Справа № 440/3130/21
Суддя: Перцова Т.С.
Дата ухвалення: 2023-09-21 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

21 вересня 2023 р.Справа № 440/3130/21

Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

Головуючого судді: Перцової Т.С.,

Суддів: Русанової В.Б. , Жигилія С.П. ,

розглянувши в порядку письмового провадження в приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду заяву Центру по нарахуванню та здійсненню соціальних виплат у Полтавській області про повернення судового збору за апеляційною скаргою Центру по нарахуванню та здійсненню соціальних виплат у Полтавській області на рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 11.05.2021, по справі № 440/3130/21

за позовом ОСОБА_1

до Центру по нарахуванню та здійсненню соціальних виплат у Полтавській області

про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ

Рішенням Полтавського окружного адміністративного суду від 11.05.2021 задоволено адміністративний позов ОСОБА_1 до Центру по нарахуванню та здійсненню соціальних виплати у Полтавській області про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії.

На зазначене рішення суду Центром по нарахуванню та здійсненню соціальних виплат у Полтавській області подано апеляційну скаргу.

Постановою Другого апеляційного адміністративного суду від 29.10.21 по справі №440/3130/21 апеляційну скаргу Центру по нарахуванню та здійсненню соціальних виплат у Полтавській області - задоволено.

Рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 11.05.2021 по справі №440/3130/21 - скасовано.

Прийнято постанову, якою відмовлено в задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до Центру по нарахуванню та здійсненню соціальних виплат у Полтавській області про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії.

09.01.2023 до Другого апеляційного адміністративного суду надійшла заява від Центру по нарахуванню та здійсненню соціальних виплат у Полтавській області про повернення судового збору.

В обґрунтування заяви відповідач зазначив, що при поданні апеляційної скарги ним було сплачено судовий збір у розмірі 1362,00 грн. Постановою Другого апеляційного адміністративного суду від 29.10.2021 рішення суду першої інстанції скасовано, апеляційну скаргу відповідача задоволено. Тому, відповідно до ч.5 ст. 139 КАС України, у разі відмови у задоволенні позовних вимог позивача, звільненого від сплати судових витрат, судові витрати, понесені відповідачем, компенсуються за рахунок коштів, передбачених Державним бюджетом України, у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. З посиланням на Порядок повернення коштів, помилково або надміру зарахованих до державного та місцевих бюджетів, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 03.09.2013 №787, просить повернути сплачену суму судового збору в розмірі 1362,00 грн на рахунок Центру UA0052357 ДКСУ м. Київ .

Колегія суддів, перевіривши матеріали справи, доводи заяви про повернення судового збору, вважає, що така не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Відповідно до ч.1, ч.3 ст. 132 Кодексу адміністративного судочинства України судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати:

1) на професійну правничу допомогу;

2) сторін та їхніх представників, що пов`язані із прибуттям до суду;

3) пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертиз;

4) пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів;

5) пов`язані із вчиненням інших процесуальних дій або підготовкою до розгляду справи.

Засади розподілу судових витрат визначені статтею 139 Кодексу адміністративного судочинства України.

Так, частиною першою статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено загальні правила, згідно з якими при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Зокрема, положеннями частини другої статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що при задоволенні позову суб`єкта владних повноважень з відповідача стягуються виключно судові витрати суб`єкта владних повноважень, пов`язані із залученням свідків та проведенням експертиз.

Розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).

Системно проаналізувавши вищевказані положення Кодексу адміністративного судочинства України щодо розподілу судових витрат, колегія суддів дійшла висновку про те, що вони стосуються загального правила компенсації судових витрат стороні, на користь якої ухвалено рішення.

Водночас, процесуальний закон визначив обмежений перелік судових витрат, розподіл яких здійснюється у випадку задоволення позову суб`єкта владних повноважень - це виключно судові витрати суб`єкта владних повноважень, пов`язані із залученням свідків та проведенням експертиз.

У контексті відшкодування судового збору у статтях 139-142 Кодексу адміністративного судочинства України законодавець визначив коло суб`єктів розподілу чи повернення судового збору, оскільки у вказаних нормах веде мову про сторін (позивача й відповідача) і третю особу.

Так, аналіз змісту частин першої-третьої статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України дозволяє зробити висновок про те, що витрати суб`єкта владних повноважень на сплату судового збору за будь-яких результатів розгляду справи (задоволення або відмова в задоволенні позову, як повністю, так і частково) не підлягають розподілу за результатом розгляду справи. На користь саме такого тлумачення свідчить зміст частини третьої статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України, відповідно до якої суд не включає до складу судових витрат, які підлягають розподілу між сторонами, витрати суб`єкта владних повноважень на сплату судового збору.

Отже, такий підхід законодавця до правового регулювання розподілу витрат на сплату судового збору нерозривно пов`язаний із завданням адміністративного судочинства, котре полягає у вирішенні судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Вищевказана позиція суду узгоджується із висновками Верховного Суду викладеними у постанові від 29 серпня 2022 року у справі №826/16473/15, які враховуються судом в силу положень ч. 5 ст. 242 Кодексу адміністративного судочинства України.

Матеріали справи не містять доказів, що відповідач, який є суб`єктом владних повноважень, при розгляді даної справи поніс витрати, пов`язані із залученням свідків та проведенням експертиз.

З огляду на викладене, колегія суддів дійшла висновку про відсутність підстав для повернення суми сплаченого судового збору.

Керуючись ст. 7 Закону України "Про судовий збір", ст.132 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

У Х В А Л И В

У задоволенні заяви Центру по нарахуванню та здійсненню соціальних виплат у Полтавській області про повернення судового збору в розмірі 1362,00 грн на рахунок Центру по нарахуванню та здійсненню соціальних виплат у Полтавській області UA0052357 ДКСУ м. Київ - відмовити.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та не підлягає касаційному оскарженню.

Головуючий суддя Перцова Т.С.
Судді Русанова В.Б. Жигилій С.П.