Справа № 279/791/23
Суддя: Горбенко Н. О.
Дата ухвалення: 2023-09-20 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

СВЯТОШИНСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД М. КИЄВА
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

ун. № 279/791/23

пр. № 2-а/759/65/23

20 вересня 2023 року

Святошинський районний суд м. Києва, у складі головуючої судді Горбенко Н.О., за участю секретаря судового засідання Радзівіл А.Б., за відсутності сторін, розглянувши у відкритому судовому засіданні у місті Києві в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Управління патрульної поліції в Житомирській області про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення,-

В С Т А Н О В И В:

У лютому 2023 року ОСОБА_1 через свого представника - адвоката Рупс В.О. звернувся до суду з адміністративним позовом доУправління патрульної поліції в Житомирській області про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення.

Свої вимоги мотивує тим, що 20.01.2023 року інспектором 1 батальйону 1 роти Управління патрульної поліції в Житомирській області лейтенантом поліції Мокрицьким Р.В. було винесено постанову про притягнення його до адміністративної відповідальності за ч. 3 ст. 121 КпАП України у вигляді штрафу в розмірі 340,00 грн. за керування транспортним засобом, який не пройшов обов`язкового технічного контролю, чим порушено п. 31.3.б ПДР - експлуатація ТЗ.

Вважає, що оскаржувана постанова є незаконною, винесена з порушенням закону та підлягає скасуванню.

Зазначає, що ПДР він не порушував.

Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 35 Закону України «Про дорожній рух» обов`язковому технічному контролю не підлягають: легкові автомобілі усіх типів, марок і моделей, причепи (напівпричепи) до них (крім таксі та автомобілів, що використовуються для перевезення пасажирів або вантажів з метою отримання прибутку), мотоцикли, мопеди, мотоколяски та інші прирівняні до них транспортні засоби - незалежно від строку експлуатації.

Транспортний засіб марки «Renault Dokker» державний реєстраційний номер НОМЕР_1 є легковим автомобілем, який належить ТОВ «Юпіджі». На підставі договору найму (оренди) від 24.06.2017 року цей автомобіль був переданий ПП «Укрпалетсистем». Зазначений автомобіль є службовим, який не використовується для перевезення пасажирів або вантажу з метою отримання прибутку. Таким чином, автомобіль не підлягає обов`язковому технічному контролю.

Просить суд ухвалити рішення, яким постанову про адміністративне правопорушення серія ГАР № 6132623 від 20.01.2023 року визнати незаконною та скасувати та закрити провадження у справі.

Ухвалою судді Коростенкського міськрайонного суду від 03.02.2023 року справу передано за підсудністю до Святошинського районного суду м. Києва (а.с. 21).

Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями визначено головуючу суддю Горбенко Н.О.

Ухвалою Святошинського районного суду м. Києва від 14.03.2023 року відкрито спрощене позовне провадження у справі без повідомлення (виклику) сторін (а.с. 28).

04.04.2023 року до суду надійшов відзив, в якому представника Управління патрульної поліції в Житомирській області просить відмовити в задоволенні позову. Зазначено, 20.01.2023 року інспектором 1 батальйону 1 роти Управління патрульної поліції в Житомирській області лейтенантом поліції Мокрицьким Р.В. було винесено постанову про притягнення позивача до адміністративної відповідальності за ч. 3 ст. 121 КпАП України у вигляді штрафу в розмірі 340,00 грн. за керування транспортним засобом, який не пройшов обов`язкового технічного контролю. Факт вчинення позивачем правопорушення підтверджується відеозаписом з портативного відеореєстратора інспектора. Разом з тим, відеозаписи за даним фактом відсутні у зв`язку з закінченням строку їх зберігання.

Вказує, що в загальнодержавній базі даних про результати обов`язкового технічного контролю транспортних засобів, яка є складовою частиною Єдиного державного реєстру МВС, відображена інформація, що транспортний засіб «Renault Dokker» державний реєстраційний номер НОМЕР_1 вже отримував протокол перевірки технічного стану ТЗ. Останній протокол було видано 31.10.2019 року та мав серію ВМ № 745538.

Враховуючи, що Постановою КМУ № 137 від 30.01.2012 року «Про затвердження Порядку проведення обов`язкового технічного контролю та обсягів перевірки технічного стану транспортних засобів, технічного опису та зразка протоколу перевірки технічного стану транспортного засобу» встановлена періодичність проходження обов`язкового технічного контролю для легкових автомобілів, що використовуються для перевезення пасажирів або вантажів з метою отримання прибутку, із строком експлуатації більше двох років - кожні два роки, то протокол перевірки технічного стану ТЗ від 31.10.2019 року серії ВМ № 745538 втратив чинність 31.10.2021 року.

Також зазначає, що 20.01.2023 року. уповноважена особа від власника чи належного користувача транспортного засобу «Renault Dokker» державний реєстраційний номер НОМЕР_1 повторно звернулась із заявою про проведення перевірки технічного стану даного транспортного засобу, та результатами розгляду якої було видано протокол перевірки технічного стану ТЗ від 20.01.2023 року серії ВХ № 197286, що свідчить про те, що позивач знав, шо транспортний засіб, яким він керував 20.01.2023 року підлягає обов`язковому технічному контролю, але легковажно розраховував, що негативні наслідки його протиправного діяння не настануть. І вже після винесення оскаржуваної постанови прийняв міри для отримання протоколу технічного огляду, тому обґрунтування позовної заяви суперечать діям позивача.

Тому, доводи адміністративного позову не підтверджуються матеріалами справи, обґрунтовані виключно посиланням на законодавство, яке регулює спірні правовідносини, відповідачем не допущено під час розгляду справи про адміністративне правопорушення та прийняття і складення спірної постанови грубих порушень закону, які були б беззаперечною підставою для її скасування, відповідачем було правомірно винесено оскаржувану постанову про адміністративне правопорушення, доводи адміністративного позову не являються суттєвими для вирішення справи, позивач намагається уникнути адміністративної відповідальності за порушення правил дорожнього руху, а відтак підстави дія задоволення вимог щодо скасування постанови відсутні (а.с. 33-38).

Відповідно до ч. 1 ст. 269 КАС України у справах, визначених ст. ст. 263-277, 280-283, 285-289 цього Кодексу, заявами по суті справи є позовна заява та відзив на позовну заяву (відзив).

Оскільки розгляд справи відбувається в порядку спрощеного провадження без повідомлення учасників справи, особи, які беруть участь у справі не викликались.

Дослідивши матеріали справи, проаналізувавши надані докази, суд приходить до наступного.

За змістом положень ст. 7 КУпАП, ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Відповідно до ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність, а в силу ст. 10 КУпАП адміністративне правопорушення визнається вчиненим умисно, коли особа, яка його вчинила, усвідомлювала протиправний характер своєї дії чи бездіяльності, передбачала її шкідливі наслідки і бажала їх або свідомо допускала настання цих наслідків.

Судом встановлено, що 20.01.2023 року інспектором 1 батальйону 1 роти Управління патрульної поліції в Житомирській області лейтенантом поліції Мокрицьким Р.В. було винесено постанову про притягнення його до адміністративної відповідальності за ч. 3 ст. 121 КпАП України у вигляді штрафу в розмірі 340,00 грн. за керування транспортним засобом, який не пройшов обов`язкового технічного контролю, чим порушено п. 31.3.б ПДР - експлуатація ТЗ, які не пройшли обов`язковий технічний контроль (а.с. 7).

Позивач заперечує свою вину в порушенні ПДР та оскаржив винесену постанову до суду в порядку адміністративного судочинства.

Правомірність та обґрунтованість вказаних постанов є предметом спору, який передано на вирішення суду.

Так, згідно ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадській порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

При накладанні стягнення враховуються характер вчиненого правопорушення, особа порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність.

Доказами в справі про адміністративні правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини.

Порядок притягнення осіб до адміністративної відповідальності встановлений КУпАП.

Відповідно до ст. 283 КУпАП України, розглянувши справу про адміністративне правопорушення, орган (посадова особа) виносить постанову по справі.

Відповідно до ст. 278 КУпАП України орган (посадова особа) при підготовці до розгляду справи про адміністративне правопорушення вирішує такі питання: чи належить до його компетенції розгляд даної справи; чи правильно складено протокол та інші матеріали справи про адміністративне правопорушення; чи сповіщено осіб, які беруть участь у розгляді справи, про час і місце її розгляду; чи витребувано необхідні додаткові матеріали; чи підлягають задоволенню клопотання особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілого, їх законних представників і адвоката.

Згідно ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Правові засади організації та діяльності Національної поліції України, статус поліцейських, а також порядок проходження служби в Національній поліції України визначає Закон України «Про Національну поліцію» від 02.07.2015 року № 580-VIII.

Згідно п. 11 ст. 23 Закону України «Про Національну поліцію» НП регулює дорожній рух та здійснює контроль за дотриманням Правил дорожнього руху його учасниками та за правомірністю експлуатації транспортних засобів на вулично-дорожній мережі.

Відповідно до п. 8 ч. 1 ст. 23 Закону України «Про національну поліцію» у випадках, визначених законом, здійснює провадження у справах про адміністративні правопорушення, приймає рішення про застосування адміністративних стягнень та забезпечує їх виконання.

Положеннями ч. 1 ст. 77 КАС України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її позовні вимоги та заперечення.

За нормою ч. 2 цієї статті, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

У практиці Європейського Суду з прав людини існує тенденція поступової універсалізації понять «обвинувачення за адміністративним проступком» та «обвинувачення ,які мають ознаки злочину», залежно від ступеня їх суспільної небезпеки (рішення у справі «Лутц проти Німеччини», «Отцюрк проти Німеччини», «Девеєр проти Бельгії», «Адольф проти Австрії» та інші), отже, адміністративне обвинувачення має бути доведено державою ,в особі уповноважених на те посадових осіб,а тому особа,яка притягається до адміністративної відповідальності не зобов`язана доводити свою невинуватість.

Відповідно до ст. 251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Частиною 2 ст. 72 КАС України встановлено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатись на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

Відповідно до п.п. «б» п. 31.3 Правил дорожнього руху забороняється експлуатація транспортних засобів згідно із законодавством якщо вони не пройшли обов`язковий технічний контроль (для транспортних засобів, що підлягають такому контролю).

Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 35 Закону України «Про дорожній рух» обов`язковому технічному контролю не підлягають: легкові автомобілі усіх типів, марок і моделей, причепи (напівпричепи) до них (крім таксі та автомобілів, що використовуються для перевезення пасажирів або вантажів з метою отримання прибутку), мотоцикли, мопеди, мотоколяски та інші прирівняні до них транспортні засоби - незалежно від строку експлуатації.

З позову вбачається, що транспортний засіб марки «Renault Dokker» державний реєстраційний номер НОМЕР_1 є легковим автомобілем, який належить ТОВ «Юпіджі». На підставі договору найму (оренди) від 24.06.2017 року цей автомобіль був переданий ПП «Укрпалетсистем». Зазначений автомобіль є службовим, який не використовується для перевезення пасажирів або вантажу з метою отримання прибутку. Докази на підтвердження зворотного в матеріалах справи відсутні.

Відповідно до ч. 3 ст. 121 КУпАП відповідальність за керування водієм транспортним засобом, що підлягає обов`язковому технічному контролю, але своєчасно його не пройшов тягне за собою накладення штрафу в розмірі двадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Відтак, встановлення події правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 121 КУпАП внаслідок порушення водієм п. 31.3.б. ПДР України, в даному випадку необхідно встановити, чи дійсно автомобіль, яким керував позивач підлягає обов`язковому технічному контролю відповідно до вимог ст. 35 Закону України «Про дорожній рух».

Перелік транспортних засобів, що підлягають такому контролю, встановлений Порядком проведення обов`язкового технічного контролю та обсяги перевірки технічного стану транспортних засобів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 30.01.2012 року №1 37.

Відповідно до п. 1 Правил надання послуг пасажирського автомобільного транспорту, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 18.07.1997 року № 176, ці Правила визначають порядок здійснення перевезень пасажирів та їх багажу автобусами, таксі, легковими автомобілями на замовлення, а також обслуговування пасажирів на автостанціях і є обов`язковими для виконання організаторами регулярних перевезень, замовниками транспортних послуг (далі - замовники послуг), автомобільними перевізниками, автомобільними самозайнятими перевізниками, персоналом автомобільного транспорту, автостанціями та пасажирами.

Підпунктом 3 п. 7 цих Правил визначено, що дія цих Правил не поширюється на перевезення, які здійснюються службовими легковими автомобілями.

З огляду на наведене, автомобіль марки «Renault Dokker» державний реєстраційний номер НОМЕР_1 не підлягає обов`язковому технічному контролю.

Згідно зі ст. 72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами, висновками експертів, показаннями свідків.

Відповідно до ч. 1 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених ст. 78 цього Кодексу.

Частиною 2 цієї статті визначено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

На підставі зазначеного, суд вважає, що за результатами розгляду справи об`єктивно, повно та всебічно досліджені обставини, які мають суттєве значення для вирішення справи, порушення п.п. 31.3.б ПДР України, ч. 3 ст. 121 КУпАП, яке інкримінується позивача об`єктивно доказами не підтверджено, тому оскаржувана постанова є незаконною та підлягає скасуванню.

Відповідач свої обов`язки визначені ч. 2 ст. 72 КАС України не виконав, жодними доказами факт вчинення позивачем адміністративного правопорушення не довели.

Згідно ст. 35 Закону України «Про національну поліцію», поліцейський має право зупинити транспортний засіб, якщо водій порушив Правила дорожнього руху.

Таке положення ПДР України забезпечує можливість виконання працівниками поліції покладених на них обов`язків регулювання дорожнього руху, здійснювати контроль за дотриманням Правил дорожнього руху його учасниками та за правомірністю експлуатації транспортних засобів на вулично-дорожній мережі (п. 11 ч. 1 ст. 23 Закону України «Про Національну поліцію»).

Відповідно до ст. 249, 276 КУпАП інспектор патрульної поліції має право здійснювати розгляд адміністративної справи на місці вчинення адміністративного правопорушення, де він несе службу в той час.

Водночас, фактичні обставини адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 121 КУпАП, викладені у постанові відносно ОСОБА_1 при розгляді справи в суді не знайшли свого підтвердження достатніми, допустимими та належними доказами, що відповідало б стандартам доказування «поза розумним сумнівом», який знайшов своє втілення у практиці Європейського Суду з прав людини, зокрема, у справі «Коробов проти України».

Письмові пояснення представника відповідача ґрунтується лише на тексті відзиву на позовну заяву, де в обґрунтування своїх заперечень зазначено про те, що факт вчинення позивачем правопорушення підтверджується відеозаписом з портативного відеореєстратора інспектора. Разом з тим, відеозаписи за даним фактом відсутні у зв`язку з закінченням строку їх зберігання.

Посилання відповідача на те, що в загальнодержавній базі даних про результати обов`язкового технічного контролю транспортних засобів, яка є складовою частиною Єдиного державного реєстру МВС, відображена інформація, що транспортний засіб «Renault Dokker» державний реєстраційний номер НОМЕР_1 вже отримував протокол перевірки технічного стану ТЗ, останній протокол було видано 31.10.2019 року серії ВМ № 745538 та втратив чинність 31.10.2021 року, а 20.01.2023 року уповноважена особа від власника чи належного користувача транспортного засобу «Renault Dokker» державний реєстраційний номер НОМЕР_1 повторно звернулась із заявою про проведення перевірки технічного стану даного транспортного засобу, та результатами розгляду якої було видано протокол перевірки технічного стану ТЗ від 20.01.2023 року серії ВХ № 197286, що свідчить про те, що позивач знав, що транспортний засіб, яким він керував 20.01.2023 року підлягає обов`язковому технічному контролю, але легковажно розраховував, що негативні наслідки його протиправного діяння не настануть, і вже після винесення оскаржуваної постанови прийняв міри для отримання протоколу технічного огляду, тому обґрунтування позовної заяви суперечать діям позивача, не заслуговують на увагу суду та не приймаються до уваги, з огляду на те, що наданий відповідачем скріншот відомостей з загальнодержавної бази даних про результати обов`язкового технічного контролю транспортних засобів, яка є складовою частиною Єдиного державного реєстру МВС, датована 29.03.2023 року, з неї вбачається, що станом на 20.01.2023 року ТЗ пройшов обов`язковий технічний контроль, і вказана інформація не була врахована при ухваленні оскаржуваної постанови. Окрім того, відповідачем не доведено того, що позивачем, який є працівником ПП «Укрпалетсистем», використовувався автомобіль «Renault Dokker» державний реєстраційний номер НОМЕР_1 з метою отримання прибутку.

В той же час відповідач не вказує особу, яка зверталась з питання проходження обов`язкового технічного контролю щодо ТЗ «Renault Dokker» державний реєстраційний номер НОМЕР_1 , хоча вказане цілком можливо з боку ТОВ «Юпіджі» - власника автомобіля «Renault Dokker» державний реєстраційний номер НОМЕР_1 , яким на підставі договору найму (оренди) від 24.06.2017 року ТЗ був переданий ПП «Укрпалетсистем» в тимчасове платне користування, що є отриманням прибутку від використання ТЗ.

Суд, на підставі ст. 2 КАС України перевірив чи діяв відповідач на підставі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень, на підставі та у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України з використанням цих повноважень з метою, з якою вони надані, обґрунтовано, неупереджено, добросовісно, розсудливо з дотриманням принципу рівності перед законом, протягом розумного строку.

Судом встановлено, що вищенаведені вимоги закону поліцейським, який безпосередньо складав оскаржувану постанову, не були дотримані, інспектор діяв хоча і у межах наданих йому повноважень, з прийняттям рішення про накладення на позивача адміністративного стягнення передбаченого законом виду та розміру, проте, не встановив всіх обставин, що мають значення для прийняття рішення, не підтвердив доказами порушення позивачем п. 31.3.б ПДР України.

Відтак, судом встановлено, що інших доказів, свідчень або відомостей, необхідних для вирішення справи та підтвердження наявності обставин адміністративного порушення, відповідачами зібрано не було, постанова про накладення адміністративного стягнення таких доказів не містить.

Суд, наголошує, що ч. ч. 1-3 ст. 77 КАС України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених ст. 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин. Докази суду надають учасники справи.

Оскаржувана постанова є предметом спору між сторонами та не може розглядатися як доказ - за відсутності інших доказів на підтвердження обставин, вказаних в ній.

Таким чином, суд дійшов висновку про те, що відповідачем в порушення вимог ст.77 КАС України не доведено правомірності оскаржуваної постанови, адже не надано належних та допустимих доказів на підтвердження вчинення позивачем адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 121 КУпАП.

Судом встановлено, що фактичні обставини справи, викладені у оскаржуваній постанові, не знайшли свого підтвердження.

Відтак, оскаржувана постанова підлягає скасуванню, а провадження у справі про адміністративне правопорушення, передбачене ч. 3 ст. 121 КУпАП, - закриттю з підстав, встановлених п. 1 ч. 1 ст.247 КУпАП, - за відсутності події і складу адміністративного правопорушення.

Позивач при зверненні до суду сплатив судовий збір у розмірі 1 073,00 грн.

Відповідно до ч. 1 ст. 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Згідно з ч. 2 ст. 222 КпАП України від імені органів Національної поліції розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право працівники органів і підрозділів Національної поліції, які мають спеціальні звання, відповідно до покладених на них повноважень.

З урахуванням задоволення позову та відповідно до ст. 139 КАС України, стягненню за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень на користь позивача підлягає судовий збір в розмірі 1 073,00 грн.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 2, 72, 73, 74, 77, 78, 242-247, 250, 255, 295 КАС України, суд, -

У Х В А Л И В:

Адміністративний позов ОСОБА_1 до Управління патрульної поліції в Житомирській області про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення, - задовольнити.

Скасувати постанову серії ГАР № 6132623 від 20.01.2023 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 3 ст. 121 КУпАП.

Провадження у справі про притягнення до адміністративно відповідальності ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 3 ст. 121 КУпАП - закрити.

Стягнути з Управління патрульної поліції в Житомирській області за рахунок бюджетних асигнувань на користь ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 1 073,00 грн. (одна тисяча сімдесят три гривні 00 копійок).

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом десяти днів з дня його проголошення до Шостого апеляційного адміністративного суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Відомості про учасників справи:

Позивач - ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 , адреса: АДРЕСА_1 .

Відповідач - Управління патрульної поліції в Житомирській області, адреса: вул. Покровського, буд. 96, м. Житомир, 10031.

Суддя Н.О. Горбенко