Справа № 320/9964/21
Суддя: Коротких Андрій Юрійович
Дата ухвалення: 2023-09-18 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа № 320/9964/21 Суддя (судді) першої інстанції: Головенко О.Д.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 вересня 2023 року м. Київ

Шостий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

Головуючого судді Коротких А.Ю.,

суддів Сорочка Є.О.,

Чаку Є.В.,

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Головного управління ДПС у Київській області, як відокремленого підрозділу ДПС України, на рішення Київського окружного адміністративного суду від 29 березня 2023 року у справі за адміністративним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Дружні сходи» до Головного управління ДПС у Київській області про визнання протиправними та зобов`язання вчинити певні дії,-

В С Т А Н О В И В:

Товариство з обмеженою відповідальністю «Дружні сходи» звернулось до Київського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Головного управління ДПС у Київській області, у якому просило суд:

- визнати протиправними та скасування розпорядження уповноваженої особи Головного управління ДПС у Київській області від 17.03.2021 р. № 68088 про анулювання ліцензії на право зберігання пального ТОВ "Дружні сходи" реєстраційний № 2000039;

- виключити інформацію щодо анулювання з Єдиного державного реєстру суб`єктів господарювання, які отримали ліцензії на право виробництва, зберігання, оптової та роздрібненої торгівлі пальним та місць виробництва, зберігання, оптової та роздрібної торгівлі пальним.

Рішенням Київського окружного адміністративного суду від 29 березня 2023 року адміністративний позов задоволено.

Не погоджуючись із прийнятим рішенням суду, Головне управління ДПС у м. Києві звернулось з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нову постанову, якою у задоволенні позову відмовити. Свої вимоги апелянт мотивує тим, що судом першої інстанції при постановленні оскаржуваного рішення неповно досліджено обставини, що мають значення для справи та неправильно застосовано норми матеріального права.

У відповідності до п. 3 ч. 1 ст. 311 КАС України суд апеляційної інстанції може розглянути справу без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження) за наявними у справі матеріалами, якщо справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів, у разі подання апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції, які ухвалені в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у порядку письмового провадження).

Предметом апеляційного оскарження є судове рішення, яке прийняте судом першої інстанції в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін, у зв`язку з чим колегія суддів вважає за можливе розглянути справу в порядку письмового провадження.

Згідно зі ст. 308 КАС України справа переглядається колегією суддів в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Розглянувши доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи, дослідивши наявні докази, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню.

Судом першої інстанції встановлено, що ТОВ «Дружні Сходи» є сільгоспвиробником, що здійснює свою господарську діяльність із застосуванням сільськогосподарської техніки.

Позивачем для належного обслуговування сільськогосподарської техніки, що використовується ним під час господарської діяльності та виключно для потреб власного споживання чи промислової переробки отримано ліцензію на право зберігання пального, реєстраційний № 2000039, терміном дії з 06.02.2020 р. до 06.02.2025 р. на зберігання пального за адресою: Київська область, Сквирський район, с. Миньківці, вул. Шкільна, 13-А.

20.01.2021р. ТОВ «Дружні Сходи» було внесено черговий платіж за ліцензію № 2000039 для її продовження.

Також 20.01.2021 р. через електронний кабінет платника було направлено лист з копією платіжного доручення та з відміткою банку про сплату.

09.03.2021 р. товариством було направлено через програмне забезпечення «М.Е.Doc» до контролюючого органу заяву щодо ліцензії на право зберігання пального разом з платіжним дорученням на внесення чергового платежу (щорічна плата за ліцензію).

24.03.2021 р. на адресу позивача надійшов витяг з розпорядження від 17.03.2021 р. № 68088 щодо аналювання ліцензції на право зберігання пального ТОВ "Дружні сходи" реєстраційний № 2000039, яке прийнято у зв`язку з несплатою чергового платежу за ліцензією протягом 30 днів від моменту призупинення ліцензії за розпорядженням від 08.02.2021 р. № 132.

Не погоджуючись з таким розпорядженням, позивач звернувся до суду за захистом своїх прав.

Надаючи правову оцінку обставинам, що склалися між сторонами, суд зазначає наступне.

Відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів регламентовано Податковим кодексом України (далі - ПК України), яким визначено вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов`язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов`язки їх посадових осіб під час адміністрування податків, а також відповідальність за порушення податкового законодавства.

Податковий контроль це система заходів, що вживаються контролюючими органами та координуються центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну фінансову політику, з метою контролю правильності нарахування, повноти і своєчасності сплати податків і зборів, а також дотримання законодавства з питань регулювання обігу готівки, проведення розрахункових та касових операцій, патентування, ліцензування та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи (п. 61.1 ст. 61 ПК України).

Основні засади державної політики щодо регулювання виробництва та обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв, тютюнових виробів, рідин, що використовуються в електронних сигаретах, та пального, визначаються Законом України «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв, тютюнових виробів, рідин, що використовуються в електронних сигаретах, та пального» від 19.12.1995 р. № 481/95-ВР (далі - Закон № 481).

Відповідно до ч. 7, 10, 29, 49, 50, 51 ст.15 Закону № 481 встановлено річну плату за ліцензії на право зберігання пального у розмірі 780 гривень.

Ліцензії на право зберігання пального видаються уповноваженими Кабінетом Міністрів України органами виконавчої влади за місцем розташування місць зберігання пального терміном на п`ять років.

Плата за ліцензії на право роздрібної торгівлі пальним справляється щорічно і зараховується до місцевих бюджетів згідно із законодавством.

Дія ліцензії призупиняється у разі несвоєчасної сплати чергового платежу за ліцензію на підставі письмового розпорядження органу, який видав ліцензію, на термін до сплати заборгованості.

Дія ліцензії вважається призупиненою з моменту одержання суб`єктом господарювання (у тому числі іноземним суб`єктом господарювання, який діє через своє зареєстроване постійне представництво) відповідного письмового розпорядження органу, який видав ліцензію, а її дія поновлюється з моменту зарахування відповідного чергового платежу за ліцензію до бюджету.

Ліцензія анулюється шляхом прийняття органом, який видав ліцензію, відповідного письмового розпорядження на підставі заяви суб`єкта господарювання (у тому числі іноземного суб`єкта господарювання, який діє через своє зареєстроване постійне представництво); рішення про скасування державної реєстрації суб`єкта господарювання (у тому числі іноземного суб`єкта господарювання, який діє через своє зареєстроване постійне представництво); несплати чергового платежу за ліцензію протягом 30 календарних днів від моменту призупинення ліцензії; рішення суду про встановлення факту незаконного використання суб`єктом господарювання (у тому числі іноземним суб`єктом господарювання, який діє через своє зареєстроване постійне представництво) марок акцизного податку (стосовно імпортерів); рішення суду про встановлення факту торгівлі суб`єктом господарювання (у тому числі іноземним суб`єктом господарювання, який діє через своє зареєстроване постійне представництво) алкогольними напоями або тютюновими виробами без марок акцизного податку; рішення суду про встановлення факту переміщення суб`єктом господарювання (у тому числі іноземним суб`єктом господарювання, який діє через своє зареєстроване постійне представництво) алкогольних напоїв або тютюнових виробів поза митним контролем; порушення вимог ст. 15-3 цього Закону щодо продажу алкогольних напоїв, тютюнових виробів особам, які не досягли 18 років або у не визначених для цього місцях; отримання від уповноважених органів інформації, що документи, копії яких подані разом із заявою на отримання ліцензії, не видавалися/не погоджувалися такими органами; встановлення факту подання заявником недостовірних даних у документах, поданих разом із заявою на отримання ліцензії.

Ліцензія анулюється та вважається недійсною з моменту одержання суб`єктом господарювання (у тому числі іноземним суб`єктом господарювання, який діє через своє зареєстроване постійне представництво) письмового розпорядження про її анулювання.

Згідно ч. 4 ст. 16 Закону № 481 контроль за сплатою річної плати за ліцензії здійснюється органом виконавчої влади, уповноваженим Кабінетом Міністрів України видавати ліцензії на виробництво спирту, алкогольних напоїв та тютюнових виробів, рідин, що використовуються в електронних сигаретах і пального, оптову торгівлю спиртом, оптову та роздрібну торгівлю алкогольними напоями та тютюновими виробами, рідинами, що використовуються в електронних сигаретах і пальним, на зберігання пального. Для здійснення контролю суб`єкт господарювання (у тому числі іноземний суб`єкт господарювання, який діє через своє зареєстроване постійне представництво) подає зазначеному органу копію платіжного доручення з відміткою банку про сплату.

Суд зазначає, що абз. 10 ч. 49 ст. 15 Закону № 481 передбачено анулювання ліцензії у випадку несплати чергового платежу за ліцензію протягом 30 календарних днів від моменту призупинення ліцензії.

Судом першої інстанції встановлено, що позивачем 20.01.2021 р. сплачено черговий платіж за ліцензію на право на право зберігання пального за період з 06.02.2020 р. по 03.02.2025 р., що підтверджується платіжним дорученням від 20.01.2020 № 833 та скріншотом електронного кабінету платника податків.

Однак позивачем не подано Головному правлінню ДПС у Київській області заяву щодо ліцензії на право зберігання пального після визначеного строку. Проте суд не погоджується з доводами відповідача щодо застосування до позивача відповідальності за неподання вказаного платіжного доручення у вигляді анулювання ліцензії.

Крім того, контролюючим органом не було подано по суду докази направлення або отримання позивачем розпорядження про призупинення дії ліцензії № 2000039.

Так, відповідно до норм ст. 15 Закону № 481 дія ліцензії призупиняється у разі несвоєчасної сплати чергового платежу за ліцензію на підставі письмового розпорядження органу, який видав ліцензію, на термін до сплати заборгованості.

Дія ліцензії вважається призупиненою з моменту одержання суб`єктом господарювання (у тому числі іноземним суб`єктом господарювання, який діє через своє зареєстроване постійне представництво) відповідного письмового розпорядження органу, який видав ліцензію, а її дія поновлюється з моменту зарахування відповідного чергового платежу за ліцензію до бюджету.

Таким чином, з урахуванням того, що позивачем розпорядження від 08.02.2021 р. № 132 щодо призупинення дії його ліцензії отримано не було, у контролюючого органу були відсутні підстави для прийняття спірного розпорядження від 17.03.2021 р. № 68088 щодо анулювання ліцензії № 2000039, яке прийнято у зв`язку з несплатою чергового платежу протягом 30 днів від моменту призупинення дії ліцензії.

Крім того, зі змісту відзиву та позовної заяви вбачається, що відповідач власне не заперечує факт сплати позивачем платежу в розмірі 780,00 грн за ліцензію на право зберігання пального, а наголошує на тому, що позивачем не було вчасно направлено заяву щодо внесення чергового платежу.

Оцінюючи наведені твердження Головного управління ДПС у Київській області як підставу для анулювання ліцензії позивачеві, суд зауважує, що наведені вище правові норми Закону № 481 пов`язують настання наслідків у вигляді зупинення дії ліцензії та її анулювання саме з несплатою відповідних платежів за ліцензію, а не за ненадання заяви про сплату платежу до контролюючого органу.

При цьому дія ліцензії поновлюється з моменту зарахування відповідного чергового платежу за ліцензію до бюджету.

Матеріалами справи підтверджується та не заперечується відповідачем, що 20.01.2021 р. позивачем було проведено оплату за ліцензію на право зберігання пального в розмірі 780,00 грн. Водночас, ненадання заяви до контролюючого органу, як певний етап контролю сплати платежів, на переконання суду не може бути підставою для анулювання ліцензії, адже Закон № 481 пов`язує таке анулювання виключно з несплатою платежів та не передбачає відповідальності у вигляді анулювання ліцензії за ненадання заяви щодо такої сплати.

Тобто, враховуючи, що позивачем фактично було виконано обов`язок щодо сплати річного платежу в розмірі 780,00 грн, встановлений ст. 15 Закону № 481, у відповідача були відсутні підстави для анулювання товариству ліцензії на право зберігання пального на п. абзацу 3 ч. 49 ст. 15 Закону № 481 (у разі несплати чергового платежу за ліцензію протягом 30 календарних днів від моменту призупинення ліцензії).

Колегія суддів зазначає, що в розумінні основних засад податкового законодавства України, в тому числі і Закону № 481, під несплатою річної плати за ліцензію слід розуміти бездіяльність суб`єкта господарювання (умисна або з необережності), яка полягає у нездійсненні ним дій (поведінці) із перерахування коштів на відповідний бюджетний рахунок, призначений для вказаного платежу.

Водночас, позивачем відповідні дії було вчинено та сплачено обов`язковий річний платіж за ліцензію в розмірі 780,00 грн, що підтверджується матеріалами справи та не спростовано відповідачем.

З огляду на вищевикладене, суд дійшов висновку, що Головним управлінням ДПС у Київській області прийнято протиправне розпорядження від 17.03.2021 № 68088 в частині анулювання ліцензії на право зберігання пального № № 2000039.

Щодо позовних вимог в частині виключення інформації щодо анулювання з Єдиного державного реєстру суб`єктів господарювання, які отримали ліцензії на право виробництва, зберігання, оптової та роздрібненої торгівлі пальним та місць виробництва, зберігання, оптової та роздрібної торгівлі пальним, суд зазначає таке.

В ході розгляду справи відповідачем не заперечувалось внесення до Єдиного державного реєстру суб`єктів господарювання, які отримали ліцензії на право виробництва, зберігання, оптової та роздрібної торгівлі пальним та місць виробництва, зберігання, оптової та роздрібної торгівлі пальним інформації щодо анулювання ліцензій позивачу.

Так, Порядок ведення Єдиного державного реєстру суб`єктів господарювання, які отримали ліцензії на право виробництва, зберігання, оптової та роздрібної торгівлі пальним та місць виробництва, зберігання, оптової та роздрібної торгівлі пальним затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 19.06.2019 № 545 (далі - Порядок № 545).

Абзацом 2 п. 1 вказаного Порядку № 545 визначено, що Єдиним реєстром ліцензіатів та місць обігу пального є електронна база даних, яка містить інформацію про суб`єктів господарювання, які отримали ліцензії на право виробництва, зберігання, оптової та роздрібної торгівлі пальним та місця виробництва, зберігання, оптової та роздрібної торгівлі пальним у розрізі суб`єктів господарювання, які провадять діяльність на таких місцях на підставі виданих ліцензій.

Згідно із п.п. 2-3 Порядку № 545 Єдиний реєстр ліцензіатів та місць обігу пального формується та ведеться ДФС та її територіальними органами в електронній формі на підставі відомостей, зазначених у документах, які подаються суб`єктами господарювання для отримання ліцензії на право виробництва, зберігання, оптової та роздрібної торгівлі пальним відповідно до ст. 3 і 15 Закону України «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв, тютюнових виробів та пального».

До Єдиного реєстру ліцензіатів та місць обігу пального вносяться такі відомості: для юридичних осіб - найменування та код згідно з ЄДРПОУ; для осіб, уповноважених на ведення обліку діяльності за договорами про спільну діяльність без утворення юридичної особи та таких, які є відповідальними за утримання та внесення податків до бюджету під час виконання договорів, - найменування та код згідно з ЄДРПОУ уповноваженої особи і податковий номер, наданий такій особі під час взяття на облік договору згідно з п. 63.6 ст. 63 і п. 64.6 ст. 64 ПК України; для фізичних осіб-підприємців - прізвище, ім`я, по батькові (за наявності) та реєстраційний номер облікової картки платника податків або серія (за наявності) та номер паспорта (для фізичних осіб, які через свої релігійні переконання відмовилися від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків та повідомили про це відповідному контролюючому органу і мають відмітку у паспорті про право здійснювати платежі за серією (за наявності) та номером паспорта); адреса місця виробництва, зберігання, оптової, роздрібної торгівлі пальним (область, район, населений пункт, код згідно з Класифікатором об`єктів адміністративно-територіального устрою України (КОАТУУ), вулиця, номер будинку/офісу); дата видачі/зупинення/анулювання та строк дії ліцензії на право виробництва, зберігання, оптової, роздрібної торгівлі пальним.

Пунктами 6 - 7 Порядку № 45 встановлено, що підставою для виключення суб`єкта господарювання з Єдиного реєстру ліцензіатів та місць обігу пального є рішення про анулювання ліцензії, прийняте ДФС та її територіальними органами відповідно до ст. 3 і 15 Закону № 481.

Інформація про суб`єкта господарювання вноситься до Єдиного реєстру ліцензіатів та місць обігу пального не пізніше робочого дня, наступного за днем видачі/зупинення/анулювання ліцензії або внесення змін до ліцензії.

Частиною 2 ст. 9 КАС України визначено, що суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог. Суд може вийти за межі позовних вимог, якщо це необхідно для ефективного захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Враховуючи викладене, суд першої інстанції дійшов правильного висновку про те, що ефективним способом повного відновлення порушеного права позивача є зобов`язання відповідача виключити інформацію щодо анулювання ліцензії позивача № 2000039 з Єдиного державного реєстру суб`єктів господарювання, які отримали ліцензії на право виробництва, зберігання, оптової та роздрібненої торгівлі пальним та місць виробництва, зберігання, оптової та роздрібної торгівлі пальним.

Колегія суддів зауважує, що суд першої інстанції вірно дійшов висновку про обґрунтованість позовних вимог та вважає їх такими, що підлягають задоволенню, виходячи з меж заявлених позовних вимог, системного аналізу положень законодавства України та доказів, наявних в матеріалах справи.

Апеляційний суд також враховує положення Висновку N11 (2008) Консультативної ради європейських суддів щодо якості судових рішень (пункти 32-41), в якому, серед іншого, звертається увага на те, що усі судові рішення повинні бути обґрунтованими, зрозумілими, викладеними чіткою і простою мовою і це є необхідною передумовою розуміння рішення сторонами та громадськістю; у викладі підстав для прийняття рішення необхідно дати відповідь на доречні аргументи та доводи сторін, здатні вплинути на вирішення спору; виклад підстав для прийняття рішення не повинен неодмінно бути довгим, оскільки необхідно знайти належний баланс між стислістю та правильним розумінням ухваленого рішення; обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент заявника на підтримку кожної підстави захисту; обсяг цього обов`язку суду може змінюватися залежно від характеру рішення.

Цей же принцип знайшов свій вираз у низці рішень Європейського суду з прав людини, у яких ЄСПЛ неодноразово наголошував, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча п. 1 ст. 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною залежно від характеру рішення (рішення у справі "Руїс Торіха проти Іспанії" (Ruiz Torija v. Spain); рішення у справі "Серявін та інші проти України").

Доводи апеляційної скарги зазначених вище висновків суду першої інстанції не спростовують і не дають підстав для висновку, що судом першої інстанції при розгляді справи неправильно застосовано норми матеріального права, які регулюють спірні правовідносини, чи порушено норми процесуального права.

Відповідно до ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст.ст. 243, 250, 308, 310, 315, 316, 321, 325, 328 КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу Головного управління ДПС у Київській області, як відокремленого підрозділу ДПС України без задоволення, а рішення Київського окружного адміністративного суду від 29 березня 2023 року - без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена безпосередньо до адміністративного суду касаційної інстанції в порядку і строки, встановлені статтями 329, 331 КАС України

Головуючий суддя: Коротких А.Ю.

Судді: Сорочко Є.О.,

Чаку Є.В.