Справа № 160/7195/21
Суддя: Захарчук-Борисенко Наталія Віталіївна
Дата ухвалення: 2023-09-20 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

20 вересня 2023 року Справа №160/7195/21

Суддя Дніпропетровського окружного адміністративного суду Захарчук-Борисенко Н.В, перевіривши заяву Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) в особі Відділу примусового виконання рішень у Дніпропетровській області про встановлення або зміну способу або порядку виконання судового рішення по справі №160/7195/21, -

УСТАНОВИВ:

07.09.2023 року до Дніпропетровського окружного адміністративного суду надійшла заява Головного державного виконавця відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Дніпропетровській області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) про встановлення або заміну способу або порядку виконання судового рішення у справі № 160/7195/21.

В обгрунтування вказаної заяви представником заявника вказано, що рішення по справі №160/7195/21 має зобов`язальний характер. Статтею 63 Закону «Про виконавче провадження» передбачено, що у разі якщо виконати рішення без участі боржника неможливо, державний виконавець накладає на боржника штраф відповідно до ст. 75 цього Закону та вносить подання правоохоронним органам для притягнення боржника до відповідальності, після чого виносить постанову про закінчення виконавчого провадження і повертає виконавчий документ до суду чи іншого органу, що видав. Законом України «Про гарантії держави щодо виконання судових рішень» визначено порядок виконання рішення суду про стягнення коштів, боржником за якими є державний орган, та, який здійснюється Державною казначейською службою України в межах відповідних бюджетних призначень шляхом списання коштів з рахунків такого державного органу, а в разі відсутності у зазначеного державного органу відповідних призначень за рахунок коштів, передбачених за бюджетною програмою для забезпечення виконання рішень суду.

Заявник наголошує, що виконавчий документ у межах адміністративної справи №160/7195/21 не може бути скерований до органу Державної казначейської служби України для виконання в порядку гарантії держави щодо виконання судових рішень у зв`язку з тим, що рішення прийнято про зобов`язання вчинити певні дії, а не про стягнення коштів. Тобто склалася ситуація, що боржник не може виконати рішення суду через відсутність бюджетних призначень чи асигнувань на цю мету. Здійснити виплату нарахованих грошових коштів за рішенням суду можливо лише шляхом списання (стягнення) коштів з рахунків державного органу боржника, а в разі відсутності за рахунок коштів, передбачених за бюджетною програмою для забезпечення виконання рішень суду. У даному випадку значення слів «виплатити» та «стягнути» має однакове правове навантаження і не змінює при цьому суть постановленого рішення, а лише визначає порядок і спосіб, за яким можливо буде привести його до фактичного виконання.

12.09.2023 року ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду прийнято до провадження заяву Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) про встановлення або зміну способу або порядку виконання судового рішення у справі та призначено її до розгляду у порядку письмового провадження.

Про розгляд заяви учасники справи повідомлені належним чином, тому суд розглядає справу за наявними матеріалами.

Розглянувши заяву, суд зазначає наступне.

Згідно ч.1 ст. 378 КАС України за заявою сторони суд, який розглядав справу як суд першої інстанції, може відстрочити або розстрочити виконання рішення, а за заявою стягувача чи виконавця (у випадках, встановлених законом), - встановити чи змінити спосіб або порядок його виконання. Питання про відстрочення або розстрочення виконання, зміну чи встановлення способу і порядку виконання судового рішення може бути розглянуто також за ініціативою суду.

Ч. 3 ст.33 Закону України "Про виконавче провадження" передбачено, що за наявності обставин, що ускладнюють виконання судового рішення або роблять його неможливим, сторони, а також виконавець за заявою сторін або державний виконавець з власної ініціативи у випадку, передбаченому Законом України "Про гарантії держави щодо виконання судових рішень", мають право звернутися до суду, який розглядав справу як суд першої інстанції, із заявою про встановлення або зміну способу і порядку виконання рішення.

Підставою для встановлення або зміни способу або порядку виконання, відстрочення чи розстрочення виконання судового рішення є обставини, що істотно ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим (ч.3 ст.378КАС України).

Під зміною способу і порядку виконання рішення розуміється прийняття судом нових заходів для реалізації рішення в разі неможливості його виконання у порядку і способом, раніше встановленими.

Тобто, зі змісту вказаної норми випливає, що суд за наявності обґрунтованих підстав та належних доказів, може змінити спосіб та порядок виконання рішення суду, або ж відмовити по даному питанню, не змінюючи при цьому його змісту.

Також, здійснення судом зміни порядку чи способу виконання рішення не повинно змінювати способу захисту порушеного права, обраного судом при вирішенні справи.

У поданій до суду заяві заявник просить суд змінити спосіб виконання судового рішення шляхом стягнення з боржника на користь стягувача грошової суми.

Так, встановлені обставини справи свідчать про те, що неможливість здійснення виплати перерахованої суми пенсії пов`язана з відсутністю бюджетного фінансування.

Згідно статті 8 Закону України Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб виплата пенсій, у тому числі додаткових пенсій, доплат, надбавок та підвищень до них, компенсаційних виплат, встановлених законодавством, звільненим із військової служби військовослужбовцям, особам, які мають право на пенсію за цим Законом, та членам їх сімей забезпечуються за рахунок коштів Державного бюджету України.

Отже, грошові кошти у вигляді перерахованої пенсії, які належать стягувачу, не є власністю Головного управління ПФУ, не знаходяться на його рахунках. Фактичне, у повному обсязі виконання судового рішення, можливо лише за наявності відповідного бюджетного призначення за рахунок Державного бюджету України.

Таким чином, оскільки виконання рішення суду залежить від бюджетного фінансування, то його виконання не залежить від визначеного судом способу виконання. У такому випадку зміна способу і порядку виконання судового рішення не призведе до його фактичного виконання, оскільки така процесуальна дія не може вплинути на фінансування Державою витрат по виплаті пенсії позивачу. І від того, що зміниться спосіб виконання рішення суду, в Головного управління ПФУ автоматично не з`являться кошти для фактичного виконання рішення суду.

З огляду на викладене, враховуючи те, що причиною яка ускладнює виконання рішення суду є неналежне фінансування витрат по виплаті пенсії, суд вважає безпідставними аргументи заявника, наведені в заяві, про наявність правових підстав для зміни способу та порядку виконання рішення суду.

При цьому суд враховує те, що право особи, тобто стягувача, на здійснення виплати перерахованої пенсії не може ставитися в залежність від бюджетних асигнувань, а органи державної влади (місцевого самоврядування) не можуть посилатися на відсутність коштів як на причину невиконання своїх зобов`язань.

У той же час, у спірному випадку йдеться не про право особи на такі виплати, а про правові підстави для зміни способу і порядку виконання судового рішення.

При цьому, суд враховує, що зміна способу і порядку виконання рішення суду, у такому випадку, не захищає право позивача на отримання перерахованих сум пенсій, які фактично можуть бути виплачені за наявності відповідних бюджетних асигнувань.

Крім того, заміна способу виконання такого рішення із зобов`язання здійснити перерахунок та виплату пенсії на стягнення конкретної суми тягне за собою зміну рішення по суті та вирішення питання, що не були предметом дослідження судом при розгляді справи.

Таким чином, заявник просить змінити спосіб та порядок виконання судового рішення з зобов`язання здійснити перерахунок та виплату пенсії на стягнення з відповідача заборгованості суми пенсії, що не відповідає предмету розгляду справи та не узгоджується зі змістом ст. 378 КАС України.

Так, за правовою позицією Верховного Суду в постанові від 27.02.2023 року у справі №340/6875/21, зобов`язання відповідача вчинити певні дії і стягнення з відповідача грошових коштів є різними за своєю суттю способами захисту прав та інтересів позивача, які обираються позивачем при поданні позову, а судом - при ухваленні рішення, та передбачають відмінний механізм виконання судових рішень.

На підставі вищевикладеного, суді дійшов до висновку про відмову у задоволенні заяви.

Керуючись ст.378 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-

ПОСТАНОВИВ:

У задоволенні заяви Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) в особі Відділу примусового виконання рішень у Дніпропетровській області про встановлення або зміну способу або порядку виконання судового рішення у справі №160/7195/21 відмовити повністю.

Відповідно до статті 256 КАС України ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та може бути оскаржена в порядку та у строки, встановлені ст. ст. 294-297 КАС України.

Суддя Н.В. Захарчук-Борисенко