Справа № 160/7905/23
Суддя: Лозицька Ірина Олександрівна
Дата ухвалення: 2023-09-20 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
20 вересня 2023 року Справа № 160/7905/23
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі:
головуючого судді Лозицької І.О.
розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи у місті Дніпрі адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 про визнання протиправною бездіяльності та зобов`язання вчинити певні дії, -
До Дніпропетровського окружного адміністративного суду звернувся ОСОБА_1 з позовом до Військової частини НОМЕР_1 , в якому з урахуванням уточнень просить суд:
- визнати протиправною бездіяльність Військової частини НОМЕР_1 (код ЄДРПОУ НОМЕР_2 ) щодо не повного нарахування та виплати ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_3 ) додаткової грошової винагороди, встановленої постановою Кабінету Міністрів України № 168 від 28.02.2022 року у періоди з 16.03.2022 року по 14.07.2022 року, з 20.08.2022 року по 26.11.2022 року, з 01.12.2022 року по 01.02.2023року, а також за березень 2023 року;
- визнати протиправною бездіяльність Військової частини НОМЕР_1 (код ЄДРПОУ НОМЕР_2 ) щодо не нарахування та не виплати ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_3 ) грошового забезпечення за грудень 2022 року;
- зобов`язати Військову частину НОМЕР_1 (код ЄДРПОУ НОМЕР_2 ) нарахувати та виплатити ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_3 ) недоплачену додаткову винагороду, встановлену постановою Кабінету Міністрів України № 168 від 28.02.2022 року за періоди з 16.03.2022 року по 14.07.2022 року, з 20.08.2022 року по 26.11.2022 року, з 01.12.2022 року по 01.02.2023 року, а також за березень 2023 року;
- зобов`язати Військову частину НОМЕР_1 (код ЄДРПОУ НОМЕР_2 ) нарахувати та виплатити ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_3 ) грошове забезпечення за грудень 2022 року.
Позовні вимоги позивач обґрунтовує тим, що ОСОБА_1 проходить військову службу у військовій частині Збройних Сил України з 02.03.2022 р., що підтверджується витягом із наказу командира військової частини НОМЕР_1 від 02.03.2022 №63 та відповідним записом у військовому квитку.
Позивач зазначає, що він мав право на отримання додаткової винагороди визначеної абзацами 1 та 6 пункту 1 Постанови КМУ №l68 від 28.02.2022 р. у розмірі збільшеному до 100000 гривень.
Медичні документи, які підтверджували право позивача на отримання додаткової винагороди у розмірі збільшеному до 100000 гривень. надавались лікувальними закладами на адресу відповідача.
Разом із тим, позивач зазначає, що отримав додаткову грошову винагороду, передачену абзацом 6 пункту 1 Постанови КМ України №168 від 28 лютого 2022 року не у повному розмірі за грудень 2022 року. Позивач взагалі не отримав ані грошове забезпечення, ані додаткову грошову винагороду, передбачену Постановою КМ України №168 від 28 лютого 2022 року.
Таким чином, за березень, червень, серпень, вересень, жовтень, листопад 2022 року позивач мав право на отримання додаткової винагороди у відповідності до абзацу 6 пункту 1 Постанови КМ України №168 від 28 лютого 2022 року, у розмірі збільшеному до 100 000 гривень в розрахунку на місяць, а у грудні 2022 року, січні 2023 року, березні 2023 року - на отримания додаткової грошової допомоги у розмірі збільшеному до 30 000 гривень, проте, відповідачем вказана додаткова винагорода нарахована та виплачена не була.
На підставі означеного вище, позивач звернувся до суду.
Ухвалою суду від 26.04.2023 року, після залишення ухвалою суду від 20.04.2023р., даної позовної заяви без руху, було відкрито провадження у справі та призначено справу до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін, а також встановлено відповідачу строк для надання відзиву на позов та докази на його обґрунтування.
Відповідач, у встановлений судом строк, своїм процесуальним правом на подання відзиву на позовну заяву не скористався, причини неподання відзиву на позовну заяву суду не повідомив.
Відповідно до частини шостої статті 162 Кодексу адміністративного судочинства України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин, суд вирішує справу за наявними матеріалами.
У відповідності до приписів статті 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.
Згідно ч.5 ст.262 Кодексу адміністративного судочинства України, суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами.
Суд, дослідивши та оцінивши письмові докази, наявні в матеріалах справи, в їх сукупності, проаналізувавши норми чинного законодавства України, прийшов до таких висновків.
ОСОБА_1 проходить військову службу у військовій частині Збройних Сил України з 02.03.2022 р., що підтверджується витягом із наказу командира військової частини НОМЕР_1 від 02.03.2022 №63 та відповідним записом у військовому квитку, копії яких містяться в матеріалах справи.
16 березня 2022 року ОСОБА_1 виконував військові обов?язки поблизу населеного пункту Володимирівка Донецької області, де отримав поранення в зоні активних бойових дій, що підтверджується первинною медичною картою форми 100 та довідкою про обставини травми (поранення, контузії, каліцтва) №1493 від 02.10.2022 р., копія якої міститься в матеріалах справи.
В період з 17.03.2022 р. по 25.03.2022 р. позивач перебував на стаціонарному лікуванні у військовій частині НОМЕР_4 , що підтверджується виписним перевідним епікризом №2284 від 25.03.2022 р., копія якого міститься в матеріалах справи.
3 26.03.2022 р. по 17.04.2022 р. позивач перебував на стаціонарному лікуванні у КНП «Вінницька обласна клінічна психоневрологічна лікарня ім. академіка Ющенка», що підтверджується перевідним епікризом №2777 від 30.03.2022 р. та випискою з медичної карти стаціонарного хворого №4662 від 17.04.2022 р.
3 17.04.2022 р. по 25.05.2022 р. позивач перебував на стаціонарному лікуванні у військовій частині НОМЕР_5 , що підтверджується перевідним епікризом №560 від 25.05.2022 р.
3 25.05.2022 р. по 14.06.2022 р. позивач перебував на стаціонарному лікуванні у ВКЦ Західного регіону, що підтверджується випискою із медичної карти стаціонарного хворого №6505 від 14.06.2022 р., копія якої міститься в матеріалах справи.
Відповідно до Довідки військово-лікарської комісії №412/2 від 14.06.2022 р. позивачу надана відпустка за станом здоров?я на 30 календарних днів.
В період з 14.07.2022 р. по 01.08.2022 р. позивач перебував за місцем постійної дислокації військової частини НОМЕР_1 .
Відповідно до направлення №294 від 01.08.2022 р. позивач направлений на проходження військово-лікарської комісії у військову частину НОМЕР_4 .
3 25.08.2022 р. по 20.09.2022 р. позивач перебував на стаціонарному лікуванні у КНП «Вінницька обласна клінічна психоневрологічна лікарня ім. академіка Ющенка», що підтверджується перевідним епікризом від 20.09.2022 р., копія якого міститься в матеріалах справи.
3 20.09.2022 р. по 26.10.2022 р. позивач перебував на стаціонарному лікуванні у Військово-медичному клінічному центрі Центрального регіону України, що підтверджується перевідним епікризом №8952 від 04.10.2022 р. та виписним епікризом №9402 від 26.10.2022 р., копія якого міститься в матеріалах справи.
Відповідно до Довідки військово-лікарської комісії №2684 від 26.10.2022 р., копія якої міститься в матеріалах справи, позивачу надана відпустка за станом здоров?я на 30 календарних днів.
За наказом командира військової частини НОМЕР_1 від 06.12.2022 р. №345, копія якої міститься в матеріалах справи, позивач був направлений до військової частини НОМЕР_4 для проходження військово-лікарської комісії.
3 06.12.2022 р. по 22.12.2022 р. позивач проходив військово-лікарську комісію у військовій частині НОМЕР_4 , що підтверджується свідоцтвом про хворобу №27 від 22.12.2022 р., копія якого міститься в матеріалах справи.
У відповідності до свідоцтва про хворобу №27 від 22.12.2022 р., копія якого міститься в матеріалах справи, травма отримана позивачем, тяжкого ступеню, пов??язана з проходженням військової служби.
В матеріалах справи міститься довідка про обставини травми (поранення, контузії, каліцтва) від 02.03.2023 р. №1493, відповідно до тексту якої позивача слід вважати таким, що отримав поранення, яке пов?язане з виконанням своїх службових обов?язків під час несення військової служби по захисту Батьківщини та територіальної цілісності України, відсічі і стримуванні збройної агресії з боку збройних сил російської федерації.
Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд зазначає наступне.
На виконання частини 2 статті 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Згідно з частиною першою статті 2 Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу" від 25.03.1992 року № 2232-ХІІ (далі - Закон № 2232-ХІІ), військова служба є державною службою особливого характеру, яка полягає у професійній діяльності придатних до неї за станом здоров`я і віком громадян України (за винятком випадків, визначених законом), іноземців та осіб без громадянства, пов`язаній із обороною України, її незалежності та територіальної цілісності.
Спеціальним законом, який здійснює правове регулювання відносин між державою і громадянами України у зв`язку з виконанням ними конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, а також визначає загальні засади проходження в Україні військової служби, порядок проходження військової служби, права та обов`язки військовослужбовців є Закон України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" (далі - Закон № 2011-XII).
Відповідно до частин першої-другої статті 9 цього Закону держава гарантує військовослужбовцям достатнє матеріальне, грошове та інші види забезпечення в обсязі, що відповідає умовам військової служби, стимулює закріплення кваліфікованих військових кадрів. Центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері праці та соціальної політики, інші центральні органи виконавчої влади відповідно до їх компетенції розробляють та вносять у встановленому порядку пропозиції щодо грошового забезпечення військовослужбовців. До складу грошового забезпечення входять: посадовий оклад, оклад за військовим званням; щомісячні додаткові види грошового забезпечення (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премія); одноразові додаткові види грошового забезпечення.
Грошове забезпечення виплачується у розмірах, що встановлюються Кабінетом Міністрів України, та повинно забезпечувати достатні матеріальні умови для комплектування Збройних Сил України, інших утворених відповідно до законів України військових формувань та правоохоронних органів кваліфікованим особовим складом, враховувати характер, умови служби, стимулювати досягнення високих результатів у службовій діяльності (частина четверта статті 9 цього Закону).
У зв`язку з військовою агресією російською федерації проти України, Указом Президента України від 24.02.2022 року № 64/2022 "Про введення воєнного стану в Україні", затвердженим Законом України від 24.02.2022 року № 2102-ІХ, в Україні введено воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24.02.2022 року строком на 24 травня 2022року. В подальшому Указами Президента України воєнний стан продовжено ще шість разів: з 25 травня до 23 серпня 2022 року; з 23 серпня до 21 листопада 2022 року; з 21 листопада 2022 року до 19 лютого 2023 року; з 19 лютого до 20 травня 2023 року; з 20 травня до 18 серпня 2023 року.
На виконання Указів Президента України від 24.02.2022 року № 64/2022 "Про введення воєнного стану в Україні" та від 24.02.2022 року № 69/2022 "Про загальну мобілізацію", Кабінетом Міністрів України 28.02.2022 року прийнята постанова "Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану" № 168, пунктом 1 якої установлено, що на період дії воєнного стану військовослужбовцям Збройних Сил, Служби безпеки, Служби зовнішньої розвідки, Головного управління розвідки Міністерства оборони, Національної гвардії, Державної прикордонної служби, Управління державної охорони, Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації, Державної спеціальної служби транспорту, військовим прокурорам Офісу Генерального прокурора, особам рядового і начальницького складу Державної служби з надзвичайних ситуацій, співробітникам Служби судової охорони, особам начальницького складу управління спеціальних операцій Національного антикорупційного бюро та поліцейським виплачується додаткова винагорода в розмірі 30 000 гривень щомісячно (крім військовослужбовців строкової служби), а тим з них, які беруть безпосередню участь у бойових діях або забезпечують здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, перебуваючи безпосередньо в районах у період здійснення зазначених заходів (у тому числі військовослужбовцям строкової служби), - розмір цієї додаткової винагороди збільшується до 100 000 гривень в розрахунку на місяць пропорційно часу участі у таких діях та заходах.
Виплата такої додаткової винагороди здійснюється на підставі наказів командирів (начальників).
Пунктом 5 зазначеної постанови передбачено, що вона набирає чинності з моменту опублікування і застосовується з 24.02.2022 року.
01.04.2022 року постановою Кабінету Міністрів України "Про внесення змін до постанови Кабінету Міністрів України від 28 лютого 2022 року № 168" № 400 внесено зміни до вказаної вище постанови, згідно з якими до наказів про виплату додаткової винагороди, збільшеної до 100000 гривень, включати осіб, зазначених у цьому пункті, у тому числі тих, які: у зв`язку з пораненням (контузією, травмою, каліцтвом), пов`язаним із захистом Батьківщини, перебувають на стаціонарному лікуванні в закладах охорони здоров`я (у тому числі закордонних), включаючи час переміщення з одного лікарняного закладу охорони здоров`я до іншого, або перебувають у відпустці для лікування після тяжкого поранення за висновком (постановою) військово-лікарської (лікарсько-експертної) комісії.
Згідно з пунктом 2 цієї постанови, вона набирає чинності з дня її опублікування та застосовується з 24.02.2022 року.
Отже, виходячи зі змісту наведених постанов Уряду додаткова винагорода у розмірі 100000,00 грн. на місяць виплачується, зокрема, військовослужбовцям, які отримали поранення (контузію, травму, каліцтво), пов`язані із захистом Батьківщини, у період перебування на стаціонарному лікуванні в закладах охорони здоров`я (включаючи час переміщення з одного лікарняного закладу охорони здоров`я до іншого), та за період перебування у відпустці для лікування після тяжкого поранення (за висновком ВЛК).
Згідно пункту 1.1 глави 1 розділу І цього Положення військово-лікарська експертиза визначає придатність за станом здоров`я до військової служби призовників, військовослужбовців та військовозобов`язаних, установлює причинний зв`язок захворювань, травм (поранень, контузій, каліцтв) та визначає необхідність і умови застосування медико-соціальної реабілітації та допомоги військовослужбовцям.
Відповідно до визначення, закріпленого у пункті 1.2 цієї глави військово-лікарська експертиза це, зокрема, визначення ступеня придатності до військової служби.
Пунктом 2.1 глави 2 розділу І Положення № 402 закріплено, що для проведення військово-лікарської експертизи створюються військово-лікарські комісії (далі - ВЛК), штатні та позаштатні (постійно і тимчасово діючі).
Штатні та позаштатні (постійно і тимчасово діючі) ВЛК (лікарсько-льотні комісії (далі ЛЛК)) приймають постанови. Постанови ВЛК (ЛЛК) оформлюються свідоцтвом про хворобу, довідкою військово-лікарської комісії, протоколом засідання військово-лікарської комісії з визначення причинного зв`язку захворювань, поранень, контузій, травм, каліцтв у колишнього військовослужбовця.
Порядок проведення медичного огляду військовослужбовців врегульований нормами глави 6 розділу II Положення № 402.
Згідно пункту 6.5 зазначеної глави для вирішення питання про потребу у відпустці за станом здоров`я або звільненні від виконання службових обов`язків (у тому числі і повторно) військовослужбовець може направлятися на медичний огляд начальником відділення або профільним головним (провідним) фахівцем військового лікувального закладу, у якому він знаходиться на стаціонарному або амбулаторному лікуванні, про що робиться запис в історії хвороби (медичній книжці), який завіряється підписом відповідної посадової особи.
Пунктом 6.11 передбачено, що постанова ВЛК про потребу військовослужбовця у відпустці за станом здоров`я приймається після закінчення стаціонарного лікування в разі, коли для повного відновлення функції і працездатності необхідний термін не менше 30 календарних днів. Постанова про потребу у відпустці за станом здоров`я оформлюється довідкою ВЛК, яка підлягає контролю штатною ВЛК (без затвердження).
Положеннями пункту 6.14 закріплено, що загальний термін безперервного перебування військовослужбовців на лікуванні у військових (цивільних) лікувальних закладах, включаючи і відпустку за станом здоров`я, у мирний час не повинен перевищувати 4 місяці, а для хворих на туберкульоз 12 місяців.
Згідно пункту 6.35 Положення № 402 у воєнний час лікування військовослужбовців має бути закінчене у військовому лікувальному закладі (солдатів, матросів, сержантів і старшин у батальйонах (командах) видужуючих). У виняткових випадках військовослужбовцям може бути надана відпустка за станом здоров`я на 30 календарних днів. За постановою ВЛК відпустка за станом здоров`я може бути продовжена на такий самий строк, а за відповідних медичних показань повторно продовжена ще на 30 календарних днів. Постанова ВЛК про продовження відпустки за станом здоров`я записується в книгу протоколів засідань ВЛК та в довідку ВЛК, на підставі якої була надана перша відпустка за станом здоров`я, і підписується головою, членами комісії (не менше двох), секретарем комісії та скріплюється гербовою печаткою.
Якщо після продовження відпустки за станом здоров`я військовослужбовець не може приступити до виконання службових обов`язків, то він оглядається ВЛК для визначення ступеня придатності до військової служби.
Аналіз наведених положень дає підстав для висновку, що постанова ВЛК у вигляді довідки про потребу у відпустці за станом здоров`я приймається тільки у випадку, якщо військовослужбовець після закінчення лікування у лікарському закладі потребує часу для відновлення та не може приступити до виконання службових обов`язків.
Як вбачається із матеріалів даної справи, позивач отримав поранення в зоні активних бойових дій, що підтверджується первинною медичною картою форми 100 та довідкою про обставини травми (поранення, контузії, каліцтва) № 1493 від 02.10.2022 р.
Водночас, матеріалами справи підтверджено, що відповідно до довідки військово-лікарської комісії №412/2 від 14.06.2022 р. позивачу надана відпустка за станом здоров?я на 30 календарних днів; відповідно до Довідки військово-лікарської комісії №2684 від 26.10.2022 р., копія якої міститься в матеріалах справи, позивачу надана відпустка за станом здоров?я на 30 календарних днів.
За наказом командира військової частини НОМЕР_1 від 06.12.2022 р. №345, копія якої міститься в матеріалах справи, позивач був направлений до військової частини НОМЕР_4 для проходження військово-лікарської комісії.
3 06.12.2022 р. по 22.12.2022 р. позивач проходив військово-лікарську комісію у військовій частині НОМЕР_4 , що підтверджується свідоцтвом про хворобу №27 від 22.12.2022 р., копія якого міститься в матеріалах справи.
У відповідності до свідоцтва про хворобу №27 від 22.12.2022 р., копія якого міститься в матеріалах справи, травма отримана позивачем, тяжкого ступеню, пов??язана з проходженням військової служби.
Довідка про обставини травми (поранення, контузії, каліцтва) від 02.03.2023 р. №1493, підтверджує, що позивач отримав поранення, яке пов?язане з виконанням своїх службових обов?язків під час несення військової служби по захисту Батьківщини та територіальної цілісності України, відсічі і стримуванні збройної агресії з боку збройних сил російської федерації.
Відтак, позивач мав право на отримання додаткової винагороди, визначеної абзацами 1 та 6 пункту 1 Постанови КМУ №l68 від 28.02.2022 р., у розмірі збільшеному до 100000 гривень.
Матеріали справи містять всі необхідні медичні документи, які підтверджують право позивача на отримання додаткової винагороди у розмірі збільшеному до 100000грн.
Зокрема, зазначене підтверджується виписками із банківської карти, які містяться в матеріалах справи.
Таким чином, за березень, червень, серпень, вересень, жовтень, листопад 2022 року позивач мав право на отримання додаткової винагороди у відповідності до абзацу 6 пункту 1 Постанови КМУ №168 від 28 лютого 2022 року, у розмірі збільшеному до 100 000 гривень в розрахунку на місяць, а у грудні 2022 року - на отримания додаткової грошової допомоги у розмірі збільшеному до 30 000 гривень, проте, відповідачем вказана додаткова винагорода нарахована та виплачена не була.
Відповідно до частини 1 статті 9 Кодексу адміністративного судочинства України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.
Відповідно до приписів статті 72 Кодексу адміністративного судочинства України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.
Згідно частини 1 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.
Відповідно до частини 2 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
Враховуючи викладене, суд вважає за необхідне задовольнити позовні вимоги.
Щодо розподілу судових витрат, пов`язаних зі сплатою судового збору, суд зазначає, що відповідно до п. 12 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір», позивач звільнений від сплати судового збору, а, отже, їх розподіл не здійснюється.
Керуючись ст.ст.9, 72-77, 139, 242-243, 245-246, 262, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -
Позовну заяву ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 про визнання протиправною бездіяльності та зобов`язання вчинити певні дії задовольнити.
Визнати протиправною бездіяльність Військової частини НОМЕР_1 (код ЄДРПОУ НОМЕР_2 ) щодо не повного нарахування та виплати ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_3 ) додаткової грошової винагороди, встановленої постановою Кабінету Міністрів України № 168 від 28.02.2022 року у періоди з 16.03.2022 року по 14.07.2022 року, з 20.08.2022 року по 26.11.2022 року, з 01.12.2022 року по 01.02.2023року, а також за березень 2023 року.
Визнати протиправною бездіяльність Військової частини НОМЕР_1 (код ЄДРПОУ НОМЕР_2 ) щодо не нарахування та не виплати ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_3 ) грошового забезпечення за грудень 2022 року.
Зобов`язати Військову частину НОМЕР_1 (код ЄДРПОУ НОМЕР_2 ) нарахувати та виплатити ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_3 ) недоплачену додаткову винагороду, встановлену постановою Кабінету Міністрів України № 168 від 28.02.2022 року за періоди з 16.03.2022 року по 14.07.2022року, з 20.08.2022 року по 26.11.2022 року, з 01.12.2022 року по 01.02.2023 року, а також за березень 2023 року.
Зобов`язати Військову частину НОМЕР_1 (код ЄДРПОУ НОМЕР_2 ) нарахувати та виплатити ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_3 ) грошове забезпечення за грудень 2022 року.
Судові витрати у вигляді судового збору у справі не розподілялись.
Рішення суду набирає законної сили відповідно до вимог статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене в строки, передбачені статтею 295 Кодексу адміністративного судочинства України.

Повний текст рішення суду складений 20.09.2023 року.

Суддя І.О. Лозицька