Справа № 380/1422/23
Суддя: Ільчишин Надія Василівна
Дата ухвалення: 2023-09-20 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 вересня 2023 рокуЛьвівСправа № 380/1422/23 пров. № А/857/7338/23

Восьмий апеляційний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Ільчишин Н.В.,

суддів Довгополова О.М., Гудима Л.Я.,

розглянувши у письмовому провадженні в м. Львові апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області на рішення Львівського окружного адміністративного суду від 23 березня 2023 року (головуючої судді Хоми О.П., ухвалене у письмовому провадженні за правилами спрощеного позовного провадження в м. Львів) у справі №380/1422/23 за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області про визнання дії протиправними та зобов`язання вчинити дії,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 25.01.2023 звернувся в суд з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області в якому просить визнати протиправними дії відповідача, які полягають у зменшенні позивачу відсоткової складової суддівської винагороди, що враховується при перерахунку раніше призначеного щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці, зобов`язати відповідача зарахувати позивачу до стажу роботи, що дає судді право на відставку половину строку навчання за денною формою у Львівському державному університеті ім. І. Франка (з 08.09.1966 по 24.06.1971, що становить 2 (два) роки 4,5 (чотири з половиною) місяця та 08 (вісім) днів) та календарний період проходження строкової військової служби в Збройних Силах (з 08.12.1962 по 01.12.1965, що становить 02 (два) роки 11 (одинадцять) місяців і 22 (двадцять два) дня), зобов`язати відповідача здійснити перерахунок та виплату позивачу щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці із врахуванням загального стажу роботи, що дає судді право на відставку та отримання щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці 42 (сорок два) роки 08 (вісім) місяців 07 (сім) дні, без обмеження граничного розміру, із врахуванням раніше виплачених сум.

Рішенням Львівського окружного адміністративного суду від 23 березня 2023 року позов задоволено частково. Визнано протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області щодо відмови судді у відставці ОСОБА_1 у зарахуванні до стажу роботи на посаді судді, який дає право на отримання довічного грошового утримання, періоду проходження строкової військової служби з 08.12.1962 по 01.12.1965 та половини строку навчання за денною формою на юридичному факультеті у Львівському державному університеті ім. Івана Франка з 08.09.1966 по 24.06.1971. Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України у Львівській області зарахувати судді у відставці ОСОБА_1 до стажу судді, який дає право на отримання щомісячного довічного грошового утримання, період проходження строкової військової служби з 08.12.1962 по 01.12.1965 та половину строку навчання на юридичному факультеті за денною формою навчання у Львівському державному університеті ім. Івана Франка з 08.09.1966 по 24.06.1971 та здійснити судді у відставці ОСОБА_1 з 19.02.2020 перерахунок щомісячного довічного грошового утримання у розмірі, визначеному Законом України «Про судоустрій і статус суддів» від 02.06.2016 №1402-VIII на підставі довідки від 03.03.2020 № 427, виданої Територіальним управлінням Державної судової адміністрації у Львівській області, та виплату, з урахуванням раніше виплачених сум. У задоволенні інших позовних вимог відмовлено.

Не погоджуючись із вказаним рішенням Головне управління Пенсійного фонду України у Львівській області подало апеляційну скаргу, яку обґрунтовує тим, що судом першої інстанції при прийнятті оскаржуваного рішення допущено порушення норм процесуального та матеріального права, просить скасувати рішення та ухвалити нове, яким відмовити в задоволенні позову. Вказує, що є безпідставними вимоги позивача про зарахування до стажу роботи на посаді судді період проходження ОСОБА_1 строкової військової служби та половину строку навчання за денною формою на юридичному факультеті Львівського державного університету ім. Івана Франка, оскільки статтею 137 Закону України «Про судоустрій та статус суддів» визначено вичерпний перелік робіт на посадах, які зараховуються до стажу роботи на посаді судді, а тому вказані періоди навчання та проходження військової служби не зараховано до стажу роботи на посаді судді

Позивач своїм правом на подання відзиву на апеляційну скаргу не скористався, відповідно до частини 4 статті 304 Кодексу адміністративного судочинства України (далі КАС України) відсутність відзиву на апеляційну скаргу не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції.

Згідно статті 308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Оскільки позивач не оскаржує рішення суду першої інстанції в частині відмови в задоволенні позовних вимог, рішення суду першої інстанції в цій частині не є предметом перегляду судом апеляційної інстанції.

Ухвалою Восьмого апеляційного адміністративного суду від 28.07.2023 призначено справу до апеляційного розгляду в порядку письмового провадження.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги у їх сукупності, колегія суддів дійшла висновку, що подана скарга не підлягає задоволенню з наступних мотивів.

Як встановлено судом першої інстанції та підтверджується матеріалами справи, що ОСОБА_1 перебуває на обліку в Головному управлінню Пенсійного фонду України у Львівській області, є суддею у відставці з 05.04.2008 та отримує довічне грошове утримання відповідно до Закону України «Про судоустрій і статус суддів».

Рішенням Львівського окружного адміністративного суду від 28.10.2020 у справі №380/7799/20 позов ОСОБА_1 задоволено повністю шляхом зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області провести перерахунок ОСОБА_1 довічного щомісячного грошового утримання судді у відставці та виплату щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці згідно із довідкою Територіального управління Державної судової адміністрації у Львівській області від 03.03.2020 № 427, з урахуванням фактично виплачених сум, починаючи з 19.02.2020, виходячи з грошового утриманні працюючого судді, в сумі 113508 грн та встановити його в розмірі 90 %.

Постановою Восьмого апеляційного адміністративного суду від 16.02.2021 у справі №380/7799/20 рішення Львівського окружного адміністративного суду від 28.10.2020 у справі № 380/7799/20 скасовано та прийнято постанову, якою позовні вимоги ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області задоволено частково шляхом зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області провести перерахунок ОСОБА_1 довічного щомісячного грошового утримання судді у відставці та виплату щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці згідно із довідкою Територіального управління Державної судової адміністрації у Львівській області від 03.03.2020 № 427, з урахуванням фактично виплачених сум, починаючи з 19.02.2020.

На виконання постанови Восьмого апеляційного адміністративного суду від 16.02.2021 у справі №380/7799/20, Головне управління Пенсійного фонду України у Львівській області рішенням від 04.03.2021 №59 з 19.02.2020 провело перерахунок та виплату ОСОБА_1 щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці згідно із довідкою Територіального управління Державної судової адміністрації у Львівській області від 03.03.2020 № 427, розмір якого склав 95346 грн. та становить 84% суддівської винагороди судді, який працює на відповідній посаді (113508 грн х 84%).

ОСОБА_1 27.01.2022 звернувся до Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області із заявою про зарахування до стажу роботи на посаді судді, який дає право на отримання щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці, період проходження ним строкової військової служби та половину строку навчання за денною формою на юридичному факультеті Львівського державного університету ім. Івана Франка та проведення перерахунку та виплати щомісячного довічного грошового утримання в розмірі 90% від суддівської винагороди працюючого судді на відповідній посаді.

Головне управління Пенсійного фонду України у Львівській області листом від 23.02.2022 №3135-1454/П-52/8-1300/22 відмовило ОСОБА_1 у задоволені заяви, посилаючись на статтю 137 Закону України «Про судоустрій та статус суддів», якою передбачено вичерпний перелік посад, які зараховуються до стажу роботи на посаді судді, повідомило, що позивачу призначено довічне грошове утримання як судді у відставці відповідно до Закону України «Про судоустрій та статус суддів», яке обчислено при страховому стажі 46 років 11 місяців 09 днів (зараховано по 04.04.2008), в тому числі стаж на посаді судді 37 років 03 місяці 22 дні. Розмір щомісячного довічного грошового утримання з 19.02.2020 становить 95346 грн. (113508 грн х 84%).

Відмова відповідача щодо зарахування до стажу роботи судді проходження строкової військової служби та половини строку навчання за денною формою у Львівському державному університеті ім. Івана Франка порушує право позивача на отримання довічного грошового утримання судді у відставці у визначеному чинним законодавством розмірі та зумовила звернення до суду з даним позовом.

Даючи правову оцінку оскаржуваному судовому рішенню та доводам апелянта, що викладені у апеляційній скарзі, суд апеляційної інстанції виходить із такого.

Відповідно до статті 19 Конституції України правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством. Органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Частиною 1 статті 126 Конституції України визначено, що незалежність і недоторканість суддів гарантується Конституцією і законами України.

Згідно із статтею 130 Конституції України держава забезпечує фінансування та належні умови для функціонування судів і діяльності суддів. У Державному бюджеті України окремо визначаються видатки на утримання судів з урахуванням пропозицій Вищої ради правосуддя. Розмір винагороди судді встановлюється законом про судоустрій.

Статус судді у відставці регулюється нормами Закону України «Про судоустрій і статус суддів» від 02.06.2016 №1402-VIII (далі Закон №1402-VIII).

Відповідно до частини 1 статті 142 Закону №1402-VІІІ судді, який вийшов у відставку, після досягнення чоловіками віку 62 років, жінками - пенсійного віку, встановленого статтею 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», виплачується пенсія на умовах, визначених зазначеним Законом, або за його вибором щомісячне довічне грошове утримання.

Щомісячне довічне грошове утримання, як зазначено у частині третій статті 142 Закону №1402-VIII, виплачується судді у відставці в розмірі 50 відсотків суддівської винагороди судді, який працює на відповідній посаді. За кожний повний рік роботи на посаді судді понад 20 років розмір щомісячного довічного грошового утримання збільшується на два відсотки грошового утримання судді.

Таким чином, для того аби визначити розмір щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці необхідним є з`ясування його стажу роботи.

Згідно із статтею 137 Закону №1402-VІІІ до стажу роботи на посаді судді зараховується робота на посаді: 1) судді судів України, арбітра (судді) арбітражних судів України, державного арбітра колишнього Державного арбітражу України, арбітра відомчих арбітражів України, судді Конституційного Суду України; 2) члена Вищої ради правосуддя, Вищої ради юстиції, Вищої кваліфікаційної комісії суддів України; 3) судді в судах та арбітрів у державному і відомчому арбітражах колишнього СРСР та республік, що входили до його складу.

До стажу роботи на посаді судді також зараховується стаж (досвід) роботи (професійної діяльності), вимога щодо якого визначена законом та надає право для призначення на посаду судді.

Абзацом четвертим пункту 34 розділу XII Прикінцеві та перехідні положення Закону №1402-VIII встановлено, що судді, призначені чи обрані на посаду до набрання чинності цим Законом, зберігають визначення стажу роботи на посаді судді відповідно до законодавства, що діяло на день їх призначення (обрання).

Обмежень щодо дії цього пункту в часі Законом не встановлено.

Таким чином, при обчисленні стажу роботи на посаді судді підлягають застосуванню норми законодавства, які були чинними на день призначення (обрання) відповідного судді.

До набрання чинності Законом № 1402-VIII дані правовідносини регулювались Законом України «Про статус суддів» від 15.12.1992 № 2862-ХІІ (далі - Закон № 2862-ХІІ).

Відповідно до частини 1 статті 43 Закону № 2862-ХІІ кожен суддя за умови, що він працював на посаді судді не менше 20 років, має право на відставку, тобто на звільнення його від виконання обов`язків за власним бажанням або у зв`язку з закінченням строку повноважень.

Згідно із абзацом 2 частини 4 статті 43 Закону № 2862-ХІІ до стажу роботи, що дає право на відставку судді та отримання щомісячного довічного грошового утримання, крім роботи на посадах суддів судів України, державних арбітрів, арбітрів відомчих арбітражів України, зараховується також час роботи на посадах суддів і арбітрів у судах та державному і відомчому арбітражі колишнього СРСР та республік, що раніше входили до складу СРСР, час роботи на посадах, безпосередньо пов`язаних з керівництвом та контролем за діяльністю судів у Верховному Суді України, в обласних судах, Київському і Севастопольському міських судах, Міністерстві юстиції України та підвідомчих йому органах на місцях, за діяльністю арбітражів у Державному арбітражі України, Вищому арбітражному суді України, а також на посадах прокурорів і слідчих за умови наявності у всіх зазначених осіб стажу роботи на посаді судді не менше 10 років.

Згідно із статтею 1 Указу Президента України «Про додаткові заходи щодо соціального заходу суддів» від 10.07.1995 № 584/95 (далі - Указ Президента України №584/95) до стажу роботи, що дає судді право на відставку та одержання щомісячного грошового утримання, за умови роботи на посаді судді не менш як 10 років, зараховується, крім стажу трудової діяльності, визначеного законом, половина строку навчання у вищих юридичних навчальних закладах та період проходження строкової військової служби.

Відповідно до пункту 3-1 Постанови Кабінету Міністрів України «Про оплату праці та щомісячне грошове утримання судді» від 03.09.2005 № 865 до стажу роботи, що дає судді право на відставку та одержання щомісячного грошового утримання, за умови роботи на посаді судді не менш як 10 років, зараховується, крім стажу трудової діяльності, визначеного законом, половина строку навчання за денною формою у вищих юридичних навчальних закладах, на юридичних факультетах вищих навчальних закладів, на юридичних факультетах вищих навчальних закладах та календарний період проходження строкової військової служби.

Отже, враховуючи зміст положень абзацу четвертого пункту 34 розділу ХІІ Прикінцеві та перехідні положення Закону №1402-VIII, стаж роботи судді, призначеного на посаду до набрання чинності цим Законом, має визначатися відповідно до законодавства, що діяло на день його призначення.

Верховний Суд у постановах від 19.06.2018 у справі №243/4458/17, від 13.11.2019 у справі №521/2593/17, від 05.12.2019 у справі №592/2737/17, від 13.02.2020 у справі №592/5433/17, від 24.03.2020 у справі №559/512/17, від 29.04.2020 у справі №426/12415/16-а та від 15.11.2021 у справі № 580/6051/20 дійшов висновку, що законодавством, яке діяло на момент набрання чинності Законом України «Про судоустрій і статус суддів» від 07.07.2010 №2453-VI, було передбачено право судді на зарахування до стажу, яке дає право на відставку та одержання щомісячного довічного грошового утримання за умови роботи на посаді судді не менше як 10 років, половини строку навчання за денною формою у вищих юридичних навчальних закладах, на юридичних факультетах вищих навчальних закладів та календарного періоду проходження строкової військової служби. Невключення до відповідного стажу роботи на посаді судді, зокрема, половини строку навчання за денною формою у вищому юридичному навчальному закладі та періоду проходження строкової військової служби і врахування відповідачем для встановлення (визначення) розміру щомісячного довічного грошового утримання лише періоду роботи на посаді судді є неправомірним.

Відповідно до розрахунку стажу судді, який дає право на відставку та отримання щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці, виданого Територіальним управління Державної судової адміністрації у Львівській області, стаж роботи ОСОБА_1 на посаді судді станом на 04.04.2008 становив 37 років 03 місяців 20 днів.

Судом встановлено на підставі матеріалів справи, що на виконання постанови Восьмого апеляційного адміністративного суду від 16.02.2021 у справі №380/7799/20, відповідачем 04.03.2021 проведено перерахунок позивачу щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці з 19.02.2020 на підставі довідки Територіального управління Державної судової адміністрації у Львівській області від 03.03.2020 № 427, в результаті якого розмір щомісячного довічного грошового утримання позивача склав 84% суддівської винагороди працюючого за відповідною посадою судді та обрахований зі стажу судді, який дає право на щомісячне довічне грошове утримання - 37 років 03 місяці 22 дня.

При здійсненні такого перерахунку пенсійний орган не зарахував позивачу до стажу роботи судді, що дає право на одержання довічного грошового утримання судді у відставці службу в Збройних Силах та навчання у Львівському державному університеті ім. Івана Франка.

На підставі наявних у справі копій військового квитка (серия НОМЕР_1 ) та диплому (серия НОМЕР_2 ) судом встановлено, що ОСОБА_1 : - з 08.12.1962 по 01.12.1965 проходив строкову військову службу; - з 08.09.1966 по 24.06.1971 навчався на денній формі на юридичному факультеті у Львівському державному університеті ім. Івана Франка.

Оскільки стаж роботи позивача на посаді судді на час відставки 04.04.2008 становив більше 10 років, то до стажу роботи, який дає право на одержання довічного грошового утримання, підлягає зарахуванню також календарний період проходження строкової військової служби та половина строку навчання на денній формі у Львівському державному університеті ім. Івана Франка.

Колегія суддів погоджується із висновком суду першої інстанції, що відмова відповідача у зарахуванні позивачу до стажу роботи судді, який дає право на одержання довічного грошового утримання, календарний період проходження позивачем строкової військової служби з 08.12.1962 по 01.12.1965 та половини строку навчання на юридичному факультеті за денною формою у Львівському державному університеті ім. Івана Франка з 08.09.1966 по 26.06.1971, не відповідає вимогам чинного законодавства, яке регулює питання визначення стажу роботи судді, який дає право на одержання довічного грошового утримання судді, тому є протиправною.

Вказане зумовлює висновок суду про обґрунтованість позовної вимоги про зобов`язання відповідача зарахувати позивачу до стажу роботи судді, який дає право на одержання довічного грошового утримання, календарний період проходження строкової військової служби з 08.12.1962 по 01.12.1965 та половини строку навчання на юридичному факультеті за денною формою у Львівському державному університеті ім. Івана Франка з 08.09.1966 по 26.06.1971.

Незарахування відповідачем позивачу спірних періодів до стажу роботи судді, який дає право на одержання довічного грошового утримання, призвело до неповноти проведеного на виконання судового рішення від 16.02.2021 у справі №380/7799/20 судді у відставці ОСОБА_1 з 19.02.2020 перерахунку та виплати довічного грошового утримання.

Право на щомісячне довічне грошове утримання судді у відставці, його розмір, а також його перерахунок врегульовано положеннями статті 142 Закону №1402-VIII.

Частиною 4 статті 142 Закону №1402-VIII передбачено, що у разі зміни розміру складових суддівської винагороди судді, який працює на відповідній посаді, здійснюється перерахунок раніше призначеного щомісячного довічного грошового утримання.

Відповідно до частини 3 статті 142 Закону №1402-VIII щомісячне довічне грошове утримання виплачується судді у відставці в розмірі 50 відсотків суддівської винагороди судді, який працює на відповідній посаді. За кожний повний рік роботи на посаді судді понад 20 років розмір щомісячного довічного грошового утримання збільшується на два відсотки грошового утримання судді.

Тобто, для перерахунку щомісячного довічного грошового утримання судді за правилами частини 4 статті 142 Закону №1402-VIII у формулі його обрахунку має застосуватись розмір відсоткового значення суддівської винагороди судді, який працює на відповідній посаді, визначений частиною третьою Закону №1402-VIII.

Вказана позиція викладена у постановах Верховного Суду від 24.09.2021 у справі № 620/5437/20, від 11.10.2021 у справі № 160/10640/20, від 18.05.2022 у справі № 160/415/21.

Таким чином, питання щодо відсоткового розміру грошового забезпечення для перерахунку пенсії є похідним і повинно вирішуватись після вирішення питання про наявність відповідного права на перерахунок.

Право судді у відставці ОСОБА_1 на перерахунок раніше призначеного щомісячного довічного грошового утримання відповідно до Закону № 1402-VIII підтверджено постановою Восьмого апеляційного адміністративного суду від 16.02.2021 у справі №380/7799/20, яка набрала законної сили та якою зобов`язано Головне управління ПФУ у Львівській області провести перерахунок ОСОБА_1 довічного щомісячного грошового утримання судді у відставці та виплату щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці згідно із довідкою Територіального управління Державної судової адміністрації у Львівській області від 03.03.2020 № 427, з урахуванням фактично виплачених сум, починаючи з 19.02.2020.

Відповідно до частини 4 статті 78 КАС України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Суд зазначає, що розрахунок щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці не може бути здійснений одночасно із застосуванням двох різних законів, а саме: щодо відсотків суддівської винагороди судді, який працює на відповідній посаді згідно до Закону № 2453-VI, а розмір суддівської винагороди відповідно до Закону № 1402-VIII.

З огляду на вказане, суд не бере до уваги постанову Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 28.03.2016 у справі № 442/1215/16-а.

Згідно з частиною 1 статті 72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно із частинами 1, 2 статті 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. Суб`єкт владних повноважень повинен подати суду всі наявні у нього документи та матеріали, які можуть бути використані як докази у справі.

Відповідно до частини 1 статті 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

Враховуючи зазначені вище встановлені обставини справи, норми законодавства, які регулюють спірні правовідносини та висновки Верховного Суду, колегія суддів дійшла висновку, що позовні вимоги є обґрунтованими та підлягають задоволенню в частині задоволених судом, оскільки відмова відповідача у зарахуванні позивачу до стажу роботи на посаді судді періоду проходження ним строкової військової служби та половини строку навчання за денною формою на юридичному факультеті у Львівському державному університеті ім. Івана Франка є протиправною та судом правомірно зобов`язано відповідача зарахувати судді у відставці ОСОБА_1 до стажу судді, який дає право на отримання щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці, період проходження ним строкової військової служби з 08.12.1962 по 01.12.1965 та половину строку навчання на юридичному факультеті денної форми навчання у Львівському державному університеті імені Івана Франка 08.09.1966 по 24.06.1971 та здійснити з 19.02.2020 судді у відставці ОСОБА_1 перерахунок щомісячного довічного грошового утримання у розмірі, визначеному Законом № 1402-VIII на підставі довідки від 03.03.2020 № 427, виданої Територіальним управлінням Державної судової адміністрації у Львівській області, та виплату, з урахуванням раніше виплачених сум, а тому правильним та обґрунтованим є висновок суду першої інстанції, який ухвалив судове рішення з дотриманням вимог матеріального та процесуального права, а наведені в апеляційній скарзі доводи не спростовують викладених у судовому рішенні цього суду висновків, тому апеляційна скарга задоволенню не підлягає.

У відповідності до частини 2 статті 6 КАС України суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського суду з прав людини.

Згідно із статтею 17 Закону України «Про виконання рішень і застосування практики Європейського Суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію і практику Суду як джерело права.

Аналізуючи питання обсягу дослідження доводів скаржника та їх відображення у судових рішеннях, питання вичерпності висновків суду, судом апеляційної інстанції ґрунтується на висновках, що їх зробив Європейський суд з прав людини у справі «Проніна проти України» (Рішення Європейського суду з прав людини від 18.07.2006). Зокрема, у пункті 23 рішення Європейський суд з прав людини зазначив, що пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи, що і зроблено апеляційним судом переглядаючи рішення суду першої інстанції, аналізуючи відповідні доводи скаржника.

Відповідно до статті 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права.

Відповідно до статті 139 КАС України судові витрати не стягуються.

Керуючись ст.ст. 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 328 КАС України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області залишити без задоволення.

Рішення Львівського окружного адміністративного суду від 23 березня 2023 року у справі №380/1422/23 залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та касаційному оскарженню не підлягає, крім випадків, передбачених пунктом 2 частини 5 статті 328 КАС України, шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий суддя Н.В. Ільчишин

Судді О.М. Довгополов

Л.Я. Гудим

Повний текст постанови складено 20.09.2023