Справа № 520/17605/23
Суддя: Сліденко А.В.
Дата ухвалення: 2023-09-21 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Харківський окружний адміністративний суд
УХВАЛА

з питання вирішення заяви про відвід

21.09.2023 р. справа №520/17605/23

Харківський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Сліденка А.В., розглянувши у порядку письмового провадження заяву ОСОБА_1 про відвід судді Сліденка А.В. по справі за позовом ОСОБА_1 (далі за текстом - позивач, заявник) до Командувача військ оперативного командування " ІНФОРМАЦІЯ_1 " Міністерства оборони України, Військової частини НОМЕР_1 (далі за текстом - Відповідач №1), Командувача військ оперативного командування " ІНФОРМАЦІЯ_1 " бригадного генерала ОСОБА_2 (далі за текстом - Відповідач №2) про: 1) невідкладне визнання незаконним і скасування пункт 17 параграфу 1 наказу від 07.06.2023 №326 командувача військ оперативного командування « ІНФОРМАЦІЯ_1 » (по особовому складу) Міністерства оборони України (командира Військової частини НОМЕР_1 ) про звільнення ОСОБА_1 з посади: «Заступник командира танкового батальйону з морально-психологічного забезпечення НОМЕР_2 окремої механізованої бригади (Військова частина НОМЕР_3 )» з посадовим окладом за 23 тарифним розрядом та призначення на посаду: «Офіцер відділення морально-психологічного забезпечення управління 143 окремої резервної стрілецької бригади (Військова частина НОМЕР_4 )» з посадовим окладом за 17 тарифним розрядом; 2) невідкладне зобов`язання командувача військ оперативного командування « ІНФОРМАЦІЯ_1 » Міністерства оборони України (командира Військової частини НОМЕР_1 або іншу повноважну посадову особу йому рівнозначну або вищу) видати наказ про поновлення ОСОБА_1 на військової службі на попередній посаді: «Заступник командира танкового батальйону з морально-психологічного забезпечення НОМЕР_2 окремої механізованої бригади (Військова частина НОМЕР_3 )» зі штатно-посадовою категорію «майор» та з посадовим окладом за 23 тарифним розрядом або за згодою ОСОБА_1 на іншій, не нижчій, ніж попередня, посаді; 3) невідкладне зобов`язання командувача військ оперативного командування « ІНФОРМАЦІЯ_1 » Міністерства оборони України (командира Військової частини НОМЕР_1 або іншу повноважну посадову особу йому рівнозначну або вищу), органу, який прийме рішення про поновлення ОСОБА_1 на попередній посаді: «Заступник командира танкового батальйону з морально-психологічного забезпечення НОМЕР_2 окремої механізованої бригади (Військова частина НОМЕР_3 )» зі штатно-посадовою категорію «майор» та з посадовим окладом за 23 тарифним розрядом або за згодою ОСОБА_1 на іншій, не нижчій, ніж попередня, посаді, одночасно вирішити питання про виплату ОСОБА_1 недотриманого грошового забезпечення - різниці у грошовому забезпечені за попередньою та займаною посадах за час виконання військ йому рівнозначну або вищу), органу, який прийме рішення про поновлення ОСОБА_1 на попередній посаді: «Заступник командира танкового батальйону з морально-психологічного забезпечення НОМЕР_2 окремої механізованої бригади (Військова частина НОМЕР_3 )» зі штатно-посадовою категорію «майор» та з посадовим окладом за 23 тарифним розрядом або за згодою ОСОБА_1 на іншій, не нижчій, ніж попередня, посаді, одночасно вирішити питання про виплату ОСОБА_1 недотриманого грошового забезпечення - різниці у грошовому забезпечені за попередньою та займаною посадах за час виконання військового обов`язку на нижчеоплачуваній посаді (з 20.06.2023), які ОСОБА_1 недоотримав внаслідок незаконного переміщення; 4) зобов`язання командувача військ оперативного командування « ІНФОРМАЦІЯ_1 » Міністерства оборони України (командира Військової частини НОМЕР_1 ) утримуватися від видання подальших наказів на переміщення ОСОБА_1 по службі на інші посади без вчинення дій, передбачених чинним законодавством (складання оціночних карт, атестацій, службових характеристик, планів переміщення тощо); 5) стягнення з командувача військ оперативного командування « ІНФОРМАЦІЯ_1 » Міністерства оборони України (командира Військової частини НОМЕР_1 ) коштів в розмірі 720 мінімальних заробітних плат (далі - МЗП) на користь ОСОБА_1 на відшкодування моральної шкоди, заподіяної ОСОБА_1 його дискримінацією ОСОБА_1 як людини і громадянина; 6) стягнення з командувача військ оперативного командування « ІНФОРМАЦІЯ_1 » Міністерства оборони України (командира Військової частини НОМЕР_1 ) коштів в розмірі 144 МЗП на користь ОСОБА_1 на відшкодування моральної шкоди, заподіяної ОСОБА_1 його протиправними рішеннями (без ознак дискримінації); 7) постановлення окремої ухвали в порядку ст. 249 КАС України щодо тривалого і систематичного порушення командувачем військ оперативного командування « ІНФОРМАЦІЯ_1 » Міністерства оборони України (командиром Військової частини НОМЕР_1 ) та іншими службовим особами чинного законодавства, дискримінації ним ОСОБА_1 через незаконні переміщення ОСОБА_1 на рівні або нижчі посади під час проходження ОСОБА_1 військової служби за мобілізацією у 2022-2023 роках, -

встановив:

20.09.2023р. до суду надійшла заява ОСОБА_1 про відвід від участі у справі №520/17605/23 судді Харківського окружного адміністративного суду Сліденка А.В., котра умотивована тим, що на думку заявника: 1) суд зазначив про начебто повноту зібраних у підготовчому провадженні доказів; 2) суд замовчує факт ненадання відповідачами витребуваних судом доказів; 3) суд не застосував до відповідачів заходів процесуального примусу, що передбачені ст.ст.144-149 КАС України; 4) суд призначив судове засідання з розгляду справи по суті на останній день визначеного ч.2 ст.193 КАС України 30-денного строку; 5) суд позбавив позивача можливості подати заяву про зміну (доповнення) вимог позову, яку позивач мав намір подати; 6) в матеріалах справи відсутні докази заподіяння відповідачами моральної шкоди; 7) в матеріалах справи відсутні докази вчинення відповідачами дискримінації; 8) суд не розглянув клопотання про призначення судової експертизи; 9) суд не виконав обов"язків за ч.2 ст.180 КАС України; 10) суд не приєднав до матеріалів справи відповідь на відзив; 11) суд відмовив у визнанні поважними причин неприбуття заявника до призначеного на 18.09.2023р. судового засідання; 12) суд проявив упереджене ставлення до позивача; 13) суд приховав факт подання відповіді на відзив; 14) суд не приєднав до матеріалів справи доказів, долучених до відповіді на відзив на позов; 15) суд веде розгляд справи в інтересах відповідачів; 16) позивач має сумнів в неупередженості та об"єктивності судді.

Розглядаючи згаданий вище процесуальний документ, суд зазначає, що правовідносини з приводу відводу (самовідводу) від участі у розгляді адміністративної справи унормовані, насамперед, приписами ст.ст.36-41 КАС України та додаткового деталізовані приписами Закону України "Про запобігання корупції" в частині урегулювання реального конфлікту інтересів чи потенційного конфлікту інтересів.

У тексті клопотання про відвід не викладено жодних доводів, котрі б вимагали застосування норм Закону України "Про запобігання корупції".

Відтак, суд не вбачає підстав для вирішення клопотання в аспекті названого акту законодавства.

Продовжуючи вирішення поданого відповідачем клопотання про відвід, суд зважає, що згідно з ч.1 ст.36 КАС України суддя не може брати участі в розгляді адміністративної справи і підлягає відводу (самовідводу): 1) якщо він брав участь у справі як свідок, експерт, спеціаліст, перекладач, представник, адвокат, секретар судового засідання або надавав правничу допомогу стороні чи іншим учасникам справи в цій чи іншій справі; 2) якщо він прямо чи опосередковано заінтересований в результаті розгляду справи; 3) якщо він є членом сім`ї або близьким родичем (чоловік, дружина, батько, мати, вітчим, мачуха, син, дочка, пасинок, падчерка, брат, сестра, дід, баба, внук, внучка, усиновлювач чи усиновлений, опікун чи піклувальник, член сім`ї або близький родич цих осіб) сторони або інших учасників судового процесу, або осіб, які надавали стороні або іншим учасникам справи правничу допомогу у цій справі, або іншого судді, який входить до складу суду, що розглядає чи розглядав справу; 4) за наявності інших обставин, які викликають сумнів у неупередженості або об`єктивності судді; 5) у разі порушення порядку визначення судді для розгляду справи, встановленого статтею 31 цього Кодексу.

Згідно з ч.4 ст.9 КАС України суд зобов`язаний з`ясувати об`єктивну істину у спорі за власною ініціативою безвідносно до правових позицій сторін та процесуальної поведінки учасників справи.

Частиною ч.2 ст.73 КАС України передбачено, що предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Оцінивши наявні у справі документи, суд констатує, що насправді (у дійсності) зміст усіх аргументів заявника явно та очевидно зводиться до незгоди саме із процесуальними рішеннями, постановленими суддею при відправленні правосуддя у цій справі та зумовлений помилковим тлумаченням їх дійсного змісту.

Між тим, чітко сформульованим застереженням ч.4 ст.36 Кодексу адміністративного судочинства України прямо передбачено, що незгода сторони з процесуальними рішеннями судді, рішення або окрема думка судді в інших справах, висловлена публічно думка судді щодо того чи іншого юридичного питання не може бути підставою для відводу.

Суддя підтверджує повне усвідомлення того, що єдина легітимна мета відводу - гарантування безсторонності суду, зокрема, запобігання упередженості судді (суддів) під час розгляду справи.

Зокрема, пунктом 4 ч.1 ст.36 КАС України у якості підстави для відводу зазначені обставини, які викликають сумнів у неупередженості або об`єктивності судді.

Проте, коло цих обставин, характер, суть та правова природа цих обставин, межа рівня істотності, а також джерело походження інформації про них процесуальним законом не визначені.

Тому суд зважає на положення ч.1 ст.17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" та рішення Європейського суду з прав людини у справі "Білуха проти України", де зазначено, що: 1) "у кожній окремій справі слід вирішувати, чи мають стосунки, що розглядаються, таку природу й такий ступінь, що свідчать про небезсторонність суду"; 2) Стосовно відводу (як права сторони його ініціювати) вказано, що "особиста безсторонність суду презюмується, поки не надано доказів протилежного"; 3) Безумовно, сторони можуть побоюватися, що суддя є небезстороннім, але "вирішальним є те, чи можна вважати такі побоювання об`єктивно обґрунтованими", суд вважає, що не можуть бути визнані достатніми підставами для відводу суддів - заяви учасників справи, які містять лише припущення про існування відповідних обставин, котрі не підтверджені належними і допустимими доказами.

До того ж, у силу правових висновків ухвали Верховного Суду від 23.09.2021р. у справі №520/3535/2020: 1) надаючи оцінку об`єктивності та неупередженості судді під час вчинення ним процесуальних дій, необхідно виходити з таких критеріїв: чи вільний суддя під час виконання ним своїх обов`язків від будь-яких заходів впливу; чи сприяє його поведінка у судовому процесі та за стінами суду підтримці та зростанню довіри суспільства, представників юридичної професії та сторін у справі; чи вчинялись суддею дії, які можуть стати приводом для позбавлення його права брати участь у судовому засіданні та приймати рішення у справах.; 2) Перед розглядом справи суддя повинен утриматись від будь-яких коментарів, які можуть вплинути на перебіг цієї справи чи поставити під сумнів справедливе ведення процесу. Суддя утримується від публічних та інших коментарів, оскільки це може перешкодити неупередженому розгляду справи стосовно певної особи чи питання.; 3) При об`єктивному підході до встановлення наявності упередженості суду (суддів) повинно бути визначено окремо від поведінки судді, чи існують очевидні факти, що можуть поставити під сумнів його безсторонність. При цьому, вирішальним є саме наявність відповідних обставин, підтверджених належними та допустимими доказами, які свідчать про обґрунтованість сумніву в неупередженості суду, а позиція зацікавленої сторони є важливою, проте не вирішальною.; 4) Суб`єктивний критерій вимагає оцінки реальних дій окремого судді під час розгляду конкретної справи і лише після встановлення фактів у поведінці судді, які можна кваліфікувати як прояв упередженості, можливо поставити під сумнів його безсторонність.

Аргументи заяви про відвід не містять спроможних доводів демонстрування суддею упередженості та небезсторонності.

Частиною 1 ст.57 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" визначено, що особа, призначена на посаду судді, набуває повноважень судді після складення присяги судді такого змісту: "Я, (ім`я та прізвище), вступаючи на посаду судді, урочисто присягаю Українському народові об`єктивно, безсторонньо, неупереджено, незалежно, справедливо та кваліфіковано здійснювати правосуддя від імені України, керуючись принципом верховенства права, підкоряючись лише закону, чесно і сумлінно здійснювати повноваження та виконувати обов`язки судді, дотримуватися етичних принципів і правил поведінки судді, не вчиняти дій, що порочать звання судді або підривають авторитет правосуддя".

Відтак, запровадження законодавцем правового інституту Присяги судді та повсякденна дія цього правового інституту спростовує обґрунтованість доводів, наведених у заяві про відвід судді та засвідчує відсутність навіть щонайменшої можливості виникнення у судді упередженого або необ`єктивного ставлення до будь-якого учасника справи.

Підсумовуючи викладені вище міркування, суд доходить до переконання про те, що матеріали справи не містять жодної з передбачених ч.1 ст.36 КАС України підстав відводу (самовідводу), адже зміст поданої заявником заяви про відвід судді не містить взагалі будь-яких вагомих та істотних аргументів на підтвердження як минулих так і майбутніх проявів суддею упередженості чи необ`єктивності.

Доказів існування таких проявів заявником не подано, а судом не виявлено.

Тому, оцінивши наявні у справі документи, суд повторно констатує, що зміст усіх аргументів заявника явно та очевидно зводиться до незгоди саме із процесуальними рішеннями, постановленими суддею при відправленні правосуддя у цій по справі.

Так, стосовно незастосування передбачених ст.ст.с144-149 КАС України заходів процесуального примусу суд зазначає, що юридична оцінка усім юридично значимим факторам з даного питання викладена в ухвалі Харківського окружного адміністративного суду від 18.09.2023р. у справі №520/17605/23, а тому відсутня потреба у повторенні цих міркувань у тексті даного процесуального рішення.

Стосовно дати призначення судового засідання з розгляду справи по суті суд зазначає, що конкретна календарна дата - 19.10.2023р. була обрана судом з урахуванням обсягів поточного навантаження та відсутності будь-яких явних і очевидних об`єктивних даних про необхідність надання пріоритету у розгляді саме цієї справи порівняно з іншими справами, котрі одночасно перебувають у провадженні судді.

Стосовно доводу про позбавлення позивача можливості подати заяву про зміну (доповнення) вимог позову суд зазначає, що матеріали справи не містять ані об"єктивних даних, ані відповідних процесуальних документів, котрі б підтверджували дійсну наявність у позивача такого наміру.

При цьому, з метою забезпечення учасникам справи найсприятливіших умов доступу до суду та уникнення будь-яких ускладень у реалізації процесуальних прав абз.4 п.3 ухвали Харківського окружного адміністративного суду від 14.07.2023р. у справі №520/17605/23 учасники спору були зобов"язані негайно/невідкладно подавати до суду пояснення з приводу наміру на вчинення відповідної процесуальної дії, котра залежить виключно від розсуду особи.

Доказів подання позивачем відповідної заяви стосовно наміру змінити чи доповнити заявлені у справі вимоги матеріали справи не містять.

Стосовно доводу про неповноту зібраних у підготовчому провадженні доказів, про відсутність у матеріалах справи доказів заподіяння відповідачами моральної шкоди та доказів вчинення дискримінації, про ненадання відповідачами витребуваних судом доказів суд зазначає, що згідно з ч.4 ст.9 КАС України суд вживає визначені законом заходи, необхідні для з`ясування всіх обставин у справі, у тому числі щодо виявлення та витребування доказів з власної ініціативи.

У розумінні ч.1 ст.72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Обставини заподіяння моральної шкоди, обставини заподіяння матеріальної шкоди, обставини вчинення дискримінації підлягають доведенню у ході розгляду адміністративної справи за правилами ч.1 ст.77 КАС України, де указано, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення.

Спір у справі склався з приводу прийняття Командувачем військ оперативного командування " ІНФОРМАЦІЯ_1 " бригадним генералом ОСОБА_2 п.17 параграфу 1 наказу від 07.06.2023 №326 про звільнення ОСОБА_1 з посади: "Заступник командира танкового батальйону з морально-психологічного забезпечення 44 окремої механізованої бригади (Військова частина НОМЕР_3 )" з посадовим окладом за 23 тарифним розрядом та призначення ОСОБА_1 на посаду: "Офіцер відділення морально-психологічного забезпечення управління 143 окремої резервної стрілецької бригади (Військова частина НОМЕР_4 )" з посадовим окладом за 17 тарифним розрядом, тобто з приводу переміщення військовослужбовця Збройних Сил України з штатної військової посади військової частини НОМЕР_3 та штатну військову посаду Військової частини НОМЕР_4 .

Окрім того, у позові заявником було сформульовано вимогу про стягнення з командувача військ оперативного командування « ІНФОРМАЦІЯ_1 » Міністерства оборони України (командира Військової частини НОМЕР_1 ) коштів в розмірі 720 мінімальних заробітних плат (далі - МЗП) на користь ОСОБА_1 на відшкодування моральної шкоди, заподіяної ОСОБА_1 його дискримінацією ОСОБА_1 як людини і громадянина.

Також у позові заявником було сформульовано вимогу про стягнення з командувача військ оперативного командування « ІНФОРМАЦІЯ_1 » Міністерства оборони України (командира Військової частини НОМЕР_1 ) коштів в розмірі 144 МЗП на користь ОСОБА_1 на відшкодування моральної шкоди, заподіяної ОСОБА_1 його протиправними рішеннями (без ознак дискримінації).

Отже, дані вимоги позову були звернуті не до конкретного суб"єкта владних повноважень у розумінні п.7 ч.1 ст.4 КАС України, а виключно до військової посади у розумінні ст.6 Закону України від 25.03.1992р. № 2232-XII "Про військовий обов`язок і військову службу", котра у певний проміжок часу може бути зайнята тим чи іншим військовослужбовцем Збройних Сил України, який у якості військової посадової особи і є суб`єктом владних повноважень.

Тому за власною ініціативою суду до участі у справі у якості відповідачів були залучені реально існуючі у спірних правовідносинах суб"єкти владних повноважень, а саме: Військова частина НОМЕР_1 (далі за текстом - Відповідач №1), Командувач військ оперативного командування " ІНФОРМАЦІЯ_1 " бригадний генерал ОСОБА_2 (далі за текстом - Відповідач №2).

За змістом вимог і доводів позову заявник пов`язував завдання моральної шкоди виключно із прийняттям п.17 параграфу 1 наказу від 07.06.2023 №326 про звільнення ОСОБА_1 з посади: "Заступник командира танкового батальйону з морально-психологічного забезпечення 44 окремої механізованої бригади (Військова частина НОМЕР_3 )" з посадовим окладом за 23 тарифним розрядом та призначення ОСОБА_1 на посаду: "Офіцер відділення морально-психологічного забезпечення управління 143 окремої резервної стрілецької бригади (Військова частина НОМЕР_4 )" з посадовим окладом за 17 тарифним розрядом, тобто з приводу переміщення військовослужбовця Збройних Сил України з штатної військової посади військової частини НОМЕР_3 та штатну військову посаду Військової частини НОМЕР_4 .

Згідно із текстом позову решта епізодів переміщень заявника по військовій службі за мобілізацією у 2022-2023 роках стосувалась виключно прохання про постановлення окремої ухвали в порядку ст. 249 КАС України щодо тривалого і систематичного порушення командувачем військ оперативного командування « ІНФОРМАЦІЯ_1 » Міністерства оборони України (командиром Військової частини НОМЕР_1 ) та іншими службовим особами чинного законодавства, дискримінації ним ОСОБА_1 через незаконні переміщення ОСОБА_1 на рівні або нижчі посади під час проходження ОСОБА_1 військової служби за мобілізацією у 2022-2023 роках, тобто не пов`язана із предметом позову (окрім епізоду в частині п.17 параграфу 1 наказу від 07.06.2023 №326).

Отже, епізоди переміщень заявника по військовій службі за наказами неконкретизованого відповідача (неконкретизованих відповідачів), а саме: наказом від 31.12.2022р. №512, наказом від 22.02.2023р. №77; наказом від 17.03.2023р. №125, не входять до предмету доказування у межах даної справи і знаходяться поза межами судової перевірки за ч.2 ст.2 КАС України, позаяк виходять за окреслений у ч.5 ст.122 КАС України часовий проміжок.

Ухвалою Харківського окружного адміністративного суду від 14.07.2023р. у справі №520/17605/23 у відповідачів були витребувані докази, зокрема, відповідності закону реально вчиненого у спірних правовідносинах управлінського волевиявлення та спростування викладених у позові доводів.

Ухвалою Харківського окружного адміністративного суду від 14.08.2023р. у справі №520/17605/23 у відповідачів були витребувані докази, зокрема, відповідності закону реально вчиненого у спірних правовідносинах управлінського волевиявлення та спростування викладених у позові доводів.

Після винесення згаданих ухвал до матеріалів справи надійшов відзив на позов Відповідача №1, до якого були приєднані копії: наказу Командувача військ оперативного командування " ІНФОРМАЦІЯ_1 " генрал-майора ОСОБА_3 від 31.12.2022р. №512 про переміщення заявника з посади начальника групи контролю бойового стресу 110 окремої механізованої бригади на посаду начальника групи контролю бойового стресу 32 окремої механізованої бригади; наказу Командувача військ оперативного командування " ІНФОРМАЦІЯ_1 " генерал-майора ОСОБА_3 від 31.12.2022р. №512 про переміщення заявника з посади начальника групи контролю бойового стресу 110 окремої механізованої бригади на посаду начальника групи контролю бойового стресу 32 окремої механізованої бригади; наказу Командувача військ оперативного командування " ІНФОРМАЦІЯ_1 " генерал-майора ОСОБА_3 від 22.03.2023р. №77 про переміщення заявника з посади начальника групи контролю бойового стресу 32 окремої механізованої бригади на посаду заступника командира 1222 інженерного батальйону з морально-психологічного забезпечення; наказу Командувача військ оперативного командування " ІНФОРМАЦІЯ_1 " бригадного генерала ОСОБА_2 від 17.03.2023р. №125 про переміщення заявника з посади заступника командира 1222 інженерного батальйону з морально-психологічного забезпечення на посаду заступника командира танкового батальйону з морально-психологічного забезпечення 44 окремої механізованої бригади; наказу Командувача військ оперативного командування " ІНФОРМАЦІЯ_1 " бригадного генерала ОСОБА_2 від 07.06.2023р. №326 про переміщення заявника з посади заступника командира танкового батальйону з морально-психологічного забезпечення 44 окремої механізованої бригади на посаду офіцера відділення морально-психологічного забезпечення управління 143 окремої резервної стрілецької бригади; наказу Командувача військ оперативного командування " ІНФОРМАЦІЯ_1 " бригадного генерала ОСОБА_2 від 20.03.2023р. №456 про оголошення заявнику посадового становища (тобто про переміщення заявника з посади заступника командира танкового батальйону з морально-психологічного забезпечення 44 окремої механізованої бригади на посаду офіцера відділення морально-психологічного забезпечення управління 143 окремої резервної стрілецької бригади); плану переміщення заявника на посаду офіцера відділення морально-психологічного забезпечення управління 143 окремої резервної стрілецької бригади на посаду від 02.06.2023р.

У подальшому Відповідачем №1 до матеріалів справи були надіслані: довідка Військової частини НОМЕР_4 від 18.08.2023р. №1537 про відсутність у матеріалах особової справи заявника планів переміщення; незаповнена службова картка заявника; копія наказу командира Військової частини НОМЕР_5 від 29.03.2022р. №23 про призначення заявника як військовослужбовця за мобілізацією на посаду офіцера-психолога управління гаубічного санітарного артилерійського дивізіону Військової частини НОМЕР_5 ; заява від 28.08.2023р. №502/16/722 про надання усіх наявних доказів та вирішення справи на підставі поданих доказів.

Таким чином, з огляду на повідомлення відповідачами про надання усіх наявних у їх розпорядженні доказів справа підлягає вирішенню за тими доказами, котрі приєднані до матеріалів справи.

При цьому, суд відзначає, що відносини з приводу оплати праці військовослужбовців Збройних Сил України регламентовані приписами ст.43 Конституції України, ч.4 ст.9 Закону України від 20.12.1991р. №2011-ХІІ "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей", постановою КМУ від 30.08.2017р. №704, Порядку виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України та деяким іншим особам (зареєстровано в Міністерстві юстиції України 26.06.2018р. за №745/32197; далі за текстом - Порядок №260).

Згідно з п.3 розділу І Порядку №260 підставами для розрахунку та виплати основних і додаткових видів грошового забезпечення є: штат військової частини (установи, організації) (далі - військова частина); накази про призначення на посаду та зарахування до списків особового складу військової частини, про вступ до виконання обов`язків за посадою, в тому числі тимчасово, про зарахування в розпорядження; накази про встановлення та виплату основних і додаткових видів грошового забезпечення; накази про присвоєння військових звань; грошовий атестат або довідка про грошові виплати (за винятком осіб, призваних (прийнятих) на військову службу за контрактом, у тому числі під час проходження строкової військової служби).

Відповідно до п.8 Порядку №260 грошове забезпечення виплачується в межах асигнувань, передбачених у кошторисі військової частини на грошове забезпечення військовослужбовців. Грошове забезпечення виплачується за місцем перебування військовослужбовців на грошовому забезпеченні на підставі наказу командира (начальника, керівника).

Зібрані судом докази не засвідчували факту знаходження заявника на грошовому утриманні Військової частини НОМЕР_1 (тобто Відповідача №1).

Самостійно сформульована заявником вимога стосовно грошового забезпечення полягає саме у зобов"язанні Командувача військ оперативного командування " ІНФОРМАЦІЯ_1 " Міністерства оборони України (командира Військової частини НОМЕР_1 ) вирішити питання про виплату недоотриманого грошового забезпечення, а відтак, звернута, по-перше, не до суб"єкта владних повноважень, а до штатної військової посади, і, по-друге, не містить визначення конкретної суми грошового забезпечення, а тому у разі підтвердження у ході розгляду справи невідповідності закону п.17 параграфу 1 наказу від 07.06.2023 №326 може бути вирішена по суті за правилами ч.4 ст.245 КАС України.

З урахуванням спливу визначених процесуальним законом і наданих судом строків на вчинення відповідних процесуальних дій та відсутність заяв учасників справи про намір реалізувати ті права, котрі залежать виключно від розсуду особи; повним виконанням усіх завдань підготовчого засідання у межах самостійно визначеного заявником предмету позову, викладених у позові доводів, правової позиції Відповідача №1; відсутністю інших джерел здобуття об"єктивних даних, котрі входять до предмету доказування по справі судом було прийнято вірне та обгрунтоване рішення про закриття підготовчого провадження та призначення справи до судового розгляду по суті.

Стосовно доводу про неприєднання до матеріалів справи відповіді на відзив, а також долучених до відповіді на відзив доказів суд зазначає, що позивач подає процесуальні документи у справі №520/17605/23 із використанням функціоналу ЄСІТС.

У Комп`ютерній системі "Діловодство спеціалізованого суду" згаданий процесуальний документ наявний.

Після роздрукування згаданий процесуальний документ у повному обсязі за резолюцією судді долучений до матеріалів справи у паперовій формі.

Ухвала Харківського окружного адміністративного суду від 18.09.2023р. у справі №520/17605/23 не містить жодної згадки про неподання заявником відповіді на відзив.

Обсяг приєднаних до відповіді на відзив документів складається із: копії конверту; копії накладної Укрпошти; роздруківок зразків додатків до Інструкції про організацію виконання Положення про проходження громадянами України Військової служби у Збройних Силах України; роздруківки знімків екрану технічного пристрою про ведення комунікації з особами, котрі не входять до кола відповідачів по справі №520/17605/23.

Стосовно розгляду клопотання про призначення судової експертизи суд зазначає, що призначене на 10:00год. 18.09.2023р. підготовче судове засідання у зв`язку із неявкою позивача до суду без поважних причин та у зв`язку із заявою відповідачів про слухання усієї справи (а не про проведення окремого судового засідання) без участі уповноважених представників було проведено судом у порядку письмового провадження.

За наслідками цього судового засідання була постановлена ухвала Харківського окружного адміністративного суду від 18.09.2023р. у справі №520/17605/23 про закриття підготовчого провадження та призначення справи до судового розгляду по суті на 12:45год. 19.10.2023р.

Ухвала Харківського окружного адміністративного суду від 18.09.2023р. у справі №520/17605/23 була виготовлена судом у вигляді окремого письмового процесуального документа після чого була підписана у якості електронного документа об 11:33год. 18.09.2023р.

18.09.2023р. об 11:56год. за відомостями Комп`ютерної програми (Інформаційної системи) "Діловодство спеціалізованого суду" було зареєстровано клопотання заявника про призначення експертизи.

Згідно з означеним процесуальним документом заявник просить суд: 1. Постановити ухвалу про призначення комісійної або комплексної психологічної і правової експертизи заподіяної моральної шкоди, під якою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань або інших негативних явищ, заподіяних мені незаконними діями рішеннями та/або бездіяльністю відповідача (відповідачів), а також фактів дискримінації мене відповідачем (відповідачами); 2. Проведення експертизи доручити експерту (експертам) ТОВ «Незалежний інститут судових експертиз», що знаходиться за адресою: 04207, м. Київ, вул. Маршала Тимошенка, 21, корпус 3, офіс 7, поверх 5, електронна адреса: .; 3. Визначити такі питання експертизи: 1) чи є ситуації чотирьох переміщень по службі позивача ( ОСОБА_1 ) за рішенням відповідача (відповідачів): 31.12.2022 наказом відповідача №512; 22.02.2023 наказом відповідача №77; 17.03.2023 наказом відповідача №125; 07.06.2023 наказом відповідача №326- у кожному переміщенні окремо та разом у їх сукупності - психотравмувальними для ОСОБА_1 .?, 2) чи містять зазначені вище переміщення по службі ОСОБА_1 відповідачем (відповідачами) ознаки дискримінації ОСОБА_1 відповідачем (відповідачами) - як що так, то у чому саме була дискримінація з боку кожного відповідача у кожному випадку окремо та разом у їх сукупності?, 3) чи відчував ОСОБА_1 від зазначених вище переміщень по службі рішеннями відповідача (відповідачів) в указаний вище період страждання та/або душевний біль тощо (тобто, чи було спричено відповідачем (відповідачами) ОСОБА_1 моральну шкоду)?, 4) якщо ОСОБА_1 було спричинено відповідачем (відповідачами) моральну шкоду, то який є розмір її компенсації для кожного відповідача?; 4. Для проведення зазначеної експертизи прошу направити до ТОВ «Незалежний інститут судових експертиз» матеріали справи №520/17605/23.

Відтак, станом на момент прийняття судом ухвали Харківського окружного адміністративного суду від 18.09.2023р. у справі №520/17605/23 в матеріалах указаної справи було відсутнє клопотання заявника про призначення судової експертизи, що зумовлено вочевидь несвоєчасним направленням заявником цього документу до суду із використанням функціоналу ЄСІТС.

Відтак, клопотання заявника про призначення судової експертизи підлягає розв`язанню по суті у наступному судовому засіданні.

Стосовно доводу про неприєднання до матеріалів справи відповіді на відзив, а також долучених до відповіді на відзив доказів суд зазначає, що позивач подає процесуальні документи у справі №520/17605/23 із використанням функціоналу ЄСІТС.

У Комп`ютерній системі "Діловодство спеціалізованого суду" згаданий процесуальний документ наявний.

Після роздрукування згаданий процесуальний документ у повному обсязі за резолюцією судді долучений до матеріалів справи у паперовій формі.

Ухвала Харківського окружного адміністративного суду від 18.09.2023р. у справі №520/17605/23 не містить жодної згадки про неподання заявником відповіді на відзив.

Обсяг приєднаних до відповіді на відзив документів складається із: копії конверту; копії накладної Укрпошти; роздруківок зразків додатків до Інструкції про організацію виконання Положення про проходження громадянами України Військової служби у Збройних Силах України; роздруківки знімків екрану технічного пристрою про ведення комунікації з особами, котрі не входять до кола відповідачів по справі №520/17605/23.

Стосовно доводу про відмову у визнанні поважними причин неприбуття заявника до призначеного на 18.09.2023р. судового засідання суд зазначає, що юридична оцінка усім юридично значимим факторам з даного питання викладена в ухвалі Харківського окружного адміністративного суду від 18.09.2023р. у справі №520/17605/23, а тому відсутня потреба у повторенні цих міркувань у тексті даного процесуального рішення.

Стосовно доводів про упереджене ставлення до позивача, ведення розгляду справи в інтересах відповідачів, сумніву в неупередженості та об"єктивності судді суд зазначає, що ці твердження є наслідком перекручення заявником дійсного змісту постановлених у справі №520/17605/23 процесуальних рішень.

Відтак, підсумовуючи викладені вище міркування, суд доходить до переконання про те, що матеріали справи не містять жодної з передбачених ч.1 ст.36 КАС України підстав відводу (самовідводу), позаяк доводи заяви про відвід не підтверджені ані належними аргументами, ані відповідними доказами.

За таких обставин задоволення заяви про відвід призведе до маніпуляції з автоматичним розподілом судових справ, що повністю суперечить вимогам ст. 31 КАС України, оскільки доводи відповідача - органу влади про відсутність довіри до судді є вигаданими.

Однак, задля створення в усвідомленні заявника усіх фізично можливих в об`єктивній дійсності умов дотримання вимог процесуального закону, суд вважає за необхідне передати заяву про відвід для вирішення по суті іншому складу суду згідно з абз.1 ч.4 ст.40 КАС України.

При вирішенні питання про відвід, суд зважаючи на практику Європейського суду з прав людини щодо застосування ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року (рішення від 21.01.1999р. у справі «Гарсія Руїз проти Іспанії», від 22.02.2007р. у справі «Красуля проти Росії», від 05.05.2011р. у справі «Ільяді проти Росії», від 28.10.2010р. у справі «Трофимчук проти України», від 09.12.1994р. у справі «Хіро Балані проти Іспанії», від 01.07.2003р. у справі «Суомінен проти Фінляндії», від 07.06.2008р. у справі «Мелтекс ЛТД (MELTEX LTD) та Месроп Мовсесян (MESROP MOVSESYAN) проти Вірменії»), тому надав оцінку усім обставинам, котрі мають юридичне значення для правильного вирішення відводу, та дослухався до усіх аргументів заявника, які ясно і чітко сформульовані та здатні вплинути на результат вирішення згаданого питання.

Керуючись ст.ст. 8, 19, 124, 129 Конституції України, ст.ст. 6-9, 36-41, 90, 211, 236, 241-243, 248, 256, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд -

ухвалив:

1. Передати заяву про відвід для вирішення по суті у порядку ч. 4 ст. 40 КАС України іншому складу суду.

2. Роз`яснити, що ухвала оскарженню не підлягає, набирає законної сили з моменту проголошення (підписання).

Суддя Сліденко А.В.