Справа № 620/9634/21
Суддя: Грибан Інна Олександрівна
Дата ухвалення: 2023-09-20 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа № 620/9634/21
20 вересня 2023 року м. Київ
Шостий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:
головуючий суддя Грибан І.О.
судді: Кузьмишина О.М.
розглянув у порядку письмового провадження заяву представника позивача - адвоката Манзюк Тараса Юрійовича про ухвалення додаткового судового рішення у справі за адміністративним позовом Фізичної особи -підприємця ОСОБА_1 до Управління Держпраці у Чернігівській області про визнання протиправними та скасування попередження та припису, -
Фізична особа-підприємець ОСОБА_1 звернувся з позовом до Управління Держпраці у Чернігівській області у якому просив суд визнати протиправними та скасувати:
- попередження про відповідальність за порушення законодавства про працю №25-21-084/0097 від 06.07.2021;
- припису про усунення виявлених порушень законодавства про працю №25-21-084/0538-0313 від 06.07.2021.
Рішенням Чернігівського окружного адміністративного суду від 16.02.2022 позов задоволено частково: визнано протиправним і скасовано припис Управління Держпраці у Чернігівській області про усунення виявлених порушень законодавства про працю №25-21-084/0538-0313 від 06.07.2021. У задоволенні решти позову відмовлено.

Постановою Шостого апеляційного адміністративного суду від 22.02.2023 рішення Чернігівського окружного адміністративного суду від 16.02.2022 залишено без змін.

08.06.2023 до суду першої інстанції надійшла заява представника позивача про заміну сторони виконавчого провадження, в якій останній просив здійснити заміну сторони у виконавчому провадженні по справі №620/9634/21 з Управління Держпраці в Чернігівській області на правонаступника Центральне міжрегіональне управління Державної служби з питань праці (, вул. Вавілових, 10, м. Київ, 04060).

Ухвалою Чернігівського окружного адміністративного суду від 19 червня 2023 року задоволено заяву Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 про заміну сторони у виконавчому провадженні. Замінено сторону у виконавчому провадженні по справі №620/9634/21 з Управління Держпраці в Чернігівській області на правонаступника Центральне міжрегіональне управління Державної служби з питань праці (, вул. Вавілових, 10, м. Київ, 04060).

Не погоджуючись із ухваленим судовим рішенням, Центральне міжрегіональне управління Державної служби з питань праці подало апеляційну скаргу, у якій просило оскаржувану ухвалу суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове судове рішення, яким у задоволенні заяви про заміну сторони у виконавчому провадженні відмовити.

Постановою Шостого апеляційного адміністративного суду від 04 вересня 2023 року апеляційну скаргу Центрального міжрегіонального управління Державної служби з питань праці залишено без задоволення, а ухвалу Чернігівського окружного адміністративного суду від 19 червня 2023 року про заміну сторони виконавчого провадження залишено без змін.

07 вересня 2023 року до Шостого апеляційного адміністративного суду надійшла заява представника позивача про ухвалення додаткового рішення щодо стягнення понесених позивачем витрат на оплату правничої допомоги.

У судове засідання учасники судового процесу не з`явились та явки уповноважених представників до суду не забезпечили. Про дату, час та місце апеляційного розгляду справи були повідомлені належним чином.

З огляду на зазначене та керуючись приписами ч. 1 ст. 311 та ч. 2 ст. 313 КАС України, суд протокольною ухвалою вирішив подальший розгляд справи здійснювати у порядку письмового провадження.

Розглянувши зазначену заяву, колегія суддів зазначає наступне.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 252 КАС України суд, що ухвалив судове рішення, може за заявою учасника справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати.

Згідно з ч. 1 ст. 252 КАС України суд, що ухвалив судове рішення, може за заявою учасника справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо:

1) щодо однієї із позовних вимог, з приводу якої досліджувалися докази, чи одного з клопотань не ухвалено рішення;

2) суд, вирішивши питання про право, не визначив способу виконання судового рішення;

3) судом не вирішено питання про судові витрати.

Згідно частини другої вказаної статті заяву про ухвалення додаткового судового рішення може бути подано до закінчення строку на виконання судового рішення.

Частиною 3 ст. 252 КАС України передбачено, що додаткове судове рішення ухвалюється в тому самому порядку, що й судове рішення.

У відповідності до змісту вказаної статті, додаткове судове рішення є засобом усунення неповноти судового рішення, внаслідок якої залишилися невирішеними певні вимоги особи, яка бере участь у справі.

Відповідно до ч. 1 ст. 132 КАС України, судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Згідно п.1 ч.3 ст. 132 КАС України встановлено, що до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу.

У відповідності до ч.ч. 1, 2 ст. 134 КАС України, витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами, за винятком витрат суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката.

При цьому даною статтею передбачено цілі розподілу, визначення розміру та розмір судових витрат.

Згідно ч.3 ст. 134 КАС України, для цілей розподілу судових витрат:1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Відповідно до ч.ч. 4, 5 ст. 134 КАС України, становлено, що для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Окрім зазначеного вище колегія суддів звертає увагу на положення ч.6 та ч.7 КАС України, відповідно до яких, визначено, що у разі недотримання вимог частини п`ятої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.

Обов`язок доведення не співмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Згідно ч.1 ст.139 КАС України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Відповідно до ч.7 ст.139 КАС України, розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).

Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.

За відсутності відповідної заяви або неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.

Згідно ч. 9 ст. 139 КАС України при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору (у випадках, коли відповідно до закону досудове вирішення спору є обов`язковим) та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялись.

Системний аналіз наведених норм дає підстави для висновку, що на підтвердження надання правової допомоги необхідно долучати, у тому числі, розрахунок погодинної вартості правової допомоги, наданої у справі, який має бути передбачений договором про надання правової допомоги, та може міститися в акті приймання-передачі послуг за договором.

Розрахунок платної правової допомоги повинен відображати вартість години за певний вид послуги та час, витрачений на: участь у судових засіданнях; вчинення окремих процесуальних дій поза судовим засіданням; ознайомлення з матеріалами справи в суді тощо.

За змістом частини 9 статті 139 КАС при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує, зокрема, чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору.

У рішенні Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ, Суд) від 23 січня 2014 року (справа «East/West Alliance Limited» проти України» (заява № 19336/04)) зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (п. 268).

В даному випадку, у заяві про розподіл судових витрат представник Фізичної особи -підприємця ОСОБА_1 просить стягнути на користь позивача витрати на правничу допомогу у сумі 6800,00 грн., пов`язану з розглядом справи у суді апеляційної інстанції.

На підтвердження понесення витрат на професійну правничу допомогу позивачем надано до суду копії наступних документів: ордеру про надання правничої (правової) допомоги від 26 липня 2023 року серії ВА №1016578; замовлення на надання правової допомоги від 25 липня 2023 року, Акт про надання професійної правової допомоги від 26 липня 2023 року, квитанція до прибуткового касового ордеру №4 від 26 липня 2023 року.

Так, у Акті про надання професійної правової допомоги зазначено, що адвокатом було надано позивачу наступну правову допомогу:

1. зустріч (онлайн) та усна консультація Клієнта щодо порядку, строків та результатів розгляду апеляційної скарги Центрального міжрегіонального управління Державної служби з питань праці на ухвалу Чернігівського окружного адміністративного суду від 19 червня 2023 року по справі №620/9634/21; ознайомлення з документами по суті питання Клієнта; пропозиції щодо надання правової допомоги із вказівкою кількісно-якісних показників - 2 год. (вартість однієї години 1000 грн.) загальна сума - 2000 грн.

2. юридична експертиза документів у ході судового розгляду справи за апеляційною скаргою Центрального міжрегіонального управління Державної служби з питань праці на ухвалу Чернігівського окружного адміністративного суду від 19 червня 2023 року по справі №620/9634/21; ознайомлення з судовою практикою; підготовка та подача відзиву на апеляційну скаргу, відправлення документів сторонам по справі - 3 год. (вартість однієї години 1600 грн.) загальна сума - 4800 грн.

Відповідно до вказаного Акта, надано послуг на загальну суму - 6800 грн.

Таким чином, вищезазначеними документами, копії, яких долучаються до заяви, підтверджується понесення позивачем витрат на професійну правничу допомогу та право на їх стягнення з Центрального міжрегіонального управління Державної служби з питань праці.

Разом з тим, колегія суддів звертає увагу, що частина з наданих послуг не може бути віднесена до правничої допомоги, виходячи з наступного.

Відповідно до п.4 ч.1 ст.1 закону «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» від 5.07.2012 №5076-VI договір про надання правової допомоги - домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору.

Так, пунктом 9 частини 1 статті 1 Закону №5076-VI встановлено: представництво - вид адвокатської діяльності, що полягає в забезпеченні реалізації прав і обов`язків клієнта в цивільному, господарському, адміністративному та конституційному судочинстві, в інших державних органах, перед фізичними та юридичними особами, прав і обов`язків потерпілого під час розгляду справ про адміністративні правопорушення, а також прав і обов`язків потерпілого, цивільного позивача, цивільного відповідача у кримінальному провадженні.

Інші види правової допомоги - види адвокатської діяльності щодо надання правової інформації, консультацій та роз`яснень з правових питань, правового супроводу діяльності клієнта, складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру, спрямованих на забезпечення реалізації прав, свобод і законних інтересів клієнта, недопущення їх порушень, а також на сприяння їх відновленню в разі порушення (п.6 ч.1 ст.1 закону №5076-VI).

Згідно з ст. 19 закону №5076-VI видами адвокатської діяльності є: надання правової інформації, консультацій та роз`яснень з правових питань, правовий супровід діяльності юридичних і фізичних осіб, органів державної влади, органів місцевого самоврядування, держави; складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру; захист прав, свобод і законних інтересів підозрюваного, обвинуваченого, підсудного, засудженого, виправданого, особи, стосовно якої передбачається застосування примусових заходів медичного чи виховного характеру або вирішується питання про їх застосування в кримінальному провадженні, особи, стосовно якої розглядається питання про видачу іноземній державі (екстрадицію), а також особи, яка притягається до адмінвідповідальності під час розгляду справи про адмінправопорушення; надання правової допомоги свідку в кримінальному провадженні; представництво інтересів потерпілого під час розгляду справи про адмінправопорушення, прав і обов`язків потерпілого, цивільного позивача, цивільного відповідача в кримінальному провадженні; представництво інтересів фіз- і юросіб у судах під час здійснення цивільного, господарського, адміністративного та конституційного судочинства, а також в інших держорганах, перед фіз- та юрособами; представництво інтересів фіз- і юросіб, держави, органів держвлади, органів місцевого самоврядування в іноземних, міжнародних судових органах, якщо іншого не встановлено законодавством іноземних держав, статутними документами міжнародних судових органів та інших міжнародних організацій або міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана ВРУ; надання правової допомоги під час виконання та відбування кримінальних покарань.

Адвокат може здійснювати інші види адвокатської діяльності, не заборонені законом.

Колегія суддів вважає за необхідне наголосити на неспівмірності заявленої до стягнення суми витрат на правничу допомогу пов`язану з апеляційним розглядом справи, оскільки предмет спору у справі не є складним, містить лише один епізод спірних відносин, не потребує вивчення великого обсягу фактичних даних, обсяг і складність складених процесуальних документів не є значними.

Також, колегія суддів зазначає, що подання відзиву на апеляційну скаргу є правом, а не обов`язком сторони.

Пунктом 3.2 рішення Конституційного Суду України від 30 вересня 2009 року №23-рп/2009, передбачено, що правова допомога є багатоаспектною, різною за змістом, обсягом та формами і може включати консультації, роз`яснення, складення позовів і звернень, довідок, заяв, скарг, здійснення представництва, зокрема в судах та інших державних органах тощо. Вибір форми та суб`єкта надання такої допомоги залежить від волі особи, яка бажає її отримати. Право на правову допомогу - це гарантована державою можливість кожної особи отримати таку допомогу в обсязі та формах, визначених нею, незалежно від характеру правовідносин особи з іншими суб`єктами права.

Отже, з викладеного слідує, що до правової допомоги належать також консультації та роз`яснення з правових питань; складання заяв, скарг та інших документів правового характеру; представництво у судах тощо.

Аналіз вищенаведених положень процесуального закону дає підстави для висновку про те, що документально підтверджені судові витрати на професійну правничу допомогу адвоката, пов`язані з розглядом справи, підлягають компенсації стороні, яка не є суб`єктом владних повноважень та на користь якої ухвалене рішення, за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень.

При цьому, суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої ухвалене судове рішення, всі понесені нею витрати на професійну правничу допомогу, якщо, керуючись принципами справедливості та верховенства права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, враховуючи такі критерії, як складність справи, витрачений адвокатом час, значення спору для сторони тощо.

Вказана правова позиція висловлена у постанові Верховного Суду від 14 листопада 2019 року у справі № №826/15063/18 (адміністративне провадження №К/9901/18029/19).

Разом з тим, колегія суддів вважає завищеною оплату наданих послуг представником позивача в суді апеляційної інстанції, оскільки представник не брав участі у судовому засіданні, що підтверджується матеріалами справи, дана справа не є складною з урахуванням її фактичних обставин, предмету спору, змісту порушення, предмету доказування, аналізу наведених доказів.

З огляду на вищевикладене, колегія суддів проаналізувавши надані докази, враховуючи критерій обґрунтованості та доцільності понесених позивачем витрат, приходить до висновку щодо необхідності розподілу судових витрат на правову допомогу в суді апеляційної інстанції та стягнення за рахунок бюджетних асигнувань Центрального міжрегіонального управління Державної служби з питань праці на користь Фізичної особи -підприємця ОСОБА_1 витрати на правничу допомогу у сумі 1600,00 грн.

Керуючись ст.ст. 132, 134, 139, 241, 242, 243, 252, 325, 328, 329 КАС України, суд,-

П О С Т А Н О В И В :

Заяву представника позивача - адвоката Манзюк Тараса Юрійовича про ухвалення додаткового судового рішення про стягнення судових витрат на професійну правову (правничу) допомогу задовольнити частково.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Центрального міжрегіонального управління Державної служби з питань праці (; місцезнаходження: 04060 м. Київ, вул. Вавілових, 10) на користь Фізичної особи -підприємця ОСОБА_1 (РНОКПП: НОМЕР_1 ; місце реєстрації: АДРЕСА_1 ) витрати на оплату правничої допомоги в розмірі 1600 (одна тисяча шістсот) гривень.

В іншій частині заяви представника позивача - адвоката Манзюк Тараса Юрійовича про ухвалення додаткового судового рішення про стягнення судових витрат на професійну правничу допомогу - відмовити.

Додаткова постанова набирає законної сили з моменту її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного суду.

Головуючий суддя: І.О. Грибан

Судді: О.М. Кузьмишина

А.Б. Парінов

(повний текст додаткової постанови складено 20.09.2023р.)