Справа № 520/23438/21
Суддя: Подобайло З.Г.
Дата ухвалення: 2023-09-21 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 вересня 2023 р. Справа № 520/23438/21
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

Головуючого судді: Подобайло З.Г.,

Суддів: Бартош Н.С. , Присяжнюк О.В. ,

розглянувши в порядку письмового провадження у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Харківського окружного адміністративного суду від 15.03.2023, головуючий суддя І інстанції: Супрун Ю.О., м. Харків, повний текст складено 15.03.23 по справі № 520/23438/21

за позовом ОСОБА_1

до Харківського національного університету Повітряних Сил імені І.Кожедуба

про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до Харківського окружного адміністративного суду із заявою, в якій просить суд: визнати бездіяльність Харківського національного університету Повітряних Сил iменi І. Кожедуба, яка полягає у не нарахуванні та не виплаті ОСОБА_1 індексації грошового забезпечення за період з 01.01.2016 року по 30.11.2018 включно, на виконання рішення Харківського окружного адміністративного суду від 31.01.2022 по справі №520/23438/21 протиправною; постановити окрему ухвалу, якою зобов`язати Харківський Національний університет Повітряних Сил імені Івана Кожедуба вжити заходів щодо усунення причин та умов, що сприяли порушенню закону - виконання рішення Харківського окружного адміністративного суду від 31.01.2022 по справі №520/23438/21 про зобов`язання Харківського Національного університету Повітряних Сил імені Івана Кожедуба нарахувати та виплатити ОСОБА_1 індексацію грошового забезпечення за період з 01.01.2016 року по 30.11.2018 включно.

Ухвалою Харківського окружного адміністративного суду від 15.03.2023 року заяву ОСОБА_1 в порядку ст.383 КАС України залишено без задоволення.

Не погодившись з ухвалою суду першої інстанції, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на неповне з`ясування судом першої інстанції обставин, що мають значення для справи, порушення норм процесуального права, порушення судом прав позивача як людини, які передбачені ч.1 ст.6, ст.13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, просить суд скасувати ухвалу Харківського окружного адміністративного суду від 15.03.2023 року та направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції. В обґрунтування вимог апеляційної скарги посилається на те, що відкриття виконавчих проваджень та вжиття заходів примусового виконання рішень на території територіальних громад, що розташовані в районі проведення воєнних (бойових) дій заборонені (абзац 15 пункту 10-2 розділу XIII в редакції Закону №2468-1Х від 28.072022). Зазначає, що в силу вищенаведених обставин, звернення до виконавчої служби щодо звернення до примусового виконання рішення Харківського окружного адміністративного суду від 31.01.2022 року у справі №520/23438/21 відповідно до Закону України «Про виконавче провадження» та відкриття виконавчого провадження - неможливе, та прямо заборонене Законом. Вказує, що наявність механізму примусового виконання рішення суду відповідно до Закону України «Про виконавче провадження» не нівелює право позивача на звернення до суду із заявою про встановлення судового контролю в порядку ст.383 КАС України. Наголошує, що рішення суду має бути виконано лише за фактом винесення такого рішення, та не залежить від того, чи відкрито виконавче провадження або ні. Зауважує, що судом першої інстанції зазначені обставини не враховано та безпідставно залишено подану заяву без задоволення.

Відповідач по справі не скористався правом на подання відзиву на апеляційну скаргу, відповідно до вимог ст.304 КАС України.

Оскільки рішення суду, яким вирішено по суті позовні вимоги, та оскаржувана ухвала суду першої інстанції розглянуті в порядку письмового провадження, враховуючи приписи ст.ст.311, 312 КАС України, колегія суддів вирішила розглядати справу в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.

Учасникам по даній справі було направлено судом апеляційної інстанції та отримано останніми копії ухвал Другого апеляційного адміністративного суду про відкриття апеляційного провадження та про призначення даної справи до апеляційного розгляду в порядку письмового провадження, у т.ч. копію апеляційної скарги, що підтверджується наявними в матеріалах справи повідомленням про вручення поштового відправлення та довідками про доставку електронного листа.

Відповідно до ч.1 ст.308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши ухвалу суду першої інстанції та доводи апеляційної скарги, дослідивши письмові докази, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджено в суді апеляційної інстанції, що ОСОБА_1 звернувся до Харківського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом, в якому просить суд: визнати протиправною бездіяльність Харківського Національного університету Повітряних Сил імені Івана Кожедуба, яка полягає у невиплаті ОСОБА_1 індексації за період з 01.01.2016 року по 30.11.2018 року; зобов`язати Харківський Національний університет Повітряних Сил імені Івана Кожедуба нарахувати та виплатити ОСОБА_1 індексацію грошового забезпечення за період з 01.01.2016 року по 30.11.2018 включно.

Рішенням Харківського окружного адміністративного суду від 31.01.2022 року адміністративний позов ОСОБА_1 задоволено. Визнано протиправною бездіяльність Харківського Національного університету Повітряних Сил імені Івана Кожедуба, яка полягає у невиплаті ОСОБА_1 індексації за період з 01.01.2016 року по 30.11.2018 року. Зобов`язано Харківський Національний університет Повітряних Сил імені Івана Кожедуба нарахувати та виплатити ОСОБА_1 індексацію грошового забезпечення за період з 01.01.2016 року по 30.11.2018 включно. Рішення суду набрало законної сили 03.03.2022 року.

Додатковим рішенням Харківського окружного адміністративного суду від 19.07.2022 заяву представника ОСОБА_1 про ухвалення додаткового судового рішення по справі задоволено частково. Стягнуто на користь ОСОБА_1 за рахунок бюджетних асигнувань Харківського національного університету Повітряних Сил імені І. Кожедуба витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 2000,0 грн. В задоволенні іншої частини заяви відмовлено.

Позивачем отримано виконавчий лист від 13.01.2023 року по справі №520/23438/21 про зобов`язання Харківського національного університету Повітряних Сил імені І. Кожедуба нарахувати та виплатити ОСОБА_1 індексацію грошового забезпечення за період з 01.01.2016 року по 30.11.2018 включно. Строк пред`явлення виконавчого документа до виконання - до 04.03.2025 року.

Судом встановлено, що 26.01.2023 року представник позивача звернувся до відповідача із запитом щодо виконання судового рішення.

Листом Харківського національного університету Повітряних Сил імені І. Кожедуба від 20.02.2023 року №350/176/100-712/254 повідомлено заявника, що згідно платіжного доручення від 18.01.2023 року № 2021, ОСОБА_1 , була виплачена індексація грошового забезпечення за період з 01.01.2016 року по 30.11.2018 рік в сумі 4798,51 грн. на виконання рішення Харківського окружного адміністративного суду від 31.01.2022 року по справі №520/23438/21 та згідно платіжного доручення від 18.01.2023 року №2024 ОСОБА_1 було виплачено витрати на професійну правничу допомогу в сумі 2000,00 грн. на виконання рішення Харківського окружного адміністративного суду від 31.01.2022 року по справі №520/23438/21.

Також, разом із листом від 20.02.2023 року №350/176/100-712/254 заявнику було направлено, зокрема, довідку-розрахунок від 20.02.2023 року №350/176/100-712/256, в якій зазначено, що за період з січня 2016 по травень 2016 розмір нарахованої до виплати індексації грошового забезпечення - 00,00 грн. За період з березня 2018 по листопад 2018 розмір нарахованої до виплати індексації грошового забезпечення 00,00 грн.

Отже, загальна сума індексації ОСОБА_1 , за період з 01.01.2016 року по 30.11.2018 року (включно) складає 4871,58 грн.

Тобто, відповідачем на виконання рішення суду по справі №520/23438/21 нараховано та виплачено позивачу індексацію грошового забезпечення лише за період з 01.06.2016 по 28.02.2018, а за період з 01.01.2016 по 31.05.2016 та з 01.03.2018 по 30.11.2018 позивачу індексацію грошового забезпечення не нараховано та не виплачено.

Як зазначив представник позивача, на момент подачі заяви в порядку статті 383 КАС України, жодних доказів виконання рішення суду від 31.01.2022 року по справі №520/23438/21 представником відповідача не надано, що є неправомірним та стало підставою для звернення до суду з даною заявою в порядку статті 383 КАС України.

Відмовляючи у задоволенні заяви в порядку ст.383 КАС України, суд першої інстанції виходив з того, що визнання протиправною бездіяльності відповідача щодо виконання рішення суду відповідно до статті 383 КАС України можливе лише за умови, що позивачем було вичерпано усі можливі механізми на стадії примусового виконання рішення суду в порядку Закону України "Про виконавче провадження".

Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції про відмову у задоволенні заяви, поданої в порядку ст.383 КАС України, з наступних підстав.

Згідно з ч.2 ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до положень ст.129-1 Конституції України суд ухвалює рішення іменем України. Судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку. Контроль за виконанням судового рішення здійснює суд.

Згідно з ч.4 ст.13 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» невиконання судових рішень має наслідком юридичну відповідальність, установлену законом.

Відповідно до ч.ч. 2, 3 ст. 14 КАС України судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України. Невиконання судового рішення тягне за собою відповідальність, встановлену законом.

Згідно з вимогами ст.370 КАС України судове рішення, яке набрало законної сили, є обов`язковим для учасників справи, для їхніх правонаступників, а також для всіх органів, підприємств, установ та організацій, посадових чи службових осіб, інших фізичних осіб і підлягає виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, або за принципом взаємності, - за її межами. Невиконання судового рішення тягне за собою відповідальність, встановлену законом.

Відповідно до ч.ч. 1-3 ст.383 КАС України особа-позивач, на користь якої ухвалено рішення суду, має право подати до суду першої інстанції заяву про визнання протиправними рішень, дій чи бездіяльності, вчинених суб`єктом владних повноважень - відповідачем на виконання такого рішення суду, або порушення прав позивача, підтверджених таким рішенням суду.

У такій заяві зазначаються: 1) найменування адміністративного суду, до якого подається заява; 2) ім`я (найменування) позивача, поштова адреса, а також номер засобу зв`язку, адреса електронної пошти, якщо вони відомі; 3) ім`я (найменування) відповідача, посада і місце служби посадової чи службової особи, поштова адреса, а також номер засобу зв`язку, адреса електронної пошти, якщо вони відомі; 4) ім`я (найменування) третіх осіб, які брали участь у розгляді справи, поштова адреса, номер засобу зв`язку, адреса електронної пошти, якщо вони відомі; 5) номер адміністративної справи; 6) відомості про набрання рішенням законної сили та про наявність відкритого касаційного провадження; 7) інформація про день пред`явлення виконавчого листа до виконання; 8) інформація про хід виконавчого провадження; 9) документ про сплату судового збору, крім випадків, коли його не належить сплачувати за подання відповідної заяви; 10) перелік документів та інших матеріалів, що додаються.

На підтвердження обставин, якими обґрунтовуються вимоги, позивач зазначає докази, про які йому відомо і які можуть бути використані судом. До заяви додаються докази її надсилання іншим учасникам справи.

З системного аналізу вищезазначених норм права вбачається, що правовий інститут контролю за виконанням рішення суду, механізм якого визначено приписами ст.383 КАС України, підлягає застосуванню виключно у разі наявності протиправних рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень щодо виконання рішення суду, що порушує права та законні інтереси позивача, що має наслідком винесення окремої ухвали в порядку ст.249 КАС України.

Колегія суддів враховує, що положеннями ч.2 ст.383 КАС України дійсно передбачено те, що в заяві зазначається інформація про день пред`явлення виконавчого листа до виконання та інформація про хід виконавчого провадження (п.п. 7, 8 ч.2 ст.383 КАС України).

У спірному випадку позивач оскаржує бездіяльність Харківського національного університету Повітряних Сил iменi І. Кожедуба, яка полягає у не нарахуванні та не виплаті ОСОБА_1 індексації грошового забезпечення за період з 01.01.2016 року по 30.11.2018 включно, на виконання рішення Харківського окружного адміністративного суду від 31.01.2022 по справі №520/23438/21.

Колегія суддів зауважує, що у випадку оскарження особою-позивачем допущеної відповідачем бездіяльності при виконанні рішення суду, повноваження щодо вчинення дій по примусовому виконанню рішення суду належать передусім виконавцю. А тому, у такому випадку, подана заява повинна містити інформацію про хід виконавчого провадження, а також про результати виконавчого провадження, які не призвели до бажаного результату, що фактично і стало б підставою для звернення до суду, оскільки вичерпано усі можливі механізми на стадії примусового виконання рішення суду.

Таким чином, в даному випадку звернення рішення суду до примусового виконання є обов`язковою передумовою для подання заяви у порядку статті 383 КАС України, оскільки повноваження стосовно вчинення дій щодо примусового виконання рішення суду, в тому числі і щодо перевірки його виконання, належать передусім до виконавців, а звернення до суду в порядку статті 383 КАС України є виключною мірою, якщо позивачем було вичерпано усі можливі механізми на стадії примусового виконання рішення суду.

Відповідно до ч.1 ст.12 Закону України "Про виконавче провадження" виконавчі документи можуть бути пред`явлені до примусового виконання протягом трьох років, крім посвідчень комісій по трудових спорах та виконавчих документів, за якими стягувачем є держава або державний орган, які можуть бути пред`явлені до примусового виконання протягом трьох місяців.

Строк пред`явлення виконавчого листа від 31.01.2022 року по справі №520/23438/21 до виконання - до 04.03.2025 року.

Проте, представником позивача не надано до суду доказів його звернення до виконавчої служби щодо звернення до примусового виконання рішення Харківського окружного адміністративного суду від 31.01.2022 року по справі №520/23438/21 відповідно до Закону України Про виконавче провадження та відкриття виконавчого провадження.

Колегія суддів враховує, що Законом України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо сприяння процесам релокації підприємств в умовах воєнного стану та економічного відновлення держави" від 28 липня 2022 року №2468-IX, абзац п`ятнадцятий пункту 10-2 розділу XIII "Прикінцеві та перехідні положення" Закону України "Про виконавче провадження" викладено в такій редакції: "Забороняється відкриття виконавчих проваджень та вжиття заходів примусового виконання рішень на території територіальних громад, що розташовані в районі проведення воєнних (бойових) дій або перебувають у тимчасовій окупації, оточенні (блокуванні), відповідно до переліку, затвердженого центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну політику з питань тимчасово окупованої Російською Федерацією території України, а також прилеглих до неї територій".

Законом України №2455-IX від 27.07.2022 року доповнено пункт 10-2 розділу XIII "Прикінцеві та перехідні положення" Закону України "Про виконавче провадження" новим абзацом, відповідно до якого зупиняється у період дії воєнного стану вчинення виконавчих дій у виконавчих провадженнях з виконання рішень (крім рішень за позовами фізичних осіб про стягнення заробітної плати, грошового забезпечення військовослужбовців), боржниками за якими є підприємства оборонно-промислового комплексу, визначені в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України, органи військового управління, з`єднання, військові частини, вищі військові навчальні заклади, військові навчальні підрозділи закладів вищої освіти, установи та організації, які входять до складу Збройних Сил України, рішень про стягнення з фізичної особи заборгованості за житлово-комунальні послуги в територіальних громадах, розташованих у районах проведення воєнних (бойових) дій, або які перебувають чи перебували у тимчасовій окупації, оточенні (блокуванні) відповідно до переліку, затвердженого наказом Міністерства з питань реінтеграції тимчасово окупованих територій України, або якщо стягнення за житлово-комунальні послуги здійснюється щодо нерухомого майна, яке є місцем постійного проживання такої фізичної особи і було знищено або пошкоджено внаслідок воєнних (бойових) дій.

Так, наказом Міністерства з питань реінтеграції тимчасово окупованих територій України від 22.12.2022 № 309 затверджено Перелік територій, на яких ведуться (велися) бойові дії або тимчасово окупованих Російською Федерацією (далі по тексту - Перелік).

Харківська міська територіальна громада (код: UA0028556) включена до зазначеного Переліку (дата виникнення можливості бойових дій - 24.02.2022, дата припинення можливості бойових дій - відсутня).

В заяві про визнання протиправною бездіяльність суб`єкта владних повноважень на виконання рішення суду представник позивача зазначив, що виконавчий лист від 31.01.2022 року по справі №520/23438/21 видано 13.01.2023 року, який до виконання не пред`являвся, оскільки відкриття виконавчих проваджень та вжиття заходів примусового виконання рішень на території територіальних громад, що розташовані в районі проведення воєнних (бойових) дій заборонені відповідно до абзацу 15 пункту 10-2 розділу ХІІІ в редакції Закону України №2468-ІХ від 28.07.2022 року.

Проте, суд не приймає до уваги такі посилання заявника (його представника), оскільки введення заборони (мораторію) на відкриття виконавчих проваджень та вжиття заходів примусового виконання рішень на території територіальних громад, що розташовані в районі проведення воєнних (бойових) дій (Харківський район Харківської області) не відміняє того, що визнання протиправною бездіяльності відповідача щодо виконання рішення суду відповідно до статті 383 КАС України можливе лише за умови, що позивачем було вичерпано усі можливі механізми на стадії примусового виконання рішення суду в порядку Закону України "Про виконавче провадження".

Таким чином, суд першої інстанції дійшов правомірного висновку про відсутність підстав для задоволення заяви представника позивача про визнання протиправною бездіяльність суб`єкта владних повноважень на виконання рішення суду (ст.383 КАС України).

З огляду на відсутність підстав для задоволення заяви, суд не вбачає підстав для постановлення окремої ухвали в порядку ст.249 КАС України, про що також просив представник позивача в даній заяві.

Доводи апелянта з посиланням на те, що судом першої інстанції не взято до уваги вимоги статті 6, 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, практику Європейського суду з прав людини щодо ефективного засобу захисту, принципу належного урядування, рішення Конституційного Суду України щодо гарантій соціального захисту певних категорій громадян з урахуванням встановлених у цій справі обставин, колегія суддів відхиляє, оскільки ним не наведено жодних фактичних обставин справи на підтвердження вказаного факту. Крім того, положення вказаних статей ґарантують кожному право подати до суду будь-який позов щодо його прав і обов`язків та на їх ефективний захист, якими апелянт скористався.

Також, такі доводи на правильність висновків суду першої інстанції не впливають, а тому не можуть бути підставою для скасування оскаржуваного судового рішення.

Враховуючи вищезазначені положення, дослідивши фактичні обставини та питання права, що лежать в основі спору по даній справі, колегія суддів доходить висновку про відсутність необхідності надання відповіді на інші аргументи сторін, оскільки судом були досліджені усі основні питання, які є важливими для прийняття даного судового рішення.

Доводи апеляційної скарги, з наведених вище підстав, висновків суду першої інстанції не спростовують, а тому підстав для його скасування не вбачається.

Згідно з усталеною практикою Європейського суду з прав людини, зокрема у рішенні у справі "Серявін та інші проти України" від 10 лютого 2010 року, заява 4909/04, відображено принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі "Руїс Торіха проти Іспанії" від 9 грудня 1994 року, серія A, N 303-A, п.29).

Відповідно до ст.242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Згідно з приписами ч.1 ст.315 КАС України, за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін.

У відповідності до ст.316 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

З огляду на вищевикладене, колегія суддів доходить висновку, що ухвала суду першої інстанції прийнята з дотриманням норм матеріального та процесуального права, з врахуванням усіх обставин, що мають значення для вирішення питання, тому підстави для її зміни чи скасування відсутні.

Керуючись ст.ст. 311, 315, 316, 321, 325, 327, 328, 329 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу залишити без задоволення.

Ухвалу Харківського окружного адміністративного суду від 15.03.2023 по справі № 520/23438/21 залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та не підлягає касаційному оскарженню.

Головуючий суддя (підпис)З.Г. Подобайло
Судді(підпис) (підпис) Н.С. Бартош О.В. Присяжнюк