Справа № 560/2755/23
Суддя: Шидловський В.Б.
Дата ухвалення: 2023-09-20 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 560/2755/23

Головуючий суддя 1-ої інстанції - Козачок І.С.

Суддя-доповідач - Шидловський В.Б.

20 вересня 2023 року

м. Вінниця

Сьомий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді: Шидловського В.Б.

суддів: Боровицького О. А. Курка О. П. ,

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області на рішення Хмельницького окружного адміністративного суду від 01 червня 2023 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити дії,

В С Т А Н О В И В :

позивач - ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання здійснити нарахування та виплату пенсії за віком державного службовця у розмірі 60 відсотків суми заробітної плати, з якої сплачено єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, зазначеної у довідках виданих Головним управлінням статистики у Хмельницькій області 20.12.2022 №90 та від 12.01.2023 №9.

В обґрунтування позовних вимог зазначено, що відповідач протиправно відмовив у врахуванні при обчисленні пенсії довідки від 20.12.2022 №90, оскільки позивачка не має 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців станом на 01.05.2016. Також позивач просить зобов`язати врахувати довідку № 9 від 12.01.2023 (про складові заробітної плати для призначення пенсії державного службовця).

Рішенням Хмельницького окружного адміністративного суду від 01 червня 2023 року позов задоволено частково.

Визнано протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області щодо неврахування при обчисленні ОСОБА_1 пенсії відповідно до Закону України "Про державну службу" довідки Головного управління статистики у Хмельницькій області від 20.12.2022 №90.

Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області здійснити з 26.12.2022 перерахунок і виплату ОСОБА_1 пенсії, призначеної відповідно до Закону України "Про державну службу" з урахуванням заробітної плати, вказаної у довідці Головного управління статистики у Хмельницькій області від 20.12.2022 №90, з урахуванням попередньо поданих документів та раніше проведених виплат.

У задоволенні решти вимог позову відмовлено.

Не погоджуючись із прийнятим судовим рішенням, відповідач подав апеляційну скаргу, у якій просив скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове, яким у задоволенні позовних вимог відмовити. В обґрунтування апеляційної скарги апелянт послався на неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального права, порушення норм процесуального права, що, на його думку, призвело до неправильного вирішення спору. Так, апелянт наполягає на тому, що довідка від 20.12.2022 №90 не може бути врахована при обчисленні пенсії позивача, оскільки вона не має 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців.

Позивач правом подання письмового відзиву на апеляційну скаргу не скористалася, що в силу вимог ч.4 ст.304 КАС України не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції.

Враховуючи, що рішення суду першої інстанції ухвалено в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у порядку письмового провадження), суд апеляційної інстанції в порядку п.3 ч.1 ст.311 КАС України розглядає справу без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження) за наявними у справі матеріалами, оскільки справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів.

Проаналізувавши вимоги та підстави апеляційної скарги, вивчивши матеріали справи в їх сукупності, проаналізувавши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, з огляду на наступне.

Як встановлено судом першої інстанції та підтверджено матеріалами справи, згідно із записами трудової книжки серії НОМЕР_1 ОСОБА_1 у період з 21.02.2000 по 15.12.2022 безперервно працювала на різних посадах державної служби, їй були присвоєні відповідні ранги державного службовця.

26 грудня 2022 позивач звернулась до Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області із заявою про перехід на пенсію за віком відповідно до Закону України "Про державну службу". До заяви про призначення пенсії позивачка надала довідки Головного управління статистики у Хмельницькій області про складові заробітної плати: від 20.12.2022 №89, №91, №90.

З 26.12.2022 відповідачем переведено позивача на пенсію за віком відповідно до Закону України "Про державну службу". При цьому, розрахунок призначеної пенсії відповідач провів без врахування довідки від 20.12.2022 №90, у якій зазначено складові заробітної плати для призначення пенсії особі, яка має не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державної служби, і яка на момент виходу на пенсію не займає посади державної служби.

08.02.2023 позивач звернулась до Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області із заявою щодо врахування при обчисленні пенсії вказаної довідки від 20.12.2022 №90, на що відповідач листом від 15.02.2023 повідомив, що вказану довідку при обчисленні пенсії не враховано, оскільки станом на 01.05.2016 у позивачки відсутній 20 - річний стаж роботи на посадах, віднесених до відповідних категорій посад державних службовців. Також відповідач вказав, що станом на 01.05.2016 стаж роботи позивачки на посадах державної служби складає 16 років 2 місяці 8 днів.

Не погоджуючись з вказаною відмовою відповідача, позивач звернулась до суду за захистом своїх прав.

Задовольняючи позов частково, суд першої інстанції виходив з того, що записами трудової книжки позивача підтверджується, що остання у період з 21.02.2000 по 15.12.2022 безперервно працювала на посадах державної служби у органах статистики, тобто має стаж державної служби понад 20 років станом на дату видачі довідки від 20.12.2022 №90 та станом на час звернення за перерахунком пенсії. Крім цього, наявність або відсутність 20-ти річного стажу на державній службі станом на 01 травня 2016 враховується лише для вирішення питання щодо наявності права на призначення пенсії державного службовця, тоді як позивачу пенсія вже призначена і спору щодо цього між сторонами немає. Що стосується врахування довідки №9 від 12.01.2023, то при зверненні до пенсійного органу про переведення на інший вид пенсії позивачка не подавала відповідачу цю довідку, то вимога в цій частині є передчасною

Колегія суддів погоджується із вказаним висновком суду першої інстанції та враховує наступне.

Відповідно до ч.2 ст.19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Принципи, правові та організаційні засади забезпечення державної служби, зокрема порядок реалізації права на пенсійне забезпечення державних службовців, визначаються Законом України "Про державну службу" від 10.12.2015 № 889-VIII (далі - Закон №889-VIII).

Відповідно до п. 2 розд. ХІ "Прикінцеві та перехідні положення" Закону №889-VIII, з 01 травня 2016 року втратив чинність Закон України "Про державну службу" від 28.12.1993 № 3723-XII (далі - Закон № 3723-XII), крім статті 37, що застосовується до осіб, зазначених у п. 10 і 12 цього розділу.

Зокрема, п.10, 12 розд. ХІ "Прикінцеві та перехідні положення" Закону №889-VIII передбачено, що державні службовці, які на день набрання чинності цим Законом займають посади державної служби та мають не менш як 10 років стажу на посадах, віднесених до відповідних категорій посад державних службовців, визначених ст.25 Закону № 3723-XII та актами Кабінету Міністрів України, мають право на призначення пенсії відповідно до ст. 37 Закону № 3723-XII у порядку, визначеному для осіб, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців. Для осіб, які на день набрання чинності цим Законом мають не менш як 20 років стажу на посадах, віднесених до відповідних категорій посад державної служби, визначених ст. 25 Закону № 3723-XII та актами Кабінету Міністрів України, зберігається право на призначення пенсії відповідно до ст. 37 Закону № 3723-XII у порядку, визначеному для осіб, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців.

Отже, за наявності у особи станом на 01 травня 2016 року певного стажу державної служби (10 років для осіб, що на зазначену дату займали посади державної служби, або 20 років незалежно від того, чи працювала особа станом на 01 травня 2016 року на державній службі), така особа зберігає право на призначення пенсії відповідно до ст.37 Закону № 3723-XII, але за такої умови: у порядку, визначеному для осіб, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців.

Як слідує з матеріалів справи, відповідачем зараховано стаж роботи позивача на посадах, віднесених до відповідних категорій посад державних службовців в обсязі 16 років 2 місяці 8 днів, а саме період по 01.05.2016, та переведено на пенсію за віком відповідно до Закону України "Про державну службу" з 26.12.2022.

Проте, відповідач при обчисленні пенсії позивачки не врахував довідку від 20.12.2022 №90 про складові заробітної плати для призначення пенсії особі, яка має не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державної служби, і яка на момент виходу на пенсію не займає посади державної служби, оскільки вважає, що у позивачки відсутній стаж державної служби понад 20 років станом на 01.05.2016.

З даного приводу колегія суддів погоджується з позицією суду першої інстанції, що згідно із записами трудової книжки позивачки вона у період з 21.02.2000 по 15.12.2022 безперервно працювала на посадах державної служби у органах статистики, тобто має стаж державної служби понад 20 років станом на дату видачі довідки від 20.12.2022 №90 та станом на час звернення за перерахунком пенсії.

Крім цього, судом першої інстанції вірно зауважено, що наявність або відсутність 20-ти річного стажу на державній службі станом на 01 травня 2016 року враховується лише для вирішення питання щодо наявності права на призначення пенсії державного службовця, тоді як позивачу пенсія вже призначена, і спору щодо цього між сторонами немає.

Тобто доводи апеляційної стосовно відсутності підстав для врахування довідки № 9 від 12.01.2023 (про складові заробітної плати для призначення пенсії державного службовця) не ґрунтуються на дійсних обставинах справи та є суперечливими.

Стосовно доводів апелянта про втручання судом першої інстанції у його дискреційні повноваження, то колегія суддів зазначає таке.

Поняття дискреційних повноважень наведене у Рекомендації Комітету Міністрів Ради Європи № R (80)2, яка прийнята Комітетом Міністрів 11 березня 1980 року на 316-й нараді, відповідно до якої під дискреційними повноваженнями слід розуміти повноваження, які адміністративний орган, приймаючи рішення, може здійснювати з певною свободою розсуду, тобто, коли такий орган може обирати з кількох юридично допустимих рішень те, яке він вважає найкращим за даних обставин.

Тобто дискреційними є повноваження суб`єкта владних повноважень обирати у конкретній ситуації між альтернативами, кожна з яких є правомірною. Прикладом таких повноважень є повноваження, які закріплені у законодавстві із застосуванням слова "може".

Водночас повноваження державних органів не є дискреційними, коли є лише один правомірний та законно обґрунтований варіант поведінки суб`єкта владних повноважень. Тобто, у разі настання визначених законодавством умов відповідач зобов`язаний вчинити конкретні дії і, якщо він їх не вчиняє, його можна зобов`язати до цього в судовому порядку. Тобто, дискреційне повноваження може полягати у виборі діяти, чи не діяти, а якщо діяти, то у виборі варіанту рішення чи дії серед варіантів, що прямо або опосередковано закріплені у законі. Важливою ознакою такого вибору є те, що він здійснюється без необхідності узгодження варіанту вибору будь-ким.

У будь-якому випадку рішення, що приймається суб`єктом владних повноважень у межах його дискреційних повноважень є правомірним лише за умови, що воно відповідає всім критеріям, які визначені частиною другою статті 2 КАС України. Це, зокрема, означає, що такий суб`єкт може довести в адміністративному суді те, що його рішення прийнято обґрунтовано (з урахуванням усіх обставин, що мають значення), безсторонньо (неупереджено), добросовісно та розсудливо.

Згідно із ч.4 ст.245 КАС України у випадку, визначеному пунктом 4 частини другої цієї статті, суд може зобов`язати відповідача - суб`єкта владних повноважень прийняти рішення на користь позивача, якщо для його прийняття виконано всі умови, визначені законом, і прийняття такого рішення не передбачає права суб`єкта владних повноважень діяти на власний розсуд.

У випадку, якщо прийняття рішення на користь позивача передбачає право суб`єкта владних повноважень діяти на власний розсуд, суд зобов`язує суб`єкта владних повноважень вирішити питання, щодо якого звернувся позивач, з урахуванням його правової оцінки, наданої судом у рішенні.

Позиція Верховного Суду щодо застосування ч.4 ст.245 КАС України, а саме, щодо можливості зобов`язання суб`єкта владних повноважень прийняти рішення на користь позивача, якщо для його прийняття виконано всі умови, визначені законом, була висловлена у постановах від 14 серпня 2018 року у справі №820/5134/17, від 28 лютого 2020 року у справі №806/3304/18, від 16 листопада 2020 року у справі № 640/5615/19, від 4 вересня 2021 року у справі № 320/5007/20, від 14 вересня 2021 року у справі № 320/5007/20 та від 23 грудня 2021 року у справі №480/4737/19.

При цьому адміністративний суд не обмежений у виборі способів відновлення права особи, порушеного владними суб`єктами, і вправі обрати найбільш ефективний спосіб відновлення порушеного права, який відповідає характеру такого порушення з урахуванням обставин конкретної справи. Перебирання непритаманних суду повноважень державного органу не відбувається за відсутності обставин для застосування дискреції.

Отже, критеріями, які впливають на обрання судом способу захисту прав особи в межах вимог про зобов`язання суб`єкта владних повноважень вчинити певні дії, є встановлення судом додержання суб`єктом звернення усіх передбачених законом умов для отримання позитивного результату та наявність у суб`єкта владних повноважень права діяти під час прийняття рішення на власний розсуд.

Такий підхід, встановлений процесуальним законодавством, є прийнятним не тільки під час розгляду вимог про протиправну бездіяльність суб`єкта владних повноважень, але й у випадку розгляду вимог про зобов`язання відповідного суб`єкта вчинити певні дії після скасування його адміністративного акта.

Як було зазначено вище, відповідач фактично визнає наявність у позивача 20-ти річного стажу на державній службі, оскільки ОСОБА_1 пенсія відповідно до Закону України "Про державну службу" вже призначена і спірним у даній справі було якраз врахування довідки від 20.12.2022 №90 для повної реалізації позивачем права на пенсію по вказаному Закону у належному розмірі.

Однак відповідачем оспорюється право позивача на врахування при обчисленні ОСОБА_1 пенсії відповідно до Закону України "Про державну службу" довідки Головного управління статистики у Хмельницькій області від 20.12.2022 №90, що свідчить про недотримання відповідачем встановленого законодавством порядку реалізації своїх повноважень.

Таким чином, колегія суддів вважає вірним висновок суду попередньої інстанції про наявність підстав для часткового задоволення позовних вимог.

Відповідно до ч.1 ст.77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

В частині решти доводів апеляційної скарги колегія суддів враховує, що, оцінюючи наведені доводи, апеляційний суд виходить з того, що всі конкретні, доречні та важливі доводи, наведені сторонами, були перевірені та проаналізовані судом першої інстанції, та їм було надано належну правову оцінку.

Право на вмотивованість судового рішення є складовою права на справедливий суд, гарантованого ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Як неодноразово вказував Європейський суд з прав людини, право на вмотивованість судового рішення сягає своїм корінням більш загального принципу, втіленого у Конвенції, який захищає особу від сваволі; рішення національного суду повинно містити мотиви, які достатні для того, щоб відповісти на істотні аспекти доводів сторони (рішення у справі "Руїз Торія проти Іспанії", параграфи 29 - 30). Це право не вимагає детальної відповіді на кожен аргумент, використаний стороною; більше того, воно дозволяє судам вищих інстанцій просто підтримати мотиви, наведені судами нижчих інстанцій, без того, щоб повторювати їх.

У рішенні "Петриченко проти України" (параграф 13) Європейський суд з прав людини вказував на те, що національні суди не надали достатнього обґрунтування своїх рішень, та не розглянули відповідні доводи заявника, навіть коли ці доводи були конкретними, доречними та важливими.

Наведене дає підстави для висновку, що доводи сторін у кожній справі мають оцінюватись судами на предмет їх відповідності критеріям конкретності, доречності та важливості у рамках відповідних правовідносин з метою належного обґрунтування позиції суду.

Інші зазначені в апеляційній скарзі обставини, окрім вищеописаних обставин, ґрунтуються на довільному трактуванні фактичних обставин і норм матеріального права, а тому такі не вимагають детальної відповіді.

З огляду на наведене, суд першої інстанції правильно і повно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду, а тому підстав для скасування рішення колегія суддів не знаходить і вважає, що апеляційну скаргу на нього слід залишити без задоволення.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.315, 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст.ст. 243, 250, 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В :

апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області залишити без задоволення, а рішення Хмельницького окружного адміністративного суду від 01 червня 2023 року - без змін.

Постанова суду набирає законної сили з моменту прийняття та оскарженню не підлягає, крім випадків передбачених пп. "а"-"г" п.2 ч.5 ст. 328 КАС України.

Головуючий Шидловський В.Б.

Судді Боровицький О. А. Курко О. П.