Справа № 140/5673/23
Суддя: Дмитрук Валентин Васильович
Дата ухвалення: 2023-09-18 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВОЛИНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 вересня 2023 року ЛуцькСправа № 140/5673/23

Волинський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого-судді Дмитрука В.В.,

з участю секретаря судового засідання Поторась О.О.,

представника позивача Ольховського М.В.,

представника відповідача Левчук І.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Луцьку адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Відділу державної виконавчої служби у місті Луцьку Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити дії,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 (далі ОСОБА_1 , позивач) звернулася в суд з позовом до Відділу державної виконавчої служби у місті Луцьку Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (далі відповідач) з наступними позовними вимогами:

- визнати протиправною бездіяльність щодо не закінчення виконавчого провадження №71053389 про стягнення виконавчого збору в сумі 327 705,31 грн та виконавчого провадження №71053264 про стягнення мінімальних витрат виконавчого провадження в сумі 158,93 грн;

- зобов`язати винести постанови про закінчення виконавчого провадження №71053389 про стягнення виконавчого збору в сумі 327 705,31 грн та виконавчого провадження №71053264 про стягнення мінімальних витрат виконавчого провадження в сумі 158,93 грн, застосувавши наслідки їх закінчення.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 06.02.2017 Луцьким міськрайонним судом Волинської області ухвалено заочне рішення по справі №161/13577/16-ц, відповідно до якого позовні вимоги ПАТ «ВТБ Банк» до ОСОБА_1 про звернення стягнення на предмет застави було задоволено у повному обсязі та вирішено звернути стягнення на користь ПАТ «ВТБ Банк» на предмет застави.

08.10.2020 ухвалою Луцького міськрайонного суду Волинської області у справі №161/13577/16-ц заяву ТзОВ «Фінансова компанія «Укрфінанс Груп» про видачу дубліката виконавчого листа на виконання заочного рішення Луцького міськрайонного суду Волинської області від 06.02.2017 у справі №161/13577/16-ц та поновлення строку на його пред`явлення до виконання задоволено повністю. Видано дублікат виконавчого листа.

Дублікат виконавчого листа скеровано до примусового виконання в Другий відділ державної виконавчої служби у місті Луцьку Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Львів), на підставі якого останнім відкрито виконавче провадження №64856573.

15.02.2022 ухвалу Луцького міськрайонного суду Волинської області від 08.10.2020 скасовано рішенням Волинського апеляційного суду та прийнято нове процесуальне рішення, яким в задоволенні заяви стягувача ТзОВ «Фінансова компанія «Укрфінанс Груп» (далі - стягувач), відмовлено.

25.07.2022 боржник - ОСОБА_1 звернулась із заявою до Другого відділу державної виконавчої служби у місті Луцьку Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м Львів) про закінчення виконавчого провадження №64856573 та припинення чинності обтяжень вжитих в межах цього виконавчого провадження на підставі п. 5 ч. 1 ст. 39, ст. 40 Закону України «Про виконавче провадження» (скасування або визнання не чинним рішення, на підставі якого виданий виконавчий документ, або визнання судом виконавчого документа таким, що не підлягає виконанню), додавши ухвалу постановлену Волинським апеляційним судом 15.02.2022.

Листом відповідача від 08.08.2022 посилаючись на відсутність правових підстав для закінчення виконавчого провадження №64856573, в задоволені заяви позивача відмовлено.

За заявою позивача, ухвалою Луцького міськрайонного суду Волинської області від 17.02.2023 у справі №161/13577/16-ц вище вказаний виконавчий лист визнано таким, що не підлягає виконанню.

10.03.2023 ухвалу Луцького міськрайонного суду Волинської області у справі №161/13577/16-ц від 17.02.2023 з супровідною заявою про припинення обтяжень було направлено на адресу відповідача.

Листом від 22.03.2023 за вих. №22446 відповідач відмовив позивачу у задоволенні її заяви, посилаючись на наступні обставини:

- 08.02.2020 надійшла заява стягувача про повернення виконавчого листа без виконання;

- 15.02.2023 відповідачем на підставі п. 1 ст. 37 Закону України «Про виконавче провадження» в межах ВП №64856573 винесено постанову про повернення виконавчого документа стягувачу, постанову про стягнення виконавчого збору в сумі 327 705,31 грн та витрат виконавчого провадження;

- 15.02.2023 відкрито виконавче провадження №71053389 про стягнення виконавчого збору в сумі 327 705,31 грн;

- 15.02.2023 відкрито виконавче провадження №71053264 по виконанню постанови про стягнення мінімальних витрат виконавчого провадження в сумі 158,93 грн.

Відповідач, враховуючи п. 1 ст. 37, ч. 3 ст. 40 Закону України «Про виконавче провадження» вказав про відсутність правових підстав для закінчення виконавчих проваджень.

Позивач вважаючи неправомірною бездіяльність відповідача з приводу не вчинення дій передбачених приписами діючого Закону України «Про виконавче провадження», зокрема, щодо не закінчення виконавчого провадження про стягнення з позивача виконавчого збору, звернулася до суду за захистом своїх прав.

Ухвалою судді Волинського окружного адміністративного суду від 06.09.2023 позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі; судовий розгляд справи призначено за правилами спрощеного позовного провадження у судовому засіданні з повідомленням учасників справи з урахуванням §2 глави 11 розділу ІІ Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України).

У поданому до суду відзиві представник відповідача позовні вимоги ОСОБА_1 не визнала та просила відмовити в їх задоволенні з тих підстав, що у зв`язку з тим, що виконавче провадження №64856573 з примусового виконання виконавчого листа №161/13577/16-ц, виданого 03.12.2020 Луцьким міськрайонним судом Волинської області про звернення стягнення на користь Публічного акціонерного товариства «ВТБ Банк» на предмет застави: автомобіль марки - LAND ROVER, модель - LAND ROVER, тип - універсал легковий, 2012 року випуску, колір - чорний, зареєстрований у ВРЕР з обслуговування м. Луцька, державний номер НОМЕР_1 та належить на праві приватної власності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 , шляхом продажу на прилюдних торгах в межах процедури виконавчого провадження з початковою ціною 1 394 157 (один мільйон триста дев`яносто чотири тисячі сто п`ятдесят сім) грн 00 коп. для задоволення кредитних вимог Публічного акціонерного товариства «ВТБ Банк» у розмірі 3 275 675 (три мільйони двісті сімдесят п`ять тисяч шістсот сімдесят п`ять) грн 12 коп. за кредитним договором №R3В від 13.04.2012.

15.02.2023 повернуто стягувачу на підставі п. 1 ст. 37 Закону України «Про виконавче провадження», а не закінчено в порядку п. 5 ст. 39 Закону України «Про виконавче провадження» (скасування або визнання не чинним рішення, на підставі якого виданий виконавчий документ, або визнання судом виконавчого документа таким, що не підлягає виконанню) - тому правові підстави для закінчення виконавчого провадження №71053389 з примусового виконання постанови про стягнення виконавчого збору в сумі 327 705,31 грн, виданої Другим ВДВС у місті Луцьку ЗМУ МЮ (м.Львів) від 17.03.2021 та 15.02.2023 відкрите виконавче провадження №71053264 по виконанню постанови №64856573 про стягнення мінімальних витрат виконавчого провадження в сумі 158,93 грн, виданої Другим ВДВС у місті Луцьку ЗМУ МЮ (м.Львів) від 17.03.2021, - відсутні

Представник відповідача зазначив, що постанова №64856573 видана Другим ВДВС у місті Луцьку ЗМУ МЮ (м.Львів) від 17.03.2021 про стягнення виконавчого збору в сумі 327 705,31 грн є виконавчим документом та набирає чинності з моменту її винесення.

Даний виконавчий документ не оскаржений в судовому порядку та не виконаний (не сплачений), а тому підстави для завершення ВП №71053389 відповідно до вимог чинного законодавства відсутні.

Ухвалою суду від 18.09.2023 допущено заміну відповідача у справі Другого відділу Державної виконавчої служби у місті Луцьку Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Львів) на Відділ державної виконавчої служби у місті Луцьку Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції.

В судовому засіданні 18.09.2023 представник позивача підтримав позовні вимоги з підстав, викладених у позовній заяві, просив позов задовольнити.

Представник відповідача в судовому засіданні заперечила проти позову з підстав, викладених у відзиві.

Заслухавши пояснення осіб, які беруть участь у справі, дослідивши обставини, якими обґрунтовувалися позовні вимоги, перевіривши їх доказами, суд встановив наступні факти та обставини.

17.03.2021 державним виконавцем Левчук І.О. винесено постанову про відкриття виконавчого провадження №64856573 про звернення стягнення на користь Публічного акціонерного товариства «ВТБ Банк» на предмет застави: автомобіль марки - LAND ROVER, модель - LAND ROVER, тип - універсал легковий, 2012 року випуску, колір - чорний, номер шасі (кузова, рами) № НОМЕР_2 , зареєстрований у ВРЕР з обслуговування м. Луцька, державний номер НОМЕР_1 та належить на праві приватної власності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 , шляхом продажу на прилюдних торгах в межах процедури виконавчого провадження з початковою ціною 1 394 157 (один мільйон триста дев`яносто чотири тисячі сто п`ятдесят сім) грн 00 коп. для задоволення кредитних вимог Публічного акціонерного товариства «ВТБ Банк» у розмірі 3 275 675 (три мільйони двісті сімдесят п`ять тисяч шістсот сімдесят п`ять) грн 12 коп. за кредитним договором №R3В від 13.04.2012.

17.03.2021 керуючись статтею 42 Закону України «Про виконавче провадження» та відповідно до пункту 2 розділу VI Інструкції з організації примусового виконання рішень, затвердженої наказом Міністерства юстиції України від 02.04.2012 №512/5 винесено постанову про розмір мінімальних витрат виконавчого провадження в сумі 158,93 грн.

17.03.2021 керуючись статтею 27 Закону України «Про виконавче провадження» винесено постанову про стягнення виконавчого збору в сумі 327 705,31 грн.

14.02.2023 до Другого ВДВС у місті Луцьку ЗМУ МЮ України надійшла заява ТОВ «ФК Укрфінанс Груп» про повернення виконавчого документу стягувачу.

15.02.2023 головним державним виконавцем Другого ВДВС у місті Луцьку ЗМУ МЮ України (м.Львів) Левчук Іриною Олегівною винесено постанову про повернення виконавчого документа стягувачу згідно пункту 1 частини першої статті 37 Закону України «Про виконавче провадження».

15.02.2023 керуючись статтями 3, 4, 24, 25, 26, 27 Закону України «Про виконавче провадження» державним виконавцем Левчук І.О. винесено постанову про відкриття виконавчого провадження 71053389 по виконанню постанови №64856573 від 17.06.2021 про стягнення з ОСОБА_1 виконавчого збору в сумі 327 705,31 грн.

15.02.2023 керуючись статтею 42 Закону України «Про виконавче провадження» та відповідно до пункту 2 розділу VI Інструкції з організації примусового виконання рішень, затвердженої наказом Міністерства юстиції України від 02.04.2012 №512/5 винесено постанову про розмір мінімальних витрат виконавчого провадження в сумі 188, 43грн.

15.02.2023 керуючись статтями 3, 4, 24, 25, 26, 27 Закону України «Про виконавче провадження» державним виконавцем Левчук І.О. винесено постанову про відкриття виконавчого провадження №71053264 про стягнення з ОСОБА_1 витрат виконавчого провадження в сумі 158,93 грн.

14.06.2023 керуючись вимогами п. 9 частини першої статті 39, статтею 40 Закону України «Про виконавче провадження» державним виконавцем Левчук І.О. винесено постанову про закінчення виконавчого провадження з примусового виконання постанови №64856573 від 17.03.2021 про стягнення з ОСОБА_1 витрат виконавчого провадження в сумі 158,93 грн.

Не погоджуючись з такими діями відповідача, позивач, як боржник у виконавчому провадженні, звернулася до суду із цим позовом.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, що склалися між сторонами, суд зазначає наступне.

Умови і порядок виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), що відповідно до закону підлягають примусовому виконанню у разі невиконання їх у добровільному порядку, визначає Закону України «Про виконавче провадження» №1404-VІІІ від 02.06.2016, який набрав чинності 05.10.2016 (далі - Закон №1404-VІІІ).

Статтею 1 Закону №1404 встановлено, що виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Частиною другою статті 74 Закону №1404-VІІІ обумовлено, що рішення, дії чи бездіяльність виконавця та посадових осіб органів державної виконавчої служби щодо виконання рішень інших органів (посадових осіб), у тому числі постанов державного виконавця про стягнення виконавчого збору, постанов приватного виконавця про стягнення основної винагороди, витрат виконавчого провадження та штрафів, можуть бути оскаржені сторонами, іншими учасниками та особами до відповідного адміністративного суду в порядку, передбаченому законом.

За приписами статті 26 Закону №1404-VIII виконавець розпочинає примусове виконання рішення на підставі виконавчого документа, зазначеного у статті 3 цього Закону, зокрема, за заявою стягувача про примусове виконання рішення. Виконавець не пізніше наступного робочого дня з дня надходження до нього виконавчого документа виносить постанову про відкриття виконавчого провадження, в якій зазначає про обов`язок боржника подати декларацію про доходи та майно боржника, попереджає боржника про відповідальність за неподання такої декларації або внесення до неї завідомо неправдивих відомостей. У постанові про відкриття виконавчого провадження за рішенням, примусове виконання якого передбачає справляння виконавчого збору, державний виконавець зазначає про стягнення з боржника виконавчого збору в розмірі, встановленому статтею 27 цього Закону.

Відповідно до частин 1, 2 статті 27 Закону №1404-VIII виконавчий збір - це збір, що справляється на всій території України за примусове виконання рішення органами державної виконавчої служби. Виконавчий збір стягується з боржника до Державного бюджету України. Виконавчий збір стягується державним виконавцем у розмірі 10 відсотків суми, що підлягає примусовому стягненню, поверненню, або вартості майна боржника, що підлягає передачі стягувачу за виконавчим документом, заборгованості із сплати аліментів.

Частиною четвертою статті 27 Закону №1404-VІІІ передбачено, що державний виконавець виносить одночасно з постановою про відкриття виконавчого провадження постанову про стягнення виконавчого збору (крім виконавчих документів про стягнення аліментів).

Частиною п`ятою статті 27 Закону №1404-VІІІ визначено, що виконавчий збір не стягується: 1) за виконавчими документами про конфіскацію майна, стягнення періодичних платежів, накладення арешту на майно для забезпечення позовних вимог, за виконавчими документами, що підлягають негайному виконанню; 2) у разі виконання рішень Європейського суду з прав людини; 3) якщо виконання рішення здійснюється за рахунок коштів, передбачених бюджетною програмою для забезпечення виконання рішень суду в порядку, встановленому Законом України «Про гарантії держави щодо виконання судових рішень»; 4) за виконавчими документами про стягнення виконавчого збору, стягнення витрат виконавчого провадження, штрафів, накладених виконавцем відповідно до вимог цього Закону; 5) у разі виконання рішення приватним виконавцем; 6) за виконавчими документами про стягнення заборгованості, що підлягає врегулюванню відповідно до Закону України «Про заходи, спрямовані на врегулювання заборгованості теплопостачальних та теплогенеруючих організацій та підприємств централізованого водопостачання і водовідведення за спожиті енергоносії», а також згідно з постановами державних виконавців, винесеними до набрання чинності цим Законом.

Тобто, стягнення виконавчого збору пов`язане з початком примусового виконання, оскільки державний виконавець одночасно з постановою про відкриття виконавчого провадження виносить постанову про стягнення виконавчого збору. При цьому стягнення виконавчого збору є безумовною дією, яку здійснює державний виконавець у межах виконавчого провадження, незалежно від здійснених інших дій, і є встановленою державою складовою процедури виконавчого провадження, що гарантує ефективне здійснення виконання рішення суду боржником за допомогою стимулювання боржника до намагання виконати виконавчий документ самостійно до відкриття виконавчого провадження у зв`язку із ймовірністю стягнення відповідної суми у випадку примусового виконання.

З матеріалів справи вбачається, що 15.02.2023 головним державним виконавцем Другого ВДВС у місті Луцьку ЗМУ МЮ України (м.Львів) Левчук І.О. на підставі заяви стягувача про повернення виконавчого документа винесено постанову про повернення виконавчого документа стягувачу згідно пункту 1 частини першої статті 37 Закону України «Про виконавче провадження».

Відповідно до пункту 1 частини першої статті 37 Закону №1404-VIII виконавчий документ повертається стягувачу, якщо стягувач подав письмову заяву про повернення виконавчого документа.

Згідно з частиною третьою статті 40 Закону №1404-VІІІ у разі повернення виконавчого документа стягувачу з підстав, передбачених пунктами 1, 3, 4, 6 частини першої статті 37 цього Закону, закінчення виконавчого провадження з підстав, передбачених пунктами 1, 2, 4, 6, 9 (крім випадку, передбаченого частиною дев`ятою статті 27 цього Закону), 11, 14 і 15 частини першої статті 39 цього Закону, якщо виконавчий збір не стягнуто, державний виконавець не пізніше наступного робочого дня з дня повернення виконавчого документа (закінчення виконавчого провадження) виносить постанову про стягнення виконавчого збору, яку виконує в порядку, встановленому цим Законом.

Наказом Міністерства юстиції України від 02.04.2012 №512/5 затверджена Інструкція з організації примусового виконання рішень, яка розроблена відповідно до Закону України «Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів», Закону України від 02.06.2016 №1404-VIII «Про виконавче провадження», інших законодавчих актів України та нормативно-правових актів Міністерства юстиції України і визначає окремі питання організації виконання судових рішень і рішень інших органів, що відповідно до Закону підлягають примусовому виконанню.

Отже, положення цієї Інструкції слід розглядати як такі, що прийняті відповідно до вимог вказаних законів, та такі, що не можуть їм суперечити, у тому числі встановлювати нові вимоги, які прямо не передбачені законами, на виконання яких ця Інструкція затверджена.

Так, пунктом 8 розділу ІІІ Інструкції №512/5 передбачено, що стягнення виконавчого збору здійснюється у порядку, визначеному статтею 27 Закону.

Про стягнення з боржника виконавчого збору та його розмір державний виконавець зазначає у постанові про відкриття виконавчого провадження.

Виконавчий збір стягується з боржника на підставі постанови про стягнення виконавчого збору, у якій зазначаються розмір та порядок стягнення нарахованого виконавчого збору.

У разі повернення виконавчого документа стягувачу з підстав, передбачених пунктами 1, 3, 4, 6 частини першої статті 37 Закону, закінчення виконавчого провадження з підстав, передбачених пунктами 1, 2, 4, 6, 9 (крім випадку, передбаченого частиною дев`ятою статті 27 Закону), 11, 14, 15 частини першої статті 39 Закону, якщо виконавчий збір не стягнуто, державний виконавець не пізніше наступного робочого дня з дня повернення виконавчого документа (закінчення виконавчого провадження) виносить постанову про стягнення виконавчого збору, яка підлягає виконанню в порядку, встановленому Законом.

Державний виконавець зобов`язаний відкрити виконавче провадження за постановою про стягнення виконавчого збору не пізніше наступного робочого дня з дня її реєстрації в автоматизованій системі виконавчого провадження.

Аналізуючи норми Закону №1404-VIII та положення Інструкції №512/5, суд приходить висновку, що згідно з частиною четвертою статті 27 Закону України «Про виконавче провадження» постанова про стягнення виконавчого збору виноситься при першому надходженні виконавчого документа державному виконавцю. При наступних пред`явленнях до виконання виконавчого документа державному виконавцеві виконавчий збір стягується у частині, що не була стягнута при попередньому виконанні.

Вказане узгоджується з пунктами 20, 22 розділу III Інструкції №512/5, відповідно до яких повернення виконавчого документа стягувачу здійснюється за наявності підстав та в порядку, визначеному в статті 37 Закону. У постанові про повернення виконавчого документа стягувачу обов`язково роз`яснюється порядок повторного пред`явлення виконавчого документа до виконання, крім випадків, коли виконавчий документ не підлягає виконанню або покладені виконавчим документом на боржника зобов`язання підлягають припиненню відповідно до умов угоди про врегулювання спору (мирової угоди), укладеної між іноземним суб`єктом та державою Україна на будь-якій стадії урегулювання спору або розгляду справи, включаючи стадію визнання та виконання рішення, незалежно від дати укладення такої угоди.

При закінченні виконавчого провадження, поверненні виконавчого документа стягувачу, виконавець залишає у матеріалах виконавчого провадження копію виконавчого документа, а на виконавчому документі ставить відповідну відмітку, у якій зазначаються підстава закінчення виконавчого провадження або повернення виконавчого документа з посиланням на відповідну норму Закону, залишок нестягненої суми, якщо за виконавчим документом проводилося стягнення, сума стягнутого виконавчого збору або сума стягнутої основної винагороди приватного виконавця.

Таким чином, законодавець визначив, що після повернення виконавчого документа стягувачу виконавець залишає у матеріалах виконавчого провадження копію виконавчого документа, у якому наводить суму стягнутого та залишок нестягненої суми виконавчого збору задля того, щоб відкоригувати послідуюче стягнення виконавчого збору, у разі повторного пред`явлення виконавчого документа до виконання. Водночас, така сума стягнення аж ніяк не впливає на розмір виконавчого збору, який після внесення змін до статті 27 Закону №1404-VIII стягується державним виконавцем у розмірі 10 відсотків суми, що підлягає примусовому стягненню.

Отже, саме тому у випадках, передбачених чинним законодавством, після повернення виконавчого документа або закриття виконавчого провадження, якщо виконавчий збір не було стягнуто, відкриття виконавчого провадження з виконання постанови про стягнення виконавчого збору є обов`язком, а не правом державного виконавця.

Аналогічна правова позиція викладена у постановах Верховного Суду від 30.06.2021 у справі № 460/2478/19, від 26.01.2022 у справі №460/5748/21.

Як вбачається з матеріалів справи, 15.02.2023 керуючись статтями 3, 4, 24, 25, 26, 27 Закону України «Про виконавче провадження» державним виконавцем Левчук І.О. винесено постанову про відкриття виконавчого провадження №71053389 по виконанню постанови №64856573 від 17.03.2021 про стягнення з ОСОБА_1 виконавчого збору в сумі 327 705,31 грн.

Однак, 17.02.2023 ухвалою Луцького міськрайонного суду Волинської області у справі №161/13577/16-ц визнано таким, що не підлягає виконанню виконавчий лист, виданий Луцьким міськрайонним судом Волинської області в цивільній справі №161/13577/16-ц за позовом Публічного акціонерного товариства «ВТБ Банк» до ОСОБА_1 про звернення стягнення на предмет застави, виданий на підставі ухвали Луцького міськрайонного суду Волинської області від 08.10.2020.

У зв`язку із вказаним, а саме: із визнання судом виконавчого документа таким, що не підлягає виконанню, позивач просить зобов`язати відповідача винести постанови про закінчення виконавчого провадження №71053389 про стягнення виконавчого збору в сумі 327 705,31 грн та виконавчого провадження №71053264 про стягнення мінімальних витрат виконавчого провадження в сумі 158,93 грн, застосувавши наслідки їх закінчення.

Згідно з пункту 5 частини першої статті 39 Закону №1404-VIII виконавче провадження підлягає закінченню у разі скасування або визнання нечинним рішення, на підставі якого виданий виконавчий документ, або визнання судом виконавчого документа таким, що не підлягає виконанню.

Крім цього, відповідно до частини четвертої статті 40 Закону №1404 у разі якщо після повернення виконавчого документа стягувачу з підстав, передбачених частиною першою статті 37 цього Закону, встановлено, що виконавчий документ не підлягає виконанню або покладені виконавчим документом на боржника зобов`язання підлягають припиненню відповідно до умов угоди про врегулювання спору (мирової угоди), укладеної між іноземним суб`єктом та державою Україна на будь-якій стадії урегулювання спору або розгляду справи, включаючи стадію визнання та виконання рішення, незалежно від дати укладення такої угоди, арешти з майна боржника знімаються, відомості про боржника виключаються з Єдиного реєстру боржників, скасовуються інші вжиті під час примусового виконання рішення накладення арешту на майно (кошти) боржника, а у випадках, передбачених законом, виконавець вчиняє дії щодо реєстрації припинення обтяження такого майна.

Згідно п. 20 розділу III Інструкції з організації примусового виконання рішень, затвердженої Наказом Міністерства юстиції України №5112/5 від 02.04.2021, визначено, що у разі якщо після повернення виконавчого документа стягувачу з підстав, передбачених частиною першою статті 37 Закону України «Про виконавче провадження», встановлено, то такий виконавчий документ не підлягає виконанню або покладені виконавчим документом на боржника зобов`язання підлягають припиненню відповідно до умов угоди про врегулювання спору (мирової угоди), укладеної між іноземним суб`єктом та державою Україна на будь-якій стадії урегулювання спору або розгляду справи, включаючи стадію визнання та виконання рішення, незалежно від дати укладення такої угоди, виконавець, керуючись частиною четвертою статті 40 Закону України «Про виконавче провадження», виносить постанову про скасування заходів примусового виконання, здійснених під час виконання такого виконавчого документа, без винесення постанови про відновлення виконавчого провадження.

Зі змісту частини четвертої статті 40 Закону №1404 та п. 20 розділу III Інструкції з організації примусового виконання рішень, затвердженої Наказом Міністерства юстиції України №5112/5 від 02.04.2021 вбачається, що виконавець виносить постанову про скасування заходів примусового виконання, здійснених під час виконання такого виконавчого документа, а не постанову про закінчення виконавчого провадження, зокрема, на підставі п. 5 частини першої статті 39 Закону №1404-VIII.

З даного приводу суд зауважує, що позивач просить закінчити виконавче провадження №71053389.

Таким чином, суд вважає, що позовна вимога позивача про визнання протиправною бездіяльності щодо не закінчення виконавчого провадження №71053389 про стягнення виконавчого збору в сумі 327 705,31 грн на підставі п. 5 частини першої статті 39 Закону №1404-VIII є передчасною та не підлягає задоволенню.

Щодо вимоги позивача про зобов`язання відповідача закінчити виконавче провадження №71053389 про стягнення виконавчого збору в сумі 327 705,31 грн та виконавчого провадження №71053264 про стягнення мінімальних витрат виконавчого провадження в сумі 158,93 грн, застосувавши наслідки їх закінчення, суд зазначає наступне.

З матеріалів справи вбачається, що виконавчі провадження №71053389, №71053264 є взаємозалежними та взаємопов`язаними.

Отже, враховуючи ухвалу Луцького міськрайонного суду Волинської області у справі №161/13577/16-ц від 17.02.2023 про визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню, яка набрала законної сили, що породжує для органу державної виконавчої служби обов`язок розглянути всі правові наслідки, які випливають з цієї ухвали, зокрема розглянути питання про закінчення виконавчого провадження на іншій підставі, скасувати постанову про стягнення виконавчого збору і винести постанову про закінчення виконавчого провадження зі стягнення виконавчого збору.

Водночас, суд зазначає, що важливо враховувати похідний характер і взаємопов`язаність всіх цих документів, оскільки при визнанні виконавчого документу таким, що не підлягає виконанню виконавчий збір не стягується, а стягнутий підлягає поверненню.

За змістом частини першої статті 245 КАС України при вирішенні справи по суті суд може задовольнити позов повністю або частково чи відмовити в його задоволенні повністю або частково.

Пунктом четвертим частини другої статті 245 КАС України передбачено, що у разі задоволення позову суд може прийняти рішення про визнання бездіяльності суб`єкта владних повноважень протиправною та зобов`язання вчинити певні дії.

При цьому згідно з частиною четвертою статті 245 КАС України у випадку, визначеному пунктом 4 частини другої цієї статті, суд може зобов`язати відповідача - суб`єкта владних повноважень прийняти рішення на користь позивача, якщо для його прийняття виконано всі умови, визначені законом, і прийняття такого рішення не передбачає права суб`єкта владних повноважень діяти на власний розсуд. У випадку, якщо прийняття рішення на користь позивача передбачає право суб`єкта владних повноважень діяти на власний розсуд, суд зобов`язує суб`єкта владних повноважень вирішити питання, щодо якого звернувся позивач, з урахуванням його правової оцінки, наданої судом у рішенні.

Обираючи спосіб захисту порушеного права позивача у зобов`язальній частині, суд насамперед звертає увагу на те, що, у зв`язку із визнання судом виконавчого документа таким, що не підлягає виконанню та як наслідок, виконавчий збір стягуватись не повинен, а стягнутий виконавчий збір підлягає поверненню. Отже, слід скасувати постанову №64856573 від 17.03.2021 про стягнення із ОСОБА_1 в дохід держави виконавчого збору у розмірі 327 705,31 грн.

Відтак, у зв`язку із тим, що суд дійшов висновку про протиправність постанови №64856573 від 17.03.2021 про стягнення виконавчого збору, суд вважає, що для ефективного відновлення порушених прав та законних інтересів позивача, слід зобов`язати відповідача винести постанову про закінчення виконавчого провадження №71053389, яке відкрите на підставі вищевказаної постанови.

Разом з тим, судом встановлено, що 14.06.2023 керуючись вимогами п. 9 частини першої статті 39, статтею 40 Закону України «Про виконавче провадження» державним виконавцем Левчук І.О. винесено постанову про закінчення виконавчого провадження з примусового виконання постанови №64856573 від 17.03.2021 про стягнення з ОСОБА_1 витрат виконавчого провадження в сумі 158,93 грн.

Таким чином, суд вважає, що позовна вимога щодо зобов`язання відповідача винести постанову про закінчення виконавчого провадження №71053264 про стягнення з ОСОБА_1 витрат виконавчого провадження в сумі 158,93 грн не підлягає задоволенню.

Згідно з частинами першою та другою статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Враховуючи наведене, адміністративний позов слід задовольнити частково шляхом ухвалення рішення про скасування постанови №64856573 від 17.03.2021 про стягнення із ОСОБА_1 в дохід держави виконавчого збору у розмірі 327 705,31 грн та зобов`язати відповідача винести постанову про закінчення виконавчого провадження №71053389, яке відкрите на підставі вищевказаної постанови.

Згідно із частиною першою статті 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа. При частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог.

Отже, враховуючи часткове задоволення позову позивача необхідно стягнути за рахунок бюджетних асигнувань відповідача судовий збір в сумі 1 073,60 грн, який сплачений квитанцією від 04.04.2023 №10.

Керуючись статтями 243-246, 287 Кодексу адміністративного судочинства України, на підставі Закону України «Про виконавче провадження», суд

ВИРІШИВ:

Адміністративний позов задовольнити частково.

Скасувати постанову №64856573 від 17.03.2021 про стягнення із ОСОБА_1 в дохід держави виконавчого збору у розмірі 327 705,31 грн.

Зобов`язати відділ державної виконавчої служби у місті Луцьку Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції України винести постанову про закінчення виконавчого провадження №71053389 про стягнення із ОСОБА_1 виконавчого збору у розмірі 327 705,31 грн, яке відкрите на підставі вищевказаної постанови.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань відділу державної виконавчої служби у місті Луцьку Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції України на користь ОСОБА_1 судові витрати в сумі 1 073 (одна тисяча сімдесят три) гривень 60 копійок.

В задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку апеляційного оскарження, а у разі його апеляційного оскарження - з моменту проголошення судового рішення суду апеляційної інстанції.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку шляхом подання апеляційної скарги до Восьмого апеляційного адміністративного суду протягом десяти днів з дня його проголошення.

Позивач: ОСОБА_1 ( АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_3 )

Відповідач: Відділ державної виконавчої служби у місті Луцьку Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції України (43025, Волинська область, м. Луцьк, вул. Винниченка, 27а, )

Суддя В.В. Дмитрук