Справа № 400/2150/23
Суддя: Величко А.В.
Дата ухвалення: 2023-09-19 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

МИКОЛАЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

19 вересня 2023 р. № 400/2150/23
м. Миколаїв

Миколаївський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді А.В. Величка, розглянувши у порядку письмового провадження заяву ОСОБА_1 про накладення на відповідача штрафу за невиконання рішення суду в адміністративній справі за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії, -

ВСТАНОВИВ:

У провадженні Миколаївського окружного адміністративного суду перебувала адміністративна справа №400/2150/23 за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії.

23.05.2023 року Миколаївський окружний адміністративний суд прийняв рішення у справі № 400/2150/23, яким позов ОСОБА_1 задовольнив:

- визнав протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області щодо відмови у нарахуванні та виплаті ОСОБА_1 з 01.12.2019 року пенсії без обмеження її максимального розміру та з 01.03.2022 року пенсії з урахуванням індексації, установленої постановою Кабінету Міністрів України від 16.02.2022 року № 118 "Про індексацію пенсій та заходи щодо підвищення рівня соціального захисту найбільш вразливих верств населення у 2022 році";

- зобов`язав Головне управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області нарахувати та виплатити ОСОБА_1 з 01.12.2019 року пенсії без обмеження її максимального розміру та з 01.03.2022 року пенсію з врахуванням її індексації, установленої згідно з постановою Кабінету Міністрів України від 16.02.2022 року № 118 "Про індексацію пенсій та заходи щодо підвищення рівня соціального захисту найбільш вразливих верств населення у 2022 році", з урахуванням виплачених сум.

26.06.2023 року на виконання резолютивної частини зазначеного рішення судом видано виконавчі листи у справі №400/2150/23.

28.07.2023 року Миколаївський окружний адміністративний суд прийняв додаткове рішення у справі № 400/2150/23, яким визнав противоправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області щодо відмови ОСОБА_1 у нарахуванні та виплаті з 01.07.2022 року доплати до пенсії згідно Постанови Кабінету Міністрів України від 14.07.2021 року №713 «Про додатковий соціальний захист окремих категорій осіб» та зобов`язав Головне управління Пенсійного фонду в Миколаївській області нарахувати та виплатити з 01.07.2022 року ОСОБА_1 щомісячну доплату у розмірі 2000 гривень відповідно до Постанови Кабінету Міністрів України від 14.07.2021 року №713 «Про додатковий соціальний захист окремих категорій осіб», з урахуванням проведених виплат.

Ухвалою від 28.07.2023 року суд заяву ОСОБА_1 про встановлення відповідачу строку подання звіту про виконання рішення Миколаївського окружного адміністративного суду - задовольнив та встановив Головному управлінню Пенсійного фонду України в Миколаївській області строк для подання звіту про виконання рішення Миколаївського окружного адміністративного суду від 23.05.2023 року у справі №400/2150/23, а саме - зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області подати звіт про виконання цього рішення суду. Встановити строк для подання звіту - тридцять днів, що обчислюється з дати набрання цієї ухвали суду законної сили.

28.08.2023 року до канцелярії Миколаївського окружного адміністративного суду від Головного управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області надійшов звіт на виконання рішення суду від 23.05.2023 року у справі №400/2150/23. Відповідачем у вказаному звіті зазначено, що на виконання рішення від 23.05.2023 року Головним управлінням проведено перерахунок пенсії за вислугу років. Після перерахунку розмір пенсії позивача склав 23359,21 грн., загальний розмір доплати по перерахунку за рішенням суду склав 126973,76 грн. Головним управлінням забезпечено виплату пенсії позивачу у перерахованому розмірі. Щодо виплати нарахованої суми доплати у розмірі 126973,76 грн., повідомив, що на сьогодні було проведено виплату за рішеннями суду, що набрали законної сили 19.09.2020 року. Рішення суду від 23.05.2023 року по позивачу набрало законної сили 23.06.2023 року тобто після 19.09.2020 року. З наведеного вбачається, що на сьогодні черговість виплати коштів по вищезазначеному рішенню суду не настала.

04.09.2023 року до канцелярії Миколаївського окружного адміністративного суду від ОСОБА_1 надійшла заява про накладення на начальника ГУ Пенсійного фонду України в Миколаївській області штраф у розмірі 40 прожиткових мінімумів, оскільки відповідач здійснює виплату пенсії з обмеженням максимального розміру.

Дослідивши подані до суду документи та матеріали, з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується заява позивачки, суд дійшов наступних висновків.

Згідно частини першої статті 382 Кодексу адміністративного судочинства України суд, який ухвалив судове рішення в адміністративній справі, може зобов`язати суб`єкта владних повноважень, не на користь якого ухвалене судове рішення, подати у встановлений судом строк звіт про виконання судового рішення.

Частиною другою статті 382 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що за наслідками розгляду звіту суб`єкта владних повноважень про виконання рішення суду або в разі неподання такого звіту суддя своєю ухвалою може встановити новий строк подання звіту, накласти на керівника суб`єкта владних повноважень, відповідального за виконання рішення, штраф у сумі від двадцяти до сорока розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Отже, з вказаних законодавчих положень вбачається, що судом можуть бути вжиті заходи реагування судового контролю за виконанням судових рішень в адміністративних справах у формі встановлення нового строку для подачі звіту, накладення штрафу на особу, відповідальну за виконання рішення суду.

Поряд з тим, суд зауважує, що такі заходи судового контролю підлягають до застосування у разі неподання звіту суб`єктом владних повноважень про виконання рішення суду або якщо в поданому звіті причини не виконання чи неповного виконання судового рішення є неповажними.

Так, судом встановлено, що на виконання рішення Миколаївського окружного адміністративного суду від 23.05.2023 року у справі №400/2150/23 відповідачем в добровільному порядку в межах покладених судом зобов`язань з 01.12.2019 проведено перерахунок пенсії за вислугу років без обмеження її максимального розміру та з 01.03.2022 перерахунок з врахуванням індексації, установленої згідно з постановою Кабінету Міністрів України від 16.02.2022 року № 118 "Про індексацію пенсій та заходи щодо підвищення рівня соціального захисту найбільш вразливих верств населення у 2022 році", з урахуванням виплачених сум. Розмір пенсії на виконання рішення суду становить 24859,51 грн.

Як вбачається з листа відповідача від 04.07.2023 року №12659-12282/Г-02-8-1400-23, при виконанні рішення суд пенсія без обмеження максимальним розміром встановлюється на дату, з якої судом зобов`язано провести перерахунок, та її розмір не переглядається до того часу, коли розмір пенсії (з урахуванням надбавок, підвищень, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги, пенсії за особливі заслуги перед Україною, індексації та інших доплат до пенсії, встановлених законодавством крім доплати до надбавок окремим категоріям осіб, які мають особливі заслуги перед Батьківщиною) відповідатиме максимальному розміру пенсії відповідно до законодавства. Отже, розмір пенсії до виплати, визначений на виконання рішення суду від 23.05.2023 року по справі № 400/2150/23, становить 23359,51 грн.

Вивчивши лист відповідача від 04.07.2023 року №12659-12282/Г-02-8-1400-23, судом встановлено, що Головним управлінням ПФУ в Миколаївській області обмежено розмір пенсії позивачки максимальним розміром.

Суд вважає за необхідне зазначити, що в межах розгляду даної заяви предметом спору є саме обмеження максимальним розміром пенсії позивачки, оскільки згідно наданих суду перерахунків пенсії, позивачці нарахування пенсії здійснюється з урахуванням передбачених доплат, підвищень, надбавок, а також індексації пенсії, проте її виплата здійснюється з обмеженням максимальним розміром.

Однак суд, вкотре звертає увагу, що Конституційним Судом України у Рішенні від 20.12.2016 року № 7-рп/2016 надано оцінку правовому регулюванню обмеження максимальним розміром пенсії військовослужбовців та визнано такими, що не відповідають статті 17 Конституції України положення частини сьомої статті 43 Закону №2262-XII.

Також, Верховний Суд неодноразово наголошував, що суди не повинні застосовувати положення нормативно-правових актів, які не відповідають Конституції та законам України, незалежно від того, чи оскаржувались такі акти в судовому порядку та чи є вони чинними на момент розгляду справи, тобто згідно з правовою позицією Верховного Суду такі правові акти (як закони, так і підзаконні акти) не можуть застосовуватися навіть у випадках, коли вони є чинними (постанови від 12.03.2019 у справі № 913/204/18, від 10.03.2020 у справі №160/1088/19).

Таким чином, суд вказує, що під час проведення наступних перерахунків пенсії, викликаних зміною розмірів підвищень, індексації, надбавок до пенсії, відповідач повинен здійснювати перерахунок пенсії без обмеженням її максимального розміру.

Відповідно до статті 129, 129-1 Конституції України обов`язковість рішень суду визначена як одна з основних засад судочинства. Суд ухвалює рішення іменем України. Судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку. Контроль за виконанням судового рішення здійснює суд.

Згідно статті 370 Кодексу адміністративного судочинства України судове рішення, яке набрало законної сили, є обов`язковим для учасників справи, для їхніх правонаступників, а також для всіх органів, підприємств, установ та організацій, посадових чи службових осіб, інших фізичних осіб і підлягає виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, або за принципом взаємності, - за її межами. Невиконання судового рішення тягне за собою відповідальність, встановлену законом.

З аналізу рішень Європейського суду з прав людини (остаточні рішення у справах «Алпатов та інші проти України», «Робота та інші проти України», «Варава та інші проти України», «ПМП «Фея» та інші проти України»), якими було встановлено порушення п. 1 ст. 6, ст. 13 Конвенції та ст. 1 Першого протоколу до Конвенції, вбачається однозначна позиція про те, що правосуддя не може вважатися здійсненим доти, доки не виконане судове рішення, а також констатується, що виконання судового рішення, як завершальна стадія судового процесу, за своєю юридичною природою є головною стадією правосуддя, що повністю узгоджується з нормоюстатті 129-1 Конституції України.

Отже, основним призначенням стадії виконання судового рішення є фактичне втілення судових присуджень у певні матеріальні блага, яких особа була протиправно позбавлена до отримання судового захисту.

Таким чином, судовий акт, який набрав законної сили, підлягає обов`язковому та безумовному виконанню особою, на яку покладено такий обов`язок.

Це означає, що особа, якій належить виконати судовий акт, повинна здійснити достатні дії для організації процесу його виконання, незалежно від будь-яких умов, оскільки інше суперечило б запровадженому статті 8 Конституції України принципу верховенства права.

Згідно висновків Верховного Суду, сформульованих у межах справи № 361/2109/17, за своєю правовою природою накладення судом штрафу за не виконання рішення суду є заходом процесуального примусу, передбаченого статтею 144 Кодексу адміністративного судочинства України, з метою спонукання відповідних осіб до добросовісного виконання процесуальних обов`язків, зокрема, в частині накладеного судом обов`язку щодо подання звіту про виконання рішення суду, що обумовлено обов`язковістю виконання судового рішення як важливої складової права особи на справедливий суд, що гарантоване статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, та однією з основних засад судочинства, визначених статтею 129-1 Конституції України, статтями 14 та 370 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суд зазначає, що якщо під час судового розгляду питання про накладення штрафу буде встановлено, що посадова особа або орган, відповідальні за виконання рішення, діяли добросовісно, то саме лише невиконання судового рішення не містить складу правопорушення, за яке можлива юридична відповідальність у вигляді штрафу. Тобто, обов`язковою умовою для накладення на керівника суб`єкта владних повноважень штрафу є встановлення для такого суб`єкта владних повноважень строку на подання звіту про виконання судового рішення та в подальшому неподання такого звіту у встановлений строк або не вчинення дій, спрямованих на виконання рішення.

При цьому, під час розгляду звіту про виконання рішення суду, суд зобов`язаний надавати правову оцінку кожному доводу суб`єкта владних повноважень стосовно підстав невиконання судового рішення, та у разі відсутності доказів, які б підтверджували сукупність послідовних та регулярних дій суб`єкта владних повноважень, які б свідчили, що відповідач дійсно бажає реалізувати свій обов`язок стосовно виконання судового рішення в найкоротші строки, застосовувати відповідний штраф.

За висновками Верховного Суду, викладеними у постанові від 01.02.2022 (справа № 420/177/20), переслідуючи мету забезпечення реалізації конституційного принципу обов`язковості судових рішень, зокрема, у публічно-правових спорах, адміністративні суди повинні зважено підходити до вибору процесуальних засобів такого забезпечення, щоб це не призводило до порушення основоположних засад адміністративного судочинства та щоб такі засоби не були надмірними за визначених умов та не призводили до порушення прав, гарантованих Конституцією та законами України, а також Конвенцією про захист прав людини і основоположних свобод. Це означає, що негативні наслідки недобровільного виконання судового рішення мають бути пропорційними та збалансованими, а санкції, накладені судом у зв`язку з невиконанням судового рішення, не повинні бути надмірними; при цьому мають враховуватися усі обставини, які стали причиною невиконання судового рішення, надаватися оцінка діям боржника, спрямованих на таке виконання, міру його вини тощо.

Згідно висновків Верховного Суду, викладених у постановах від 31.10.2018 у справі № 704/1547/17 та від 23.04.2020 у справі № 560/523/19, можливість накладення штрафу розглядається не самостійно, а за наслідками розгляду звіту суб`єкта владних повноважень про виконання рішення суду або у разі неподання такого звіту. Накладення на керівника суб`єкта владних повноважень, відповідального за виконання постанови, штрафу є мірою покарання, а тому можливість суду накласти такий штраф може бути реалізована лише за умови встановлення судом обставин, які свідчать про умисне невиконання рішення суду, недобросовісність у діях суб`єкта владних повноважень, які свідчать про ухилення останнього від виконання рішення суду.

З огляду на викладене, із врахуванням часткового виконання Головним управлінням Пенсійного фонду України в Миколаївській області судового рішення, яке набрало законної сили, суд дійшов висновку про наявність підстав для встановлення нового строку для надання звіту про виконання рішення Миколаївського окружного адміністративного суду від 23.05.2023 року у справі № 400/2150/23.

Разом з тим, зважаючи на те, що Головним управлінням Пенсійного фонду України в Миколаївській області було здійснено конкретні заходи, спрямовані на виконання рішення суду, а також надано до суду актуальні докази вчинення дій, спрямованих на виконання судового рішення, суд приходить до висновку щодо відсутності підстав для накладення на керівника пенсійного органу штрафу.

Керуючись статтями 241-242, 248, 382 Кодексу адміністративного судочинства України, суд -

У Х В А Л И В:

1. У задоволенні заяви ОСОБА_1 про накладення штрафу відмовити.

2. Встановити Головному управлінню Пенсійного фонду України в Миколаївській області новий строк для надання звіту про виконання рішення Миколаївського окружного адміністративного суду від 23.05.2023 року у справі № 400/2150/23, а саме - зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області подати звіт про виконання цього рішення суду. Встановити строк для подання звіту - тридцять днів, що обчислюється з дати набрання цієї ухвали суду законної сили.

3. Попередити відповідача, що у разі неподання звіту суд розгляне питання про накладення штрафу (у розмірі від двадцяти до сорока розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб).

4. Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею.

5. Ухвала може бути оскаржена до П`ятого апеляційного адміністративного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом п`ятнадцяти днів з дня її складання.

Суддя А.В. Величко