Справа № 209/2439/22
Суддя: Івченко Т. П.
Дата ухвалення: 2023-01-31 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

справа № 209/2439/22
№ провадження 2-а/208/16/23
РІШЕННЯ

Іменем України

31 січня 2023 р. м. Кам`янське

Заводський районний суд міста Дніпродзержинська Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді Івченко Т.П.,

за участю секретаря судового засідання: Оніщук Д.Р.,

розглянув у відкритому судовому засіданні у м. Кам`янське Дніпропетровської області, в порядку спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Управління патрульної поліції в Дніпропетровській області Департамент патрульної поліцій Національної поліції України, Кам`янського РУП ГУНП в Дніпропетровської та інспектора ОРППВП № 2 Кам`янського РУП лейтенанта поліції Нездійминога Віталія Андрійовича «про скасування постанови по справі про адміністративне правопорушення»,-

встановив:

1. Стислий виклад позовних вимог.

24.10.2022 року до провадження Дніпровського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області звернувся ОСОБА_1 з адміністративним позовом до Кам`янського РУП ГУНП в Дніпропетровської та інспектора ОРППВП № 2 Кам`янського РУП лейтенанта поліції Нездійминога Віталія Андрійовича «про скасування постанови по справі про адміністративне правопорушення», в якому просив суд:

- скасувати постанову інспектора ОРППВП № 2 Кам`янського РУП лейтенанта поліції Нездійминога Віталій Андрійович серія БАД № 407578 від 07.10.2022 року, якою мене, ОСОБА_1 було притягнуто до адміністративної відповідальності у вигляді штрафу в розмірі 850 грн. за ч. 6 ст.12 КУпАП України;

закрити провадження у справі про притягнення ОСОБА_1 по справі про адміністративне правопорушення та скасувати адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 850 гривень;

стягнути з відповідача судові витрати по сплаті судового збору у розмірі 496 (чотириста дев`яносто шість) гривень 20 копійок.

2. Виклад позиції позивача.

В обґрунтування заявлених зазначив, що 07.10.2022 року близько 19.20, він, ОСОБА_1 , рухався на транспортному засобі, автомобілі марки «ВАЗ 21013», д.н.з. НОМЕР_1 , з м. Кам`янське в с. Миколаївка, де він постійно проживає. В районі перехрестя станції «Баглей» в неосвітленому місці за вимогою включених червоних маячків його зупинили співробітники поліції. Підставою зупинки було непрацююче освітлення номерного знаку автомобіля. Він пояснив інспектору, що перед початком руху перевірив технічно справний стан і комплектність автомобіля, але дорожнє покриття в напрямку руху автомобіля має безліч ям та вибоїн. Під час руху позивач неодноразово потрапляв у ями і тому вважає, що задній номерний знак тимчасово неосвітлювався, так як мало місце відмикання контакту від прибору освітлення або перегорання лампочки, що виникло у зв`язку з систематичним співударянням автомобіля з дорожнім покриттям, через наявність багатьох вибоїн на дорогах. Позивач пояснив, що не міг під час руху автомобіля дізнатися про несправність в освітленні номерного знака автомобіля, тому що в ньому відсутні відповідні прилади, які сигналізують про данні несправність, він не бажав настання таких наслідків. Позивач запропонував усунути відповідну несправність на місці, так як в нього були в наявності запасні лампи освітлення та необхідний інструмент, як того вимагає п. 31.5 ПДД України. Відповідно до п.3.15 Правил, водій, у разі виникнення в дорозі несправностей, зазначених у пункті 31.4 цих Правил, повинен вжити заходів для їх усунення, а якщо це зробити неможливо рухатися якомога коротшим шляхом до місця стоянки або ремонту, дотримуючись запобіжних заходів з виконанням вимог пунктів 9.9 і 9.11 цих Правил. Інспектор на це уваги не звернув та настояв на складанні протоколу. Оскільки транспортний засіб, яким керував позивач, продовжив свій рух за призначенням, не був затриманий та арештований, то ймовірно порушення, на які посилався інспектор поліції були взагалі відсутні або вони були незначні.

Перед складанням протоколу інспектор ОРППВП № 2 Кам`янського РУП лейтенант поліції Нездійминога Віталій Андрійович не надав позивачу права ознайомитися з матеріалами адміністративної справи (відео, фото докази, свідчення свідків, фактичне вимірювання відстані на якій можливо встановити видимість символів номерного знака автомобіля та інші докази), не надав можливості звернутися до фахівця у галузі права за юридичною консультацією, перенести розгляд справи на інший час, так як було вже досить пізно. Таким чином, інспектор не врахував всіх обставин справи притягнув позивача до адміністративної відповідальності за правопорушення, якого він не вчиняв.

Під час складання протоколу інспектор, ні то навмисно, ні то випадково, в графі «чим скоїв адміністративне правопорушення, передбачене» вказав - « ч.6 ст.12 КУПаП», що не відповідає обставинам адміністративної справи.

Постанова про вчинення адміністративного правопорушення не містить доказів, які дозволяли встановити наявність усіх елементів складу адміністративного проступку в діях позивача, що позбавляє інспектора повноважень робити висновок про його винуватість у вчиненні правопорушення та приймати рішення про накладання штрафу.

Таким чином, інспектором були порушені принципи всебічного, повного і об`єктивного з`ясування обставин, оскільки при розгляді справи було застосовано спрощений підхід, а саме: обґрунтування вини сформовано лише на одних даних сприйняття посадових осіб відповідача, з яких неможливо визначити наявність або відсутність правопорушення, тобто без застосування будь-яких інших фактів, які б підтверджували наявність або відсутність вини певної особи (показання свідків, особи, яка притягається до відповідальності та інше), не було досліджено суть правопорушення та особу суб`єкта правопорушення.

Позивач не погоджується із зазначеним рішенням інспектора, бо вважає себе невинним, постанову серія БАД № 407578 від 07.10.2022 року необґрунтованою та такою, що підлягає скасуванню в зв`язку з неповними з`ясуванням обставин, що мають значення для справи, невідповідність висновків інспектора фактичним обставинам справи, порушення норм матеріально чи процесуального права (потрібне підкреслити).

У зв`язку з відсутністю події і складу адміністративного правопорушення, провадження у справі про адміністративне правопорушення, передбачене ч.6 ст.12 КУпАП відносно Позивача, підлягає закриттю, у зв`язку з чим Позивач звертається до адміністративного суду з позовною заявою про скасування постанови серія БАД № 407578 від 07.10.2022 року.

Вимоги викладені в позовні заяві підтримав, та просив їх задовольнити у повному обсязі.

3. Виклад позицій відповідача.

Представники Відповідачів Управління патрульної поліції в Дніпропетровській області Департамент патрульної поліцій Національної поліції України, Кам`янського РУП ГУНП в Дніпропетровської будучи повідомлені належним чином про дату, час та місце судового засідання, в судове засідання повторно не з`явилися, не скористались своїм правом та відзив на позовну заяву до суду не подали.

Відповідач інспектор ОРППВП № 2 Кам`янського РУП лейтенанта поліції Нездійминога Віталій Андрійович, будучи повідомлений належним чином про дату, час та місце судового засідання, в судове засідання повторно не з`явився, відзив на позовну заяву до суду не надав.

4. Заяви, клопотання та інші процесуальні дії у справі.

24.10.2022 року до провадження Дніпровського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області звернувся ОСОБА_1 з адміністративним позовом до Кам`янського РУП ГУНП в Дніпропетровської та інспектора ОРППВП № 2 Кам`янського РУП лейтенанта поліції Нездійминога Віталія Андрійовича «про скасування постанови по справі про адміністративне правопорушення».

25.10.2022 року Ухвалою судді Дніпровського районного суду м. Дніпродзержинська Решетник Т.О. направлено до Заводського районного суду м. Дніпродзержинська за підступністю.

07.12.2022 року протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями, адміністративну справу передано до провадження судді Івченко Т.П..

08.12.2022 року Ухвалою судді Заводського районного суду м. Дніпродзержинська Івченко Т.П. відкрито провадження в адміністративній справі, справу призначено до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження, з викликом (повідомленням) сторін та залучено у справі у якості відповідача Управління патрульної поліції у Дніпропетровській області Департамент патрульної поліцій Національної поліції України ().

31.01.2023 року через канцелярію суду позивачем ОСОБА_1 подано заяву про розгляд справи без його участі та без застосування технічних засобів, на задоволенні позовних вимог наполягав у повному обсязі.

Відповідно до ст. 257 КАС України, за правилами спрощеного позовного провадження може бути розглянута будь - яка справа, віднесена до юрисдикції адміністративного суду, за винятком справ, зазначених у частині четвертій цієї статті.

Положеннями ч. 5 ст. 262 КАС України визначено, що суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь якої зі сторін про інше. За клопотання однієї із сторін або з власної ініціативи суду розгляд справи проводиться в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін.

Згідно ст. 258 КАС України суд розглядає справи за правилами спрощеного позовного провадження протягом розумного строку, але не більше шістдесяти днів із дня відкриття провадження у справі.

Відповідно до ч. 1 ст. 263 КАС України, суд розглядає за правилами спрощеного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні) справи щодо стягнення грошових сум, які ґрунтуються на рішеннях суб`єкта владних повноважень, щодо яких завершився встановлений цим Кодексом строк оскарження та сума яких не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

У наданий в ухвалі час від сторін не надійшло заперечення проти розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження.

Відповідно до вимог ст. 162 КАС України, відповідачам було встановлено строк в п`ять днів з дня вручення ухвали про відкриття провадження на подачу відзиву на позовну заяву.

Відповідачі не скористалися своїм правом та на адресу суду не направили Відзив на позовну заяву.

Відповідно до ч.1 ст.205 КАС України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи, за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею.

5. Фактичні обставини, встановлені судом та зміст спірних правовідносин, з посиланням на докази, на підставі яких встановлені відповідні обставини.

Суд, повно і всебічно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, приходить до наступного висновку.

Єдиний порядок дорожнього руху на всій території України встановлюють Правила дорожнього руху, затверджені постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 року № 1306.

Інші нормативні акти, що стосуються особливостей дорожнього руху (перевезення спеціальних вантажів, експлуатація транспортних засобів окремих видів, рух на закритій території тощо), повинні ґрунтуватися на вимогах цих Правил.

Згідно з п. 1.9. Правил дорожнього руху особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.

Матеріалами справи підтверджено, що 07.10.2022 року інспектором ОРППВП № 2 Кам`янського РУП ГУНП в Дніпропетровській області лейтенантом поліції Нездійминога В.А., винесено постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії БАД № 407578 про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 12 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 850 (вісімсот п`ятдесят) гривень 00 копійок.

У п. 5 постанови серія БАД № 407578 від 07.10.2022 зазначено, що керуючи транспортним засобом «ВАЗ 21013», реєстраційний номер НОМЕР_1 , який належить ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 о 19 год. 20 хв. в м. Кам`янське по ІІІ Травневому провулку здійснював рух на т.з. ВАЗ 21013 д.н.з. НОМЕР_1 , з неосвітленим номерним знаком, що не дало визначити символи номерного знаку з відстані 20 метрів у темну пору доби, чим порушив п.п. 2.9 "в" ПДР України та скоїв адміністративне правопорушення, передбачене ч.6 ст. 12 КУпАП.

6. Мотиви, з яких виходить суд при вирішенні спору та застосовані норми права.

Наведене свідчить про публічно-правовий спір з приводу рішення суб`єкта владних повноважень у справі про притягнення до адміністративної відповідальності.

За приписами частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Наведеним конституційним положенням кореспондує частина перша статті 8 Закону України "Про Національну поліцію".

Згідно п. 8 частини першої статті 23 Закону України "Про Національну поліцію" поліція відповідно до покладених на неї завдань у випадках, визначених законом, здійснює провадження у справах про адміністративні правопорушення, приймає рішення про застосування адміністративних стягнень та забезпечує їх виконання.

Відповідно до ст.62 Конституції України, вина особи, яка притягається до відповідальності, має бути доведена належними доказами, а не ґрунтуватись на припущеннях, усі сумніви щодо доведеності вини особи трактуються на її користь.

Пунктом 11 частини першої статті 23 Закону України "Про Національну поліцію" визначено, що поліція відповідно до покладених на неї завдань регулює дорожній рух та здійснює контроль за дотриманням Правил дорожнього руху його учасниками та за правомірністю експлуатації транспортних засобів на вулично-дорожній мережі.

Порядок дорожнього руху на території України, відповідно до Закону України "Про дорожній рух" від 30 червня 1993 року № 3353, встановлюють Правила дорожнього руху, затверджені постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 року №1306 (із змінами та доповненнями, далі - ПДР України).

Відповідно до частини п`ятої статті 14 Закону України "Про дорожній рух" учасники дорожнього руху зобов`язані знати і неухильно дотримувати вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху.

Порядок дорожнього руху на території України, відповідно до Закону України «Про дорожній рух», встановлюють Правила дорожнього руху, затверджені постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 року № 1306.

Правила дорожнього руху відповідно до Закону України «Про дорожній рух» встановлюють єдиний порядок дорожнього руху на всій території України. Учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил. Особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.

Згідно зі статтею 7 КУпАП, ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом. Додержання вимог закону при застосуванні заходів впливу за адміністративні правопорушення забезпечується систематичним контролем з боку вищестоящих органів і посадових осіб, правом оскарження, іншими встановленими законом способами.

Статтею 10 КУпАП передбачено, що адміністративне правопорушення визнається вчиненим умисно, коли особа, яка його вчинила, усвідомлювала протиправний характер своєї дії чи бездіяльності, передбачала її шкідливі наслідки і бажала їх або свідомо допускала настання цих наслідків.

Відповідно до ч. 1 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України, завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Як вбачається з ч. 2 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Частиною 1 ст.9 КУпАП визначено, що адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Статтею 280 КУпАП передбачено, що орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Так, судом з постанови серії БАД № 407578 від 07.10.2022 року встановлено, що підставою для притягнення позивача ОСОБА_1 , до адміністративної відповідальності стало виявлення факту порушення п.2.9 «В» Правил дорожнього руху, яким водієві забороняється керувати транспортним засобом з номерним знаком який неосвітлений (у темну пору доби або в умовах недостатньої видимості), за що передбачена відповідальність ч. 6 ст. 12 КУпАП.

Суд, надаючи правову оцінку оскаржуваній постанові та оцінюючи зміст обґрунтування складу адміністративного правопорушення, викладеного в оскаржуваній постанові звертає увагу, що частини 6 в статті 12 КУпАП взагалі не існує, стаття 12 КУпАП відноситься до загальної частини КУпАП та містить положення про вік, після досягнення якого настає адміністративна відповідальність , а саме: адміністративній відповідальності підлягають особи, які досягли на момент вчинення адміністративного правопорушення шістнадцятирічного віку.

Законом України «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та Закону України "Про дорожній рух" щодо посилення адміністративної відповідальності за порушення порядку встановлення та використання номерних знаків транспортних засобів», що набрав чинності 29 жовтня 2022 року, КУпАП доповнено статтею 121-3.

Частиною 1 статті 121-3 передбачена адміністративна відповідальність за керування або експлуатацію транспортного засобу без номерного знака, з номерним знаком, що не належить цьому засобу або не відповідає встановленим зразкам або вимогам, з номерним знаком, закріпленим у не встановленому для цього місці, перевернутим чи неосвітленим, закритим іншими предметами (в тому числі прозорими), з нанесенням покриття або застосуванням матеріалів, що перешкоджають чи ускладнюють його ідентифікацію, забрудненим номерним знаком, якщо така забрудненість не дає можливості чітко визначити символи або буквено-числову комбінацію номерного знака з відстані двадцяти метрів, а так само вчинення інших дій, спрямованих на умисне приховування номерного знака.

Згідно п.2.9.в ПДР, водієві забороняється керувати транспортним засобом, не зареєстрованим в уповноваженому органі МВС, або таким, що не пройшов відомчу реєстрацію в разі, якщо законом встановлена обов`язковість її проведення, а також без номерного знака або з номерним знаком, що: не належить цьому засобу; не відповідає вимогам стандартів; закріплений не в установленому для цього місці; закритий іншими предметами або ж забруднений, що не дає змоги чітко визначити символи номерного знака з відстані 20 м; неосвітлений (у темну пору доби або в умовах недостатньої видимості) чи перевернутий.

Положення зазначеного пункту Правил дорожнього руху є формою реалізації положень ст. 37 Закону України «Про дорожній рух», згідно з якою забороняється експлуатація незареєстрованих (неперереєстрованих) транспортних засобів, ідентифікаційні номери складових частин яких не відповідають записам у реєстраційних документах, знищені чи підроблені, без номерного знака або з номерним знаком, що не належить цьому засобу чи не відповідає встановленим вимогам, або з номерними знаками, які закріплені у не встановлених для цього місцях, закриті іншими предметами чи забруднені, що не дозволяє чітко визначити символи номерного знака з відстані 20 метрів, перевернуті чи не освітлені, а також транспортних засобів, що підлягають обов`язковому технічному контролю, але не пройшли його, та у випадках, передбачених законодавством, без чинного на території України поліса обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів (страхового сертифіката "Зелена картка").

Аналізуючи вищенаведені норми в розрізі оскаржуваної постанови можна прийти до висновку, що законодавством дійсно заборонено водіям керувати транспортним засобом з номерним знаком, що не неосвітлений (у темну пору доби або в умовах недостатньої видимості), і недотримання водієм зазначеного припису є порушенням п. 2.9. (в) ПДР, в результаті чого його можна притягнути до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 121-3 КУпАП.

Таким чином ч.6 ст.12 КУпАП не установлено для водіїв заборону керувати транспортним засобом з неосвітленим номерним знаком, як це встановлено ч.1 ст.121-3 КУпАП ( в редакції чинній на час винесення постанови).

Зважаючи на викладене суд приходить до висновку, що діяння, яке поставлено у провину ОСОБА_1 у оскаржуваній постанові не охоплюється ч.6 ст.12 КУпАП, а кваліфікація його дій за ч. 6 ст. 12 КУпАП є помилковою.

При цьому, суд звертає увагу, що ні нормами КУпАП, ні нормами КАС України не передбачено для суду можливості самостійно перекваліфіковувати дії особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, тим більше, якщо це погіршує становище особи, оскільки суд, діючи таким чином, порушував би вимоги ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, перебираючи на себе функції прокурора та позбавляючись статусу незалежного органу правосуддя.

Відповідно до ст.ст. 245, 246, 280 КУпАП завданням провадження у справах про адміністративні правопорушення є своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності із законом.

Пунктом 1 ст. 247 КУпАП встановлено, що обов`язковою умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність події та складу адміністративного правопорушення. Наявність події правопорушення доводиться шляхом надання доказів.

Відповідно до ст. 283 КУпАП, розглянувши справу про адміністративне правопорушення, орган (посадова особа) виносить постанову по справі. Постанова повинна містити: найменування органу (посадової особи), який виніс постанову, дату розгляду справи; відомості про особу, щодо якої розглядається справа; опис обставин, установлених при розгляді справи; зазначення нормативного акта, який передбачає відповідальність за дане адміністративне правопорушення; прийняте по справі рішення.

Постанова по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, крім даних, визначених частиною другою цієї статті, повинна містити відомості про: дату, час і місце вчинення адміністративного правопорушення; транспортний засіб, який зафіксовано в момент вчинення правопорушення (марка, модель, номерний знак); технічний засіб, яким здійснено фото або відеозапис; розмір штрафу та порядок його сплати; правові наслідки невиконання адміністративного стягнення та порядок його оскарження; відривну квитанцію із зазначенням реквізитів та можливих способів оплати адміністративного стягнення у вигляді штрафу.

Згідно статті 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Отже, притягнення особи до адміністративної відповідальності, можливе лише за наявності події адміністративного правопорушення та вини особи у його вчиненні, яка підтверджена належними доказами.

В розумінні ст. 72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення осіб, які беруть участь у справі, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються судом на підставі пояснень сторін, третіх осіб та їхніх представників, показань свідків, письмових і речових доказів, висновків експертів.

Відповідно до ч. 1 ст. 73 КАС України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмету доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмету доказування.

Частиною 2 ст. 77 КАС України встановлено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

З наведеної норми слідує, що при прийнятті суб`єктом владних повноважень відповідного рішення таке рішення повинно містити інформацію про докази, які підтверджують викладені в ньому факти. У випадку ж відсутності покликань на певні докази, що підтверджують факт викладеного порушення суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення.

Як видно зі змісту оскаржуваної постанови від 07.10.2022 року, відповідач притягнув до адміністративної відповідальності позивача за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 6 ст.12 КУпАП та наклав стягнення у вигляді штрафу в розмірі 850 грн. за те, що 07.10.2022 року керуючи транспортним засобом «ВАЗ 21013», реєстраційний номер НОМЕР_1 , який належить ОСОБА_2 , о 19 год. 20 хв. в м. Кам`янське по ІІІ Травневому провулку здійснював рух з неосвітленим номерним знаком, що не дало визначити символи номерного знаку з відстані 20 метрів у темну пору доби, чим порушив п.п. 2.9 "в" ПДР України та скоїв адміністративне правопорушення, передбачене ч.6 ст. 12 КУпАП.

Проте, доказів на підтвердження порушення позивачем ПДР України відповідачем не надано, такі докази не зазначено і в оскаржуваній постанові в п.7 де вказується, що додається до постанови нічого не зазначено.

Статтями 245-246 КУпАП встановлено, що завданням провадження в справах про адміністративне правопорушення є: всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин справи, вирішення її з точною відповідністю з законом.

Пунктом 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 23 грудня 2005 року №14 «Про практику застосування судами України законодавства по справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху і експлуатації транспорту, а також адміністративні правопорушення на транспорті» встановлено, що зміст постанови повинен відповідати вимогам, передбаченим ст. ст. 283 і 284 КУпАП. В ньому повинні бути докази, на яких базується висновок про вчинення особою адміністративного правопорушення, і вказати мотиви не взяття до уваги інших доказів, на які посилається правопорушник чи висловлені останнім доводи.

Вищезазначена оскаржувана постанова відповідача таким вимогам не відповідає, оскільки в ній не зазначено належних, достатніх та достовірних доказів якими доводиться факт вчинення позивачем вищезазначеного адміністративного правопорушення, і таких доказів не надано до суду.

Крім того, дії водія ОСОБА_1 відповідачем кваліфіковано не вірно.

Відповідно до ст.62 Конституції України, вина особи, яка притягається до відповідальності, має бути доведена належними доказами, а не ґрунтуватись на припущеннях, усі сумніви щодо доведеності вини особи трактуються на її користь.

Суд зазначає, що відповідач на виконання вимог ч.1 ст.9, ч.1 та ч.2 ст.77 КАС України не надав до суду належних, допустимих, достовірних та достатніх доказів для доведення правомірності оскаржуваної позивачем постанови від 07.10.2022 року, доводи позивача не спростував, не переконав суд у правомірності прийнятої оскаржуваної постанови, так як не довів обставин, які підтверджують наявність складу правопорушення та спростовують пояснення позивача, та які б дозволили суду достовірно встановити факт вчинення порушення позивачем вимог Правил дорожнього руху України.

Отже, враховуючи викладене, є всі підстави вважати, що постанова по справі про адміністративне правопорушення винесена незаконно, з порушенням норм законодавства, з порушенням законних прав особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, без належних та допустимих доказів, що призвело до незаконного притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності та накладення на нього адміністративного стягнення, тому оскаржувану постанову слід скасувати.

Європейський суд з прав людини, судова практика якого в силу приписів статті 6 КАС України та статті 17 Закону України «Про виконання рішень і застосування практики Європейського Суду з прав людини» застосовується судами як джерело права, в рішеннях у справах «Малофєєва проти Росії» та «Карелін проти Росії» зазначив, що у випадку, коли викладена в протоколі фабула адміністративного правопорушення не відображає всіх істотних ознак складу правопорушення, суд не має права самостійно редагувати її, а так само не може відшукувати докази на користь обвинувачення, оскільки це становитиме порушення права на захист (особа не може належним чином підготуватися до захисту) та принципу рівності сторін процесу, оскільки особа має захищатися від обвинувачення, яке підтримується не стороною обвинувачення, а фактично судом.

Крім того правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 26.12.2019р. у справі за № 724/716/16-а, Верховний Суд виклав правовий висновок, що у справах про оскарження постанов про адміністративне правопорушення належним відповідачем у таких справах є саме орган, а не особа, яка перебуває з цим органом у трудових відносинах та від його імені здійснює розгляд справ про адміністративні правопорушення та накладає адміністративні стягнення.

Суд ухвалюючи рішення також враховує позицію ЄСПЛ (в аспекті оцінки аргументів сторін), сформовану у справі «Серявін та інші проти України» (№ 4909/04): згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча п. 1 ст. 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі «Руїс Торіха проти Іспанії» (RuizTorijav. Spain) № 303-A, пункт 29).

Також згідно з п. 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень, обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення.

Відповідно до ч. 2 ст. 6 КАС України суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського Суду з прав людини, а ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» передбачає, що суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.

Наведене дає підстави для висновку, що доводи скаржника у кожній справі повинні оцінюватись судами на предмет їх відповідності критеріям конкретності, доречності та важливості у рамках відповідних правовідносин з метою належного обґрунтування позиції суду. Відтак, інші, зазначені позивачем доводи, окрім проаналізованих вище, ґрунтуються на довільному трактуванні фактичних обставин справи і норм матеріального права, а тому такі не вимагають детальної відповіді або спростування.

Пунктом першим статті 247 КУпАП передбачено, що провадження у справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю у зв`язку з відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

Згідно до ч.5 ст.242 КАС України, при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Відповідно до ст. 245 КУпАП завданням провадження у справах про адміністративні правопорушення є всебічне, повне та об`єктивне встановлення обставин справи, вирішення її у точній відповідності до закону.

Згідно ч. 3 ст. 241 КАС України судовий розгляд в суді першої інстанції закінчується ухваленням рішення суду.

Відповідно до ст. 242 КАС України судове рішення повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених такими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Відповідно до ч.3 ст.286 КАС України за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право: 1) залишити рішення суб`єкта владних повноважень без змін, а позовну заяву без задоволення; 2) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і надіслати справу на новий розгляд до компетентного органу (посадової особи); 3) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення; 4) змінити захід стягнення в межах, передбачених нормативним актом про відповідальність за адміністративне правопорушення, з тим, однак, щоб стягнення не було посилено.

Вказаний перелік судових рішень, які може приймати суд першої інстанції у цій категорії справ.

Відповідно до ч.3 ст.286 КАС України, за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення.

Враховуючи вищевикладене та аналізуючи здобуті по справі докази, суд приходить до висновку про обґрунтованість позовних вимог позивача, за таких обставин, зважаючи на відсутність в діянні складу адміністративного правопорушення, оскаржувана постанова від 07.10.2022 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.6 ст.12 КУпАП підлягає скасуванню, а справа про адміністративне правопорушення закриттю.

7. Розподіл судових витрат

Відповідно до частини 1 статті 132 КАС України судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Суд, урахувавши положення ст. 139 КАС України щодо правил розподілу судових витрат, вирішивши питання, регламентовані п.п. 1-4 ч.9 цієї ж статті, як то, чи пов`язані судові витрати з розглядом справи, чи є їх розмір обґрунтованим та пропорційним до предмет спору, поведінку сторін під час розгляду справи, зокрема, наявність безпідставних тверджень з їх боку, при розподілі судових витрат, які у цьому випадку складаються із судового збору та витрат, пов`язаних із залученням експерта, виходив із наступного.

Згідно із ч.1 ст.139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Таким чином з відповідача слід стягнути судові витрати у розмірі 496 (чотириста дев`яносто шість) гривень 20 копійок.

Керуючись ст. ст. 243, 286, 288, 289, 371 КАС України, суд, -

ухвалив:

Адміністративний позов ОСОБА_1 - задовольнити повністю.

Постанову серії БАД № 407578 від 07 жовтня 2022 року про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, якою на ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 850 (вісімсот п`ятдесят) гривень 00 копійок за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого за ч.6 ст.12 КУпАП скасувати.

Провадження по справі про притягнення ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 до адміністративної відповідальності за адміністративне правопорушення передбачене ч. 6 ст.12 КУпАП у зв`язку з відсутністю події і складу адміністративного правопорушення закрити.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань з Управління патрульної поліції в Дніпропетровській області Департамент патрульної поліцій Національної поліції України на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , судовий збір в розмірі 496 (чотириста дев`яносто шість) гривень 20 копійок.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Третього апеляційного адміністративного суду через суд першої інстанції протягом десяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Учасники справи можуть отримати інформацію щодо даної справи в мережі Інтернет за веб-адресою сторінки на офіційному веб-порталі судової влади України - http://zv.dp.court.gov.ua.

Повний текст рішення був складений у строк передбачений ч. 3 ст. 243 КАС України.

Учасники справи:

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , паспорт серії НОМЕР_2 , РНОКПП відсутній згідно штампу в паспорті від 21.09.2018 р зареєстрований та мешкає за адресою: АДРЕСА_1 .

Відповідачі:

Управління патрульної поліції в Дніпропетровській області Департамент патрульної поліцій Національної поліції України (), юридична адреса: 49101, місто Дніпро, вулиця Троїцька, 20-А;

Кам`янське районне управління поліції ГУНП в Дніпропетровській області, юридична адреса: 51909, м. Кам`янське, Дніпропетровська область, проспект Аношкіна, 7/42.

Інспектор ОРППВП № 2 Казанського РУП лейтенант поліції Нездійминога Віталій Андрійович, юридична адреса: 51909, м. Кам`янське, Дніпропетровська область, проспект Аношкіна, 7/42.

Суддя Івченко Т. П.