Справа № 380/15467/23
Суддя: Качур Роксолана Петрівна
Дата ухвалення: 2023-09-19 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

19 вересня 2023 року м. Львів

Львівський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Качур Р.П. за участю секретаря судового засідання Нарок Т. Р., представника позивачки Козія І. Ю., представника відповідача Кушнір С. Т., представниці третьої особи Брильовської О. Р. розглянув у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Дрогобицького відділу державної виконавчої служби у Дрогобицькому районі Львівської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції, за участі третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача Львівської обласної державної адміністрації про визнання протиправними та скасування постанов, -

у с т а н о в и в:

ОСОБА_1 (далі - позивачка) звернулася до суду з позовною заявою до Дрогобицького відділу державної виконавчої служби у Дрогобицькому районі Львівської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (далі - відповідач), в якій просить визнати протиправними та такими, що підлягають скасуванню постанови відповідача від 22.06.2023 про накладення штрафу за невиконання рішення суду без поважних причин та постанову відповідача від 22.06.2023 про розмір мінімальних витрат виконавчого провадження.

Обґрунтовуючи позовні вимоги, позивачка вказала, що на примусовому виконанні відповідача перебуває ВП № 70774465 про примусове виконання рішення Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області (виконавчий лист № 442/1208/21 від 03.01.2023) про зобов`язання позивачки повернути лісову ділянку загальною площею 1,5 га у володіння стягувачу (Львівській обласній державній адміністрації). Зазначила, що її представник подав до відповідача письмові пояснення, в яких зазначив, що на розгляді Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області перебуває справа № 442/1208/21 на предмет розгляду заяви позивачки про визнання виконавчого листа № 442/1208/21 від 03.01.2023 таким, що не підлягає виконанню з тих підстав, що позивачка не є користувачем земельної ділянки, яку зобов`язано повернути за рішенням суду, а також те, що фактичним користувачем спірної ділянки є ТзОВ «Осоння Карпати», яке не є стороною виконавчого провадження. Стверджує, що незважаючи на подані пояснення відповідачем винесено оскаржувані постанови про накладення штрафу за невиконання судового рішення та про розмір мінімальних витрат виконавчого провадження. Відтак звернулася до суду із цим позовом.

Ухвалою від 10.07.2023 позовну заяву залишено без руху для усунення недоліків.

Ухвалою суду від 25.07.2023 відкрито спрощене провадження в адміністративній справі за правилами спрощеного провадження у судовому засіданні, з викликом сторін. Цією ж ухвалою залучено до участі у справі як третю особу, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача Львівську обласну державну адміністрацію (79008 м. Львів вул. Винниченка 18; ).

У судовому засіданні представник позивачки позовні вимоги підтримав з підстав, викладених у позовній заяві, просив позов задовольнити.

Представниця відповідача у судовому засіданні проти позовних вимог заперечила з підстав, викладених у відзиві на позовну заяву (вх. № 57242 від 27.07.2023). Вказала, що постанову про відкриття виконавчого провадження АСВП №70774465 з примусового виконання виконавчого листа № 442/1208/21, виданого 03.01.2023 Дрогобицьким міськрайонним судом Львівської області про зобов`язання ОСОБА_1 повернути лісову ділянку загальною площею 1,5 га, яка розташована в кварталі 65, виділі 85, 95 Східницького лісництва на території Новокропивницької сільської ради Дрогобицького району у володіння розпорядника земельної ділянки Львівської обласної державної адміністрації та у користування ДП «Дрогобицьке лісове господарство», відповідно до вимог статті 28 Закону України «Про виконавче провадження» скеровано боржнику рекомендованою кореспонденцією, за адресою зазначеною у виконавчому документі. Згідно з тренінгом відправлень Укрпошти, рекомендований лист з вкладенням постанови про відкриття виконавчого провадження отримано ОСОБА_1 06.02.2023. Проте, будь-яких підтверджень щодо добровільного виконання рішення суду боржником до відділу ДВС не надано. 24.05.2023 ОСОБА_1 скеровано виклик про явку до відділу ДВС та надання пояснень за фактом невиконання вимог виконавчого документа та повідомлення про заходи, що вживаються з метою його виконання. На визначений термін ОСОБА_1 до відділу ДВС не з`явилася, а 12.06.2023 від її представника адвоката Козія І.Ю. надійшло пояснення, відповідно до якого рішення суду не виконано з тих підстав, що в лютому 2023 до Дрогобицького міськрайонного суду скеровано заяву про визнання таким, що не підлягає виконанню виконавчий лист № 442/1208/21 від 03.01.2023; рішення суду, на підставі якого видано виконавчий документ оскаржено в суді касаційної інстанції; ОСОБА_1 відчужила об`єкти нерухомості, які перебували на земельній ділянці, яку витребовують за виконавчим документом і фактичним землекористувачем являється ТзОВ «Осоння Карпати». Проте, наведені обставини, на думку відповідача, не вважаються підставами для завершення чи зупинення виконавчого провадження. Відтак вважає оскаржувані постанови такими, що скасуванню не підлягають. Просила відмовити у задоволенні позову.

Представниця третьої особи у судовому засіданні проти позову заперечила з підстав, викладених у поясненні щодо позову (вх. № 57273 від 27.07.2023). Вказала, що рішенням від 10.09.2021 Дрогобицький міськрайонний суд Львівської області позов задоволено. Суд розірвав договір довгострокового тимчасового користування лісами від 01.06.2017 № 7, укладений між ДП «Дрогобицьке лісове господарство» та ОСОБА_1 , зареєстрований 19.07.2017 за № 96 у Львівському обласному управлінні лісового та мисливського господарства. Зобов`язано ОСОБА_1 повернути лісову ділянку, загальною площею 1,50 га, яка розташована у кварталі 65, виділи 85, 95, Східницького лісництва на території Новокропивницької сільської ради Дрогобицького району, у володіння розпорядника земельної ділянки - Львівської обласної державної адміністрації та у користування ДП «Дрогобицьке лісове господарство». Постановою від 15.11.2022 Львівський апеляційний суд частково задовольнив апеляційну скаргу ОСОБА_1 , рішення Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 10.09.2021 в частині задоволення вимог позову заступника керівника Дрогобицької місцевої прокуратури Львівської області в інтересах ДП «Дрогобицьке лісове господарство» до ОСОБА_1 про розірвання договору довгострокового тимчасового користування лісами та повернення лісової ділянки скасував, позов у цій частині залишив без розгляду. В іншій частині рішення суду першої інстанції залишив без змін. Постановою Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду від 05.07.2023 касаційну скаргу ОСОБА_1 задоволено частково. Рішення Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 10 вересня 2021 року та постанову Львівського апеляційного суду від 15 листопада 2022 року у частині вирішення позовних вимог заступника прокурора Дрогобицької місцевої прокуратури Львівської області в інтересах Львівської обласної державної адміністрації про розірвання договору та зобов`язання повернути земельну ділянку змінено, виключивши з мотивувальних частин цих судових рішень посилання на правила частини другої статті 652 ЦК України як на підставу задоволення позову. Інформувала суд, що у справі 442/1208/21 не було здійснено заміни сторони виконавчого провадження, а отже боржником у цій справі є ОСОБА_1 . Просила відмовити у задоволенні позову, а також розгляд справи проводити без участі представника Львівської обласної державної адміністрації.

Суд заслухав пояснення представників сторін, дослідив долучені до матеріалів справи письмові докази, всебічно і повно з`ясував усі фактичні обставини, об`єктивно оцінив докази, які мають юридичне значення для вирішення спору по суті та встановив таке.

Рішенням Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 10.09.2021 у справі № 442/1208/21 позов заступника керівника Дрогобицької місцевої прокуратури в інтересах Львівської обласної державної адміністрації, Державного підприємства «Дрогобицьке лісове господарство» до ОСОБА_1 про розірвання договору довгострокового тимчасового користування лісами та повернення лісової ділянки задоволено.

Вирішено розірвати договір довгострокового тимчасового користування лісами № 7 від 01.06.2017, укладений між ДП «Дрогобицьке лісове господарство» та ОСОБА_1 , який зареєстровано за № 96 19.07.2017 у Львівському обласному управлінні лісового та мисливського господарства.

Зобов`язати ОСОБА_1 повернути лісову ділянку загальною площею 1,5 га, яка розташована в кварталі 65, виділі 85, 95 Східницького лісництва на території Новокропивницької сільської ради Дрогобицького району у володіння розпорядника земельної ділянки Львівської обласної державної адміністрації та у користування ДП «Дрогобицьке лісове господарство».

Постановою Львівського апеляційного суду від 15.11.2022 у справі № 442/1208/21 апеляційну скаргу ОСОБА_1 задоволено частково.

Рішення Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 10 вересня 2021 року в частині задоволення вимог заступника керівника Дрогобицької місцевої прокуратури в інтересах Державного підприємства «Дрогобицьке лісове господарство» до ОСОБА_1 про розірвання договору довгострокового тимчасового користування лісами та повернення лісової ділянки скасовано, позов у цій частині залишено без розгляду.

В іншій частині рішення залишено без змін.

Постановою Верховного Суду від 05.07.2023 у справі № 442/1208/21 касаційну скаргу ОСОБА_1 задоволено частково.

Рішення Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 10 вересня 2021 року та постанову Львівського апеляційного суду від 15 листопада 2022 року у частині вирішення позовних вимог заступника прокурора Дрогобицької місцевої прокуратури Львівської області в інтересах Львівської обласної державної адміністрації про розірвання договору та зобов`язання повернути земельну ділянку змінено, виключивши з мотивувальних частин цих судових рішень посилання на правила частини другої статті 652 Цивільного кодексу України як на підставу задоволення позову.

На виконання рішення Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 10.09.2021 у справі № 442/1208/21, Дрогобицьким міськрайонним судом Львівської області 03.01.2023 видано виконавчий лист № 442/1208/21 про зобов`язання ОСОБА_1 повернути лісову ділянку загальною площею 1,5 га, яка розташована в кварталі 65, виділі 85, 95 Східницького лісництва на території Новокропивницької сільської ради Дрогобицького району у володіння розпорядника земельної ділянки Львівської обласної державної адміністрації та у користування ДП «Дрогобицьке лісове господарство».

Заступником начальника відділу Дрогобицького відділу державної виконавчої служби у Дрогобицькому районі Львівської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції Кушнір Світланою Тадеївною 19.01.2023 винесено постанову про відкриття виконавчого провадження ВП № 70774465 з примусового виконання виконавчого листа № 442/1208/21, виданого 03.01.2023 Дрогобицьким міськрайонним судом Львівської області про зобов`язання ОСОБА_1 повернути лісову ділянку загальною площею 1,5 га, яка розташована в кварталі 65, виділі 85, 95 Східницького лісництва на території Новокропивницької сільської ради Дрогобицького району у володіння розпорядника земельної ділянки Львівської обласної державної адміністрації та у користування ДП «Дрогобицьке лісове господарство».

Вказаною постановою встановлено боржнику строк (10 робочих днів) для виконання рішення суду. Постанову про відкриття виконавчого провадження направлено на адресу позивачки рекомендованим поштовим відправленням, та таку, згідно з трекінгом за ШКІ № 891 вручено позивачці 06.02.2023.

Заступником начальника відділу Дрогобицького відділу державної виконавчої служби у Дрогобицькому районі Львівської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції Кушнір С. Т. 24.05.2023 надіслано ОСОБА_1 виклик державного виконавця, яким зобов`язано позивачку з`явитись до виконавця 09.06.2023 о 10:00 щодо виконання виконавчого документа.

Представник позивачки подав відповідачу пояснення щодо виконавчого провадження ВП № 70774465, яке надійшло на адресу Дрогобицького ВДВС 12.06.2023, у якому вказав, що на розгляді Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області перебуває справа № 442/1208/21 на предмет розгляду заяви позивачки про визнання виконавчого листа № 442/1208/21 від 03.01.2023 таким, що не підлягає виконанню з тих підстав, що позивачка не є користувачем земельної ділянки, яку зобов`язано повернути за рішенням суду, а також те, що фактичним користувачем спірної ділянки є ТзОВ «Осоння Карпати», яке не є стороною виконавчого провадження. Також зазначив про те, що рішення у справі № 442/1208/21, на виконання якого видано виконавчий лист, оскаржено до суду касаційної інстанції. Вказав, що у випадку задоволення заяви позивачки про визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню, виконавче провадження підлягатиме закінченню.

Заступником начальника відділу Дрогобицького відділу державної виконавчої служби у Дрогобицькому районі Львівської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції Кушнір Світланою Тадеївною винесено постанову від 22.06.2023 ВП № 70774465 про розмір мінімальних витрат виконавчого провадження у розмірі 269,00 грн та постанову про накладення штрафу від 22.06.2023 ВП № 70774465 за невиконання без поважних причин у встановлений виконавцем строк рішення та накладено на ОСОБА_1 штраф на користь держави у розмірі 1700,00 грн.

Вважаючи, що відповідач протиправно виніс постанови про накладення штрафу та про розмір мінімальних витрат виконавчого провадження, позивачка звернулася до суду.

Надаючи оцінку спірним правовідносинам, суд виходить із такого.

Статтею 124 Конституції України встановлено, що судові рішення ухвалюються судами іменем України і є обов`язковими до виконання на всій території України.

Частиною 2 ст. 129-1 Конституції України встановлено, що держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку.

За приписами ст. 370 КАС України судове рішення, яке набрало законної сили, є обов`язковим для учасників справи, для їхніх правонаступників, а також для всіх органів, підприємств, установ та організацій, посадових чи службових осіб, інших фізичних осіб i підлягає виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, або з принципом взаємності, - за її межами. Невиконання судового рішення тягне за собою відповідальність, встановлену законом.

Умови і порядок виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), що відповідно до закону підлягають примусовому виконанню у разі невиконання їх у добровільному порядку, визначаються Законом України "Про виконавче провадження".

Статтею 1 Закону України "Про виконавче провадження" № 1404-VІІІ від 02.06.2016 визначено, що виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню (далі - Закон № 1404).

Згідно з ч. 1 ст. 5 Закону № 1404 примусове виконання рішень покладається на органи державної виконавчої служби (державних виконавців) та у передбачених цим Законом випадках на приватних виконавців, правовий статус та організація діяльності яких встановлюються Законом України Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів.

Пунктом 1 ч. 2 ст. 18 Закону № 1404 визначено, що виконавець зобов`язаний здійснювати заходи примусового виконання рішень у спосіб та в порядку, які встановлені виконавчим документом і цим Законом.

Згідно з п. 16 ч. 3 ст. 18 Закону № 1404 виконавець під час здійснення виконавчого провадження має право накладати стягнення у вигляді штрафу на фізичних, юридичних та посадових осіб у випадках, передбачених законом.

Згідно з ч. 2 ст. 63 Закону № 1404 у разі невиконання без поважних причин боржником рішення виконавець виносить постанову про накладення на боржника штрафу, в якій також зазначаються вимога виконати рішення протягом 10 робочих днів (за рішенням, що підлягає негайному виконанню, - протягом трьох робочих днів) та попередження про кримінальну відповідальність.

Згідно з ч. 1 ст. 75 Закону № 1404 у разі невиконання без поважних причин у встановлений виконавцем строк рішення, що зобов`язує боржника виконати певні дії, та рішення про поновлення на роботі виконавець виносить постанову про накладення штрафу на боржника - фізичну особу у розмірі 100 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, на посадових осіб - 200 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, на боржника - юридичну особу - 300 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян та встановлює новий строк виконання.

Частиною 2 ст. 75 Закону № 1404 визначено, що у разі повторного невиконання рішення боржником без поважних причин виконавець у тому самому порядку накладає на нього штраф у подвійному розмірі та звертається до органів досудового розслідування з повідомленням про вчинення кримінального правопорушення.

З аналізу вказаних норм слідує, що накладення штрафу за невиконання рішення, що зобов`язує боржника до вчинення певних дій, є видом юридичної відповідальності боржника за невиконання покладеного на нього зобов`язання.

Застосування такого заходу реагування є обов`язком державного виконавця і націлено на забезпечення реалізації мети виконавчого провадження як завершальної стадії судового провадження.

При цьому, умовою для накладення на боржника у виконавчому проваджені штрафу є невиконання боржником судового рішення без поважних причин.

Отже, постанова про накладення штрафу за невиконання судового рішення може бути винесена лише за умови, що судове рішення не виконано боржником без поважних причин, коли боржник мав реальну можливість виконати таке судове рішення, проте не зробив цього.

Аналогічні правові висновки викладені Верховним Судом в постановах від 10.09.2019 у справі № 0840/3476/18, від 19.09.2019 у справі № 686/22631/17 та від 07.11.2019 у справі № 420/70/19 та відповідно до ч. 5 с. 242 Кодексу адміністративного судочинства України, підлягають врахуванню судом при розгляді цієї справи.

Суд встановив, що Рішенням Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 10.09.2021 у справі № 442/1208/21 позов заступника керівника Дрогобицької місцевої прокуратури в інтересах Львівської обласної державної адміністрації, Державного підприємства «Дрогобицьке лісове господарство» до ОСОБА_1 про розірвання договору довгострокового тимчасового користування лісами та повернення лісової ділянки задоволено.

Вирішено розірвати договір довгострокового тимчасового користування лісами № 7 від 01.06.2017, укладений між ДП «Дрогобицьке лісове господарство» та ОСОБА_1 , який зареєстровано за № 96 19.07.2017 у Львівському обласному управлінні лісового та мисливського господарства.

Зобов`язати ОСОБА_1 повернути лісову ділянку загальною площею 1,5 га, яка розташована в кварталі 65, виділі 85, 95 Східницького лісництва на території Новокропивницької сільської ради Дрогобицького району у володіння розпорядника земельної ділянки Львівської обласної державної адміністрації та у користування ДП «Дрогобицьке лісове господарство».

Постановою Львівського апеляційного суду від 15.11.2022 у справі № 442/1208/21 апеляційну скаргу ОСОБА_1 задоволено частково.

Рішення Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 10 вересня 2021 року в частині задоволення вимог заступника керівника Дрогобицької місцевої прокуратури в інтересах Державного підприємства «Дрогобицьке лісове господарство» до ОСОБА_1 про розірвання договору довгострокового тимчасового користування лісами та повернення лісової ділянки скасовано, позов у цій частині залишено без розгляду.

В іншій частині рішення залишено без змін.

Заступником начальника відділу Дрогобицького відділу державної виконавчої служби у Дрогобицькому районі Львівської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції Кушнір Світланою Тадеївною 19.01.2023 винесено постанову про відкриття виконавчого провадження ВП № 70774465 з примусового виконання виконавчого листа № 442/1208/21, виданого 03.01.2023 Дрогобицьким міськрайонним судом Львівської області про зобов`язання ОСОБА_1 повернути лісову ділянку загальною площею 1,5 га, яка розташована в кварталі 65, виділі 85, 95 Східницького лісництва на території Новокропивницької сільської ради Дрогобицького району у володіння розпорядника земельної ділянки Львівської обласної державної адміністрації та у користування ДП «Дрогобицьке лісове господарство».

Після отримання вказаної постанови позивачка не надала відповідачу доказів виконання рішення Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 10.09.2021 у справі № 442/1208/21, як і не надала доказів поважності причин не виконання судового рішення.

З матеріалів виконавчого провадження слідує, що представник позивачки доказів виконання судового рішення у справі № 442/1208/21 відповідачу не надав, про наявність обставин які унеможливлюють чи ускладнюють виконання судового рішення не повідомив.

При цьому, суд зазначає, що зазначення в листі інформації про подання позивачкою заяви про визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню, та оскарження рішення у справі № 442/1208/21 Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області не є підставою для зупинення виконавчого провадження та/або утримання від вчинення виконавчих дій державним виконавцем.

Крім того, як вже встановлено судом, постановою Верховного Суду від 05.07.2023 у справі № 442/1208/21 касаційну скаргу ОСОБА_1 задоволено частково.

Рішення Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 10 вересня 2021 року та постанову Львівського апеляційного суду від 15 листопада 2022 року у частині вирішення позовних вимог заступника прокурора Дрогобицької місцевої прокуратури Львівської області в інтересах Львівської обласної державної адміністрації про розірвання договору та зобов`язання повернути земельну ділянку змінено, виключивши з мотивувальних частин цих судових рішень посилання на правила частини другої статті 652 Цивільного кодексу України як на підставу задоволення позову.

Заступником начальника відділу Дрогобицького відділу державної виконавчої служби у Дрогобицькому районі Львівської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції Кушнір Світланою Тадеївною 19.01.2023 винесено постанову про відкриття виконавчого провадження ВП № 70774465 з примусового виконання виконавчого листа № 442/1208/21, виданого 03.01.2023 Дрогобицьким міськрайонним судом Львівської області про зобов`язання ОСОБА_1 повернути лісову ділянку загальною площею 1,5 га, яка розташована в кварталі 65, виділі 85, 95 Східницького лісництва на території Новокропивницької сільської ради Дрогобицького району у володіння розпорядника земельної ділянки Львівської обласної державної адміністрації та у користування ДП «Дрогобицьке лісове господарство».

Суд зазначає, що зобов`язання позивачки ОСОБА_1 повернути лісову ділянку загальною площею 1,5 га, яка розташована в кварталі 65, виділі 85, 95 Східницького лісництва на території Новокропивницької сільської ради Дрогобицького району у володіння розпорядника земельної ділянки Львівської обласної державної адміністрації та у користування ДП «Дрогобицьке лісове господарство» у судовому порядку судами апеляційної та касаційної інстанції не скасовано.

Крім того, ухвалою Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 07.09.2023 у справі № 442/1208/21 у задоволенні заяви представника ОСОБА_1 про визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню, відмовлено повністю.

Судом встановлено, що представник позивачки подав відповідачу пояснення щодо виконавчого провадження ВП № 70774465, яке надійшло на адресу Дрогобицького ВДВС 12.06.2023, у якому вказав, що на розгляді Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області перебуває справа № 442/1208/21 на предмет розгляду заяви позивачки про визнання виконавчого листа № 442/1208/21 від 03.01.2023 таким, що не підлягає виконанню з тих підстав, що позивачка не є користувачем земельної ділянки, яку зобов`язано повернути за рішенням суду, а також те, що фактичним користувачем спірної ділянки є ТзОВ «Осоння Карпати», яке не є стороною виконавчого провадження. Також зазначив про те, що рішення у справі № 442/1208/21, на виконання якого видано виконавчий лист, оскаржено до суду касаційної інстанції. Вказав, що у випадку задоволення заяви позивачки про визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню, виконавче провадження підлягатиме закінченню.

З цього приводу суд зазначає, що вказане пояснення не містить доказів існування поважних причин невиконання судового рішення.

Так, факт касаційного оскарження рішення Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 10 вересня 2021 у справі № 442/1208/21 та постанови Львівського апеляційного суду від 15.11.2022, а також подання заяви про визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню, не є поважними причинами для невиконання рішення суду, яке набрало законної сили. Разом з тим, доказів зупинення дії вказаних рішення Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області та постанови Львівського апеляційного суду у справі № 442/1208/21, позивачкою та її представником відповідачу не надано.

Відповідно до статті 129-1 Конституції України суд ухвалює рішення іменем України; судове рішення є обов`язковим до виконання; держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку; контроль за виконанням судового рішення здійснює суд.

Конституційний Суд України зазначив, що складовою права кожного на судовий захист є обов`язковість виконання судового рішення (абзац третій пункту 2.1 мотивувальної частини Рішення від 26 червня 2013 року № 5-рп/2013). Це право охоплює, зокрема, законодавчо визначений комплекс дій, спрямованих на захист і відновлення порушених прав, свобод, законних інтересів фізичних та юридичних осіб, суспільства, держави (пункт 2 мотивувальної частини Рішення від 13 грудня 2012 року № 18-рп/2012); невиконання судового рішення загрожує сутності права на справедливий розгляд судом (пункт 3 мотивувальної частини Рішення від 25 квітня 2012 року № 11-рп/2012).

Також, Конституційний Суд України у Рішенні від 26 червня 2013 року взяв до уваги практику Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ), який, зокрема, у пункті 43 рішення у справі «Шмалько проти України» (заява № 60750/00, від 20 липня 2004 року) вказав, що право на виконання судового рішення є складовою права на судовий захист, передбаченого статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, для цілей якої виконання рішення, ухваленого будь-яким судом, має розцінюватися як складова частина судового розгляду.

Відповідно до частини першої, другої статті 13 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» судове рішення, яким закінчується розгляд справи в суді, ухвалюється іменем України.

Судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України. Обов`язковість урахування (преюдиційність) судових рішень для інших судів визначається законом.

Відповідно до статті 14 КАС України судове рішення, яким закінчується розгляд справи в адміністративному суді, ухвалюється іменем України.

Судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їхніми посадовими та службовими особами, фізичними та юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України.

Невиконання судового рішення тягне за собою відповідальність, установлену законом.

Аналогічні положення містяться у статті 370 КАС України, відповідно до якої судове рішення, яке набрало законної сили, є обов`язковим для учасників справи, для їхніх правонаступників, а також для всіх органів, підприємств, установ та організацій, посадових чи службових осіб, інших фізичних осіб і підлягає виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, або за принципом взаємності, - за її межами. Невиконання судового рішення тягне за собою відповідальність, встановлену законом.

Отже, обов`язковість виконання судового рішення є важливою складовою права особи на справедливий суд, що гарантоване статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, та однією з основних засад судочинства, визначених статтею 129-1 Конституції України, а також статтями 14 та 370 КАС України.

Зазначені висновки узгоджуються із правовою позицією Верховного Суду, висловленою у постановах від 23 квітня 2020 року у справі № 560/523/19, від 1 лютого 2022 року у справі № 420/177/20 та від 18 травня 2022 року у справа № 140/279/21.

Отже, подання касаційної скарги та заяви про визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню, не позбавляє позивачку обов`язку виконати судове рішення, яке набрало законної сили.

Крім того, суд враховує, що з моменту відкриття виконавчого провадження до подання пояснень по суті виконання рішення суду пройшло понад 5 місяців. Вказане, на думку суду, також свідчить про відсутність поважних причин невиконання позивачкою рішення Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 10 вересня 2021 у справі № 442/1208/21.

Доводи представника позивачки про те, що фактичним користувачем спірної ділянки є ТзОВ «Осоння Карпати», суд оцінює критично, з огляду на суб`єктний склад справи № 442/1208/21 та обсяг покладених судом зобов`язань. Суд погоджується з доводами представниці відповідача про те, що позивачкою не ініційовано заміни сторони виконавчого провадження на ТзОВ "Осоння Карпати", яке, як стверджує ОСОБА_1 є фактичним користувачем спірної ділянки. Разом з тим, суд також враховує доводи представниці третьої особи про те, що вказане ТзОВ "Осоння Карпати" не зверталося у встановленому законодавством порядку із заявою про надання у користування земельної ділянки, яку зобов`язано повернути за рішенням суду у справі № 442/1208/21. При цьому, суд також зазначає, що ТзОВ «Осоння Карпати» не було стороною спору у справі № 442/1208/21 та не є стороною виконавчого провадження.

Разом з тим, доводи представника позивачки про те, що державний виконавець повинен здійснити вихід на земельну ділянку для перевірки стану виконання судового рішення, суд вважає необґрунтованими, з огляду на положення ч. 1 ст. 63 Закону № 1404, відповідно до якого за рішеннями, за якими боржник зобов`язаний особисто вчинити певні дії або утриматися від їх вчинення, виконавець наступного робочого дня після закінчення строку, визначеного частиною шостою статті 26 цього Закону, перевіряє виконання рішення боржником. Якщо рішення підлягає негайному виконанню, виконавець перевіряє виконання рішення не пізніш як на третій робочий день після відкриття виконавчого провадження.

Таким чином, вказана представником позивачки виконавча дія не є обов`язковою при веденні відповідачем виконавчого провадження.

При вирішенні справи суд також враховує, що постановою Львівського апеляційного суду від 23.08.2022 у справі № 442/5556/19, яку залишено без змін постановою Верховного Суду від 03.08.2023 відмовлено у задоволенні позову ОСОБА_1 до Державного підприємства «Дрогобицьке лісове господарство», третьої особи: Старокропивницької сільської ради Дрогобицького району Львівської області про визнання права власності на будівлі, розташовано на земельній ділянці, яку позивачку зобов`язано повернути рішенням Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 10 вересня 2021 у справі № 442/1208/21.

Таким чином, суд погоджується з доводами представниці відповідача про те, що документи на підтвердження виконання судового рішення у матеріалах виконавчого провадження відсутні, судом не встановлено протиправності дій відповідача при винесенні оскаржуваної постанови про накладення штрафу, а тому суд дійшов висновку про необґрунтованість позовних вимог в цій частині.

Щодо позовних вимог в частині визнання протиправною та такою, що підлягає скасуванню постанови відповідача від 22.06.2023 про розмір мінімальних витрат виконавчого провадження, суд зазначає таке.

Відповідно до ст. 42 Закону України «Про виконавче провадження», кошти виконавчого провадження складаються з: 1) виконавчого збору, стягнутого з боржника в порядку, встановленому статтею 27 цього Закону, або основної винагороди приватного виконавця; 2) авансового внеску стягувача; 3) стягнутих з боржника коштів на витрати виконавчого провадження. Витрати органів державної виконавчої служби та приватного виконавця, пов`язані з організацією та проведенням виконавчих дій щодо забезпечення примусового виконання рішень, є витратами виконавчого провадження. На стадії розподілу стягнутих з боржника грошових сум згідно з вимогами цього Закону або у випадку повернення виконавчого документа стягувачу чи закінчення виконавчого провадження у разі необхідності примусового стягнення з боржника витрат виконавчого провадження виконавцем виноситься постанова про їх стягнення.

Відповідно до п. 2 розділу УІ Інструкції з організації примусового виконання рішень, затвердженої наказом МЮ України від 02.04.2012 № 512/5, витрати виконавчого провадження складаються з мінімальних та додаткових витрат виконавчого провадження.

Виконавець виносить постанову про розмір мінімальних витрат виконавчого провадження одночасно з постановою про відкриття виконавчого провадження (крім виконавчих проваджень щодо виконання рішень Європейського суду з прав людини) та надсилає її сторонам виконавчого провадження не пізніше наступного робочого дня після її винесення. До додаткових витрат виконавчого провадження належать витрати виконавчого провадження, які не визначені цим пунктом як мінімальні витрати виконавчого провадження.

Якщо під час примусового виконання рішення органом державної виконавчої служби (приватним виконавцем) було здійснено додаткові витрати виконавчого провадження, виконавець на стадії розподілу стягнутих з боржника грошових сум згідно з вимогами Закону виносить постанову про визначення розміру додаткових витрат виконавчого провадження (крім виконавчих проваджень щодо виконання рішень Європейського суду з прав людини), в якій зазначає розміри та види додаткових витрат виконавчого провадження, що здійснені у відповідному виконавчому провадженні.

Виконавець виносить постанову про розмір мінімальних витрат виконавчого провадження одночасно з постановою про відкриття виконавчого провадження (крім виконавчих проваджень щодо виконання рішень Європейського суду з прав людини) та надсилає її сторонам виконавчого провадження не пізніше наступного робочого дня після її винесення.

Мінімальні витрати виконавчого провадження складаються з плати за користування автоматизованою системою виконавчого провадження та витрат, пов`язаних з винесенням постанов про: відкриття виконавчого провадження; стягнення виконавчого збору (крім випадків, коли виконавчий збір не стягується); стягнення основної винагороди приватного виконавця (крім випадків, коли основна винагорода не стягується); стягнення витрат виконавчого провадження; закінчення виконавчого провадження (повернення виконавчого документа стягувачу).

Витрати, пов`язані з винесенням постанов, включають такі види витрат виконавчого провадження: виготовлення постанов та супровідних листів до них (папір, копіювання (друк) документів, канцтовари); пересилання постанов (конверти, знаки поштової оплати (марки) або послуги маркувальної машини (послуги поштового зв`язку)).

До додаткових витрат виконавчого провадження належать витрати виконавчого провадження, які не визначені цим пунктом як мінімальні витрати виконавчого провадження. Якщо під час примусового виконання рішення органом державної виконавчої служби (приватним виконавцем) було здійснено додаткові витрати виконавчого провадження, виконавець на стадії розподілу стягнутих з боржника грошових сум згідно з вимогами Закону виносить постанову про визначення розміру додаткових витрат виконавчого провадження (крім виконавчих проваджень щодо виконання рішень Європейського суду з прав людини), в якій зазначає розміри та види додаткових витрат виконавчого провадження, що здійснені у відповідному виконавчому провадженні.

Якщо у разі повернення виконавчого документа стягувачу з підстав, передбачених пунктами 1, 3, 4, 6, 8 частини першої статті 37 Закону, чи закінчення виконавчого провадження з підстав, передбачених пунктами 1, 2, 6, 7, 9-15 частини першої статті 39 Закону, витрати виконавчого провадження не були стягнуті, державний виконавець виносить постанову про стягнення витрат виконавчого провадження (крім виконавчих проваджень щодо виконання рішень Європейського суду з прав людини), в якій зазначає види та суми витрат виконавчого провадження, що здійснені у відповідному виконавчому провадженні. Постанова про стягнення витрат виконавчого провадження не пізніше наступного робочого дня з дня закінчення виконавчого провадження (повернення виконавчого документа стягувачу) реєструється в автоматизованій системі виконавчого провадження як виконавчий документ та підлягає виконанню в порядку, передбаченому Законом та цією Інструкцією.

Державний виконавець зобов`язаний відкрити виконавче провадження за постановою про стягнення витрат виконавчого провадження не пізніше наступного робочого дня з дня її реєстрації в автоматизованій системі виконавчого провадження.

Постанова про стягнення витрат виконавчого провадження надсилається сторонам виконавчого провадження не пізніше наступного робочого дня після її винесення.

Відповідно до пункту 13 розділу IX Інструкції № 512/5 якщо після завершення виконавчого провадження за рішенням немайнового характеру виконавчий збір, витрати виконавчого провадження не стягнуто, виконавець вживає заходів щодо їх подальшого виконання у порядку, визначеному пунктом 8 розділу ІІІ та пунктом 2 розділу VI цієї Інструкції.

Наказом Міністерства юстиції України від 29.09.2016 № 2830/5 «Про встановлення Видів та розмірів витрат виконавчого провадження», затверджені види та розміри витрат виконавчого провадження.

За змістом розділу І наказу Міністерства юстиції України 29.09.2016 № 2830/5 «Про встановлення Видів та розмірів витрат виконавчого провадження» видами витрат виконавчого провадження є: 1) виготовлення документів виконавчого провадження: папір; копіювання, друк документів; канцтовари; 2) пересилання документів виконавчого провадження: конверти; знаки поштової оплати (марки); послуги маркувальної машини; послуги поштового зв`язку 9) плата за користування Єдиним державним реєстром виконавчих проваджень та після введення в дію статті 8 Закону України № 1404-VIII «Про виконавче провадження» плата за користування автоматизованою системою виконавчого провадження.

Відповідно до розділу ІІ зазначеного наказу: 1) розміри витрат виконавчого провадження, види яких зазначені у пунктах 1, 3, 6, 7, 10 розділу I Видів та розмірів витрат виконавчого провадження, визначаються відповідно до вартості товарів і послуг, зазначеної у відповідних договорах ; 2) розміри витрат виконавчого провадження, види яких зазначені у пунктах 2, 4 розділу I Видів та розмірів витрат виконавчого провадження, визначаються згідно з тарифами Українського державного підприємства поштового зв`язку «Укрпошта»; 5) розміри витрат виконавчого провадження, види яких зазначені у пункті 9 розділу I Видів та розмірів витрат виконавчого провадження, визначаються відповідно до встановленого Міністерством юстиції України розміру оплати.

Згідно з пунктом 1 наказу Міністерства юстиції України від 24.03.2017 № 954/5 «Про встановлення розміру плати за користування автоматизованою системою виконавчого провадження» розмір плати за користування автоматизованою системою виконавчого провадження органами державної виконавчої служби, приватними виконавцями становить 269 грн 00 коп. (з урахуванням ПДВ) за кожне відкрите виконавче провадження.

Таким чином, за змістом наведених норм, у постанові про стягнення з боржника витрат виконавчого провадження обов`язково повинні бути зазначені види витрат та суми таких витрат виконавчого провадження. При цьому, Закон № 1404-VIII та наведені нормативні акти не покладають на державного або приватного виконавця обов`язок документально фіксувати здійснення всіх витрат виконавчого провадження та надсилати докази їх здійснення сторонам виконавчого провадження.

Оскаржувана постанова за своїм змістом відповідає вимогам Закону № 1404-VIII, Інструкції № 512/5 та наказу Міністерства юстиції України 29.09.2016 № 2830/5 «Про встановлення Видів та розмірів витрат виконавчого провадження». Сума, визначена в оскаржуваній постанові, як і окремі її складові позивачем у даному провадженні не оскаржується.

Суд зазначає, що положення Закону № 1404-VIII, Інструкції № 512/5 та наказу Міністерства юстиції України 29.09.2016 № 2830/5 «Про встановлення видів та розмірів витрат виконавчого провадження» не звільняють боржника від мінімальних витрат виконавчого провадження, які вже фактично поніс державний виконавець під час організації та проведення виконавчих дій (витрати на папір, друк, конверти тощо).

Така позиція була неодноразово висловлена Верховним Судом у постановах від 29.03.2019 у справі № 751/4438/17, від 17.04.2019 у справі № 750/6793/17, від 25.07.2019 у справі № 751/4319/17, від 27.06.2019 у справі № 750/7050/17, від 27.11.2019 у справі № 823/461/17.

Таким чином, суд дійшов висновку про необґрунтованість позовних вимог, а тому у задоволенні позову слід відмовити.

У силу приписів ст. 139 КАС України, судові витрати покладаються на позивачку.

Керуючись ст.ст. 242-246, 250, 257-262 КАС України, суд, -

в и р і ш и в:

1. У задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 до Дрогобицького відділу державної виконавчої служби у Дрогобицькому районі Львівської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції, за участі третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача Львівської обласної державної адміністрації про визнання протиправними та скасування постанов відмовити.

2. Судові витрати стягненню не підлягають.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга подається до Восьмого апеляційного адміністративного суду протягом десяти днів з дня проголошення рішення.

Позивачка: ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ; РНОКПП НОМЕР_1 ).

Відповідач: Дрогобицький відділ державної виконавчої служби у Дрогобицькому районі Львівської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (82100 Львівська область м. Дрогобич вул. 22 Січня 43; ).

Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача: Львівська обласна державна адміністрація (79008 м. Львів вул. Винниченка 18; ).

Суддя Качур Р.П.