, а саме: «Г-2» площею 559,5 кв. м, літ. «Б-1» площею 171,2 кв.м., літ. «В-1» площею 175,1 кв.м. Враховуючи вищевикладене, зазначені нежитлові приміщення в силу вимог п.3 Прикінцевих положень Закону України від 08.06.2000 року № 1805-III «Про охорону культурної спадщини» (далі Закон № 1805-III) та відповідно до паспорту, облікової карти є пам`ятниками архітектури та містобудування національного значення.

Рішенням Харківського окружного адміністративного суду від 01.03.2023 року задоволено адміністративний позов керівника Чугуївської окружної прокуратури Харківської області.

Так, судовим рішенням зобов`язано Харківську обласну державну адміністрацію укласти з Департаментом архітектури та містобудування Харківської обласної державної адміністрації охоронний договір щодо нежитлової будівлі «Г-2» площею 559,5 кв. м, що належить до об`єкта культурної спадщини - пам`ятки національного значення «Військове училище», розташованої за адресою: м. Чугуїв, пл. Соборна, 2, Харківська область на умовах і в порядку, визначеними постановою Кабінету Міністрів України від 28.12.2001 року № 1768.

Зобов`язано Харківську обласну державну адміністрацію укласти з Департаментом архітектури та містобудування Харківської обласної державної адміністрації охоронний договір щодо нежитлової будівлі «Б-1» площею 171,2 кв. м, що належить до об`єкта культурної спадщини - пам`ятки національного значення «Військове училище», розташованої за адресою: м. Чугуїв, пл. Соборна, 2, на умовах і в порядку, визначеними постановою Кабінету Міністрів України від 28.12.2001 року № 1768.

Зобов`язано Харківську обласну державну адміністрацію укласти з Департаментом архітектури та містобудування Харківської обласної державної адміністрації охоронний договір щодо нежитлової будівлі «В-1» площею 175,1 кв. м, що належить до об`єкту культурної спадщини - пам`ятки національного значення «Військове училище», розташованої за адресою: м. Чугуїв, пл. Соборна, 2, на умовах і в порядку, визначеними постановою Кабінету Міністрів України від 28.12.2001 року № 1768.

Зобов`язано Харківську обласну державну адміністрацію привести до належного стану будівлю літ. «А-1-3-6», що належить до об`єкта культурної спадщини - пам`ятки національного значення «Військове училище», розташованої за адресою: м. Чугуїв, пл. Соборна, 2, шляхом здійснення консерваційних, реставраційних та протиаварійних робіт.

Висновок суду вмотивований тим, що прокурором доведено правомірність самостійного звернення до суду в інтересах держави в особі Міністерства культури та інформаційної політики України, оскільки Мінкульт своєчасно та самостійно таке право не реалізувало.

Крім того, суд зазначив, що «Військове училище» входить до ансамблю центральної площі міста, що сформувався з 1831 по 1847 як центр військового поселення. Будівлю зведено у стилі класицизм. Загальна площа становить 11983,1 кв. м. Утім, охоронний договір укладено лише на нежитлову будівлю літ. «А-1-3-6» площею 9206,9 кв.м, при цьому Департаментом містобудування та архітектури фактично підтверджено листом від 19.01.2022 року № 01-04/864-1/173, що в 2022 році було заплановано виступити замовником на коригування існуючої облікової документації у тому числі розроблення паспортів та облікових карток на будівлі літ. «Г-2», літ. «В-2», літ. «Б-1».

Також, суд зазначив, що з метою збереження пам`ятки потрібно зобов`язати Харківську обласну державну адміністрацію привести до належного стану будівлю літ. А-1-3-6, що належить до об`єкта культурної спадщини - пам`ятки національного значення Військове училище, розташованої за адресою: м. Чугуїв, пл. Соборна, 2, шляхом здійснення консерваційних, реставраційних та протиаварійних робіт.

Не погоджуючись із судовим рішенням, в апеляційній скарзі Департамент містобудування та архітектури Харківської обласної державної адміністрації, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просить його скасувати та ухвалити нове, яким відмовити у задоволенні позовних вимог у повному обсязі.

Аргументи, наведені відповідачем в обґрунтування вимог апеляційної скарги, фактично аналогічні наведеному у відзиві на позов.

У відзиві на апеляційну скаргу позивач просить залишити її без задоволення, а рішення суду, - без змін.

За приписами ст. 308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги (ч. 1 ст. 308). Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язкової підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права (ч. 2 ст. 308).

Заслухавши суддю-доповідача, переглянувши судове рішення в межах доводів та вимог апеляційної скарги, перевіривши повноту встановлення судом фактичних обставин справи та правильність застосування ним норм матеріального та процесуального права, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, а судове рішення відповідно до положень ст. 316 КАС України слід залишити без змін, з наступних підстав.

Судом установлено, що Чугуївська окружна прокуратура листом від 31.08.2021 № 63-4517 вих - 21 звернулась до Харківської обласної державної адміністрації, у якому просила надати інформацію про пам`ятку архітектури національного значення «Військове училище», яке розташовано за адресою : Харківська область, м. Чугуїв, пл. Соборна, 2, а саме надати завірені копії облікової документації на вказані об`єкти культурної спадщини, надати копію охоронного договору на вказаний об`єкт культурної спадщини та які заходи вжиті для поліпшення стану вказаної пам`ятки, або планується вжити та в який термін (т. 1, а.с. 23).

Листом від 01.10.2022 №01-04-505-11/950 Департамент містобудування та архітектури Харківської обласної державної адміністрації, повідомив Чугуївську окружну прокуратуру, що розпорядження голови обласної державної адміністрації від 05.06.2001 року № 369 вказана пам`ятка передана до сфери управління Харківської обласної державної адміністрації. Повноваження з управління зазначено об`єкту, покладені на Управління містобудування та архітектури облдержадміністрації (з 2013 Департамент містобудування та архітектури облдержадміністрації). Останні реставраційні роботи виконувались протягом 2004-2009, в результаті чого частина відремонтованих приміщень передана в користування КЗ «Художній меморіальний музей І.Ю. Репіна» Харківської обласної ради (т. 1, а.с. 24).

Рішенням ХХІІ сесії VII скликання Харківської обласної ради від 05.12.2019 року № 1168-VII надана згода на прийняття з державної власності у спільну власність територіальних громад сіл, селищ, міст області нежитлових будівель літ. «А-1-3-6» та літ. «Б-1», розташованих за адресою: Харківська область, місто Чугуїв, площа Соборна,2 (т. 1, а.с. 79).

Відповідно до охоронного договору на пам`ятку культурної спадщини від б/д № б/н укладеного між Департаментом містобудування та архітектури Харківської обласної державної адміністрації (орган охорони) та Харківської обласною державною адміністрацією (уповноважений орган), уповноважений орган бере на себе зобов`язання щодо охорони нежитлової будівлі літ. «А-1-3-6» загальною площею 9206,9 м. кв. пам`ятки архітектури національного значення «Училище», прийняте на облік постановою Ради Міністрів УРСР від 24.08.1963 року № 970, охоронний №704, за адресою: Харківська область, місто Чугуїв, площа Соборна, 2 (т. 1, а.с. 25-26).

Листом від 05.01.2022 року № 92/45-2 Міністерство культури та інформаційної політики України повідомило прокуратору про погодження вказаного охоронного договору на архітектурну пам`ятку архітектури національного значення «Училище» листом № 1293/6.11.6 від 16.12.2021 року.

Чугуївська окружна прокуратура листом від 17.12.2021 року № 63-7228 вих-21 звернулась до відповідачів, в якому просила надати інформацію про пам`ятку архітектури національного значення «Військове училище», а саме: чи внесена зазначена пам`ятка до Державного реєстру нерухомих пам`яток України; чи розроблялися паспорти та облікові карти на пам`ятку архітектури національного значення «Військове училище», зокрема, на інші частини вказаної пам`ятки, а саме нежитлові будівлі літ. «Г-2» площею 559,5 кв. м, літ. «Б-1» площею 171,2 кв.м., літ. «В-1» площею 175,1 кв.м. (т. 1, а.с.51-52)

Відповідно до листа Департаменту містобудування та архітектури Харківської обласної державної адміністрації від 19.01.2022 року № 01-04/864-1/173, в 2022 році Департамент планував виступити замовником на коригування існуючої облікової документації у тому числі розроблення паспортів та облікових карток на будівлі літ. «Г-2», літ. «В-2», літ. «Б-1». Крім того, вказано, що з метою виявлення причини руйнування частини пам`ятки на замовлення Департаменту проведено обстеження пам`ятки сертифікованими фахівцями, по результатам складений відповідний звіт, виконання протиаварійних робіт заплановано на 2022 рік (т. 1, а.с. 65).

Погоджуючись з висновком суду першої інстанції, колегія суддів зазначає, що згідно з ч. 1 ст. 23 Закону № 1697-VII визначено, що представництво прокурором інтересів громадянина або держави в суді полягає у здійсненні процесуальних та інших дій, спрямованих на захист інтересів громадянина або держави у випадках та порядку, встановлених законом.

Відповідно до ч. 3 ст. 23 Закону № 1697-VII прокурор здійснює представництво в суді законних інтересів держави у разі порушення або загрози порушення інтересів держави, якщо захист цих інтересів не здійснює або неналежним чином здійснює орган державної влади, орган місцевого самоврядування чи інший суб`єкт владних повноважень, до компетенції якого віднесені відповідні повноваження, а також у разі відсутності такого органу. Наявність таких обставин обґрунтовується прокурором у порядку, передбаченому частиною четвертою цієї статті.

Аналіз ч. 3 ст. 23 Закону № 1697-VII дає підстави стверджувати, що прокурор може представляти інтереси держави в суді лише в одному з двох випадків:

1) якщо захист цих інтересів не здійснює або неналежним чином здійснює орган державної влади, орган місцевого самоврядування чи інший суб`єкт владних повноважень, до компетенції якого віднесені відповідні повноваження;

2) у разі відсутності такого органу.

Перший «виключний випадок» передбачає наявність органу, який може здійснювати захист інтересів держави самостійно, а другий - відсутність такого органу. Однак підстави представництва інтересів держави прокуратурою у цих двох випадках істотно відрізняються.

У першому випадку прокурор набуває право на представництво, якщо відповідний суб`єкт владних повноважень не здійснює захисту або здійснює неналежно.

«Не здійснення захисту» виявляється в усвідомленій пасивній поведінці уповноваженого суб`єкта владних повноважень - він усвідомлює порушення інтересів держави, має відповідні повноваження для їх захисту, але всупереч цим інтересам за захистом до суду не звертається.

«Здійснення захисту неналежним чином» виявляється в активній поведінці (сукупності дій та рішень), спрямованій на захист інтересів держави, але яка є неналежною.

«Неналежність» захисту може бути оцінена з огляду на встановлений порядок захисту інтересів держави, який серед іншого включає досудове з`ясування обставин порушення інтересів держави, обрання способу їх захисту та ефективне здійснення процесуальних прав позивача.

Таким чином, захищати інтереси держави повинні насамперед відповідні суб`єкти владних повноважень, а не прокурор. Щоб інтереси держави не залишилися незахищеними, прокурор виконує субсидіарну роль, замінює в судовому провадженні відповідного суб`єкта владних повноважень, який всупереч вимог закону не здійснює захисту або робить це неналежно. У кожному такому випадку прокурор повинен навести (а суд перевірити) причини, які перешкоджають захисту інтересів держави належним суб`єктом, і які є підставами для звернення прокурора до суду.

Прокурор не може вважатися альтернативним суб`єктом звернення до суду і замінювати належного суб`єкта владних повноважень, який може і бажає захищати інтереси держави.

Зазначений висновок узгоджується з правовою позицією, що міститься, зокрема, у постановах Верховного Суду від 25.04.2018 року у справі № 806/1000/17, від 19.07.2018 року у справі № 822/1169/17, від 10.04.2019 року у справі № 813/661/17, від 28.04.2021 року по справі № 160/13338/20.

Відповідно до ч. 4 ст. 23 Закону № 1697-VII наявність підстав для представництва має бути обґрунтована прокурором у суді. Прокурор здійснює представництво інтересів громадянина або держави в суді виключно після підтвердження судом підстав для представництва.

Виключними випадками, за яких прокурор може здійснювати представництво інтересів держави в суді, є порушення або загроза порушення інтересів держави.

У пункті 3 мотивувальної частини Рішення Конституційного Суду України від 08.04.1999 року № 3-рп/99 Конституційний Суд України, з`ясовуючи поняття «інтереси держави», зазначив, що інтереси держави відрізняються від інтересів інших учасників суспільних відносин. В основі перших завжди є потреба у здійсненні загальнодержавних (політичних, економічних, соціальних та інших) дій, програм, спрямованих на захист суверенітету, територіальної цілісності, державного кордону України, гарантування її державної, економічної, інформаційної, екологічної безпеки, охорону землі як національного багатства, захист прав усіх суб`єктів права власності та господарювання тощо.

У пункті 4 вказаного Рішення передбачено, що інтереси держави можуть збігатися повністю, частково або не збігатися зовсім з інтересами державних органів, державних підприємств та організацій. Із врахуванням того, що «інтереси держави» є оціночним поняттям, прокурор чи його заступник у кожному конкретному випадку самостійно визначає з посиланням на законодавство, на підставі якого подається позов, в чому саме відбулося чи може відбутися порушення матеріальних або інших інтересів держави, обґрунтовує у позовній заяві необхідність їх захисту та зазначає орган, уповноважений державою здійснювати відповідні функції у спірних відносинах.

Вказані висновки Конституційний Суд України зробив у контексті офіційного тлумачення Арбітражного процесуального кодексу України, який уже втратив чинність. Однак, висловлене Судом розуміння поняття «інтереси держави» має самостійне значення і може застосовуватися для тлумачення цього ж поняття, вжитого у ст. 23 Закону № 1697-VII.

Відтак, «інтереси держави» охоплюють широке і водночас чітко не визначене коло законних інтересів, які не піддаються точній класифікації, а тому їх наявність повинна бути предметом самостійної оцінки суду у кожному випадку звернення прокурора з позовом. Надмірна формалізація «інтересів держави», особливо у сфері публічних правовідносин, може призвести до необґрунтованого обмеження повноважень прокурора на захист суспільно значущих інтересів там, де це дійсно потрібно.

Аналогічна правова позиція викладена у постановах Верховного Суду від 25.04.2018 року у справі № 806/1000/17, від 19.09.2019 року у справі № 815/724/15, від 17.10.2019 року у справі № 569/4123/16-а.

Таким чином, враховуючи вищевикладене, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що в даному випадку прокурором доведено правомірність самостійного звернення до суду в інтересах держави в особі Міністерства культури та інформаційної політики України, оскільки Мінкульт своєчасно та самостійно таке право не реалізувало.

Відповідно до ч. ч. 4, 5 ст. 54 Конституції України культурна спадщина охороняється законом. Держава забезпечує збереження історичних пам`яток та інших об`єктів, що становлять культурну цінність, вживає заходів для повернення в Україну культурних цінностей народу, які перебувають за її межами. Правові, організаційні, соціальні та економічні відносини у сфері охорони культурної спадщини з метою її збереження, використання об`єктів культурної спадщини у суспільному житті, захисту традиційного характеру середовища в інтересах нинішнього і майбутніх поколінь регулюються Законом № 1805-III.

Згідно з ч. 1 ст. 1 Закону № 1805-III пам`ятка культурної спадщини - об`єкт культурної спадщини, який занесено до Державного реєстру нерухомих пам`яток України, або об`єкт культурної спадщини, який взято на державний облік відповідно до законодавства, що діяло до набрання чинності цим Законом, до вирішення питання про включення (невключення) об`єкта культурної спадщини до Державного реєстру нерухомих пам`яток України.

Відповідно до п. 3 Прикінцевих положень Закону № 1805-III об`єкти, включені до списків (переліків) пам`яток історії та культури відповідно до Закону Української PCP «Про охорону і використання пам`яток історії та культури», визнаються пам`ятками відповідно до цього Закону.

Відповідно до положень ч. 3 ст. 17 Закону Української РСР «Про охорону і використання пам`яток історії та культури», перелік пам`яток місцевого значення затверджуються виконавчими комітетами обласних, міських (міст республіканського підпорядкування) Рад народних депутатів.

Статтею 23 Закону № 1805-III передбачено, що усі власники пам`яток, щойно виявлених об`єктів культурної спадщини чи їх частин або уповноважені ними органи (особи) незалежно від форм власності на ці об`єкти зобов`язані укласти з відповідним органом охорони культурної спадщини охоронний договір.

При передачі пам`ятки, щойно виявленого об`єкта культурної спадщини чи її (його) частини у володіння, користування чи управління іншій особі істотною умовою договору про таку передачу є забезпечення особою, якій передається пам`ятка, щойно виявлений об`єкт культурної спадщини чи її (його) частина, збереження пам`ятки, щойно виявленого об`єкта культурної спадщини чи її (його) частини відповідно до вимог цього Закону та умов охоронного договору, укладеного власником або уповноваженим ним органом (особою) з відповідним органом охорони культурної спадщини.

Порядок укладання охоронних договорів та їхні типові форми затверджуються Кабінетом Міністрів України.

Відсутність охоронного договору не звільняє особу від обов`язків, що випливають із цього Закону.

Відповідно до п. 1 Порядку № 1768 охоронний договір встановлює режим використання пам`ятки культурної спадщини (далі-пам`ятка) чи її частини, у тому числі території, на якій вона розташована.

Згідно з п. 2 Порядку № 1768 власник пам`ятки чи її частини або уповноважений ним орган (особа) зобов`язаний не пізніше ніж через один місяць з моменту отримання пам`ятки чи її частини у власність або у користування укласти охоронний договір з відповідним органом охорони культурної спадщини.

Відповідно до п. 6 Порядку № 1768 до охоронного договору додаються:

1) акт технічного стану пам`ятки (форма якого затверджується центральним органом виконавчої влади у сфері охорони культурної спадщини) на момент укладення охоронного договору. Для ансамблів (комплексів) складається окремий акт на кожний їх об`єкт. Акт технічного стану поновлюється не рідше ніж раз на 5 років. Якщо стан пам`ятки значно змінився (після проведення ремонтних, реставраційних та інших робіт чи внаслідок дії чинників, що призвели до руйнування або пошкодження), - у п`ятиденний термін після його зміни;

2) опис культурних цінностей і предметів, які належать до пам`ятки, знаходяться на її території чи пов`язані з нею і становлять історичну, наукову, художню цінність, з визначенням місця і умов зберігання та використання;

3) план поверхів пам`яток-будівель і споруд (у масштабі 1:100);

4) план інженерних комунікацій та зовнішніх мереж (за наявності);

5) генеральний план земельної ділянки, на якій розташована пам`ятка (у масштабі 1:50, 1:100, 1:500, 1:1000 або 1:2000);

6) паспорт пам`ятки.

Таким чином, законом передбачено обов`язкове укладення власником або уповноваженим ним органом, користувачем пам`ятки чи її частини, охоронного договору з відповідним органом культурної спадщини після переходу права власності.

При цьому, саме юридичні або фізичні особи, у власності або користуванні яких перебувають об`єкти культурної спадщини чи їх частини, зобов`язані укласти з відповідним органом охорони культурної спадщини охоронний договір встановленого зразка, до якого мають бути додані додаткові документи.

Аналогічний висновок викладено Верховним Судом у постанові від 13.12.2018 року у справі № 826/4605/16.

Розпорядженням голови обласної державної адміністрації від 05.06.2001 року № 369 пам`ятка архітектури національного значення «Військове училище»» (охоронний № 704) за адресою: Харківська область, м. Чугуїв, пл. Соборна, 2, передана до сфери управління Харківської обласної державної адміністрації (т. 1, а.с. 24).

В матеріалах справи наявний паспорт та облікова карта на об`єкт культурної спадщини в яких зазначено, що «Військове училище» входить до ансамблю центральної площі міста, що сформувався з 1831 року по 1847 року як центр військового поселення. Будівлю зведено у стилі класицизм. Загальна площа становить 11983,1 кв. м (т.1, а.с. 35-50).

Разом з тим, охоронний договір укладено лише на нежитлову будівлю літ. «А-1-3-6» площею 9206,9 кв.м, при цьому Департаментом містобудування та архітектури фактично підтверджено листом від 19.01.2022 року № 01-04/864-1/173, що в 2022 році було заплановано виступити замовником на коригування існуючої облікової документації у тому числі розроблення паспортів та облікових карток на будівлі літ. «Г-2», літ. «В-2», літ. «Б-1».

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що нежитлові будівлі «Г-2» площею 559,5 кв. м, літ. «Б-1» площею 171,2 кв.м., літ. «В-1» площею 175,1 кв.м, входять до складу культурної спадщини, а саме об`єкт культурної пам`ятки «Військове училище», а тому Харківська обласна державну адміністрацію повинна укласти з Департаментом архітектури та містобудування Харківської обласної державної охоронний договір щодо нежитлових будівель.

Щодо позовної вимоги про зобов`язання Харківської обласної державної адміністрації привести до належного стану будівлю літ. «А-1-3-6», що належить до об`єкта культурної спадщини - пам`ятки національного значення «Військове училище», розташованої за адресою: м. Чугуїв, пл. Соборна, 2, шляхом здійснення консерваційних, реставраційних та протиаварійних робіт, колегія суддів зазначає наступне.

Частиною 1 ст. 24 Закону № 1805-III встановлено, що власник або уповноважений ним орган, користувач зобов`язані утримувати пам`ятку в належному стані, своєчасно провадити ремонт, захищати від пошкодження, руйнування або знищення відповідно до цього Закону та охоронного договору.

Відповідно до ч. 1 ст. 27 Закону № 1805-III у разі, коли пам`ятці загрожує небезпека пошкодження, руйнування чи знищення, власник або уповноважений ним орган, особа, яка набула права володіння, користування чи управління, зобов`язані привести цю пам`ятку до належного стану (змінити вид або спосіб її використання, провести роботи з її консервації, реставрації, реабілітації, музеєфікації, ремонту та пристосування).

Норма згаданої статті передбачає солідарний обов`язок суб`єктів, тобто приведення пам`ятки до належного стану покладається одночасно як на її власника, так і на особу, в управлінні якої перебуває такий об`єкт.

Таким чином, проведення робіт із консервації, реставрації, реабілітації, музеєфікації, ремонту та пристосування пам`ятки «Військове училище» має здійснюватися відповідачами у справі.

Згідно з абзацами 15, 20 ч. 1 ст. 1 Закону № 1805-III консервація - це сукупність науково обґрунтованих заходів, які дозволяють захистити об`єкти культурної спадщини від подальших руйнувань і забезпечують збереження їхньої автентичності з мінімальним втручанням у їхній існуючий вигляд; реставрація - це сукупність науково обґрунтованих заходів щодо укріплення (консервації) фізичного стану, розкриття найбільш характерних ознак, відновлення втрачених або пошкоджених елементів об`єктів культурної спадщини із забезпеченням збереження їхньої автентичності.

Консерваційні роботи на пам`ятках визначаються необхідністю фізичного збереження пам`ятки в існуючому вигляді, максимального збереження автентичності об`єкта його культурної та історичної цінності, мінімального втручання в історичну субстанцію.

Роботи з консервації пам`ятки можуть бути превентивними (запобіжними) або стабілізуючими, тобто визначатися наявністю такого технічного стану пам`ятки, коли з`являється загроза її збереженню, мають місце ознаки деформації і наслідки руйнівної дії, нерідко аварійного характеру.

У свою чергу, реставраційні роботи, окрім фізичного збереження історичного вигляду пам`ятки, максимального збереження автентичності об`єкта, його культурної та історичної цінності, мінімального втручання в історичну субстанцію, передбачають відновлення частково втрачених чи пошкоджених елементів, розкриття характерних елементів об`єкта.

Тобто, повноцінне приведення пам`ятки до належного стану можливе лише шляхом проведення комплексу робіт з консервації та реставрації.

Саме у такому випадку об`єкт культурної спадщини буде відновлений та поверне свій первозданний вигляд.

За приписами ч. 2 ст. 27 Закону № 1805-III, якщо власник або уповноважений ним орган, особа, яка набула права володіння, користування чи управління, самостійно не здійснюють заходів, передбачених у частині першій цієї статті, то відповідний орган охорони культурної спадщини може зобов`язати їх здійснити ці заходи, видавши відповідне розпорядження.

Згідно з ч. 1 ст. 26 Закону № 1805-III консервація, реставрація, реабілітація, музеєфікація, ремонт, пристосування пам`яток національного значення здійснюються лише за наявності письмового дозволу центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері охорони культурної спадщини на підставі погодженої з ним науково-проектної документації.

Розробленню проектів консервації, реставрації, реабілітації, музеєфікації, ремонту, пристосування пам`яток передує проведення необхідних науково - дослідних робіт, у тому числі археологічних і геологічних.

Відповідно до п. 1.5 ДБН А.2.2-14-2016 «Склад та зміст науково- проектної документації на реставрацію пам`яток архітектури та містобудування», затверджених наказом Міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України від 29.12.2016 року № 337 (далі - ДБН А.2.2-14-2016), вимоги до розроблення науково-проектної документації є обов`язковими для всіх суб`єктів господарювання в сфері збереження пам`яток.

Підпунктом 3.11 п. З ДБН А.2.2-14-2016 визначено, що науково-проектна документація - це сукупність текстових та графічних матеріалів, які на різних стадіях проектування визначають концептуальні чи принципові архітектурні, містобудівні, інженерні, конструктивні, технологічні та інші рішення, спрямовані на збереження пам`ятки.

У пп. 9.1 п. 9 ДБН А.2.2-14-2016 передбачено, що проект розробляється на підставі вихідних даних для об`єкта реставрації, реставраційного завдання та на основі матеріалів комплексних наукових досліджень. Проект складається з текстових та графічних матеріалів, якими визначаються принципові архітектурні, містобудівні, інженерні, конструктивні і технологічні рішення, спрямовані на збереження пам`ятки.

Як вбачається з листа від 19.01.2022 року № 01-04/864-1/173 Департаменту містобудування та архітектури Харківської обласної державної адміністрації, що з метою виявлення причини руйнування частини пам`ятки на замовлення Департаменту проведено обстеження пам`ятки сертифікованими фахівцями, по результатам складений відповідний звіт, виконання протиаварійних робіт заплановано на 2022 рік.

Харківською обласною державною адміністрацією, станом на момент подання позову, не надано доказів запланованого заходу по реставрації та протиаварійній роботі будівлі літ «А1-3-6».

Водночас, матеріалами справи підтверджено, що також не заперечувалось учасниками справи, перебування вказаної будівлі у аварійному стані.

З урахуванням викладеного, суд першої інстанції дійшов вірного висновку, що з метою збереження пам`ятки потрібно зобов`язати Харківську обласну державну адміністрацію привести до належного стану будівлю літ. «А-1-3-6», яка належить до об`єкта культурної спадщини - пам`ятки національного значення «Військове училище», розташованої за адресою: м. Чугуїв, пл. Соборна, 2, шляхом здійснення консерваційних, реставраційних та протиаварійних робіт.

Інші доводи апеляційної скарги та заперечення сторін на висновки колегії суддів не впливають.

При цьому, колегія суддів враховує позицію Європейського суду з прав людини (в аспекті оцінки аргументів учасників справи у апеляційному провадженні), сформовану, зокрема у справах «Салов проти України» (№ 65518/01; пункт 89), «Проніна проти України» (№ 63566/00; пункт 23) та «Серявін та інші проти України» (№ 4909/04; пункт 58): принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, передбачає, що у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (див. рішення у справі «Руїс Торіха проти Іспанії» (RuizTorijav.Spain) серія A. 303-A; пункт 29).

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 315 КАС України, за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін.

Згідно із ст. 316 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права.

Підстав для зміни розподілу судових витрат за наслідками апеляційного перегляду справи у відповідності до вимог ч. 6 ст. 139 КАС України немає.

Керуючись ст. ст. 242, 243, 250, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 328 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Департаменту містобудування та архітектури Харківської обласної державної адміністрації залишити без задоволення, а рішення Харківського окружного адміністративного суду від 01 березня 2023 року, - без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Головуючий суддя Л.В. Мельнікова
Судді А.О. Бегунц С.С. Рєзнікова