Справа № 160/17533/23
Суддя: Серьогіна Олена Василівна
Дата ухвалення: 2023-09-18 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Серьогіної О.В., розглянувши в порядку письмового провадження у місті Дніпрі адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору - Управління праці та соціального захисту населення виконавчого комітету Центрально-міської районної у місті ради про визнання протиправною бездіяльності та зобов`язання вчинити певні дії, -
18.07.2023 року ОСОБА_1 звернувся до Дніпропетровського окружного адміністративного суду з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області, в якому просить суд:
- визнати протиправною бездіяльність Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області, що виразилася в непризначенні та невиплаті ОСОБА_1 житлової субсидії (щомісячних виплат допомоги вразливим категоріям населення в оплаті житлово-комунальних послуг) з листопада 2022 року у розмірі встановленому чинним законодавством;
- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області, призначити ОСОБА_1 субсидію, з першого числа звітного місяця, а саме з 01.12.2022 року, нарахувати недоплачену житлову субсидію в розмірі встановленому чинним законодавством та здійснювати її виплату за період з 01.12.2022 року по 30.04.2023 року (опалювальний період).
Також позивач просить суд стягнути на його користь витрати на правову допомогу в сумі 5000,00 грн.
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 20.07.2023 року відкрито провадження у даній справі та призначено її розгляд за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами з 18.08.2023 року. Також вказаною ухвалою суду залучено до участі у справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору - Управління праці та соціального захисту населення виконавчого комітету Центрально-міської районної у місті ради.
Сторони належним чином повідомлені про розгляд справи Дніпропетровським окружним адміністративним судом, що підтверджується доказами, що містяться в матеріалах справи.
29.08.2023 року від Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області через підсистему «Електронний суд» до суду надійшов письмовий відзив на адміністративний позов, в якому відповідач не визнає позовні вимоги в повному обсязі з наступних підстав. До компетентності органів Пенсійного фонду України (в даному випадку - Головного управління Пенсійного фонд України в Дніпропетровській області) належить вирішення питання призначення житлових субсидій за поданими заявами після 1 грудня 2022 року, а позивач звернувся 22.11.2022 року, що, в свою чергу, дає підстави стверджувати про те, що Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області є неналежним відповідачем по справі. Також вказує, що субсидія призначається завжди з першого числа місяця в якому звернувся заявник за призначенням субсидії. Заяву та декларацію про призначення та надання житлової субсидії позивачем було подано 22.11.2022 року. Згідно з даними Централізованої підсистеми "Призначення та виплати деяких соціальних виплат" в межах Інтегрованої комплексної інформаційної системи Пенсійного фонду України позивачу відмовлено в призначенні субсидії на опалювальний сезон 2022-2023 роки, оскільки договір найму житлового приміщення датований 04.11.2022 року. Тобто, оскільки позивач звернувся за призначенням житлової субсидії в листопаді місяці 2022 року, то йому повинна бути призначена пенсія з 01.11.2022 року, але на 01.11.2022 року в нього не було ще права, тому що договір найму житлового приміщення укладений 04.11.2022 року. З 01.12.2022 року відсутні законні підстави призначити житлову субсидію, оскільки, знову ж таки, позивач звернувся 22.11.2022 року, законодавством не передбачено порядок призначення житлової субсидії з наступного місяця за місяцем звернення. Враховуючи викладене, просить суд відмовити в задоволенні позову.
06.09.2023 року на адресу суду від ОСОБА_1 надійшла письмова відповідь на відзив, в якій вважає, що він додержав встановлені державою правила звернення до відповідного органу виконавчої влади за призначенням йому житлової субсидії та надав всі відповідні документи, що від нього вимагалися, для підтвердження свого права на отримання такої державної допомоги, а посадові особи відповідач в свою чергу протиправно обрали пасивну форму поведінки, пов`язану з невиконанням ними дій, які вони повинні були й могли вчинити відповідно до покладених на них посадових чи інших обов`язків, в наслідок чого суттєво були порушені майнові права позивача. З огляду на викладене, просить суд задовольнити позовні вимоги.
Від третьої особи письмові пояснення щодо позовних вимог на адресу суду не надходили.
Згідно з ч. ч. 5, 8 ст. 262 Кодексу адміністративного судочинства України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами. При розгляді справи за правилами спрощеного позовного провадження суд досліджує докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи.
Дослідивши матеріали справи, з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до наступних висновків.
Судом встановлено, ОСОБА_1 на підставі договору найму житлового приміщення від 04.11.2022 року орендує квартиру загальною площею 45,3 м2 за адресою: АДРЕСА_2 .
Власником даного приміщення є ОСОБА_2 , що підтверджується відповіддю за №234645 від 20.09.2023 року з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно за запитом судді.
Також, в матеріалах справи міститься складений сусідами позивача 21.06.2023 року акт про склад сім`ї, в якому зазначено про те, що позивач фактично проживає за адресою: АДРЕСА_2 з 01.10.2020 року по даний час.
22.11.2022 року позивач особисто звернувся до Управління праці та соціального захисту населення виконавчого комітету Центрально-міської районної у місті ради для отримання субсидії та надав необхідний повний пакет документів для її призначення.
01.12.2022 року Управління праці та соціального захисту населення виконавчого комітету Центрально-міської районної у місті ради передало одержаний від позивача пакет документів для призначення йому субсидії на опрацювання до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області.
Позивач звернувся повторно до відповідача щодо призначення йому, нарахування та виплати субсидії.
Позивач, вважаючи протиправною таку бездіяльність щодо призначення субсидії, звернувся до суду за захистом своїх прав та інтересів із цим позовом.
Надаючи оцінку спірним правовідносинам суд зазначає наступне.
Згідно приписів ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Статтею 46 Конституції України встановлено, що громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.
Це право гарантується загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств, установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел соціального забезпечення; створенням мережі державних, комунальних, приватних закладів для догляду за непрацездатними.
Пенсії, інші види соціальних виплат та допомоги, що є основним джерелом існування, мають забезпечувати рівень життя, не нижчий від прожиткового мінімуму, встановленого законом.
Правові засади формування та застосування державних соціальних стандартів і нормативів, спрямованих на реалізацію закріплених Конституцією України та законами України основних соціальних гарантій визначає Закон України "Про державні соціальні стандарти та державні соціальні гарантії" від 05.10.2000 року № 2017-ІІІ (далі - Закон № 2017-ІІІ).
Статтею 5 Закону № 2017-ІІІ визначено, що державні соціальні стандарти і нормативи формуються, встановлюються та затверджуються у порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України за участю та погодженням з іншими сторонами соціального партнерства, якщо інше не передбачено Конституцією України та законами України.
Відповідно до статті 9 Закону № 2017-ІІІ державні соціальні нормативи у сфері житлово-комунального обслуговування встановлюються з метою визначення державних соціальних гарантій щодо надання житлово-комунальних послуг та розмірів витрат на найм житла, управління житлом і оплату комунальних послуг, які забезпечують реалізацію конституційного права громадянина на житло.
До державних соціальних нормативів належать: гранична норма витрат на управління житлом, оплату комунальних послуг, передбачених Законом України "Про житлово-комунальні послуги", залежно від отримуваного доходу; соціальна норма житла та соціальні нормативи користування комунальними послугами, з оплати яких держава надає пільги та встановлює субсидії громадянам; показники якості управління багатоквартирним будинком і надання комунальних послуг.
Механізм використання коштів, передбачених у державному бюджеті Мінсоцполітики для виплати пільг і житлових субсидій громадянам на оплату житлово-комунальних послуг у грошовій формі, умови призначення та порядок надання громадянам таких житлових субсидій визначає Положення «Про порядок призначення житлових субсидій», затверджене постановою Кабінету Міністрів України від 21.10.1995 року №848 (далі - Положення).
Відповідно до пункту 3 даного Положення житлова субсидія є безповоротною адресною державною соціальною допомогою мешканцям домогосподарств, що проживають в житлових приміщеннях (будинках) і не можуть самотужки платити за житлово-комунальні послуги, оплачувати витрати на управління багатоквартирним будинком. Суми призначеної, але не виплаченої у зв`язку із смертю одержувача житлової субсидії виплачуються одному із членів домогосподарства, з урахуванням яких призначалася субсидія.
Згідно пункту 4 Положення право на отримання житлової субсидії мають громадяни України, іноземці та особи без громадянства, які на законних підставах перебувають на території України (далі - громадяни), що проживають у житлових приміщеннях (будинках).
Житлові субсидії призначаються за наявності різниці між розміром плати за житлово- комунальні послуги та/або скраплений газ, тверде та рідке пічне побутове паливо, за абонентське обслуговування для споживачів комунальних послуг, що надаються у багатоквартирних будинках за індивідуальними договорами, внесків за встановлення, обслуговування та заміну вузлів комерційного обліку, внеску/платежу об`єднанню на Оплату витрат на управління багатоквартирним будинком у межах соціальної норми житла, соціальних нормативів житлово- комунальних послуг, скрапленого газу, твердого та рідкого пічного побутового палива, витрат на управління багатоквартирним будинком (далі - соціальні норми житла та соціальні нормативи житлово-комунального обслуговування) і розміром обов`язкового відсотка платежу, установленого відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 27 липня 1998 р. № 1156 "Про новий розмір витрат на оплату житлово-комунальних послуг, придбання скрапленого газу, твердого та рідкого пічного побутового палива у разі надання житлової субсидії" (пункт 5 Положення).
У відповідності до пункту 9 Положення призначення житлових субсидій та контроль за їх цільовим використанням здійснюються структурними підрозділами з питань соціального захисту населення.
Комісія має право призначити житлову субсидію на загальну площу житла з урахуванням понаднормової площі, яка не може перевищувати більш як на 30 відсотків соціальну норму житла, розраховану для домогосподарства, а для дитячих будинків сімейного типу - не більш як на 50 відсотків. Конкретні розміри загальної площі, на яку призначається житлова субсидія (з урахуванням понаднормової), зазначаються в рішенні комісії (пункт 12 Положення).
Відповідно до п.14 Положення (чинна редакція) житлова субсидія не призначається (у тому числі на наступний період), якщо:
1) опалювана площа житлового приміщення перевищує 120 кв. метрів для квартир у багатоквартирному будинку, 200 кв. метрів для індивідуальних будинків (крім житлових приміщень дитячих будинків сімейного типу, прийомних сімей, багатодітних сімей, сімей, у яких на початок місяця, з якого призначається субсидія, проживають троє і більше дітей, з урахуванням тих, над якими встановлено опіку чи піклування);
2) будь-хто із складу домогосподарства або член сім`ї особи із складу домогосподарства має у власності транспортний засіб, що підлягає державній реєстрації і з дати випуску якого минуло менше п`яти років (крім мопеда і причепа) (із змінами, внесеними згідно з Постановою КМ № 878 від 20.10.2019 року).
При цьому не враховуються транспортні засоби, одержані безоплатно чи придбані на пільгових умовах через структурні підрозділи з питань соціального захисту населення, у тому числі за рахунок грошової допомоги на придбання автомобіля, а також транспортні засоби, придбані батьками-вихователями дитячих будинків сімейного типу.
Наявність (відсутність) у власності зазначених осіб транспортних засобів зазначається у декларації про доходи і витрати осіб, які звернулися за призначенням житлової субсидії. Якщо право власності на транспортний засіб набуто під час отримання житлової субсидії, громадянин, якому призначено житлову субсидію, протягом 30 календарних днів зобов`язаний повідомити про це структурному підрозділу з питань соціального захисту населення незалежно від розміру вартості транспортного засобу;
3) у складі домогосподарства або у складі сім`ї члена домогосподарства є особи, що досягли 18-річного віку станом на початок періоду, за який враховуються доходи для призначення житлової субсидії (далі - особи, доходи яких враховуються під час призначення житлової субсидії), і в цьому періоді:
за інформацією ДПС, Пенсійного фонду України, у них взагалі відсутні доходи, які враховуються під час призначення житлової субсидії; або
нарахований середньомісячний сукупний дохід менший, ніж розмір мінімальної заробітної плати, встановленої на початок періоду, за який враховуються доходи для призначення житлової субсидії; та/або
ними або за них не сплачено єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування у розмірі, не меншому від мінімального, сумарно протягом трьох місяців у періоді, за який враховуються доходи для призначення житлової субсидії (крім військовослужбовців, а також осіб, щодо яких наявна заборгованість роботодавця із виплати заробітної плати та сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування).
Житлові субсидії у випадках, передбачених абзацами другим - четвертим цього підпункту, призначаються, якщо особи, доходи яких враховуються під час призначення житлової субсидії, протягом такого періоду:
навчалися за денною формою навчання у закладах загальної середньої освіти, професійної (професійно-технічної) освіти, фахової передвищої освіти, вищої освіти або зареєстровані у службі зайнятості як безробітні і в цей період навчалися в центрах професійно-технічної освіти Державної служби зайнятості;
отримували хоча б один із таких видів доходу, як пенсію, стипендію, допомогу при народженні (усиновленні) дитини, допомогу особам з інвалідністю з дитинства та дітям з інвалідністю, допомогу по догляду за особами з інвалідністю І і II групи внаслідок психічного розладу, допомогу особам, які не мають права на пенсію, та особам з інвалідністю, тимчасову державну соціальну допомогу непрацюючій особі, яка досягла загального пенсійного віку, але не набула права на пенсійну виплату, допомогу по безробіттю;
4) будь-хто із складу домогосподарства або член сім`ї особи із складу домогосподарства протягом 12 місяців перед зверненням за призначенням житлової субсидії, призначенням житлової субсидії без звернення здійснив купівлю або іншим законним способом набув право власності на земельну ділянку, квартиру (будинок), транспортний засіб (механізм), будівельні матеріали, інші товари довгострокового вжитку або оплатив (одноразово) будь-які послуги (крім медичних, освітніх та житлово-комунальних послуг згідно із соціальною нормою житла (в тому числі понаднормової площі житла у випадку, зазначеному у пункті 10 цього Положення) та соціальними нормативами житлово-комунального обслуговування) на суму, яка на дату купівлі, оплати, набуття права власності в інший законний спосіб перевищує 50 тис. гривень;
5) структурним підрозділом з питань соціального захисту населення отримано інформацію про наявність простроченої понад три місяці (на дату надання такої інформації) заборгованості з оплати житлово-комунальних послуг, витрат на управління багатоквартирним будинком, строк позовної давності якої не минув і загальна сума якої перевищує 20 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян на день звернення за призначенням житлової субсидії (крім заборгованості за послугу з постачання та розподілу природного газу, що нарахована виконавцем комунальної послуги з посиланням на рішення суду щодо норм споживання природного газу побутовими споживачами у разі відсутності лічильників газу та у зв`язку з приведенням об`ємів використаного природного газу побутовими споживачами до стандартних умов, а також заборгованості, що виникла у зв`язку з тим, що управитель, об`єднання, виконавець комунальних послуг не уклали договору з АТ "Ощадбанк" (його установами) для перерахування сум житлових субсидій у грошовій безготівковій формі).
Відповідна норма не застосовується під час призначення субсидії громадянам на наступний період у разі, коли Мінсоцполітики не забезпечено фінансування житлових субсидій таким громадянам у грошовій формі.
У разі коли, за даними Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг, виконавцем послуги з постачання та розподілу природного газу всупереч рішенням зазначеної Комісії щодо заборони під час здійснення комерційних розрахунків за використаний побутовими споживачами природний газ приводити об`єми такого газу у відповідність із стандартними умовами відповідні нарахування проведено, заборгованість за таким виконавцем не враховується;
6) громадянин не повернув надміру перераховану (виплачену) суму житлової субсидії за попередні періоди її одержання на вимогу структурного підрозділу з питань соціального захисту населення або не сплачує суми до повернення, визначені відповідним структурним підрозділом з питань соціального захисту населення;
7) у складі домогосподарства або у складі сім`ї члена домогосподарства є особи, які, за даними Єдиного реєстру боржників, мають заборгованість за виконавчими провадженнями про стягнення аліментів понад три місяці (крім осіб, які є алко- або наркозалежними, що підтверджується довідкою від лікаря, осіб, до яких застосовуються заходи забезпечення кримінального провадження у вигляді відсторонення від роботи (посади), осіб, до яких застосовуються запобіжні заходи у вигляді домашнього арешту або тримання під вартою).
Житлова субсидія у випадку, передбаченому підпунктом 5 цього пункту, призначається з початку опалювального (неопалювального) сезону за умови документального підтвердження сплати заборгованості або укладення договору про її реструктуризацію, або оскарження заборгованості в судовому порядку (ухвали про відкриття провадження у справі) протягом двох місяців з початку такого сезону, в іншому випадку - з місяця, що настає за тим, в якому до структурного підрозділу з питань соціального захисту населення надійшло документальне підтвердження сплати заборгованості або укладення договору про її реструктуризацію, або оскарження заборгованості в судовому порядку (ухвали про відкриття провадження у справі).
Згідно з пункту 24 Положення № 848, житлова субсидія розраховується на всіх членів домогосподарства.
До складу домогосподарства включаються всі особи, що зареєстровані в житловому приміщенні (будинку) (для орендарів, внутрішньо переміщених осіб особи, які фактично проживають). На таких осіб розраховуються соціальні норми житла та соціальні нормативи житлово-комунального обслуговування і їх доходи враховуються під час призначення житлової субсидії.
Під час призначення житлової субсидії враховуються також доходи членів сім`ї особи із складу домогосподарства у разі, коли їх зареєстроване (фактичне) місце проживання відмінне від адреси домогосподарства (крім доходів одного з подружжя, якщо обом більше 60 років і вони проживають у сільській місцевості або селищах міського типу, доходів батьків у разі призначення субсидії студентам, які зареєстровані у гуртожитку за місцем навчання, та доходів одного з батьків дитини у разі призначення субсидії другому з батьків з дитиною у разі, коли батьки розлучені або не перебували у шлюбі, а також осіб, які вважаються безвісно відсутніми за рішенням суду або мають правовий статус осіб, зниклих безвісти). При цьому соціальні норми житла та соціальні нормативи житлово-комунального обслуговування за адресою домогосподарства на таких осіб не розраховуються.
Під час призначення житлової субсидії соціальні норми житла та соціальні нормативи житлово-комунального обслуговування розраховуються на членів домогосподарства, які зареєстровані в житловому приміщенні (будинку), але фактично в ньому не проживають у зв`язку з призовом на строкову військову службу. При цьому фактичні доходи таких осіб не враховуються в сукупний дохід домогосподарства.
Кількість членів домогосподарства визначається на початок місяця, з якого призначається житлова субсидія.
З аналізу норм Положення № 848 вбачається, що держава гарантує кожному громадянину право на отримання субсидії для відшкодування витрат на оплату користування житлом або його утримання та комунальних послуг, на умовах та у порядку, визначеному Положенням № 848.
Відповідно до пункту 43 Положення № 848 для призначення житлової субсидії громадянин, особа якого посвідчується паспортом або іншим документом, подає структурному підрозділу з питань соціального захисту населення за зареєстрованим місцем проживання (орендарі, внутрішньо переміщені особи - за фактичним місцем проживання): заяву про призначення житлової субсидії за формою, встановленою Мінсоцполітики (далі - заява); декларацію про доходи і витрати осіб, які звернулися за призначенням житлової субсидії, за формою, встановленою Мінсоцполітики (далі - декларація); довідки про доходи - у разі зазначення в декларації доходів, інформація про які відсутня у ДФС, Пенсійному фонді України, фондах соціального страхування тощо і відповідно до законодавства не може бути отримана за запитом структурного підрозділу з питань соціального захисту населення у порядку, встановленому цим Положенням. У разі неможливості підтвердити такі доходи довідкою до декларації додається письмове пояснення із зазначенням їх розміру; договір найму (оренди) житла (у разі наявності)
Громадянин несе відповідальність за подані відомості про доходи, майно, що вплинули або могли вплинути на встановлення права на призначення житлової субсидії та на визначення її розміру (п. 13 Положення № 848 до змін внесених згідно з Постановою КМ № 878 від 20.10.2019 року).
Згідно з п.61 Положення у разі прийняття рішення про призначення (непризначення) житлової субсидії структурний підрозділ з питань соціального захисту населення повідомляє заявнику про прийняте рішення протягом трьох календарних днів з дня його прийняття. При цьому структурний підрозділ з питань соціального захисту населення самостійно обирає форму такого повідомлення (в паперовому або електронному (за наявності адреси електронної пошти) вигляді або смс-повідомлення).
За змістом пунктів 60-61 Положення № 848, структурним підрозділом з питань соціального захисту населення протягом 10 календарних днів з дня подання зазначених документів та отримання інформації відповідно до пункту 50 цього Положення приймається рішення про: призначення житлової субсидії; непризначення житлової субсидії (у разі, коли за результатами розрахунку житлової субсидії її розмір має нульове або від`ємне значення); відмову в призначенні житлової субсидії.
Відповідно до п.62 Положення у разі прийняття рішення про відмову в призначенні житлової субсидії структурний підрозділ з питань соціального захисту населення повідомляє заявнику про прийняте рішення протягом трьох календарних днів з дня його прийняття. При цьому структурний підрозділ з питань соціального захисту населення інформує заявника про прийняте рішення в паперовому вигляді з врученням відповідного повідомлення під особистий підпис із зазначенням причин відмови і порядку оскарження прийнятого рішення.
Відповідно до пункту 64 Положення № 848, заявник має право оскаржити до суду рішення структурного підрозділу з питань соціального захисту населення щодо розміру призначеної субсидії або про відмову в призначенні житлової субсидії.
Субсидія може бути призначена за фактичним місцем проживання особам, які орендують житло на підставі договору найму.
У випадках, призначення житлової субсидії орендарям, склад домогосподарства декларується заявником під час звернення за призначенням житлової субсидії з додаванням до заяви відповідних документів, що підтверджують проживання за фактичною адресою домогосподарства.
Субсидія на оплату житлово-комунальних послуг призначається з місяця звернення за її призначенням до дати закінчення опалювального сезону і розраховується на неопалювальний сезон (з 1 травня по 30 вересня) та опалювальний сезон (з 1 жовтня по 30 квітня).
Житлова субсидія на оплату комунальних послуг з постачання теплової енергії, постачання та розподілу природного газу, постачання та розподілу електричної енергії для централізованого, автономного та індивідуального опалення розраховується у квітні та жовтні з урахуванням тривалості опалювального сезону з 16 жовтня по 15 квітня включно.
Після закінчення терміну отримання субсидії уповноважені органи здійснюють самостійно розрахунок субсидії на наступний період без звернень громадян (крім сімей, у складі яких є особи, в яких за інформацією ДПС, Пенсійного фонду України взагалі відсутні доходи або вони отримували середньомісячний сукупний дохід менший, ніж розмір мінімальної заробітної плати, встановленої на початок періоду, за який враховуються доходи для призначення житлової субсидії, вони не сплатили єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування у розмірі, не меншому ніж мінімальний, сумарно протягом трьох місяців у періоді, за який враховуються доходи для призначення житлової субсидії; внутрішньо переміщені особи; особи, члени сім`ї яких не зареєстровані за адресою домогосподарства; особи, які є орендарями житлових приміщень (будинків); особи, які зареєстровані в житловому приміщенні (будинку), але фактично в ньому не проживають).
Громадянин обов`язково надає: заяву про призначення та надання житлової субсидії, декларацію про доходи і витрати осіб, які звернулися за призначенням житлової субсидії, а за потреби може бути також доданий договір найму (оренди) житла (за наявності).
У разі прийняття рішення про відмову в призначенні житлової субсидії уповноважений орган повідомляє заявнику про прийняте рішення протягом трьох календарних днів з дня його прийняття. При цьому уповноважений орган інформує заявника про прийняте рішення в паперовому вигляді з врученням відповідного повідомлення під особистий підпис із зазначенням причин відмови і порядку оскарження прийнятого рішення.
В ході судового розгляду даної справи, судом встановлено, що 22.11.2022 року позивач особисто звернувся до Управління праці та соціального захисту населення виконавчого комітету Центрально-міської районної у місті ради для отримання субсидії та надав необхідний повний пакет документів для її призначення.
Постановою Кабінету Міністрів України «Про спрощення порядку надання населенню субсидій для відшкодування витрат на оплату житлово-комунальних послуг, придбання скрапленого газу, твердого та рідкого пічного побутового палива» від 21.10.1995 року №848 (в редакції постанови КМУ від 16.09.2022 року №1041 «Деякі питання надання житлових субсидій та пільг на оплату житлово-комунальних послуг, придбання твердого та рідкого пічного побутового палива і скрапленого газу Пенсійним фондом України») встановлено, що призначення житлових субсидій здійснюється:
до 30 листопада 2022 року включно - структурними підрозділами з питань соціального захисту населення районних, районних у мм. Києві та Севастополі держадміністрацій (військових адміністрацій), виконавчих органів міських, районних у містах (у разі їх створення) рад (далі - структурні підрозділи з питань соціального захисту населення);
починаючи з 1 грудня 2022 року - органами Пенсійного фонду України.
У зв`язку із вищезазначеними змінами, 01.12.2022 року Управління праці та соціального захисту населення виконавчого комітету Центрально-міської районної у місті ради передало одержаний від позивача пакет документів для призначення йому субсидії на опрацювання до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області.
Як вказує відповідач у своєму відзиві на позов, до компетентності органів Пенсійного фонду України (в даному випадку - Головного управління Пенсійного фонд України в Дніпропетровській області) належить вирішення питання призначення житлових субсидій за поданими заявами після 1 грудня 2022 року, а позивач звернувся 22.11.2022 року, що, в свою чергу, дає підстави стверджувати про те, що Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області є неналежним відповідачем по справі.
Однак, суд не може погодитись із такими доводами відповідача, оскільки позивач дійсно звернувся 22.11.2022 року до Управління праці та соціального захисту населення виконавчого комітету Центрально-міської районної у місті ради, як це було передбачено діючим на той час законодавством України. Однак в період розгляду цієї заяви, відбулися зміни, зокрема, щодо органу, який уповноважений здійснювати розгляд таких заяв та призначати/відмовляти в призначенні субсидії, а саме з 01.12.2022 року цю функцію покладено на органи пенсійного фонду.
Враховуючи ці зміни, Управління праці та соціального захисту населення виконавчого комітету Центрально-міської районної у місті ради 01.12.2022 року Управління праці та соціального захисту населення виконавчого комітету Центрально-міської районної у місті ради передало одержаний від позивача пакет документів для призначення йому субсидії на опрацювання до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області.
Тобто, заява позивача від 22.11.2022 року про призначення субсидії разом із пакетом наданих документів відповідачем отримано 01.12.2022 року та повинні відповідно до постанови №848 ( в редакції постанови КМУ від 16.09.2022 року №1041) розглядатися саме ним, тому доводи щодо того, що Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області є неналежним відповідачем по цій справі не знайшли свого підтвердження.
Підставою для відмови в призначенні позивачу субсидії стало те, що останній звернувся за призначенням житлової субсидії в листопаді місяці 2022 року, то йому повинна бути призначена житлова субсидія з 01.11.2022 року, але на 01.11.2022 року в нього не було ще права, тому що договір найму житлового приміщення укладений 04.11.2022 року. А з 01.12.2022 року, на переконання відповідача, відсутні законні підстави призначити житлову субсидію, оскільки, знову ж таки, позивач звернувся 22.11.2022 року, законодавством не передбачено порядок призначення житлової субсидії з наступного місяця за місяцем звернення.
Відповідно до пункту 71 Положення про порядок призначення житлових субсидій для орендарів житлового приміщення (будинку) житлова субсидія призначається за наявності договору наймання (оренди) житла з місяця звернення до дати закінчення опалювального сезону, але не більше як до кінця місяця, в якому закінчується строк дії договору наймання (оренди) житла. На наступний строк житлова субсидія призначається за особистим зверненням орендаря.
Враховуючи викладене, суд дійшов висновку, що оскільки відповідачу було передано третьою особою заяву позивача про призначення субсидії 01.12.2022 року, а договір найму житла було укладено 04.11.2022 року, то враховуючи положення пункту 71 Положення про порядок призначення житлових субсидій відповідач мав призначити позивачу житлову субсидію у встановленому законодавством розмірі саме з 01.12.2022 року по 30.04.2023 року (опалювальний період).
Також суд зазначає, що позивач у позовній заяві просить суд визнати протиправною бездіяльність відповідача.
Під бездіяльністю розуміється пасивна поведінка суб`єкта владних повноважень, яка може мати вплив на права, свободи чи інтереси фізичних або юридичних осіб, в тому числі не прийняття рішення у випадках, коли таке рішення повинно бути прийнято відповідно до вимог закону. Сама по собі бездіяльність - це триваюча пасивна поведінка суб`єкта, яка виражається у формі невчинення дії (дій), яку він зобов`язаний був і міг вчинити.
В свою чергу дії - це юридичні факти, які пов`язані з волею суб`єктів правовідносини; це поведінка людей; зовнішнє вираження волі людини. Відмінна риса даного виду юридичних фактів полягають у тому, що норми права пов`язують з ними юридичні наслідки саме в силу вольового характеру юридичних дій.
Юридичні дії - це вчинки особи, акти державних органів, інших суб`єктів, що відбуваються за волевиявленням суб`єкта правовідносин.
Відповідно до ч.2 ст.9 КАС України, суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог. Суд може вийти за межі позовних вимог, якщо це необхідно для ефективного захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.
Що стосується вимог позивача в частині зобов`язання відповідача призначити та нарахувати недоплачену житлову субсидію за період з 01.12.2022 року по 30.04.2023 року, суд зазначає наступне.
Частиною 2 статті 245 КАС України визначено, що у разі задоволення позову суд може прийняти рішення, зокрема, про:
- визнання протиправним та скасування індивідуального акта чи окремих його положень (пункт 2);
- визнання дій суб`єкта владних повноважень протиправними та зобов`язання утриматися від вчинення певних дій (пункт 3);
- визнання бездіяльності суб`єкта владних повноважень протиправною та зобов`язання вчинити певні дії (пункт 4);
- інший спосіб захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень, який не суперечить закону і забезпечує ефективний захист таких прав, свобод та інтересів (пункт 10).
Стаття 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (право на ефективний засіб юридичного захисту) гарантує, що кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.
Під ефективним засобом (способом) необхідно розуміти такий, що призводить до потрібних результатів, наслідків, дає найбільший ефект. Тобто ефективний спосіб захисту повинен забезпечити поновлення порушеного права, бути адекватним наявним обставинам.
Отже, обираючи спосіб захисту порушеного права, слід зважати й на його ефективність з точки зору статті 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.
Відповідно до Положення №848 призначення житлової субсидії здійснюється органами Пенсійного фонду України, тобто, в даному випадку відповідач має виключну компетенцію щодо призначення позивачу житлової субсидії у разі наявності права на її отримання.
На підставі викладеного, суд вважає за необхідне відмовити в задоволенні цієї частини позовних вимог.
Відповідно до частини 1 статті 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.
Згідно з ч. 2 ст. 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
Суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні (частина 1 статті 90 Кодексу адміністративного судочинства України).
Відповідно до статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України, рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.
Враховуючи сукупність викладених обставин, системно проаналізувавши норми законодавства, оцінивши наявні докази у їх сукупності при безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні, за результатами з`ясування обставини у справі та їх правової оцінки, суд дійшов висновку про часткове задоволення адміністративного позову.
Щодо відшкодування судових витрат на правову допомогу, суд зазначає таке.
Приписами частини 1 статті 132 КАС України передбачено, що судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.
До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: на професійну правничу допомогу; сторін та їхніх представників, що пов`язані із прибуттям до суду; пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертиз; пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; пов`язані із вчиненням інших процесуальних дій або підготовкою до розгляду справи (ч.3 ст.132 КАС України).
Згідно ст.134 КАС України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами, за винятком витрат суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката.
Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.
Відповідно до частини 9 статті 139 КАС України при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує:
1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи;
2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес;
3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, тощо;
4) дії сторони щодо досудового вирішення спору (у випадках, коли відповідно до закону досудове вирішення спору є обов`язковим) та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялись.
Відповідно до ст. 30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.
На обґрунтування вимог про стягнення правничої допомоги позивачем до позовної заяви долучено лише копію договору про надання правової (правничої) допомоги №104-9, який укладено 06.02.2023 року між позивачем та Адвокатським об`єднанням «КОПАРТ» в особі засновника та партнера - Зайка Павла Костянтиновича.
Згідно з п. 1.2 цього договору 1.2. Адвокатське об`єднання зобов`язується надавати клієнту наступну правову (правничу) допомогу:
- надавати клієнту за його усними запитами правову інформацію, консультації і роз`яснення з питань призначення, нарахування та виплати субсидій;
- за замовленням клієнта скласти позовну заяву для звернення до адміністративного суду до суб`єкту владних повноважень.
Відповідно до п. 3.1 вказаного договору за надання правової (правничої) допомоги передбаченої цим договором клієнт сплачує Адвокатському об`єднанню в особі адвоката Зайка Павла Костянтиновича гонорар у сумі 5000,00 грн. В розмір гонорару не входить оплата судового збору та поштові витрати або тощо.
Також до відповіді на відзив позивачем долучено копію договору про надання правової (правничої) допомоги №12, складеного 12.07.2023 року між позивачем та фізичною-особою підприємцем ОСОБА_3 .
Відповідно до 1.2. вказаного договору адвокат бере на себе зобов`язання надавати правову (правничу) допомогу клієнту у справі про визнання протиправною бездіяльності та зобов`язання вчинити певні дії уповноваженим органом на призначення та виплату житлової субсидії.
За пунктом 3.1 вказаного договору за надання правової (правничої) допомоги клієнт сплачує адвокату гонорар у фіксованому розмірі 5000,00 грн. Гонорар є оплатою наданих послуг адвокатом та поверненню не підлягає.
У частині шостій статті 134 КАС України встановлено, що у разі недотримання вимог частини п`ятої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.
Суд зазначає, що за змістом відзиву на позов відповідач заперечував проти стягнення на користь позивача витрат на правничу допомогу, у зв`язку з їх необгрунтованістю та неспівмірністю.
Разом із тим, позивач всупереч положенням статті 134 КАС України не надав документи, що підтверджують обсяг наданих адвокатом послуг та виконаних робіт, зокрема, ордер на надання правової допомоги, детальний розрахунок витрат, акт приймання-передачі виконаних робіт, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку, які б свідчили про фактично понесені витрати на правничу допомогу.
З огляду на викладене, суд вважає дані витрати документально непідтвердженими та недоведеними. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат.
Оскільки позивачем не надано вищевказаних доказів, пов`язаних із наданням правової допомоги, у суду відсутня змога встановити дійсний розрахунок понесених позивачем вказаних витрат, у зв`язку з чим підстави для відшкодування витрат на правничу допомогу відсутні.
Вирішуючи питання щодо розподілу судових витрат, суд керується вимогами частини третьої статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України, згідно з якими при частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. При цьому суд не включає до складу судових витрат, які підлягають розподілу між сторонами, витрати суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката та сплату судового збору.
Судом встановлено, що позивач сплатив судовий збір за подання даного адміністративного позову до суду у загальній сумі 1073,60 грн.
Отже, враховуючи часткове задоволення позовних вимог, сплачений позивачем судовий збір за подачу позовної заяви до суду підлягає стягненню з Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області за рахунок бюджетних асигнувань в сумі 805,20 грн.
Згідно частиною 5 статті 250 КАС України, датою ухвалення судового рішення в порядку письмового провадження є дата складення повного судового рішення.
Керуючись ст.ст. 241-246, 250, 251, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -
Адміністративний позов задовольнити частково.
В задоволені решти позовних вимог відмовити.
Рішення суду набирає законної сили відповідно до вимог статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене в строки, передбачені статтею 295 Кодексу адміністративного судочинства України.

Відповідно до статті 297 Кодексу адміністративного судочинства України рішення суду оскаржується шляхом подання апеляційної скарги до Третього апеляційного адміністративного суду.

Суддя О.В. Серьогіна