Справа № П/811/736/17
Суддя: Р.І. БРЕГЕЙ
Дата ухвалення: 2023-09-20 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КІРОВОГРАДСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

20 вересня 2023 року справа № П/811/736/17

провадження № 2-кас/340/29/20

Кіровоградський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Брегея Р.І., розглянувши у м.Кропивницький в порядку загального позовного провадження (у порядку письмового провадження) адміністративний позов Приватного малого підприємства НВФ «КІТ» (далі Підприємство) до Головного управління Державної податкової служби у Кіровоградській області (далі Управління) про визнання протиправними і скасування податкових повідомлень-рішень,

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся до суду зі заявою до Головного управління Державної фіскальної служби в Кіровоградській області (далі Управління 2) про визнання протиправними і скасування податкових повідомлень-рішень від 12 квітня 2017 року, якими:

- збільшено суму грошового зобов`язання з податку на додану вартість на 1504696 грн і накладено штрафну санкцію в сумі 752348 грн;

- зменшено від`ємне значення суми податку на додану вартість за травень, вересень 2015 року, січень-березень, липень і грудень 2016 року на загальну суму 398984 грн;

- збільшено суму грошового зобов`язання з податку на прибуток на 2359652 грн і накладено штрафну санкцію в сумі 196070 грн (Том 1 а.с.3-17).

03 травня 2017 року судом відкрито провадження у справі (Том 1 а.с.1).

Рішенням суду від 28 лютого 2019 року позов задоволено частково (Том 13 а.с.169-176).

Постановою Третього апеляційного адміністративного суду від 12 грудня 2019 року рішення суду першої інстанції залишено без змін (Том 14 а.с.196-203).

Ухвалою Верховного Суду від 10 лютого 2020 року відкрито касаційне провадження (Том 15 а.с.124-125).

02 грудня 2020 року касаційний суд замінив сторону відповідача правонаступником, яким є Управління (Том 15 а.с.218-219).

Постановою Верховного Суду від 02 грудня 2020 року рішення суду першої інстанції і постанова суду апеляційної інстанції скасовані, а справу передано на новий розгляд (Том 15 а.с.220-246).

31 грудня 2020 року суддя Брегей Р.І. прийняв справу до провадження і призначив підготовче судове засідання (Том 16 а.с.3-4).

25 січня 2021 року закрито підготовче провадження і призначено судовий розгляд по суті (Том 16 а.с.30-31).

14 червня 2023 року суд, керуючись приписами частини 9 статті 205 КАС України, прийняв ухвалу про завершення розгляду справи у порядку письмового провадження (Том 17 а.с.134-136).

У судовому засіданні представник Підприємства підтримав вимоги позову.

Зазначив, що платник податків уклав правочини з контрагентами стосовно придбання товару, який використаний у виробничій господарській діяльності.

Реальність господарських операцій доводиться первинними бухгалтерськими документами, рухом активів, виробництвом і реалізацією продукції.

На його думку, Підприємство правомірно сформувало в деклараціях з податку на додану вартість суми податкового кредиту і включило до витрат кошти за згаданими правочинами.

Відповідач заперечив стосовно задоволення позову, подавши відзив на нього (Том 16 а.с.10-23).

У судовому засіданні представник пояснив, що договори, які уклали Підприємство і контрагенти, не спрямовувалися на реальне настання наслідків, котрі обумовлювались ними.

Доказом того, як вважає, є узагальнена податкова інформація щодо контрагентів.

Стверджує, що податкова інформація доводить, що позивач не вступав у господарські правовідносини з контрагентами.

Звертає увагу на існування судових рішень відносно керівників двох контрагентів, яких засуджено за створення фіктивних підприємств.

Суд, вислухавши пояснення представників сторін і дослідивши матеріали справи, зробив висновок про задоволення позову з таких підстав.

Встановлені судом факти і обставини, що стали підставами звернення до суду.

Так, Підприємство займається виготовленням меблів для офісних приміщень і магазинів.

У період з 24 лютого по 10 березня 2017 року Управління 2 провело документальну планову виїзну перевірку діяльності позивача за період з 01 січня 2015 року по 31 грудня 2016 року (Том 1 а.с.57-121).

Ревізори зробили висновок, що Підприємство уклало з 11 контрагентами правочини стосовно придбання обладнання і фурнітури для виготовлення меблів, які не спрямовувалися на реальне настання наслідків, котрі обумовлювались ними.

Підставою такого висновку стала податкова інформація стосовно контрагентів.

Податкова інформація стосовно кожного контрагента проаналізована у акті перевірки.

Управління 2 не використовувало акти перевірок контрагентів.

Ревізори зазначають, що аналіз податкової інформації щодо контрагентів доводить відсутність основних засобів, кваліфікаційного персоналу, за місцезнаходженням, первинних бухгалтерських документів, інформації про транспортування, інформації про власні або орендовані фонди і інше.

Ревізори визнають, що придбаний товар оприбутковано і використано у господарській діяльності, однак заперечують походження від задекларованих контрагентів.

Ревізори визнають повноту складання первинних документів бухгалтерського і податкового обліку.

Підприємство надало до суду усі документи бухгалтерського обліку стосовно придбання товарів і використання у господарській діяльності.

Позивач надав аналітичну довідку по кожному контрагенту, відомості в яких відповідають документам бухгалтерського обліку (Том 16 а.с.112-137).

Керівник Управління 2 погодився з висновками ревізорів і прийняв податкові повідомлення-рішення від 12 квітня 2017 року, якими:

- збільшено суму грошового зобов`язання з податку на додану вартість на 1504696 грн і накладено штрафну санкцію в сумі 752348 грн;

- зменшено від`ємне значення суми податку на додану вартість за травень, вересень 2015 року, січень-березень, липень і грудень 2016 року на загальну суму 398984 грн;

- збільшено суму грошового зобов`язання з податку на прибуток на 2359652 грн і накладено штрафну санкцію в сумі 196070 грн (Том 1 а.с.18-23).

Підприємство мало взаємовідносини з Товариством з обмеженою відповідальністю «Лайф Дейз» (далі Товариство) і Товариством з обмеженою відповідальністю «МКМ «Премія» (далі Товариство 2) (Том 16 а.с.129-133).

У липні 2016 року у Товариства придбано товар на загальну суму 336000 грн (з урахуванням податку на додану вартість).

Товар доставляв перевізник, а розрахунки проведено у безготівковій формі.

У лютому березні 2016 року у Товариства 2 придбано товар на загальну суму 2228896,40 грн (з урахуванням податку на додану вартість).

Товар доставляв перевізник, а розрахунки проведено у безготівковій формі.

05 липня 2017 року Святошинський районний суд м.Києва ухвалив вирок у справі №759/557/17 (Том 17 а.с.85-88).

Суд затвердив угоду про визнання винуватості між прокурором і ОСОБА_1

ОСОБА_1 визнано винуватим у вчиненні злочинів, передбачених положеннями частини 1 статті 205 і частиною 2 статті 205-1 КК України (підроблення документів, які подаються для проведення державної реєстрації юридичної особи та фізичних осіб підприємців, і фіктивне підприємництво).

За вироком суду ОСОБА_1 на прохання невстановленої особи створив фіктивну юридичну особу Товариства і передав йому керування нею.

Вирок суду не містить згадки і аналізу взаємовідносин Товариства і Підприємства.

Ухвалою Орджонікідзевського районного суду м.Запоріжжя від 12 січня 2018 року у справі №335/14898/17 ОСОБА_2 звільнена від кримінальної відповідальності за частиною 1 статті 205 КК України за строком давності (Том 16 а.с.151-152).

У судовому рішенні зазначено, що орган досудового розслідування звинувачував ОСОБА_2 у створенні на прохання невстановленої особи фіктивної юридичної особи Товариства 2, якою вона не керувала.

Суд не досліджував господарські взаємовідносини Товариства 2 з Підприємством, так як надійшло клопотання про закриття провадження у справі.

Юридична оцінка, встановлених судом, фактів і обставин справи.

Перш за все, податковий орган стверджує, що Підприємство безкоштовно придбало товар у невідомих осіб, а кошти безпідставно сплатило 11 контрагентам.

Податкова інформація документ, в якому ревізор фіксує обставини, котрі встановив, керуючись виключно власним сприйняттям і розумінням.

Надалі таку інформацію вивчає керівник податкового органу, який і вирішує питання про погодження з її висновками.

У разі погодження з висновками, які мають негативні наслідки стосовно платника податків, посадова особа зобов`язана прийняти відповідне рішення (у письмовій формі), оскільки це єдиний спосіб реалізації компетенції суб`єкта владних повноважень.

Така правова позиція суду узгоджується з системним аналізом приписів пунктів 56.1-56.4 статті 56 Податкового кодексу України.

Зокрема, цією нормою права передбачено, що податковий орган може прийняти, окрім податкового повідомлення-рішення, і інше рішення, яке платник податків має право оскаржити до контролюючого органу вищого рівня або суду.

Судом встановлено, що за результатами опрацювання податкової інформації щодо діяльності контрагентів податкові органи не прийняли жодних рішень і не звернулися до суду з позовами про визнання недійсними договорів, котрі уклали платники податків, в тому числі і з Підприємством, нехтуючи наданими повноваженнями, передбаченими підпунктом 20.1.30 пункту 20.1 статті 20 Податкового кодексу України, та положеннями статті 228 Цивільного кодексу України.

Отже, податковими органами враховані податкові зобов`язання контрагентів з податку на додану вартість за договорами, котрі укладено з Підприємством.

Проводячи перевірку діяльності позивача, ревізори посилались на податкову інформацію щодо діяльності контрагентів, як незаперечний доказ недійсності правочинів.

Однак ревізори допустили помилку, оскільки податкова інформація щодо контрагента є підставою для висновків відповідно до приписів підпункту 83.1.2 пункту 83.1 статті 83 Податкового кодексу України, які робляться за наслідками аналізу усієї сукупності матеріалів перевірки платника податків.

Під час перевірки Підприємство надало усі необхідні первинні документи бухгалтерського обліку, які підтверджують отримання товару, оприбуткування, перевезення, сплату коштів і використання в господарській діяльності, від якої отримано дохід.

Зокрема, таким документами є: видаткові накладні, платіжні доручення, товарно-транспортні накладні, тощо.

Підсумовуючи, суд зробив висновок, що Підприємство надало належним чином оформленні первинні документи, які відповідно до приписів статті 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні», є підставою для ведення бухгалтерського і податкового обліку, оскільки фіксують факти здійснення господарських операцій.

Доказами недійсності правочинів можуть бути рішення суду про недійсність договорів, рішення податкового органу щодо застосування негативних наслідків стосовно контрагента, яке останнім визнається як законне, вирок (ухвала) суду, показання свідків, тощо.

Приписами частини 6 статті 78 КАС України встановлено, що вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для адміністративного суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою.

Питання використання судом, як доказів, згаданих вироку і ухвали суду про звільнення від кримінальної відповідальності при оскарженні податкових повідомлень-рішень з`ясовувала Велика Палата Верховного Суду у справі №160/3364/19 (постанова від 07 липня 2022 року) (Том 17 а.с.93-129).

Правовий висновок Верховного Суду.

« 91. Отже, вирок щодо посадової особи контрагента за статтею 205 КК України, а також ухвала про звільнення особи від кримінальної відповідальності за цією статтею КК України у зв`язку із закінченням строків давності не можуть створювати преюдицію для адміністративного суду, якщо тільки суд кримінальної юрисдикції не встановив конкретні обставини щодо дій чи бездіяльності позивача. Такі вирок чи ухвала суду за результатами розгляду кримінального провадження мають оцінюватися адміністративним судом разом з наданими первинними документами та обставинами щодо наявності первинних документів, правильності їх оформлення, можливості виконання (здійснення) спірних господарських операцій, їх зв`язку з господарською діяльністю позивача та можливого використання придбаного товару (робіт, послуг) у подальшій діяльності.»

Суд погоджується з правовим висновком Верховного Суду, який відповідно до приписів частини 5 статті 242 КАС України мають враховувати суди.

Кримінальні суди не встановили конкретні обставини щодо дій чи бездіяльності Підприємства.

Тому суд зробив висновок, що відповідач не надав належних доказів недійсності правочинів, які уклало Підприємство з контрагентами.

Окрім того, суд зазначає, що, коли державні органи мають інформацію про зловживання в системі оподаткування конкретним платником податків, вони повинні застосовувати відповідні заходи саме до цього суб`єкта, а не розповсюджувати негативні наслідки на інших осіб при відсутності зловживань з їх боку.

Таким чином позивач включив до податкового кредиту з податку на додану вартість суму коштів за договорами, укладеними з контрагентами, відповідно до приписів статті 198 Податкового кодексу України (датою виникнення права на податковий кредит є дата отримання платником податку товарів, що підтверджено податковою накладною).

Водночас Підприємство правомірно включило до витрат, що враховуються у фінансовому результаті до оподаткуванні, кошти сплаченні контрагентам, тому це виключає порушення приписів статті 134 Податкового кодексу України (не відбулось завищення витрат).

Підсумовуючи, суд зробив висновок про протиправність і скасування податкових повідомлень-рішень.

Отже, позов належить задовільнити.

Судові витрати складаються зі сплати судового збору в сумі 78176,25 грн (Том 1 а.с.2).

Суд розподіляє їх відповідно до приписів статті 139 КАС України.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.139, 243-246 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

В И Р І Ш И В:

Задовільнити позов.

Визнати протиправним і скасувати податкове повідомлення-рішення Головного управління Державної фіскальної служби в Кіровоградській області від 12 квітня 2017 року, яким Приватному малому підприємству НВФ «КІТ» збільшено суму грошового зобов`язання з податку на додану вартість на 1504696 грн і накладено штрафну санкцію в сумі 752348 грн.

Визнати протиправним і скасувати податкове повідомлення-рішення Головного управління Державної фіскальної служби в Кіровоградській області від 12 квітня 2017 року, яким Приватному малому підприємству НВФ «КІТ» зменшено від`ємне значення суми податку на додану вартість за травень, вересень 2015 року, січень-березень, липень і грудень 2016 року на загальну суму 398984 грн.

Визнати протиправним і скасувати податкове повідомлення-рішення Головного управління Державної фіскальної служби в Кіровоградській області від 12 квітня 2017 року, яким Приватному малому підприємству НВФ «КІТ» збільшено суму грошового зобов`язання з податку на прибуток на 2359652 грн і накладено штрафну санкцію в сумі 196070 грн

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Державної податкової служби в Кіровоградській області на користь Приватного малого підприємства НВФ «КІТ» судові витрати в сумі 78176,25 грн.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Третього апеляційного адміністративного суду в апеляційному окрузі, що включає Дніпропетровську, Запорізьку та Кіровоградську області, протягом тридцяти днів з дня його складення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Кіровоградського

окружного адміністративного суду Р.І. БРЕГЕЙ