Справа № 240/25619/23
Суддя: Майстренко Наталія Миколаївна
Дата ухвалення: 2023-09-19 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЖИТОМИРСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

про повернення позовної заяви

19 вересня 2023 року м. Житомир справа № 240/25619/23

категорія 106030000

Суддя Житомирського окружного адміністративного суду Майстренко Н.М., розглянувши позовну заяву ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 про визнання протиправною бездіяльності, зобов`язання вчинити дії,

встановив:

Ухвалою Житомирського окружного адміністративного суду позовна заява ОСОБА_1 була залишена без руху, а позивачу було надано строк на усунення зазначених в ухвалі недоліків протягом десяти днів з дня вручення ухвали суду.

На виконання вимог ухвали суду від позивача надійшла заява про поновлення пропущеного строку. В обґрунтування заяви, зокрема, вказав, що згідно з нормами статті 233 Кодексу законів про працю України працівник може звернутися із заявою про вирішення трудового спору безпосередньо до суду в тримісячний строк з дня, коли він дізнався або повинен був дізнатися про порушення свого права, крім випадків, передбачених частиною другою цієї статті. У даній справі до правовідносин в рамках статті 233 Кодексу законів про працю України може бути застосований тримісячний строк звернення до суду, який обчислюється з моменту одержання письмового повідомлення про розмір нарахованих сум. Позивач такого повідомлення не отримував.

Дослідивши подану заяву та додані до неї документи, суд зазначає таке.

Судом враховується, що дійсно ч. 2 ст. 233 Кодексу законів про працю України (у редакції, яка діяла до 19.07.2022) було передбачено, що у разі порушення законодавства про оплату праці працівник має право звернутися до суду з позовом про стягнення належної йому заробітної плати без обмеження будь-яким строком.

Тобто до 19.07.2022 звернення до суду з позовом про стягнення належної заробітної плати не було обмежено будь-якими строками, а наведена редакція Кодексу законів про працю встановлювала найбільш сприятливе правове регулювання для позивачів, що обумовлювало її застосування до цієї категорії спорів, ініційованих до 19.07.2022.

Внесенням змін до Кодексу законів про працю України законодавець, виклавши у новій редакції ч. 1 та ч. 2 ст. 233 Кодексу законів про працю України, увів строки звернення до суду за вирішенням трудових спорів.

У свою чергу, пунктом 2 ч. 1 ст. 19 КАС України встановлено, що юрисдикція адміністративних судів поширюється на справи у публічно-правових спорах, зокрема, спорах з приводу прийняття громадян на публічну службу, її проходження, звільнення з публічної служби.

Оскільки предметна юрисдикція адміністративних судів не поширюється на вирішення трудових спорів, правові підстави для застосування строків, встановлених законодавцем саме для трудових спорів, відсутні.

Щодо початку перебігу строку на звернення з позовом до адміністративного суду з моменту отримання відповіді від Військової частини, то слід зауважити, що неотримання позивачем від Військової частини НОМЕР_1 відповіді на заяву не змінює моменту, з якого така особа повинна була дізнатись про порушення своїх прав, а свідчить лише про час, коли вона почала вчиняти дії щодо реалізації свого права і ця дата не пов`язується з початком перебігу строку звернення до суду.

Позивачем не надано жодних доказів в підтвердження того, що він був позбавлений можливості отримати інформацію про складові та розмір нарахованого грошового забезпечення при звільненні. Доказів, що відповідач чинив йому перешкоди у отриманні відповідної інформації, позивачем не надано.

Одним із способів захисту порушеного права, передбачених у ч. 1 ст. 5 КАС України, є вимога про визнання бездіяльності суб`єкта владних повноважень протиправною та зобов`язання вчинити певні дії. Відсутність повідомлення відповідача про розмір нарахованого грошового забезпечення при звільненні є підставою для долучення до позовної заяви клопотання про витребування доказів, як це передбачено ч. 5 ст. 161 КАС України. Посилання ж позивача на те, що йому так і не було надане письмове повідомлення про нараховані та виплачені йому при звільненні суми, не може обґрунтовувати твердження про дотримання позивачем строку на звернення з позовом, оскільки порушує принцип стабільності суспільних правовідносин і створює для позивача необґрунтовану преференцію щодо безпідставного продовження процесуальних строків. За іншою логікою, аргументи позивача про неотримання ним до цього часу письмового повідомлення про нараховані та виплачені суми грошового забезпечення при звільненні, вказували б на те, що для позивача ще взагалі не виникло право на звернення з позовом, оскільки йому так і невідомо про порушення його прав. Натомість, позивачем вже ініційовано судовий процес з твердженням про таке порушення, зважаючи на що отримання відповіді Військової частини на запит адвоката не може вважатись початком перебігу строку на звернення з цим позовом до суду. Такою датою є виключно отримання грошового атестату при звільненні, в якому відображені всі суми, що підлягали виплаті позивачу. При цьому, останнім не надано жодних доказів, що датою отримання грошового атестату є інша дата, ніж зазначена у ньому - 23.05.2023 року. З позовом же ОСОБА_1 звернувся лише 26.08.2023 року.

При вирішенні питання стосовно наявності поважних причин пропуску строку звернення з позовом до суду також враховується, що з військового квитка позивача вбачається, що він закінчив Київський університет туризму, економіки і права у 2006 році, здобувши кваліфікацію бакалавра права, а тому позивач, маючи юридичну освіту, при виключенні його зі списків особового складу з 23.05.2023 вочевидь не потребував правової допомоги для з`ясування питання розміру належної йому до виплати суми.

Відтак, звернення позивача за правовою допомогою не може свідчити про виникнення підстав для іншого обрахунку для позивача строку звернення з позовом до суду.

Крім того, ОСОБА_1 звільнений наказом командира 9 армійського корпусу Сухопутних військ Збройних Сил України (по особовому складу) від 18.05.2023 № 97 у запас за пп. "г" у зв`язку з наявністю дружини із числа осіб з інвалідністю І та ІІ групи з 23.05.2023. Після звільнення позивач військову службу не продовжував, а тому ним не доведено, які поважні причини перешкоджали йому вчасно звернутись з позовом до суду.

Отже, позивачем у заяві про визнання причин пропуску строку для звернення до суду поважними та поновлення пропущеного строку не вказуються обставини, які були чи об`єктивно є непереборними, тобто не залежали від її волевиявлення, пов`язані з дійсно істотними обставинами, перешкодами чи труднощами, що унеможливили своєчасне звернення до суду, не надано доказів на підтвердження таких обставин.

Зважаючи на викладене, а також враховуючи, що позивачем не виконано вимоги ухвали суду про залишення його позовної заяви без руху в частині зазначення поважних підстав для поновлення строку звернення до суду, позовна заява підлягає поверненню позивачу.

Керуючись статтями 169, 243, 248, 256, 294, 295 КАС України, суд

ухвалив:

Позовну заяву ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 про визнання протиправною бездіяльності, зобов`язання вчинити дії повернути позивачу.

Копію ухвали про повернення позовної заяви надіслати особі, яка її подала, не пізніше наступного дня після її постановлення, разом із позовною заявою й усіма доданими до неї матеріалами.

Повернення позовної заяви не позбавляє права повторного звернення до адміністративного суду в порядку, встановленому законом.

Ухвала суду набирає законної сили негайно після її підписання суддею.

Ухвала суду може бути оскаржена до Сьомого апеляційного адміністративного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її складення.

Суддя Н.М. Майстренко