Справа № 140/26445/23
Суддя: Лозовський Олександр Анатолійович
Дата ухвалення: 2023-09-18 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВОЛИНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 вересня 2023 року ЛуцькСправа № 140/26445/23

Волинський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого-судді Лозовського О.А.,

розглянувши у письмовому провадженні адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 , третя особа на стороні позивача, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, Товариство з обмеженою відповідальністю ОТП Факторинг Україна до Луцького відділу державної виконавчої служби у Луцькому районі Волинської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції про визнання протиправною бездіяльності та зобов`язання вчинити дії,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 , третя особа на стороні позивача, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, Товариство з обмеженою відповідальністю ОТП Факторинг Україна (далі ТзОВ ОТП Факторинг Україна), звернулася з позовом до Луцького відділу державної виконавчої служби у Луцькому районі Волинської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (далі Луцький ВДВС у Луцькому районі) про визнання протиправною бездіяльності щодо не зняття арешту з нерухомого майна земельної ділянки площею 0,0534 га (кадастровий номер :03:001:3471), що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , а також житлового будинку загальної площею 170,2 кв.м., житловою 66,8 кв. м. за тією ж адресою, яке належить позивачу, накладеного постановою заступника начальника відділу ДВС Луцького РУЮ Пирогою С.С. №44110141 від 18.08.2014; зобов`язання зняти арешт з нерухомого майна, яке належить позивачу, накладений постановою заступника начальника відділу ДВС Луцького РУЮ Пирогою С.С. №44110141 від 18.08.2014 та внести до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта записи про скасування арештів нерухового майна земельної ділянки площею 0,0534 га (кадастровий номер :03:001:3471), що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , а також житлового будинку загальної площею 170,2 кв.м., житловою 66,8 кв. м. за тією ж адресою, а саме: записів про обтяження від 21.08.2014 №6759656 і №6759845.

В обґрунтування позовних вимог ОСОБА_1 зазначила, що рішенням Луцького міськрайонного суду Волинської області від 04.07.2023 у справі №161/8757/23 визнано виконавчий напис від 03.06.2014 №2127, виданий приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу Бондар Іриною Михайлівною, таким, що не підлягає виконанню.

На адресу Луцького ВДВС у Луцькому районі ТзОВ «ОТП Факторинг Україна» було подано заяву про закінчення виконавчого провадження із виконання виконавчого напису нотаріуса від 03.06.2014 №2127 у зв`язку з визнанням його таким, що не підлягає виконанню.

Постановою начальника Луцького ВДВС у Луцькому районі від 04.09.2023 було закінчено виконавче провадження з виконання вказаного виконавчого напису нотаріуса, однак, 05.09.2023 позивачу було надано відповідь про неможливість зняття арештів з майна, яке належить позивачу, які були накладені раніше в рамках виконавчого провадження, яке було завершене ще у 2016 році.

Інформація про не зняті (не скасовані) арешти (обтяження майна) підтверджується відомостями з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта. Так, в інформаційній довідці з реєстру від 05.09.2023 наявні два записи від 21.08.2014 відповідно до яких накладено обтяження у вигляді арешту нерухомого майна: земельної ділянки, площею 0,0534 га (кадастровий номер :03:001:3471), що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 (запис №6759656), а також житлового будинку загальною площею 170,2 кв.м, житловою 66,8 кв.м. за тією ж адресою (запис №6759845).

На думку позивача, згідно з частинами першою та другою статті 40 Закону України Про виконавче провадження підлягає зняттю арешт з вказаного майна, накладений постановою від 18.08.2014 в межах виконавчого провадження №4411041.

Позивач вважає бездіяльність відповідача щодо не зняття арешту з цього майна протиправною, оскільки захід примусового виконання, застосований у виконавчому провадженні №4411041, продовжує діяти за відсутності для цього законодавчих та фактичних підстав, що порушує її права.

За таких обставин просить позов задовольнити.

Ухвалою суду від 11.09.2023 прийнято позовну заяву до розгляду, відкрито провадження у справі за вказаним позовом та ухвалено розгляд справи проводити за правилами, визначеними Розділом 2 Глави 11 Розгляд окремих категорій термінових адміністративних справ Кодексу адміністративного судочинства України.

У відзиві на позовну заяву представник відповідача позовні вимоги не визнав, зазначив, що на виконанні у відділі перебувало виконавче провадження №44110141 з примусового виконання виконавчого напису нотаріуса від 03.06.2014 №2127 про звернення стягнення на нерухоме майно, що належить на праві власності позивачу.

Вказане виконавче провадження було завершене 05.08.2016 на підставі пункту 9 частини першої статті 47 Закону України «Про виконавче провадження» (в редакції від 04.11.2010).

Зазначає, що оскільки на момент завершення виконавчих проваджень з виконання виконавчого напису нотаріуса від 03.06.2014 №2127 були відсутні обставини, що зумовлювали зняття арешту з майна позивача, передбачені статтями 50, 60 Закону України «Про виконавче провадження», державний виконавець не мав законних підстав для вчинення таких дій.

Також вказує на те, що повернення виконавчого документа стягувану не є підставою для звільнення майна з під арешту, при цьому частиною четвертою статті 59 Закону України «Про виконавче провадження» (в редакції від 02.06.2016) чітко визначений перелік підстав для зняття арешту з майна боржника, в усіх інших випадках арешт може бути знятий на підставі рішення суду.

Вважає, що оскільки були відсутні підстави, визначені частиною четвертою статті 59 Закону України «Про виконавче провадження» (в редакції від 02.06.2016), будь-яких протиправних дій відповідач та державний виконавець не вчинив, а самостійно скасувати арешт на майно він не вправі, окрім як на підставі рішення суду.

За таких обставин у задоволенні позову просить відмовити повністю.

Інших заяв по суті справи до суду подано не було.

В судове засідання позивач не прибула, 18.09.2023 подала до суду заяву про розгляд справи без її участі, позов просить задовольнити.

Представник третьої особи в заявах від 12.09.2023 та від 18.09.2023 просить розгляд справи проводити за відсутності представника ТзОВ «ОТП Факторинг Україна», позовну заяву ОСОБА_1 просить задовольнити.

Представник відповідача в судовому засіданні позов не визнав з підстав, наведених у відзиві на позовну заяву, в задоволенні позову просив відмовити повністю.

В судовому засіданні з ініціативи суду оголошено перерву для підготовки до судових дебатів.

В подальшому, з урахуванням приписів частини четвертої статті 229, частини третьої статті 268 КАС України, судовий розгляд справи проведено та завершено в порядку письмового провадження, без фіксування судового засідання технічними засобами.

Заслухавши вступне представника відповідача, дослідивши письмові докази та письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи, суд встановив наступне.

Як слідує з матеріалів справи, 21.07.2014 заступником начальника відділу ДВС Луцького РУЮ Пирогою С.С. відкрито виконавче провадження №44110141 з виконання виконавчого напису приватного нотаріуса Дніпропетровського міського нотаріального округу Бондар Ірини Михайлівни від 03.06.2014 №2127 про звернення стягнення на нерухоме майно житловий будинок та земельну ділянку площею 0, 0534 га, кадастровий номер :03:001:3471, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , що належить на праві власності ОСОБА_1 . За рахунок коштів, отриманих від реалізації нерухомого майна, задовольнити вимоги ТзОВ «ОТП Факторинг Україна» у розмірі 143054,71 доларів США, що за курсом НБУ станом на 03.06.2014 становить 1694510,30 грн (а.с. 10).

18.08.2014 в межах виконавчого провадження №44100141 заступником начальника ВДВС Луцького районного управління юстиції Пирогою С.С. винесено постанову про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження, якою накладено арешт на житловий будинок та земельну ділянку площею 0,0534 га, кадастровий номер :03:001:3471, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , що належить на праві власності ОСОБА_1 , а також заборонено здійснювати відчуження будь-якого майна, яке належить боржнику (а.с.11).

Постановою заступника начальника Луцького РВ ДВС про повернення виконавчого документа стягувачеві від 05.08.2016 на підставі пункту 9 частини першої статті 47 Закону України «Про виконавче провадження» виконавчий напис нотаріуса від 03.06.2014 №2127 повернуто стягувачеві (а.с. 12-13).

В подальшому 10.05.2019 головним державним виконавцем Луцького РВ ДВС відкрито виконавче провадження №59065514 з виконання виконавчого напису нотаріуса №2127, виданого 03.06.2014 приватним нотаріусом Бондар І.М., про звернення стягнення на нерухоме майно житловий будинок та земельну ділянку площею 0, 0534 га, кадастровий номер :03:001:3471, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , та належить на праві власності ОСОБА_1 . За рахунок коштів, отриманих від реалізації нерухомого майна, задовольнити вимоги ТзОВ «ОТП Факторинг Україна» у розмірі 143054,71 доларів США, що за курсом НБУ станом на 03.06.2014 становить 1694510,30 грн. витрати, пов`язані із вчиненням виконавчого напису - 1700,00 грн. всього в гривневому еквіваленті, з урахуванням витрат, пов`язаних з вчиненням виконавчого напису, становить 1694510,34 грн (а.с. 19-20).

Рішенням Луцького міськрайонного суду Волинської області від 04.07.2023 у справі №161/8757/23 виконавчий напис №2127 від 03.06.2014, вчинений приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу Бондар І.М., про звернення стягнення на нерухоме майно - житловий будинок та земельну ділянку площею 0, 0534 га, кадастровий номер :03:001:3471, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , що належить на праві власності ОСОБА_1 , за рахунок реалізації якого задовольнити вимоги ТзОВ «ОТП Факторинг Україна» на загальну суму 143054,71 доларів США, визнано таким, що не підлягає виконанню (а.с. 21-24).

Постановою начальника Луцького ВДВС у Луцькому районі від 04.09.2023 у виконавчому провадженні №59065514 на підставі пункту 5 частини першої статті 39, статті 40 Закону України «Про виконавче провадження» виконавче провадження з примусового виконання виконавчого напису нотаріуса №2127, виданого 03.06.2014 закінчено, припинено чинність арешту майна боржника та скасовано інші заходи примусового виконання рішення (а.с. 26).

Листом відповідача від 05.09.2023 №45444 повідомлено третю особу про те, що в межах виконавчого провадження №.08.2016 державним виконавцем винесено постанову про повернення виконавчого документа стягувачеві, оскільки вказане виконавче провадження у відділі станом на 05.09.2023 не перебуває та знищене після закінчення строку його зберігання, тому відділ не має законних підстав для винесення будь-яких процесуальних документів щодо накладення чи зняття арештів з майна боржника в межах вищезазначеного виконавчого провадження (а.с. 28-30).

При цьому, як слідує із інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта від 05.09.2023 №345254601, в спеціальному розділі про державну реєстрацію обтяжень міститься актуальна інформація про арешт нерухомого майна, а саме: земельної ділянки площею 0,0534 га (кадастровий номер :03:001:3471), що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , а також житлового будинку загальної площею 170,2 кв.м., житловою 66,8 кв. м. за тією ж адресою, яке належить позивачу, накладеного постановою заступника начальника відділу ДВС Луцького РУЮ Пирогою С.С. у виконавчому провадженні №44110141 від 18.08.2014 (записи про обтяження №6759656 та №6759845 від 21.08.2014) (а.с.31-37).

Вважаючи протиправною бездіяльність відповідача щодо не зняття арешту з вказаного нерухомого майна , позивач звернулась до суду із даним позовом.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд зазначає наступне.

Відповідно до статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Умови і порядок виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), що відповідно до закону підлягають примусовому виконанню, у разі невиконання їх у добровільному порядку, визначаються Законом України Про виконавче провадження від 02.06.2016 №1404-VІІІ, який набув чинності 05.10.2016 (далі Закон №1404-VІІІ).

До набуття чинності Законом №1404-VІІІ умови і порядок виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), що відповідно до закону підлягають примусовому виконанню, у разі невиконання їх у добровільному порядку, визначалися Законом України Про виконавче провадження від 21.04.1999 №606-XIV (далі Закон №606-XIV).

Відповідно до статті 1 Закону №1404-VІІІ виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Частинами першою та другою статті 57 Закону №606-XIV (у редакції, що діяла на час накладення арешту на майно позивача) передбачено, що арешт майна боржника застосовується для забезпечення реального виконання рішення. Арешт на майно боржника може накладатися державним виконавцем шляхом: винесення постанови про арешт коштів та інших цінностей боржника, що знаходяться на рахунках і вкладах чи на зберіганні у банках або інших фінансових установах; винесення постанови про арешт коштів, що перебувають у касі боржника або надходять до неї; винесення постанови про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження; проведення опису майна боржника і накладення на нього арешту.

З системного аналізу наведених правових норм Закону №606-XIV вбачається, що з метою забезпечення реального виконання рішення державний виконавець був наділений повноваженнями щодо накладення арешту на майно боржника.

Водночас підстави для зняття арешту з майна (05.08.2016, на час повернення виконавчого документа стягувачені у виконавчому провадженні №4411014) визначала частина перша статті 50 Закону №606-XIV, яка передбачала, що у разі закінчення виконавчого провадження (крім направлення виконавчого документа за належністю іншому органу державної виконавчої служби, офіційного оприлюднення повідомлення про визнання боржника банкрутом і відкриття ліквідаційної процедури, закінчення виконавчого провадження за рішенням суду, винесеним у порядку забезпечення позову чи вжиття запобіжних заходів, а також крім випадків нестягнення виконавчого збору або витрат, пов`язаних з організацією та проведенням виконавчих дій), повернення виконавчого документа до суду або іншого органу (посадовій особі), який його видав, арешт, накладений на майно боржника, знімається, скасовуються інші вжиті державним виконавцем заходи примусового виконання рішення, а також провадяться інші дії, необхідні у зв`язку із завершенням виконавчого провадження.

Як було встановлено судом, постановою від 05.08.2016 у виконавчому провадженні №44110141 було повернуто виконавчий документ стягувачеві відповідно до пункту 9 частини першої статті 47 Закону №606-XIV.

Таким чином, 05.08.2016 у державного виконавця були відсутні правові підстави для зняття арешту з майна позивача, накладеного постановою від 18.08.2014 у виконавчому провадженні №44110141.

Разом з тим, частиною першою статті 40 Закону №1404-VIII передбачено, що у разі закінчення виконавчого провадження (крім закінчення виконавчого провадження за судовим рішенням, винесеним у порядку забезпечення позову чи вжиття запобіжних заходів, а також, крім випадків нестягнення виконавчого збору або витрат виконавчого провадження, нестягнення основної винагороди приватним виконавцем), повернення виконавчого документа до суду, який його видав, арешт, накладений на майно (кошти) боржника, знімається, відомості про боржника виключаються з Єдиного реєстру боржників, скасовуються інші вжиті виконавцем заходи щодо виконання рішення, а також проводяться інші необхідні дії у зв`язку із закінченням виконавчого провадження.

Виконавче провадження, щодо якого винесено постанову про його закінчення, не може бути розпочате знову, крім випадків, передбачених цим Законом.

Згідно з частиною другою статті 40 Закону №1404-VIII про зняття арешту з майна (коштів) виконавець зазначає у постанові про закінчення виконавчого провадження або повернення виконавчого документа, яка в день її винесення надсилається органу, установі, посадовій особі, яким була надіслана для виконання постанова про накладення арешту на майно (кошти) боржника, а у випадках, передбачених законом, вчиняє дії щодо реєстрації припинення обтяження такого майна.

Отже, чинне на даний час законодавство визначає обов`язок державного виконавця зняти арешт з майна боржника в разі закінчення виконавчого провадження (крім закінчення виконавчого провадження за судовим рішенням, винесеним у порядку забезпечення позову чи вжиття запобіжних заходів, а також, крім випадків нестягнення виконавчого збору або витрат виконавчого провадження, нестягнення основної винагороди приватним виконавцем) або повернення виконавчого документа до суду, який його видав.

Водночас згідно частин четвертої та п`ятої статті 59 Закону №1404-VIII підставами для зняття виконавцем арешту з усього майна (коштів) боржника або його частини є:

1) отримання виконавцем документального підтвердження, що рахунок боржника має спеціальний режим використання та/або звернення стягнення на такі кошти заборонено законом;

2) надходження на рахунок органу державної виконавчої служби, рахунок приватного виконавця суми коштів, стягнених з боржника (у тому числі від реалізації майна боржника), необхідної для задоволення вимог усіх стягувачів, стягнення виконавчого збору, витрат виконавчого провадження та штрафів, накладених на боржника;

3) отримання виконавцем документів, що підтверджують про повний розрахунок за придбане майно на електронних торгах;

4) наявність письмового висновку експерта, суб`єкта оціночної діяльності - суб`єкта господарювання щодо неможливості чи недоцільності реалізації арештованого майна боржника у зв`язку із значним ступенем його зношення, пошкодженням;

5) відсутність у строк до 10 робочих днів з дня отримання повідомлення виконавця, зазначеного у частині шостій статті 61 цього Закону, письмової заяви стягувача про його бажання залишити за собою нереалізоване майно;

6) отримання виконавцем судового рішення про скасування заходів забезпечення

7) погашення заборгованості із сплати періодичних платежів, якщо виконання рішення може бути забезпечено в інший спосіб, ніж звернення стягнення на майно боржника;

8) отримання виконавцем документального підтвердження наявності на одному чи кількох рахунках боржника коштів, достатніх для виконання рішення про забезпечення позову.

У всіх інших випадках арешт може бути знятий за рішенням суду.

Як було встановлено судом, постановою начальника Луцького ВДВС у Луцькому районі від 04.09.2023 у виконавчому провадженні №59065514 було закінчено виконавче провадження відповідно до пункту 5 частини першої статті 39 Закону №1404-VIII (у зв`язку із визнанням судом виконавчого документа таким, що не підлягає виконанню), припинено чинність арешту майна боржника та скасовано інші заходи примусового виконання рішення.

За цих обставин у державного виконавця виникли підстави для зняття арешту, накладеного на майно боржника, і скасування заборони на його відчуження, про що державний виконавець повинен був зазначити у постанові про закінчення виконавчого провадження.

Проте, як вбачається з інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта від 05.09.2023 №345254601, нерухоме майно, яке перебуває у власності ОСОБА_1 , а саме: земельна ділянка площею 0,0534 га (кадастровий номер :03:001:3471), що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , а також житловий будинок загальної площею 170,2 кв.м., житловою 66,8 кв. м. за тією ж адресою знаходиться під арештом.

Суд зазначає, що арешт майна боржника є заходом звернення стягнення на майно боржника, який застосовується для забезпечення реального виконання рішення, що відповідно до Закону України "Про виконавче провадження" підлягає примусовому виконанню. В свою чергу, відсутність виконавчого провадження свідчить про відсутність правової підстави для здійснення примусового виконання рішення, а отже і відсутність правової підстави для забезпечення його реального виконання.

Закінчення виконавчого провадження законодавцем визначено як стадію завершення виконавчого провадження, за яким жодні інші дії державного виконавця не проводяться.

Попри це, при закінченні виконавчого провадження арешт з майна позивача, державним виконавцем знятий не був.

Допущене державним виконавцем порушення вимог Закону №1404-VIII призвело до того, що застосований до позивача арешт майна продовжує діяти на час розгляду справи судом.

За таких обставин (не зняття державним виконавцем арешту майна боржника, фактичні завершення виконавчих проваджень, знищення виконавчого провадження №44110141 за термінами зберігання, відсутність майнових претензій з боку стягувача і відсутність підстав для відновлення виконавчих проваджень), суд вважає, що випадок, який розглядається у даній справі, підпадає під дію частини п`ятої статті 59 Закону №1404-VIII , згідно якої арешт може бути знятий за рішенням суду.

При вирішенні даного спору суд враховує, що існування арешту на майно позивача порушує його конституційне право володіти, користуватись і розпоряджатись своєю власністю (стаття 41 Конституції України) та є порушенням статті 1 Першого протоколу (право власності) Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, якою передбачено, що має існувати обґрунтоване пропорційне співвідношення між засобами, які застосовуються, та метою, якої прагнуть досягти шляхом вжиття будь-якого заходу для позбавлення особи її власності.

Відповідно до частини першої, другої статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Відповідач не довів правомірності його бездіяльності щодо не зняття арешту з майна позивача, факт порушення прав останнього знайшов своє підтвердження у ході розгляду справи, а тому адміністративний позов слід задовольнити повністю.

Відповідно до частини першої статті 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Отже, за рахунок бюджетних асигнувань відповідача на користь позивача слід стягнути судовий збір в сумі 1073,60 грн, сплачений відповідно до платіжної інструкції від 05.09.2023 (а.с.9).

Керуючись статтями 243-246, 287 Кодексу адміністративного судочинства України, на підставі Закону України Про виконавче провадження, суд

ВИРІШИВ:

Адміністративний позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_1 ), третя особа на стороні позивача, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, Товариство з обмеженою відповідальністю ОТП Факторинг Україна (вулиця Фізкультури, 28д, місто Київ, 03150, ідентифікаційний код юридичної особи 36789241) до Луцького відділу державної виконавчої служби у Луцькому районі Волинської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (вулиця Винниченка, 27а, місто Луцьк, Волинська область, 43025, ідентифікаційний код юридичної особи 35041407) про визнання протиправною бездіяльності та зобов`язання вчинити дії задовольнити повністю.

Визнати протиправною бездіяльність Луцького відділу державної виконавчої служби у Луцькому районі Волинської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції щодо не зняття арешту з нерухомого майна земельної ділянки площею 0,0534 га (кадастровий номер :03:001:3471), що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , а також житлового будинку загальною площею 170,2 кв.м., житловою 66,8 кв. м. за тією ж адресою, яке належить ОСОБА_1 , накладеного постановою заступника начальника відділу ДВС Луцького РУЮ Пирогою С.С. від 18.08.2014 у виконавчому провадженні №44110141.

Зобов`язати Луцький відділ державної виконавчої служби у Луцькому районі Волинської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції зняти арешт з нерухомого майна, яке належить ОСОБА_1 , накладений постановою заступника начальника відділу ДВС Луцького РУЮ Пирогою С.С. від 18.08.2014 у виконавчому провадженні №44110141 та внести до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта записи про скасування арештів нерухового майна земельної ділянки площею 0,0534 га (кадастровий номер :03:001:3471), що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , а також житлового будинку загальною площею 170,2 кв.м., житловою 66,8 кв. м. за тією ж адресою, а саме: записів про обтяження від 21.08.2014 №6759656 і №6759845.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Луцького відділу державної виконавчої служби у Луцькому районі Волинської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції на користь ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 1073 (одна тисяча сімдесят три) гривні 60 копійок.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку апеляційного оскарження, а у разі апеляційного оскарження з моменту проголошення судового рішення суду апеляційної інстанції.

Рішення суду може бути оскаржене шляхом подання апеляційної скарги до Восьмого апеляційного адміністративного суду протягом десяти днів з дня його складення.

Суддя О.А. Лозовський