Справа № 682/1596/23
Суддя: Капустинський М.М.
Дата ухвалення: 2023-09-19 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 682/1596/23

Головуючий суддя 1-ої інстанції - Зеленська В.І.

Суддя-доповідач - Капустинський М.М.

19 вересня 2023 року

м. Вінниця

Сьомий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді: Капустинського М.М.

суддів: Ватаманюка Р.В. Сапальової Т.В. ,

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Славутського міськрайонного суду Хмельницької області від 17 липня 2023 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції в Хмельницькій області про скасування постанови про накладення адміністратвного стягнення,

В С Т А Н О В И В :

у червні 2023 адвокат Горщар Б.А. в інтересах ОСОБА_1 звернувся до Славутського міськрайонного суду Хмельницької області з адміністративним позовом до інспектора відділу поліцейської діяльності №1 Шепетівського РУП ГУНП в Хмельницькій області капітана поліції Хильчука Р.А., ГУНП у Хмельницькій області, в якому просив:

- скасувати постанову серії БАБ №613117 від 13.06.2023 року про накладення адміністративного стягнення на ОСОБА_1 у виді 3400 грн. штрафу у справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, передбачене ч.3 ст.126 КУпАП, та закрити справу про адмінправопорушення;

- стягнути з ГУНП в Хмельницькій області судовий збір, сплачений за подання адміністративного позову.

В обґрунтування позовних вимог представник позивача зазначив, що зі змісту оскаржуваної постанови вбачається, що 13.06.2023 року близько 13 год. 55 хв. в с. Ганнопіль Шепетівського району по вул.Корецька, 15 ОСОБА_2 керував автомобілем марки ВАЗ210700200, д.н.з. НОМЕР_1 , без посвідчення водія, тобто не маючи права керування таким транспортним засобом, чим порушив вимоги п.2.1.А ПДР України. Тому позивача притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.3 ст.126 КУпАП, що передбачає керування транспортними засобами особою, стосовно якої встановлено тимчасове обмеження у праві керування транспортними засобами. Однак, будь яких обмежень у керуванні транспортними засобами до ОСОБА_1 не застосовувалось, а при складанні постанови поліцейським зазначено правову кваліфікацію, яка взагалі не має до позивача ніякого відношення. Під час розгляду справи про адмінправопорушення, позивачу не було роз`яснено процесуальні права, зокрема, можливість відкласти розгляд справи, скористатись правовою допомогою адвоката, що призвело до порушення конституційного права на захист ОСОБА_1 . Окрім того, у постанові не зазначено технічний засіб, яким здійснено фото або відеозапис та як наслідок, в силу положень ч.3,4 ст.70 КАС України відеозапис з нагрудної камери поліцейського є недопустимим доказом. Тому просять скасувати постанову серії БАБ №613117 від 13.06.2023 року, винесену інспектором відділу поліцейської діяльності №1 Шепетівського РУП ГУНП в Хмельницькій області Хильчуком Р.А., про притягнення ОСОБА_1 до адмінвідповідальності за порушення п.2.1.А ПДР і вчинення адмінправопорушення, передбаченого ч.3 ст.126 КУпАП, а провадження у справі закрити, стягнути з відповідача ГУНП у Хмельницькій області сплачений судовий збір.

Не погоджуючись з судовим рішенням позивач подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати вказане рішення та прийняти нову постанову, якою задовольнити позовні вимоги.

В обґрунтування апеляційної скарги апелянт послався на неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального права, порушення норм процесуального права, що, на його думку, призвело до неправильного вирішення спору.

15 вересня 2023 року на адресу Сьомого апеляційного адміністративного суду надійшов відзив від представника Головного управління Національної поліції в Хмельницькій області у якому представник просить залишити апеляційну скаргу ОСОБА_1 без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін. Вказує, що позивача було притягнуто до відповідальності за ч.2 ст.126 КУпАП а не ч.3 зазначеної статті.

Сторони в судове засідання не з`явилися, хоча належним чином повідомлялись про дату, час і місце судового засідання.

Відповідно до ст.313 КАС України неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши доводи апеляційної скарги наявними в матеріалах справи письмовими доказами, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення, з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджено під час апеляційного розгляду справи, що постановою серії БАБ №613117 від 13.06.2023 року, винесеною інспектором відділу поліцейської діяльності №1 Шепетівського РУП ГУНП в Хмельницькій області капітаном поліції Хильчуком Р.А., на ОСОБА_1 накладене адміністративне стягнення у справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, передбачене ч.2 ст.126 КУпАП, у виді 3400 грн. штрафу (а.с.5).

З постанови встановлено, що 13 червня 2023 року близько 13 год. 55 хв. в с.Ганнопіль Шепетівського району по вул. Корецька, 15 ОСОБА_2 керував автомобілем марки ВАЗ210700200, д.н.з. НОМЕР_1 , без посвідчення водія, тобто не маючи права керування таким транспортним засобом, чим порушив вимоги п.2.1.А ПДР України, за що передбачена адміністративна відповідальність за ч.2 ст.126 КУпАП.

У постанові також вказано її серію та номер, дату розгляду справи, місце розгляду, посада, звання та прізвище, ім`я по батькові особи, яка розглядає справу, особа, щодо якої розглядається справа, транспортний засіб, яким керувала ця особа, час та місце скоєння, суть і обставини правопорушення, зібрані докази (п.7 постанови), прийняте по справі рішення, вид адмінстягнення та сума штрафу ( копія постанови додається).

Не погоджуючись з винесеною постановою, позивач звернувся до суду з даним позовом.

Ухвалюючи оскаржуване рішення, суд першої інстанції дійшов висновку, що відповідачем винесена постанова серії БАБ №613117 від 13.06.2023 року про накладення адміністративного стягнення на ОСОБА_1 у виді 3400 грн. штрафу у справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, передбачене ч.2 ст.126 КУпАП, а ОСОБА_1 та його представник оскаржують постанову серії БАБ №613117 від 13.06.2023 року про накладення адміністративного стягнення на ОСОБА_1 у виді 3400 грн. штрафу у справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, передбачене ч.3 ст.126 КУпАП, яка фактично не виносилась і якої не існує. Апелянт (його представник) не виявили бажання змінювати підстави позову, тому підстави для задоволення адміністративного позову - відсутні.

Колегія суддів, надаючи оцінку спірним правовідносинам та висновкам суду першої інстанції, в призмі доводів апеляційної скарги, відзначає наступне.

Відповідно до ч.2 ст.19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

За змістом положень ч.1 ст.2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Згідно з п.2 ч.1 ст.5 КАС України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси, і просити про їх захист встановленим шляхом визнання протиправним та скасування індивідуального акта чи окремих його положень.

Згідно зі ст.14 Закону України "Про дорожній рух" від 30.06.1993 №3353-XII учасники дорожнього руху зобов`язані: знати і неухильно дотримуватися вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху; створювати безпечні умови для дорожнього руху, не завдавати своїми діями або бездіяльністю шкоди підприємствам, установам, організаціям і громадянам; виконувати розпорядження органів державного нагляду та контролю щодо дотримання законодавства про дорожній рух.

Порядок дорожнього руху на території України, відповідно до Закону України "Про дорожній рух", встановлюють Правила дорожнього руху, затверджені постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 №1306 (далі - ПДР).

Пунктом 1.9 ПДР передбачено, що особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.

Згідно п.1.10 ПДР водій - особа, яка керує транспортним засобом і має посвідчення водія (посвідчення тракториста-машиніста, тимчасовий дозвіл на право керування транспортним засобом, тимчасовий талон на право керування транспортним засобом) відповідної категорії.

Відповідно до п.2.1 а Правил дорожнього руху України водій механічного транспортного засобу повинен мати при собі: посвідчення на право керування транспортним засобом відповідної категорії.

Відповідно до п.2.4. а ПДР на вимогу поліцейського водій повинен зупинитися з дотриманням вимог цих Правил, а також пред`явити для перевірки документи, зазначені в пункті 2.1.

Положеннями частини ч.2 ст.126 КУпАП передбачає адміністративну відповідальність за керування транспортним засобом особою, яка не має права керування таким транспортним засобом, або передача керування транспортним засобом особі, яка не має права керування таким транспортним засобом.

Статтею 9 КУпАП регламентовано, що адміністративним правопорушенням визнається протиправна винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Відповідно до ст.251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі або в режимі фотозйомки (відеозапису), які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху та паркування транспортних засобів, актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

Відповідно до ст.77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності субєкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

Якщо учасник справи без поважних причин не надасть докази для підтвердження обставин, на які він посилається, суд вирішує справу на підставі наявних доказів.

Так, на виконання ухвали Славутського міськрайонного суду Хмельницької області від 26.06.2023 року, Територіальним сервісним центром МВС №6845 надано відомості про те, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 посвідчення водія не видавалось (додається).

Згідно з положеннями статті 40 Закону України "Про Національну поліцію" поліція для виконання покладених на неї завдань та здійснення повноважень, визначених законом, може застосовувати такі технічні прилади, технічні засоби та спеціалізоване програмне забезпечення: 1) фото- і відеотехніку, у тому числі техніку, що працює в автоматичному режимі, технічні прилади та технічні засоби з виявлення та/або фіксації правопорушень. Технічні прилади та технічні засоби, передбачені пунктами 1 і 2 цієї частини, поліція може закріплювати на однострої, у/на безпілотних літальних апаратах, службових транспортних засобах, суднах чи інших плавучих засобах, у тому числі тих, що не мають кольорографічних схем, розпізнавальних знаків та написів, які свідчать про належність до поліції, а також монтувати/розміщувати їх по зовнішньому периметру доріг і будівель.

З наданої представником відповідача ГУНП в Хмельницькій області копії постанови серії БАБ №613117 від 13.06.2023 року встановлено, що 13.06.2023 року інспектором відділу поліцейської діяльності №1 Шепетівського РУП ГУНП в Хмельницькій області капітаном поліції Хильчуком Р.А. винесено постанову про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ч.2 ст.126 КУпАП. З відеозапису наданого представником відповідача ГУНП в Хмельницькій області встановлено, що на місці події ОСОБА_1 визнавав факт керування транспортним засобом, не маючи посвідчення водія.

Положеннями статті 9 КАС України визначено, що розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог. Суд може вийти за межі позовних вимог, якщо це необхідно для ефективного захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Кожна особа, яка звернулася за судовим захистом, розпоряджається своїми вимогами на свій розсуд, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Таким правом користуються й особи, в інтересах яких подано позовну заяву, за винятком тих, які не мають адміністративної процесуальної дієздатності. Суд вживає визначені законом заходи, необхідні для з`ясування всіх обставин у справі, у тому числі щодо виявлення та витребування доказів з власної ініціативи.

Суд першої інстанції, вирішуючи справу на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості встановив, що наведені в адміністративному позові підстави позовних вимог не відповідають обставинам справи, позивач та його представник не скористались правом на подання заяви про зміну підстав позову і не оскаржують законність накладення адміністративного стягнення на позивача ОСОБА_1 за ч.2 ст.126 КУпАП, як вказано у оскаржуваній постанові.

Згідно з положеннями ч.3 ст.286 КАС України за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право:

1) залишити рішення суб`єкта владних повноважень без змін, а позовну заяву без задоволення;

2) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і надіслати справу на новий розгляд до компетентного органу (посадової особи);

3) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення;

4) змінити захід стягнення в межах, передбачених нормативним актом про відповідальність за адміністративне правопорушення, з тим, однак, щоб стягнення не було посилено.

Так, суд першої інстанції встановив, що відповідачем винесена постанова серії БАБ №613117 від 13.06.2023 року про накладення адміністративного стягнення на ОСОБА_1 у виді 3400 грн. штрафу у справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, передбачене ч.2 ст.126 КУпАП, а ОСОБА_1 (його представник) оскаржують постанову серії БАБ № 613117 від 13.06.2023 року про накладення адміністративного стягнення на ОСОБА_1 у виді 3400 грн. штрафу у справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, передбачене ч.3 ст.126 КУпАП, яка фактично не виносилась і якої не існує.

Виходячи з наведеного та враховуючи те, що як на час розгляду справи судом першої інстанції так і на час перегляду судового рішення судом апеляційної інстанції апелянтом не було змінено підстави як позову так і апеляційної скарги.

Підсумовуючи викладене, суд першої інстанції дійшов вірного висновку щодо відмови в задоволенні зазначеного позову, а у суду апеляційної інстанції відсутні підстави для зміни чи скасування оскарженого рішення у зв"язку з доведеністю відповідачем вини ОСОБА_1 в скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст.126 КУпАП. Доводи апеляційної скарги висновків суду першої інстанції не спростовують.

Згідно з п.1 ч.1 ст.315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін.

Відповідно до ст.316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

За таких підстав апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін.

Керуючись ст.ст. 243, 250, 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В :

апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а рішення Славутського міськрайонного суду Хмельницької області від 17 липня 2023 року - без змін.

Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття та оскарженню не підлягає.

Головуючий Капустинський М.М.

Судді Ватаманюк Р.В. Сапальова Т.В.