Справа № 620/5750/23
Суддя: Чаку Євген Васильович
Дата ухвалення: 2023-09-20 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа № 620/5750/23 Суддя (судді) першої інстанції: Житняк Л.О.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 вересня 2023 року м. Київ

Шостий апеляційний адміністративний суд у складі:

Головуючого судді: Чаку Є.В.,

суддів: Єгорової Н.М., Сорочка Є.О.

розглянувши у порядку письмового провадження апеляційну скаргу Сосницької селищної ради Чернігівської області на рішення Чернігівського окружного адміністративного суду від 22 червня 2023 року у справі за адміністративним позовом Керівника Корюківської окружної прокуратури в інтересах держави в особі Державної екологічної інспекції у Чернігівській області до Сосницької селищної ради Чернігівської області про визнання протиправною бездіяльності та зобов`язання вчинити певні дії, -

ВСТАНОВИВ:

Керівник Корюківської окружної прокуратури, що діє в інтересах держави в особі Державної екологічної інспекції у Чернігівській області звернувся до суду з позовом до Сосницької селищної ради, в якому просить:

- визнати протиправною бездіяльність Сосницької селищної ради Корюківського району Чернігівської області щодо невжиття заходів з організації проведення робіт із винесення меж гідрологічного заказника місцевого значення "Потаманський" загальною площею 47,7 га та закріплення їх в натурі (на місцевості);

- зобов`язати Сосницьку селищну раду Корюківського району Чернігівської області відповідно до вимог чинного законодавства забезпечити організацію проведення робіт із винесення меж гідрологічного заказника місцевого значення "Потаманський" та закріплення їх в натурі (на місцевості).

Чернігівський окружний адміністративний суд рішенням від 22 червня 2023 року позов задовольнив у повному обсязі.

Не погоджуючись із прийнятим судовим рішенням, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати оскаржуване рішення та прийняти нову постанову про відмову в задоволенні позову. В обгрунтування скарги апелянт зазначив, що рішення суду не відповідає фактичним даним, нормам матеріального та процесуального права. Доводи скаржника полягають також у тому, що прокурор не довів наявності підстав для звернення до суду в інтересах держави.

Скаржник вказує на те, що Сосницька селищна рада забезпечила організацію проведення робіт з виготовлення проекту землеустрою щодо встановлення меж земельної ділянки площею 47,7 га. ландшафтного заказника місцевого значення «Потаманський».

Оскільки апеляційна скарга подана на рішення суду першої інстанції, яке ухвалено в порядку спрощеного (в порядку письмового) позовного провадження, колегія суддів, керуючись пунктом 3 частини 1 статті 311 КАС України, вирішила розглядати справу в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.

Відповідно до ч. 1 ст. 308 КАС України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Розглянувши доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи та дослідивши докази, колегія суддів дійшла наступних висновків.

Судом встановлено, що рішенням другої (позачергової) сесії восьмого скликання Чернігівської обласної ради від 26.01.2021 №30-2/VІІІ "Про створення нового об`єкту природно-заповідного фонду області" створено ландшафтний заказник місцевого значення "Потаманський", загальною площею 47,7 га, який розташований на східній околиці селища Сосниця Сосницької об`єднаної територіальної громади Корюківського району Чернігівської області.

Департаментом екології та природних ресурсів Чернігівської обласної державної адміністрації з метою охорони та збереження в природному стані національного надбання, ландшафтний заказник місцевого значення "Потаманський" передано під охорону Сосницькій селищній раді об`єднаної територіальної громади, про що складено охоронне зобов`язання від 22.02.2021 №18/21-578, яке оформлено у двох примірниках, з яких перший зберігається у землекористувача, другий - у Департаменті.

У п.2 охоронного зобов`язання вказано, що Сосницькій селищній раді об`єднаної територіальної громади передано під охорону та дотримання встановленого режиму територію ландшафтного заказника місцевого значення "Потаманський" загальною площею 47,7 га.

Охорона та збереження цінних природних комплексів території (об`єкта) природно-заповідного фонду заказника покладається на землекористувача в особі Сосницької селищної ради. Землекористувач (власник) зобов`язаний: дотримуватися встановленого режиму для території (об`єкта) природно - заповідного фонду; не здійснювати у межах території (об`єкта) природно - заповідного фонду забороненої господарської діяльності; вживати заходів щодо попередження і ліквідації екологічних наслідків аварій та шкідливого впливу на територію (об`єкт) природно - заповідного фонду; дотримуватись вимог щодо використання території (об`єкта) природно - заповідного фонду; забезпечувати охорону та збереження цінних природних комплексів території (об`єкта) природно-заповідного фонду. (п.3).

Наказом директора Департаменту екології та природних ресурсів Чернігівської обласної державної адміністрації від 22.02.2021 №13 затверджено Положення про ландшафтний заказник місцевого значення "Потаманський" (далі - Положення).

У п. 1.10 Положення вказано, що межі заказника встановлюються в натурі, оформляються відповідними знаками та інформаційними матеріалами в порядку, визначеному законодавством.

Згідно з даними Головного управління Держгеокадастру у Чернігівській області від 07.03.2023 в управлінні відсутня інформація щодо розроблення документації із землеустрою щодо організації і встановлення меж територій природно-заповідного фонду, в тому числі на вказаний ландшафтний заказник.

У зв`язку з тим, що упродовж більше ніж 2 років Сосницькою селищною радою не вжито заходів щодо винесення меж ландшафтного заказника місцевого значення "Потаманський" та не закріплено його межі в натурі (на місцевості), що підтверджується листом №04-20/297 від 13.03.2023, позивач звернувся до суду з позовом в інтересах держави в особі Державної екологічної інспекції у Чернігівській області.

Задовольняючи позов суд першої інстанції виходив з того, що на Сосницьку селищну раду покладено обов`язок з вчинення дій щодо замовлення проекту землеустрою з організації і встановлення меж території природно-заповідного фонду, а саме: ландшафтного заказника місцевого значення "Потаманський". Суд не прийняв до уваги посилання відповідача на укладений договір про виготовлення проектів землеустрою, оскільки встановлення меж земельної ділянки складається з декількох кроків, і звернення до землевпорядної організації відповідного регіону, де розташована земельна ділянка та укладення з нею договору на складання технічної документації для встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) є лише першим етапом.

Надаючи оцінку встановленим обставинам справи, колегія суддів зазначає наступне.

Згідно ст.ст. 43, 44 Земельного кодексу України землі природно-заповідного фонду - це ділянки суші і водного простору з природними комплексами та об`єктами, що мають особливу природоохоронну, екологічну, наукову, естетичну, рекреаційну та іншу цінність, яким відповідно до закону надано статус територій та об`єктів природно-заповідного фонду.

До земель природно-заповідного фонду включаються природні території та об`єкти (природні заповідники, національні природні парки, біосферні заповідники, регіональні ландшафтні парки, заказники, пам`ятки природи, заповідні урочища), а також штучно створені об`єкти (ботанічні сади, дендрологічні парки, зоологічні парки, парки-пам`ятки садово-паркового мистецтва).

Відповідно до ч. 1 ст. 45 Земельного кодексу України землі природно-заповідного фонду можуть перебувати у державній, комунальній та приватній власності.

Положеннями ст. 3 Закону України "Про природно-заповідний фонд України" передбачено, що до природно-заповідного фонду України належать: природні території та об`єкти - природні заповідники, біосферні заповідники, національні природні парки, регіональні ландшафтні парки, заказники, пам`ятки природи, заповідні урочища; штучно створені об`єкти - ботанічні сади, дендрологічні парки, зоологічні парки, пам`ятки природи, парки-пам`ятки садово-паркового мистецтва.

Заказники, пам`ятки природи, ботанічні сади, дендрологічні парки, зоологічні парки та парки-пам`ятки садово-паркового мистецтва залежно від їх екологічної і наукової, історико-культурної цінності можуть бути загальнодержавного або місцевого значення.

Згідно ст. 25 Закону України "Про природно-заповідний фонд України" заказниками оголошуються природні території (акваторії) з метою збереження і відтворення природних комплексів чи їх окремих компонентів. Оголошення заказників провадиться без вилучення земельних ділянок, водних та інших природних об`єктів у їх власників або користувачів.

Відповідно до ч. 4 ст. 7 вказаного Закону межі територій та об`єктів природно-заповідного фонду встановлюються в натурі відповідно до законодавства. До встановлення меж територій та об`єктів природно-заповідного фонду в натурі їх межі визначаються відповідно до проектів створення територій та об`єктів природно-заповідного фонду.

Одним із видів документації із землеустрою, згідно з п. "в" ч. 2 ст. 25 Закону України "Про землеустрій" є проекти землеустрою щодо організації і встановлення меж територій природно-заповідного фонду та іншого природоохоронного призначення, оздоровчого, рекреаційного, історико-культурного, лісогосподарського призначення, земель водного фонду та водоохоронних зон, обмежень у використанні земель та їх режимоутворюючих об`єктів.

Згідно ч. 1 ст. 47 вказаного Закону проекти землеустрою щодо організації і встановлення меж територій природно-заповідного фонду та іншого природоохоронного призначення, оздоровчого, рекреаційного, історико-культурного, лісогосподарського призначення, земель водного фонду та водоохоронних зон, обмежень у використанні земель та їх режимоутворюючих об`єктів розробляються з метою, зокрема, визначення в натурі (на місцевості) меж охоронних зон та інших обмежень у використанні земель, встановлених законами та прийнятими відповідно до них нормативно-правовими актами, а також інформування про такі обмеження землевласників, землекористувачів, інших фізичних та юридичних осіб.

Таким чином передумовою дій, які прокурор просить зобов`язати вчинити Сосницьку селищну раду, є розроблення проекту землеустрою щодо організації і встановлення меж територій природно-заповідного фонду.

У ст. 47 Закону України "Про землеустрій" також передбачено, що проекти землеустрою щодо організації і встановлення меж територій природно-заповідного фонду та іншого природоохоронного призначення, оздоровчого, рекреаційного, історико-культурного, лісогосподарського призначення, земель водного фонду та водоохоронних зон, обмежень у використанні земель та їх режимоутворюючих об`єктів розробляються на підставі укладених договорів між замовниками документації із землеустрою та її розробниками.

Межі територій природно-заповідного фонду та іншого природоохоронного призначення, оздоровчого, рекреаційного, історико-культурного, лісогосподарського призначення, земель водного фонду та водоохоронних зон встановлюються і по суходолу, і по водному простору.

Рішення про затвердження проектів землеустрою щодо організації і встановлення меж територій природно-заповідного фонду та іншого природоохоронного призначення, оздоровчого, рекреаційного, історико-культурного, лісогосподарського призначення, земель водного фонду та водоохоронних зон одночасно є рішенням про встановлення меж таких територій.

Відомості про межі територій природно-заповідного фонду та іншого природоохоронного призначення, межі обмежень у використанні земель та їх режимоутворюючих об`єктів вносяться до Державного земельного кадастру.

За правилами ч. 5 ст. 53 Закону України "Про природно-заповідний фонд України" території та об`єкти природно-заповідного фонду або їх частини, що створюються чи оголошуються без вилучення земельних ділянок, що вони займають, передаються під охорону підприємствам, установам, організаціям і громадянам обласними, Київською та Севастопольською міськими державними адміністраціями, органом виконавчої влади Автономної Республіки Крим з питань охорони навколишнього природного середовища з оформленням охоронного зобов`язання.

Відповідно до вказаної норми права наказом Міністерства екології та природних ресурсів України від 25 лютого 2013 року № 65 було затверджено Інструкцію щодо оформлення охоронних зобов`язань на території та об`єкти природно-заповідного фонду (далі - Інструкція).

Згідно з п. 1.3. Інструкції охоронним зобов`язанням оформляється передача під охорону території чи об`єкта природно-заповідного фонду з визначенням переліку зобов`язань щодо забезпечення додержання встановленого режиму охорони та збереження.

В охоронному зобов`язанні зазначаються, згідно з п. 2.2. Інструкції, зокрема, перелік зобов`язань, які покладаються на землекористувача (землевласника): дотримуватись встановленого режиму для території (об`єкта) природно-заповідного фонду, не здійснювати заборонену господарську діяльність, вживати заходів щодо попередження і ліквідації екологічних наслідків аварій та шкідливого впливу на територію (об`єкт) природно-заповідного фонду, дотримуватися вимог щодо використання території (об`єкта) природно-заповідного фонду, забезпечити охорону та збереження цінних природних комплексів території (об`єкта) природно-заповідного фонду.

Як було зазначено вище, рішенням другої (позачергової) сесії восьмого скликання Чернігівської обласної ради від 26.01.2021 №30-2/VІІІ "Про створення нового об`єкту природно-заповідного фонду області" створено ландшафтний заказник місцевого значення "Потаманський", загальною площею 47,7 га, який розташований на східній околиці селища Сосниця Сосницької об`єднаної територіальної громади Корюківського району Чернігівської області.

Департаментом екології та природних ресурсів Чернігівської обласної державної адміністрації з метою охорони та збереження в природному стані національного надбання, ландшафтний заказник місцевого значення "Потаманський" передано під охорону Сосницькій селищній раді об`єднаної територіальної громади, про що складено охоронне зобов`язання від 22.02.2021 №18/21-578, яке оформлено у двох примірниках, з яких перший зберігається у землекористувача, другий - у Департаменті.

Враховуючи, що ландшафтний заказник місцевого значення "Потаманський", загальною площею 47,7 га перебуває у віданні Сосницької селищної ради, управління таким об`єктом природно-заповідного фонду здійснює саме зазначений орган місцевого самоврядування.

За правилами ч. 4 ст. 7 Закону України "Про природно-заповідний фонд України" та абз. 6 п. 24 розділу X "Перехідні положення" Земельного кодексу України до встановлення меж територій та об`єктів природно-заповідного фонду в натурі їх межі визначаються відповідно до проектів створення територій та об`єктів природно-заповідного фонду.

Таким чином у відання та, відповідно, в управління Сосницької селищної ради було передано ландшафтний заказник місцевого значення "Потаманський", межі якого визначені відповідно до проекту створення об`єкту природно-заповідного фонду.

У свою чергу Сосницька селищна рада як особа, що здійснює управління ландшафтним заказником місцевого значення "Потаманський", зобов`язана була забезпечити проведення робіт із землеустрою, зокрема - виготовлення відповідного проекту землеустрою, винесення меж ландшафтного заказника та закріплення їх в натурі (на місцевості).

Колегія суддів враховує те, що щгідно ч. 4 ст. 7 Закону України "Про природно-заповідний фонд України" та абз. 6 п. 24 розділу X "Перехідні положення" Земельного кодексу України не визначено строк, протягом якого такі роботи необхідно провести.

Проте враховуючи дату складеного охоронного зобов`язання (22.02.2021) та дату переходу земель під ландшафтним заказником місцевого значення "Потаманський" до комунальної власності, колегія суддів вважає, що розумний строк, достатній для проведення таких робіт, сплинув.

Доказів того, що зволікання з виготовленням проекту землеустрою щодо встановлення меж територій та об`єктів природно-заповідного фонду, винесення та закріплення їх в натурі (на місцевості) були виправданими і зумовленими об`єктивними причинами, Сосницька селищна рада не надала.

Відповідач посилався лише на відсутність коштів, за рахунок яких можуть бути проведені відповідні роботи із землеустрою.

Водночас згідно зі ст. 67 Закону України "Про землеустрій" фінансування робіт із землеустрою здійснюється за рахунок коштів Державного бюджету України, місцевих бюджетів, коштів юридичних осіб, громадян та інших джерел, не заборонених законом.

За рахунок коштів Державного бюджету України в порядку, що визначається Кабінетом Міністром України, фінансуються, зокрема, проекти землеустрою щодо організації і встановлення меж територій природно-заповідного фонду.

Згідно з п. 621 Переліку видів діяльності, що належать до природоохоронних заходів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17 вересня 1996 року № 1147, розроблення документації із землеустрою для територій та об`єктів природно-заповідного фонду є видом діяльності, що належать до природоохоронних заходів.

Механізм надання субвенції з державного бюджету місцевим бюджетам на здійснення природоохоронних заходів на об`єктах комунальної власності закріплений в Порядку та умовах надання субвенції з державного бюджету місцевим бюджетам на здійснення природоохоронних заходів на об`єктах комунальної власності, що затверджені постановою Кабінету Міністрів України від 20 березня 2019 року № 228.

Згідно з п. 3 зазначеного нормативно-правового акту субвенція надається з метою забезпечення охорони навколишнього природного середовища, поліпшення стану навколишнього природного середовища та створення відповідних умов для цього, що дасть можливість здійснити природоохоронні заходи на об`єктах комунальної власності, і спрямовується відповідно до напрямів, передбачених переліком видів діяльності, що належать до природоохоронних заходів, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 17 вересня 1996 року № 1147, на: охорону і раціональне використання водних ресурсів; охорону атмосферного повітря; охорону і раціональне використання природних рослинних ресурсів; охорону і раціональне використання ресурсів тваринного світу (крім будівництва та облаштування притулків для утримання безпритульних тварин); раціональне використання і зберігання відходів виробництва і побутових відходів.

Доказів того, що відповідач вживав заходи, спрямовані на отримання субвенції з державного бюджету для покриття витрат на фінансування робіт із землеустрою щодо організації і встановлення меж територій природно-заповідного фонду, матеріали справи не містять.

З огляду на викладене колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що Сосницька селищна рада Чернігівської області допустила протиправну бездіяльність, яка полягає у невжитті заходів з організації проведення робіт із винесення меж гідрологічного заказника місцевого значення "Потаманський" загальною площею 47,7 га та закріплення їх в натурі (на місцевості).

Доводи відповідача про те, що Сосницька селищна рада забезпечила організацію проведення робіт з виготовлення проекту землеустрою щодо встановлення меж земельної ділянки площею 47,7 га. ландшафтного заказника місцевого значення «Потаманський», а саме уклала договір про виготовлення проектів землеустрою, суд правильно не взяв до уваги, оскільки встановлення меж земельної ділянки складається з декількох кроків, і звернення до землевпорядної організації відповідного регіону, де розташована земельна ділянка та укладення з нею договору на складання технічної документації для встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) є лише першим етапом.

До того ж Договір про виготовлення проектів землеустрою було укладено після звернення керівника прокуратури до суду з адміністративним позовом.

За таких обставин колегія суддів вважає правильним висновок суду першої інстанції про наявність підстав для задоволення позовних вимог Керівника Корюківської окружної прокуратури в інтересах держави в особі Державної екологічної інспекції у Чернігівській області.

Щодо доводів апелянта про порушення судом першої інстанції норм процесуального права, які полягають в тому, що прокурор не довів наявності підстав для звернення до суду в інтересах держави, колегія суддів зазначає наступне.

Суд першої інстанції зазначив, що чинним законодавством України не визначено органу, який наділений повноваженнями щодо звернення до суду з позовом до Сосницької селищної ради Чернігівської області про визнання протиправною бездіяльності та зобов`язання до вчинення дій. Враховуючи наведене, у Корюківської окружної прокуратури є достатні підстави, визначені ст.23 Закону України "Про прокуратуру" для звернення до суду з даним позовом в якості позивача.

Колегія суддів часткового не погоджується з таким висновком суду першої інстанції з огляду на наступне.

Згідно ч.ч. 3, 4 ст. 53 КАС України у визначених законом випадках прокурор звертається до суду з позовною заявою, бере участь у розгляді справ за його позовами, вступає за своєю ініціативою у справу, провадження у якій відкрито за позовом іншої особи, до початку розгляду справи по суті, подає апеляційну, касаційну скаргу, заяву про перегляд судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами.

Прокурор, який звертається до суду в інтересах держави, в позовній чи іншій заяві, скарзі обґрунтовує, в чому полягає порушення інтересів держави, необхідність їх захисту, визначені законом підстави для звернення до суду прокурора, а також зазначає орган, уповноважений державою здійснювати відповідні функції у спірних правовідносинах. Невиконання цих вимог має наслідком застосування положень, визначених статтею 169 цього Кодексу.

Згідно ч. 3 ст. 23 Закону України "Про прокуратуру" прокурор здійснює представництво в суді законних інтересів держави у разі порушення або загрози порушення інтересів держави, якщо захист цих інтересів не здійснює або неналежним чином здійснює орган державної влади, орган місцевого самоврядування чи інший суб`єкт владних повноважень, до компетенції якого віднесені відповідні повноваження, а також у разі відсутності такого органу.

Наявність таких обставин обґрунтовується прокурором у порядку, передбаченому частиною четвертою цієї статті, крім випадку, визначеного абзацом четвертим цієї частини.

За правилами ч. 4 ст. 23 Закону України "Про прокуратуру" наявність підстав для представництва має бути обґрунтована прокурором у суді. Прокурор здійснює представництво інтересів громадянина або держави в суді виключно після підтвердження судом підстав для представництва. Прокурор зобов`язаний попередньо, до звернення до суду, повідомити про це громадянина та його законного представника або відповідного суб`єкта владних повноважень. У разі підтвердження судом наявності підстав для представництва прокурор користується процесуальними повноваженнями відповідної сторони процесу. Наявність підстав для представництва може бути оскаржена громадянином чи її законним представником або суб`єктом владних повноважень.

Відповідно до правової позиції Верховного Суду, викладеної в постановах від 25 квітня 2018 року у справі № 806/1000/17, від 19 липня 2018 року у справі № 822/1169/17, виключними випадками, за яких прокурор може здійснювати представництво інтересів держави в суді, є порушення або загроза порушення інтересів держави. Ключовим для застосування цієї конституційної норми є поняття "інтерес держави". "Інтереси держави" охоплюють широке і водночас чітко не визначене коло законних інтересів, які не піддаються точній класифікації, а тому їх наявність повинна бути предметом самостійної оцінки суду у кожному випадку звернення прокурора з позовом. Надмірна формалізація "інтересів держави", особливо у сфері публічних правовідносин, може призвести до необґрунтованого обмеження повноважень прокурора на захист суспільно значущих інтересів там, де це дійсно потрібно.

Звертаючись до суду з адміністративним позовом, керівник Корюківської окружної прокуратури зазначав, що органом, уповноваженим державою здійснювати відповідні функції, є Державна екологічна інспекція у Чернігівській області, яка в супереч приписів законів не вжила дієвих заходів щодо захисту інтересів держави в частині звернення до суду із відповідним позовом.

Відповідно до преамбули Закону України "Про природно-заповідний фонд України" природно-заповідний фонд охороняється законодавством України як національне надбання, щодо якого встановлюється особливий режим охорони, відтворення і використання. Україна розглядає цей фонд як складову частину світової системи природних територій та об`єктів, що перебувають під особливою охороною.

Як вже зазначалося, згідно з постановою Кабінету Міністрів України від 17 вересня 1996 року № 1147, розроблення документації із землеустрою для територій та об`єктів природно-заповідного фонду є видом діяльності, що належать до природоохоронних заходів.

За таких обставин під час апеляційного розгляду справи колегія суддів виходить з того, що виготовлення проекту землеустрою щодо встановлення меж ландшафтного заказника місцевого значення «Потаманський», винесення та закріплення їх в натурі (на місцевості), встановлення інформаційно-охоронних знаків становить інтерес держави у сфері охорони навколишнього природного середовища та збереження природно-заповідного фонду України.

Відповідно до ст. 202 Закону України "Про охорону навколишнього природного середовища" до компетенції центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику із здійснення державного нагляду (контролю) у сфері охорони навколишнього природного середовища, раціонального використання, відтворення і охорони природних ресурсів, у сфері охорони навколишнього природного середовища належить, зокрема, організація і здійснення у межах компетенції державного нагляду (контролю) за додержанням центральними органами виконавчої влади та їх територіальними органами, місцевими органами виконавчої влади, органами місцевого самоврядування в частині здійснення делегованих їм повноважень органів виконавчої влади, підприємствами, установами та організаціями незалежно від форми власності та господарювання, громадянами України, іноземцями та особами без громадянства, а також юридичними особами - нерезидентами вимог законодавства, зокрема, про природно-заповідний фонд.

Згідно з п. 1 Положення про Державну екологічну інспекцію України, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 19 квітня 2017 року № 275 (далі - Положення), Державна екологічна інспекція України (Держекоінспекція) є центральним органом виконавчої влади, діяльність якого спрямовується і координується Кабінетом Міністрів України через Міністра захисту довкілля та природних ресурсів і який реалізує державну політику із здійснення державного нагляду (контролю) у сфері охорони навколишнього природного середовища, раціонального використання, відтворення і охорони природних ресурсів.

Одним із основних завдань Держекоінспекції, відповідно до п. 3 Положення, є здійснення у межах повноважень, передбачених законом, державного нагляду (контролю) за додержанням вимог законодавства, зокрема, щодо охорони і використання територій та об`єктів природно-заповідного фонду.

Держекоінспекція відповідно до покладених на неї завдань, згідно з п. 4 Положення, звертається до суду із позовом щодо визнання протиправними дій чи бездіяльності фізичних і юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців, органів державної влади та місцевого самоврядування, їх посадових осіб, про визнання недійсними індивідуальних актів або їх окремих частин, правочинів, що порушують вимоги законодавства про охорону навколишнього природного середовища.

За правилами п. 7 Положення Держекоінспекція здійснює свої повноваження безпосередньо і через утворені в установленому порядку територіальні органи.

Згідно з постановою Великої Палати Верховного Суду від 26 травня 2020 року у справі № 912/2385/18 та постановами Верховного Суду від 21 серпня 2019 року у справі № 263/2038/16-а та від 03 лютого 2021 року у справі № 806/1326/17 бездіяльність компетентного органу (нездійснення захисту інтересів держави) означає, що компетентний орган знав або повинен був знати про порушення інтересів держави, мав повноваження для захисту, але не звертався до суду з відповідним позовом у розумний строк. Звертаючись до компетентного органу до подання позову в порядку, передбаченому ст. 23 Закону України "Про прокуратуру", прокурор фактично надає йому можливість відреагувати на стверджуване порушення інтересів держави, зокрема, шляхом призначення перевірки фактів порушення законодавства, виявлених прокурором, вчинення дій для виправлення ситуації, а саме подання позову або аргументованого повідомлення прокурора про відсутність такого порушення. Прокурору достатньо дотриматися порядку, передбаченого ст. 23 Закону України "Про прокуратуру", і якщо компетентний орган протягом розумного строку після отримання повідомлення самостійно не звернувся до суду з позовом в інтересах держави, то це є достатнім аргументом для підтвердження судом підстав для представництва.

В даній справі листом 20.02.2023 №51-75-768виз23 заступник керівника окружної прокуратури направив Державній екологічній інспекції у Чернігівській області запит в порядку ст. 23 Закону України "Про прокуратуру" про надання інформації та завірених належним чином копій відповідних документів щодо вжиття заходів з метою зобов`язання суб`єкта, у віданні якого перебуває об`єкт природо-захисного фонду, винести в натуру межі його території.

Державна екологічна інспекція у Чернігівській області листом від 22.02.2023 № 05/413 повідомила Корюківську окружну прокуратуру про те, що заходи примусового характеру щодо зобов`язання вчинити дії, а саме розробити проект землеустрою на ландшафтний заказник місцевого значення «Потаманський» не здійснювались та здійснюватись не плануються.

З огляду на викладене колегія суддів приходить до висновку, що прокурор довів наявність підстав для звернення до суду в інтересах держави, а також дотримався порядку подачі позовної заяви, встановленого ч. 4 ст. 23 Закону України "Про прокуратуру".

Водночас суд першої інстанції правильно зазначаючи про наявність у Корюківської окружної прокуратури достатніх підстав, визначених ст.23 Закону України "Про прокуратуру" для звернення до суду з даним позовом, дійшов помилкового висновку про те. що чинним законодавством України не визначено органу, який наділений повноваженнями щодо звернення до суду з позовом до Сосницької селищної ради Чернігівської області про визнання протиправною бездіяльності та зобов`язання до вчинення дій.

Підсумовуючи викладене, за результатами розгляду апеляційної скарги колегія суддів суду апеляційної інстанції дійшла висновку, що суд першої інстанції прийняв правильне рішення про задоволення позову.

Разом з тим, колегія суддів вважає, що оскаржуване рішення суду першої інстанції підлягає зміні, шляхом викладення його мотивувальної частини в частині мотивів щодо наявності у прокурора достатніх підстав для звернення до суду в інтересах держави в особі Державної екологічної інспекції у Чернігівській області.

Відповідно до пункту 30 рішення Європейського Суду з прав людини у справі «Hirvisaari v. Finland» від 27.09.2001, рішення судів повинні достатнім чином містити мотиви, на яких вони базуються для того, щоб засвідчити, що сторони були заслухані, та для того, щоб забезпечити нагляд громадськості за здійсненням правосуддя.

Згідно пункту 29 рішення Європейського Суду з прав людини у справі «Ruiz Torija v. Spain» від 09.12.1994, статтю 6 не можна розуміти як таку, що вимагає пояснень детальної відповіді на кожний аргумент сторін. Відповідно, питання, чи дотримався суд свого обов`язку обґрунтовувати рішення може розглядатися лише в світлі обставин кожної справи

Згідно пункту 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення.

Повноваження суду апеляційної інстанції за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення встановлені статтею 315 КАС.

Відповідно до пункту другого частини першої статті 315 КАС за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити нове судове рішення у відповідній частині або змінити судове рішення.

За змістом частини першої статті 317 КАС підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є: неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.

Підставами для зміни рішення є неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права (частина перша статті 317 КАС України). Зміна судового рішення може полягати, зокрема, у доповненні або зміні його мотивувальної частини (частина четверта статті 317 КАС України).

Керуючись ст.ст. 243, 250, 308, 315, 317, 321, 322, 325, 326-329 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу Сосницької селищної ради Чернігівської області - частково задовольнити.

Рішення Чернігівського окружного адміністративного суду від 22 червня 2023 року змінити, шляхом викладення його мотивувальної частини висновками наведеними у цій постанові.

В іншій частині рішення Чернігівського окружного адміністративного суду від 22 червня 2023 року - залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та касаційному оскарженню не підлягає, крім випадків, передбачених пунктом другим частини п`ятої статті 328 КАС України.

Головуючий суддя: Є.В. Чаку

Судді: Н.М. Єгорова

Є.О. Сорочко