Справа № 620/3012/23
Суддя: Василенко Ярослав Миколайович
Дата ухвалення: 2023-09-21 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа № 620/3012/23 Головуючий у 1 інстанції - Ткаченко О.Є.
Суддя-доповідач - Василенко Я.М.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 вересня 2023 року м. Київ

Шостий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого Василенка Я.М.,

суддів Ганечко О.М., Кузьменка В.В.,

розглянувши у порядку письмового провадження апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області на рішення Чернігівського окружного адміністративного суду від 23.05.2023 у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити певні дії, -

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернулась до суду першої інстанції з позовом, в якому просила:

- визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області щодо зобов`язання ОСОБА_1 повернути надміру сплачену пенсію.

Рішенням Чернігівського окружного адміністративного суду від 23.05.2023 позов задоволено частково: визнано протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області щодо обчислення переплати пенсії ОСОБА_1 за період з 14.04.2021 по 30.04.2022 у розмірі 21 546, 43 грн.; зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області утриматись від вчинення дій щодо стягнення з ОСОБА_1 суми переплати пенсії за період з 14.04.2021 по 30.04.2022 у розмірі 21 546, 43 грн.; в іншій частині позову відмовлено.

Не погоджуючись з вказаним рішенням Головне управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області звернулося із апеляційною скаргою, в якій просить скасувати оскаржуване рішення в частині задоволення позовних вимог, як таке, що прийняте із порушенням норм матеріального і процесуального права, та прийняти нове рішення, яким у задоволенні позову відмовити повністю.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступних підстав.

З матеріалів справи вбачається, що 14.04.2021 позивач звернулась до Головного управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області із заявою про призначення пенсії за віком на пільгових умовах за Списком № 2, яка була задоволена та 23.04.2021 призначена вказана пенсія.

У ході перевірки пенсійним органом документів електронної пенсійної справи в листопаді 2022 року встановлено, що під час призначення пенсії позивачу за заявою від 14.04.2021 невірно враховано періоди роботи з 01.03.1998 по 04.01.1999 та з 07.05.2014 по 08.03.2019.

Загальний страховий стаж позивач на дату звернення за призначенням пенсії складав 20 років 8 місяців 5 днів, що є недостатнім для призначення пенсії за віком на пільгових умовах за Списком № 2.

З урахуванням вищезазначеного, прийнято рішення про відмову у призначенні пенсії від 15.11.2022 за № 79 на заміну рішення про призначення пенсії від 23.04.2021.

Виплата пенсії позивачці призупинена з травня 2022 року.

Враховуючи наведене, у зв`язку з проведеним перерахунком по особовому рахунку позивачки виникла переплата пенсії в сумі 21 546, 43 грн. за період з 14.04.2021 по 30.04.2022.

Листом від 17.11.2022 №2500-0403-8/41792 відповідач повідомив про переплату в сумі 21 546, 43 грн. за період з 14.04.2021 по 30.04.2022 та запропонував здійснити повернення коштів у добровільному порядку (а.с. 11).

Вважаючи такі дії відповідача протиправними, позивач звернулась до суду з позовом за захистом своїх прав та інтересів.

Суд першої інстанції мотивував своє рішення тим, що у спірних відносинах відсутні підстави для стягнення з ОСОБА_1 переплати пенсії у розмірі 21 546, 43 грн.

Апелянт у своїй скарзі зазначає, що оскаржуване рішення прийнято судом першої інстанції з ненаданням належної оцінки нормам чинного законодавства, що призвело до прийняття невірного рішення.

Колегія суддів погоджується з рішенням суду першої інстанції та вважає доводи апелянта безпідставними, враховуючи наступне.

Відповідно до частини першої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

За змістом частини першої статті 50 Закону України від 09.07.2003 №1058-IV "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" (надалі - Закон № 1058-IV) суми пенсій, виплачені надміру внаслідок зловживань з боку пенсіонера або подання страхувальником недостовірних даних, можуть бути повернуті пенсіонером добровільно або стягуються на підставі рішень територіальних органів Пенсійного фонду чи в судовому порядку.

Так само, згідно зі статтею 103 Закону України від 05.11.1991 №1788-ХІІ "Про пенсійне забезпечення" (надалі - Закон № 1788-ХІІ) суми пенсії, надміру виплачені пенсіонерові внаслідок зловживань з його боку (в результаті подання документів з явно неправильними відомостями, неподання відомостей про зміни у складі членів сім`ї тощо), стягуються на підставі рішень органу, що призначає пенсії.

Водночас, як визначено пунктом 1 частини 1 статті 1215 Цивільного кодексу України, не підлягає поверненню безпідставно набуті: заробітна плата і платежі, що прирівнюються до неї, пенсії, допомоги, стипендії, відшкодування шкоди, завданої каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю, аліменти та інші грошові суми, надані фізичній особі як засіб до існування, якщо їх виплата проведена фізичною або юридичною особою добровільно, за відсутності рахункової помилки з її боку і недобросовісності з боку набувача.

Колегія суддів враховує, що в силу зазначених вище положень статті 50 Закону №1058-IV та статті 103 Закону №1788-ХІІ обов`язковою умовою стягнення надміру виплачених пенсій є допущення зловживань з боку пенсіонера.

Зловживання правом - особливий вид юридично значущої поведінки, яка полягає у соціально шкідливих учинках суб`єкта права, у використанні недозволених конкретних форм у межах дозволеного законом загального типу поведінки, що суперечить цільовому призначенню права.

Отже, зловживання своїми правами полягає у недобросовісному їх здійсненні.

З листа ГУ ПФУ в Чернігівській області від 26.01.2023 вбачається, що відповідачем переглянуто пенсійну справу позивачки та у ході перевірки документів електронної пенсійної справи в листопаді 2022 року встановлено, що під час призначення пенсії позивачці за заявою від 14.04.2021 невірно враховано періоди роботи з 01.03.1998 по 04.01.1999 та з 07.05.2014 по 08.03.2019. З урахуванням вищезазначеного, прийнято рішення про відмову у призначенні пенсії від 15.11.2022 за № 79 на заміну рішення про призначення пенсії від 23.04.2021. Виплата пенсії позивачці призупинена з травня 2022 року. Враховуючи наведене, у зв`язку з проведеним перерахунком по особовому рахунку позивачки виникла переплата пенсії в сумі 21 546, 43 грн. за період з 14.04.2021 по 30.04.2022 (а.с. 9-10).

Отже, як вірно дійшов до висновку суду першої інстанції, обчислена пенсійним органом сума коштів за період з 14.04.2021 по 30.04.2022у розмірі 21 546, 43 грн. не є переплатою пенсії у розумінні статті 50 Закону №1058-IV, а тому відсутні підстави для стягнення з ОСОБА_1 переплати пенсії увказаному вище розмірі.

За вказаних обставин, а також враховуючи те, що відповідач не приймав рішення про повернення з ОСОБА_1 коштів у розмірі 21 546, 43 грн., а також проведення такого стягнення, то колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов до правильного висновку про необхідність задоволення позовних вимог шляхом визнання протиправними дій Головного управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області щодо обчислення переплати пенсії ОСОБА_1 за період з 14.04.2021 по 30.04.2022 у розмірі 21 546, 43 грн. та зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області утриматись від вчинення дій щодо стягнення з ОСОБА_1 суми переплати пенсії за період з 14.04.2021 по 30.04.2022 у розмірі 21 546, 43 грн.

При цьому, колегія суддів зауважує, що доводи апелянта не знайшли свого підтвердження під час апеляційного розгляду, а тому до уваги не приймаються.

Крім того, як зазначено у постанові Верховного Суду від 26.06.2018 у справі № 127/3429/16-ц, Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (справа «Серявін проти України», §58, рішення від 10.02.2010).

Таким чином, колегія суддів приходить до висновку, що суд першої інстанції прийняв законне та обґрунтоване рішення, з дотриманням норм матеріального та процесуального права.

Відповідно до частини 1, 2 статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Апелянт не надав до суду належних доказів, що б підтверджували факт протиправності рішення суду першої інстанції.

Таким чином, колегія суддів вирішила згідно ст. 316 КАС України залишити апеляційну скаргу без задоволення, а рішення суду - без змін, з урахуванням того, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права.

Керуючись ст.ст. 242-244, 250, 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 328, 329 КАС України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області залишити без задоволення, а рішення Чернігівського окружного адміністративного суду від 23.05.2023 - без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та оскарженню не підлягає, крім випадків, передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий: Василенко Я.М.

Судді: Ганечко О.М.

Кузьменко В.В.