Справа № 320/488/23
Суддя: Чаку Євген Васильович
Дата ухвалення: 2023-09-20 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа № 320/488/23 Суддя (судді) першої інстанції: Шевченко А.В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 вересня 2023 року м. Київ

Шостий апеляційний адміністративний суд у складі:

Головуючого судді: Чаку Є.В.,

суддів: Сорочка Є.О., Коротких А.Ю.

розглянувши порядку письмового провадження апеляційну скаргу товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Експерт Інвест» на рішення Київського окружного адміністративного суду від 09 травня 2023 року у справі за адміністративним позовом товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Експерт Інвест» до Відділу примусового виконання рішень Державної виконавчої служби України Міністерства юстиції України, третя особа - товариство з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Альтарес Фінанс" про визнання дій неправомірними, визнання протиправним та скасування розпорядження та зобов`язання вчинити певні дії, -

В С Т А Н О В И В :

Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Експерт Інвест» звернулося до Київського окружного адміністративного суду з позовом до Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України (далі - відповідач, Відділ), в якому просило суд:

- визнати протиправними дії Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України щодо розподілу стягнутих з боржника сум для задоволення вимог стягувачів за зведеним виконавчим провадженням № 53263395 про стягнення з Приватного акціонерного товариства «Полтавхіммаш» від 01.08.2022;

- визнати протиправним та скасувати розпорядження начальника Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України, яке прийнято на підставі розрахунку розподілу стягнутих з боржника сум для задоволення вимог стягувача за зведеним виконавчим провадженням № 53263395 про стягнення з Приватного акціонерного товариства «Полтавхіммаш» від 01.08.2022;

- зобов`язати Відділ примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України повторно провести розрахунок розподілу стягнутих з боржника сум для задоволення вимог стягувачів за зведеним виконавчим провадженням №53263395 про стягнення з ПАТ «Полтавхіммаш» фактично стягнутої суми у розмірі 9119067,19 грн. відповідно до положень статей 45 та 46 Закону України «Про виконавче провадження» у такий спосіб: здійснити розрахунок суми виконавчого збору у розмірі 10 відсотків фактично стягнутої суми, а саме в розмірі 911906,72 грн.; здійснити розподіл фактично стягнутої суми 9119 067,19 грн. відповідно у пропорційному відношенні до вимог стягувачів у п`ятій черзі таким способом: ТОВ «ФК «Альтарес Фінанс» - 2633564,57 грн.; ТОВ «ФК «Експерт Інвест» - 5573595,90 грн.; Держава в особі Міністерства юстиції України - 911906,72 грн. Київський окружний адміністративний суд рішенням від 09 травня 2023 року у задоволенні позовних вимог відмовив.

Не погоджуючись із зазначеним судовим рішенням, позивач подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати дане рішення та прийняти нове рішення, яким задовольнити позов у повному обсязі. Апелянт мотивує свої вимоги тим, що судом першої інстанції порушено норми процесуального та матеріального права, неповно з`ясовано обставини, що мають значення для справи.

У відзиві на апеляційну скаргу відповідач просив залишити рішення суду першої інстанції без змін, а апеляційну скаргу без задоволення.

Дана справа належить до категорії термінових справ, передбачених ст. 287 КАС України та підлягає розгляду з урахуванням особливостей, передбачених параграфом 2 глави 11 КАС України.

Згідно ч.1 ст.311 КАС України суд апеляційної інстанції може розглянути справу без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження) за наявними у справі матеріалами, якщо справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів та у разу, зокрема, відсутності клопотань від усіх учасників справи про розгляд справи за їх участі.

Оскільки сторонами не заявлялись клопотання про розгляд справи за їх участі, у відповідності до п.1 ч. 1 ст. 311 КАС України колегія суддів вирішила розглядати справу в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.

Позивачем додатково було подано клопотання про витребування доказів.

Розглянувши подані клопотання, дослідивши матеріали справи, колегія суддів дійшла висновку, що заявлені клопотання не підлягають задоволенню, з огляду на наступне.

Відповідно до ч.1 ст.80 КАС України учасник справи, у разі неможливості самостійно надати докази, вправі подати клопотання про витребування доказів судом. Таке клопотання повинно бути подане в строк, зазначений в частинах другій та третій статті 79 цього Кодексу. Якщо таке клопотання заявлено з пропуском встановленого строку, суд залишає його без задоволення, крім випадку, коли особа, яка його подає, обґрунтує неможливість його подання у встановлений строк з причин, що не залежали від неї.

Згідно з ч.2 ст.79 КАС України позивач, особи, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб, повинні подати докази разом із поданням позовної заяви.

Частиною 8 ст.79 КАС України встановлено, що докази, не подані у встановлений законом або судом строк, до розгляду судом не приймаються, крім випадку, коли особа, що їх подає, обґрунтувала неможливість їх подання у вказаний строк з причин, що не залежали від неї.

Відповідно до ч.2 ст.80 КАС України у клопотанні про витребування доказів повинно бути зазначено: 1) який доказ витребовується; 2) обставини, які може підтвердити цей доказ, або аргументи, які він може спростувати; 3) підстави, з яких випливає, що цей доказ має відповідна особа; 4) заходи, яких особа, що подає клопотання, вжила для отримання цього доказу самостійно, докази вжиття таких заходів, та (або) причини неможливості самостійного отримання цього доказу.

З матеріалів справи встановлено, що судом першої інстанції не досліджувалися документи, зазначені у клопотанні. Клопотання про витребування вищевказаних доказів під час розгляду справи в суді першої інстанції скаржником не подавалось.

Відповідно до ч.4 ст.308 КАС України докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього.

З урахуванням наведеного колегія суддів дійшла висновку про відсутність підстав для задоволення клопотання про витребування доказів.

Відповідно до ч. 1 ст. 308 КАС України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Розглянувши доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи та дослідивши докази, колегія суддів дійшла наступних висновків.

Судом першої інстанції встановлено, що на примусовому виконанні у Відділі знаходиться зведене виконавче провадження № 53263395 (далі - ЗВП) про стягнення заборгованості з Приватного акціонерного товариства «Полтавхіммаш» (далі - боржник, ПрАТ «Полтавхіммаш»). Стягувачами у вказаному виконавчому провадженні є: позивач ТОВ «ФК «Експерт Інвест» та третя особа ТОВ «ФК «Альтарес Фінанс».

До складу ЗВП входить 4 виконавчі провадження, а саме:

- ВП № 57029342 з виконання наказу господарського суду Полтавській області № 917/1229/17 від 17.10.2017 про стягнення на користь ТОВ «ФК» ЕКСПЕРТ ІНВЕСТ» заборгованості по кредиту;

- ВП № 49737114 з виконання наказу господарського суду Запорізької області № 905/3135/14-908/4229/14 від 15.12.2015 про стягнення на користь ТОВ «Фінансова компанія «Альтарес Фінанс»;

- ВП № 59864822 з виконання постанови ВПВР Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України № 5582749 від 24.07.2019 про стягнення на користь Державного бюджету України виконавчого збору;

- ВП № 67643994 з виконання постанови ВПВР Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України № 49849512 від 18.02.2016 про стягнення на користь Державного бюджету України виконавчого збору. 29.07.2022 на депозитний рахунок відділу надійшли кошти в розмірі 9 120 625, 00 грн.

01.08.2022 в порядку ст.45, 46 Закону державним виконавцем було складено розрахунок розподілу стягнутих з боржника сум для задоволення вимог стягувачів за зведеним ВП №53263395.

Згідно розрахунку сума, що залишилася для задоволення вимог стягувачів після відрахування витрат виконавчого провадження, становить 9 119 067,19 грн, які розподілені в порядку черговості для задоволення вимог стягувачів, а саме: четвертої черги (кількість стягувачів 2) на загальну суму 372 664 901,36 грн., сума, що розподілена 9 119 067,19 грн; п`ятої черги (кількість стягувачів 2) на загальну суму 4 113 441 652,83 грн., сума, що розподілена - 0 грн.

Не погоджуючись з таким розрахунком, вважаючи, що внаслідок незаконних дій відповідача по складанню протиправного розрахунку позивач не отримав законну частку фактично стягнутої заборгованості в сумі 5 573 595, 90 грн. від фактично стягнутих 9119067, 19 грн., позивач звернувся до суду з даним позовом.

Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до частини першої статті 1 Закону України «Про виконавче провадження» №1404-VIII (далі-Закон №1404-VIII) виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню рішення на підставі виконавчих документів, зокрема, рішень інших державних органів та рішень Національного банку України, які законом визнані виконавчими документами (пункт 7 частини першої статті 3 Закону №1404-VIII).

Частинами першою, п`ятою, шостою статті 26 Закону №1404-VIII встановлено, що виконавець розпочинає примусове виконання рішення на підставі виконавчого документа, зазначеного у статті 3 цього Закону, за заявою стягувача про примусове виконання рішення. Виконавець не пізніше наступного робочого дня з дня надходження до нього виконавчого документа виносить постанову про відкриття виконавчого провадження, в якій зазначає про обов`язок боржника подати декларацію про доходи та майно боржника, попереджає боржника про відповідальність за неподання такої декларації або внесення до неї завідомо неправдивих відомостей. За рішенням немайнового характеру виконавець у постанові про відкриття виконавчого провадження зазначає про необхідність виконання боржником рішення протягом 10 робочих днів (крім рішень, що підлягають негайному виконанню, рішень про встановлення побачення з дитиною).

Згідно з частиною першою статті 18 зазначеного Закону виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії. Як встановлено пунктами 1, 3 частини другої статті 18 Закон №1404-VIII виконавець зобов`язаний, зокрема, здійснювати заходи примусового виконання рішень у спосіб та в порядку, які встановлені виконавчим документом і цим Законом; розглядати в установлені законом строки заяви сторін, інших учасників виконавчого провадження та їхні клопотання.

Відповідно до частини третьої наведеної статті виконавець під час здійснення виконавчого провадження має право, зокрема: 1) проводити перевірку виконання боржниками рішень, що підлягають виконанню відповідно до цього Закону; 3) з метою захисту інтересів стягувача одержувати безоплатно від державних органів, підприємств, установ, організацій незалежно від форми власності, посадових осіб, сторін та інших учасників виконавчого провадження необхідні для проведення виконавчих дій пояснення, довідки та іншу інформацію, в тому числі конфіденційну; 7) накладати арешт на кошти та інші цінності боржника, зокрема на кошти, які перебувають у касах, на рахунках у банках, інших фінансових установах та органах, що здійснюють казначейське обслуговування бюджетних коштів (крім коштів на єдиному рахунку, відкритому у порядку, визначеному статтею 35-1 Податкового кодексу України, коштів на рахунках платників податків у системі електронного адміністрування податку на додану вартість, коштів на електронних рахунках платників акцизного податку, коштів на рахунках із спеціальним режимом використання, спеціальних та інших рахунках, звернення стягнення на які заборонено законом), на рахунки в цінних паперах, а також опечатувати каси, приміщення і місця зберігання грошей; 8) здійснювати реєстрацію обтяжень майна в процесі та у зв`язку з виконавчим провадженням; 16) накладати стягнення у вигляді штрафу на фізичних, юридичних та посадових осіб у випадках, передбачених законом; 21) отримувати від банківських та інших фінансових установ інформацію про наявність рахунків та/або стан рахунків боржника, рух коштів та операції за рахунками боржника, а також інформацію про договори боржника про зберігання цінностей або надання боржнику в майновий найм (оренду) індивідуального банківського сейфа, що охороняється банком; 22) здійснювати інші повноваження, передбачені цим Законом.

Частиною першою статті 13 Закону №1404-VIII встановлено, що під час здійснення виконавчого провадження виконавець вчиняє виконавчі дії та приймає рішення шляхом винесення постанов, попереджень, внесення подань, складення актів та протоколів, надання доручень, розпоряджень, вимог, подання запитів, заяв, повідомлень або інших процесуальних документів у випадках, передбачених цим Законом та іншими нормативно-правовими актами.

Відповідно до частини третьої статті 13 Закону №1404-VIII, платіжні вимоги на примусове списання коштів надсилаються не пізніше наступного робочого дня після накладення арешту та в подальшому не пізніше наступного робочого дня з дня отримання інформації про наявність коштів на рахунках.

Згідно з частиною другою статті 48 Закону №1404-VIII стягнення за виконавчими документами звертається в першу чергу на кошти боржника у національній та іноземній валютах, інші цінності, у тому числі на кошти на рахунках боржника у банках та інших фінансових установах.

Відповідно до статті 45 Закону №1404-VIII розподіл стягнутих виконавцем з боржника за виконавчим провадженням грошових сум (у тому числі одержаних від реалізації майна боржника) здійснюється у такій черговості:

1) у першу чергу повертається авансовий внесок стягувача на організацію та проведення виконавчих дій;

2) у другу чергу компенсуються витрати виконавчого провадження, не покриті авансовим внеском стягувача;

3) у третю чергу задовольняються вимоги стягувача та стягується виконавчий збір у розмірі 10 відсотків фактично стягнутої суми або основна винагорода приватного виконавця пропорційно до фактично стягнутої з боржника суми (крім виконавчих документів про стягнення аліментів);

4) у четверту чергу стягуються штрафи, накладені виконавцем відповідно до вимог цього Закону, та виконавчий збір або основна винагорода за виконавчими документами про стягнення аліментів.

Відповідно до частини другої статті 45 Закону №1404-VIII розподіл грошових сум у черговості, зазначеній у частині першій цієї статті, здійснюється в міру їх стягнення.

Згідно з частиною першою статті 46 Закону №1404-VIII у разі якщо під час розподілу грошових сум у випадку, передбаченому пунктом 3 частини першої статті 45 цього Закону, стягнутої суми недостатньо для задоволення вимог стягувачів за виконавчими документами, кошти розподіляються виконавцем між стягувачами в такій черговості:

1) у першу чергу задовольняються забезпечені заставою вимоги щодо стягнення з вартості заставленого майна;

2) у другу чергу задовольняються вимоги щодо стягнення аліментів, відшкодування збитків та шкоди, завданих внаслідок кримінального або адміністративного правопорушення, каліцтва або іншого ушкодження здоров`я, а також у зв`язку із втратою годувальника;

3) у третю чергу задовольняються вимоги працівників, пов`язані з трудовими правовідносинами;

4) у четверту чергу задовольняються вимоги стягувачів за загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням, вимоги щодо збору на обов`язкове державне пенсійне страхування, страхових внесків на загальнообов`язкове державне соціальне страхування та вимоги щодо податків та інших платежів до бюджету;

5) у п`яту чергу задовольняються всі інші вимоги.

Відповідно до частини другої статті 46 Закону №1404-VIII вимоги стягувачів кожної наступної черги задовольняються після задоволення в повному обсязі вимог стягувачів попередньої черги. У разі якщо стягнутої суми недостатньо для задоволення в повному обсязі всіх вимог однієї черги, вимоги задовольняються пропорційно до належної кожному стягувачу суми. Вимоги стягувачів щодо виплати заборгованості із заробітної плати та інші вимоги, пов`язані з трудовими правовідносинами, задовольняються в порядку надходження виконавчих документів.

Статтею 47 Закону №1404-VIII встановлений порядок виплати стягнутих грошових сум. Грошові суми, стягнуті з боржника (у тому числі одержані від реалізації майна боржника), зараховуються на відповідний рахунок органу державної виконавчої служби, рахунок приватного виконавця. Стягувачу - юридичній особі стягнуті грошові суми перераховуються виконавцем у встановленому порядку на визначені стягувачем рахунки. Грошові суми, стягнуті до Державного бюджету України або місцевих бюджетів, перераховуються в порядку, встановленому центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної фінансової політики. Не допускається виплата стягувачу стягнутих сум готівкою або виплата стягнутих сум іншим особам, які не є стягувачами (крім виплати грошових сум заставодержателю, який не є стягувачем, згідно із статтею 51 цього Закону). Забороняється використовувати стягнуті з боржників грошові суми, що підлягають виплаті стягувачам, на цілі, не передбачені цією статтею, а також звертати на них стягнення для виплати іншим особам, які не є стягувачами за виконавчими документами, під час примусового виконання яких такі суми стягнуто (крім випадків, коли стягувач є одночасно боржником в іншому виконавчому провадженні). Стягнуті з боржника кошти, що залишилися після задоволення всіх вимог за виконавчими документами, перераховуються боржнику (крім випадків повернення коштів іншим особам).

Тобто стягнення виконавчого збору законодавцем віднесено до четвертої черги.

В даній справі кошти, що надійшли на депозитний рахунок Відділу в сумі 9 120 625, 00 гривень, розподілено наступним чином:

1) згідно розпорядження № 49737114/8, затвердженого в.о. начальника відділу державної виконавчої служби 02.08.2022, грошові кошти в сумі 9 120 625 грн., що надійшли 29.07.2022 на рахунок з обліку депозитних сум при примусовому виконанні виконавчого документа № 905/3135/14-908/4229/14, виданого 15.12.2015, ЗВП про стягнення грошових коштів з ПрАТ «Полтавхіммаш», перераховано 1011, 36 грн. в рахунок витрат виконавчого провадження № 49737114 (платіжне доручення від 02.08.2022 № 124).

2) згідно розпорядження № 59864822/8, затвердженого в.о. начальника відділу державної виконавчої служби 02.08.2022, перераховано кошти у розмірі 8 039 849, 02 грн. в рахунок виконавчого збору згідно з ВП № 55827491 (платіжного доручення від 02.08.2022 № 123);

3) згідно розпорядження № 67643994/8, затвердженого в.о. начальника відділу державної виконавчої служби 02.08.2022, грошові кошти в сумі 1 079 218, 17 грн. перераховано у рахунок виконавчого збору з ВП № 67643994; 202, 47 грн. в рахунок витрат виконавчого провадження № 67643994; 69, 00 грн. за користування АСВП (платіжні доручення від 02.08.2022 № 120, 121, 122);

4) згідно розпорядження № 57029342/8, затвердженого в.о. начальника відділу державної виконавчої служби 02.08.2022, грошові кошти в сумі 274, 98 грн. перераховано в рахунок витрат виконавчого провадження згідно з ВП № 57029342 (платіжне доручення від 02.08.2022 № 125).

Як вказує відповідач, коштів, які надійшли від боржника на депозитний рахунок Відділу по зведеному виконавчому провадженню у сумі 9 120 625 грн. було недостатньо для задоволення вимог стягувачів, а тому їх розподілено в межах четвертої черги у відповідному коефіцієнті, що дорівнює 0,2.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що державний виконавець не наділений свободою вибору щодо черговості погашення вимог стягувачів, а відтак, доводи позивача щодо неправильного розподілу виконавцем стягнутих з боржника коштів у якості виконавчого збору є необґрунтованими та не приймаються судом до уваги.

В даному випадку відповідачем виконано обов`язок щодо доказування правомірності своєї оскаржуваної поведінки. Натомість представником позивача не доведено зворотного.

Враховуючи наведені обставини у сукупності, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції щодо відсутності підстав для задоволення позову.

Доводи апеляційної скарги зводяться виключно до непогодження з оцінкою обставин справи, наданою судом першої інстанції. Апеляційна скарга не містить інших обґрунтувань ніж ті, які були зазначені (наведені) у позовній заяві, з урахуванням яких суд першої інстанції вже надав оцінку встановленим обставинам справи. Обґрунтувань неправильного застосування норм матеріального права чи порушень норм процесуального права апеляційна скарга позивача не містить.

Суд враховує позицію Європейського суду з прав людини (в аспекті оцінки аргументів учасників справи у касаційному провадженні), сформовану, зокрема у справах Салов проти України (заява № 65518/01; від 6 вересня 2005 року; пункт 89), Проніна проти України (заява № 63566/00; 18 липня 2006 року; пункт 23) та Серявін та інші проти України (заява № 4909/04; від 10 лютого 2010 року; пункт 58): принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, передбачає, що у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі Руїс Торіха проти Іспанії (Ruiz Torija v. Spain) серія A. 303-A; 09 грудня 1994 року, пункт 29).

Інші доводи апелянта колегія суддів не приймає до уваги, оскільки останні є необгрунтованими та не підтвердженими жодними доказами.

Повноваження суду апеляційної інстанції за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення встановлені статтею 315 КАС.

Відповідно до пункту другого частини першої статті 315 КАС за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити нове судове рішення у відповідній частині або змінити судове рішення.

Відповідно до ст. 242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Згідно зі ст. 316 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст.ст. 242, 308, 315, 316, 322 КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Експерт Інвест» - залишити без задоволення.

Рішення Київського окружного адміністративного суду від 09 травня 2023 року - залишити без змін.

Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий суддя: Є.В. Чаку

Судді: Є.О. Сорочко

А.Ю. Коротких