Справа № 488/2475/21
Суддя: Селіщева Л. І.
Дата ухвалення: 2023-09-20 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КОРАБЕЛЬНИЙ РАЙОННИЙ СУД М.МИКОЛАЄВА
Справа № 488/2475/21
Провадження № 2-а/488/5/23 р.
РІШЕННЯ

Іменем України

20.09.2023 року м. Миколаїв

Корабельний районний суд м. Миколаєва у складі:

головуючого - судді Селіщевої Л.І.,

за участю секретаря судового засідання - Панасюк Н.С.,

розглянувши у спрощеному позовному провадженні адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_2 про оскарження постанови про адміністративне правопорушення,-

в с т а н о в и в :

Позивач - ОСОБА_1 звернулася до суду із даним адміністративним позовом, в обґрунтування якого вказала, що вона зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 , однак після окупації міста незаконними збройними формуваннями у 2014 році, вона була змушена разом із сім`єю виїхати з Донецька на підконтрольну Україні територію, та оселитися у м. Миколаєві, де вона зареєструвалась як внутрішньо переміщена особа.

15.01.2020 р. з метою відвідання родичів, позивач через КПВВ «Новотроїцьке» приїхала у м. Донецьк, але виїхати з окупованого Донецька через КПВВ на підконтрольну Україні територію вона не змогла через перешкоди з боку окупаційної влади. У зв`язку з досягненням 45-річного віку, позивачці необхідно було вклеїти фото у паспорт громадянина України, а це можливо було зробити виключно на території, підконтрольній Україні. Невиконання цього зробило б недійсним паспорт позивачки.

Через це позивачка була змушена виїхати з Донецька на територію росії, так як іншої можливості виїхати з окупованої території не було. З цією метою 08.07.2021 р. позивачка прибула на прикордонний пункт пропуску «ІНФОРМАЦІЯ_1», але при проходженні прикордонного контролю українські прикордонники звинуватили позивачку у порушенні порядку в`їзду та виїзду з окупованої території, та винесли відносно неї постанову № 015408/21 від 08.07.2021 р. про притягнення її до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 204? КУпАП, та накладення на неї адміністративного стягнення у вигляді штрафу у розмірі 1 700 грн.

Вказану постанову позивач вважає безпідставною і такою, що була винесена з порушенням діючого законодавства через те, що вона не вчиняла адміністративного правопорушення і її дії були викликані виключно крайньою необхідністю, оскільки іншої можливості потрапити на підконтрольну Україні територію, вона не мала.

Посилаючись на таке, позивач просила:

-скасувати постанову про адміністративне правопорушення № 015408/21 від 08.07.2021 р., винесену начальником ІНФОРМАЦІЯ_3 (в/ч НОМЕР_1 ) старшим лейтенантом ОСОБА_3 про накладення адміністративного стягнення;

-стягнути на її користь за рахунок бюджетних асигнувань відповідача понесені по справі судові витрати.

Ухвалою судді від 14.07.2021 р. було відкрито провадження у справі та призначено її розгляд у спрощеному позовному провадженні з повідомленням (викликом) сторін.

Позивач у судове засідання не з`явилася, подала заяву про слухання справи у її відсутність, позовні вимоги підтримала та просила їх задовольнити.

Представник відповідача у судове засідання не з`явився, про час та місце судового засідання був повідомлений належним чином. Причини неявки суду невідомі, відзиву від нього не надходило.

Дослідивши надані сторонами письмові докази по справі, суд прийшов до висновку, що позов не підлягає задоволенню виходячи із наступного.

Відповідно до ч. 2 ст. 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноважень з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням всіх обставин, що мають значення для прийняття рішення безсторонньо; добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом тощо.

Стаття 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод гарантує особі право на справедливий суд, яке включає в себе право на доступ до правосуддя.

У статті 1 Конституції України, Україна проголошується правовою державою.

Як будь-яка правова держава, Україна гарантує захист прав і законних інтересів людини та громадянина в суді шляхом здійснення правосуддя. Зобов`язання держави забезпечувати право кожної людини на доступ до ефективних і справедливих послуг у сфері юстиції та правосуддя закріплено як основоположні принципи в Конституції України, національному законодавстві та її міжнародних зобов`язаннях, у тому числі міжнародних договорах, стороною яких є Україна.

Відповідно до ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Статтею 62 Конституції України визначено, що обвинувачення не може ґрунтуватися на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачяться на її користь.

У відповідності до ч. ч. 1, 2 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, коли маються підстави для звільнення від доказування. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Із матеріалів справи вбачається, що постановою № 015408/21 від 08.07.2021 р., винесеною начальником ІНФОРМАЦІЯ_3 (в/ч НОМЕР_1 ) старшим лейтенантом ОСОБА_3 , позивачка по даній справі - ОСОБА_1 була притягнута до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 204? КУпАП, за якою на неї було накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі - 1 700 грн.

Дана постанова мотивована тим, що 08.07.2021 р. о 09 год. 20 хв. в пункті пропуску «ІНФОРМАЦІЯ_1» під час здійснення прикордонного контролю виявлено, що громадянка України ОСОБА_1 15.01.2020 р. виїхала з контрольованої території України до тимчасово окупованої території України через КПВВ «Новотроїцьке», а 08.07.2021 р. о 09 год. 20 хв. в`їхала на територію України з рф через пункт пропуску «ІНФОРМАЦІЯ_1». Своїми діями ОСОБА_1 порушила вимоги п. 3 Порядку, затв. Постановою КМУ від 17.07.2019 р. № 815, відповідно якої в`їзд/виїзд осіб на тимчасово окуповані території та з таких територій здійснюється виключно через визначені КПВВ, чим вчинила адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 204? КУпАП. У постанові також вказано, що порушник - ОСОБА_1 вчинене правопорушення не оспорює, провину визнає. За вказане правопорушення на позивачку було накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 1 700,00 грн.

Частиною 1 ст. 204? КУпАП визначено, що порушення порядку в`їзду на тимчасово окуповану територію України та виїзду з неї - тягне за собою накладення штрафу від ста до трьохсот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Відповідно до ст. 12 Закону України «Про особливості державної політики із забезпечення державного суверенітету України на тимчасово окупованих територіях у Донецькій та Луганській областях» № 2268-УІІІ від 18.01.2018 року, який був чинним на час винесення спірної постанови, - в`їзд осіб, переміщення товарів на тимчасово окуповані території у Донецькій та Луганській областях і виїзд осіб, переміщення товарів з таких територій здійснюються через контрольні пункти в`їзду-виїзду.

Командувач об`єднаних сил у разі реальної загрози життю та здоров`ю осіб, які перетинають лінію розмежування, має право обмежити в`їзд цих осіб на тимчасово окуповані території Донецької та Луганської областей на період існування цієї загрози.

Порядок в`їзду осіб, переміщення товарів на тимчасово окуповані території у Донецькій та Луганській областях і виїзду осіб, переміщення товарів із таких територій визначаються Кабінетом Міністрів України.

Перебування в районі здійснення заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації у Донецькій та Луганській областях осіб, не залучених до проведення таких заходів, може тимчасово бути обмежено на період проведення таких заходів Командувачем об`єднаних сил.

Законні вимоги посадових осіб, залучених до здійснення заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації у Донецькій та Луганській областях, є обов`язковими для громадян і посадових осіб.

З метою забезпечення життєво важливих інтересів суспільства і держави під час відсічі збройної агресії у зонах безпеки, прилеглих до району бойових дій, військовослужбовці, працівники правоохоронних органів та особи, визначені статтею 8 цього Закону, залучені до здійснення заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації у Донецькій та Луганській областях, відповідно до Конституції та законодавства України мають право:

1) застосовувати у разі крайньої необхідності зброю і спеціальні засоби до осіб, які вчинили або вчиняють правопорушення чи інші дії, що перешкоджають виконанню законних вимог осіб, залучених до виконання заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації у Донецькій та Луганській областях, або дії, пов`язані з несанкціонованою спробою проникнення в район здійснення зазначених заходів;

2) затримувати і доставляти осіб, зазначених у пункті 1 цієї частини, до органів Національної поліції України;

3) перевіряти у громадян і посадових осіб документи, що посвідчують особу, а в разі відсутності документів - затримувати їх для встановлення особи;

4) здійснювати особистий огляд громадян, огляд речей, що при них знаходяться, транспортних засобів та речей, які ними перевозяться;

5) тимчасово обмежувати або забороняти рух транспортних засобів і пішоходів на вулицях та дорогах, не допускати транспортні засоби, громадян на окремі ділянки місцевості та об`єкти, виводити громадян з окремих ділянок місцевості та об`єктів, відбуксировувати транспортні засоби;

6) входити (проникати) в житлові та інші приміщення, на земельні ділянки, що належать громадянам, на територію та в приміщення підприємств, установ і організацій, перевіряти транспортні засоби для виконання заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації у Донецькій та Луганській областях;

7) використовувати із службовою метою засоби зв`язку і транспортні засоби, у тому числі спеціальні, що належать громадянам (за їхньою згодою), підприємствам, установам та організаціям, крім транспортних засобів дипломатичних, консульських та інших представництв іноземних держав та міжнародних організацій.

Виходячи зі змісту ч. 1 ст. 204? КУпАП, адміністративна відповідальність настає за порушення порядку в`їзду на тимчасово окуповану територію України та виїзду з неї.

Вказана норма є бланкетною та відсилає до відповідного нормативного акту, який регулює процедуру в`їзду/виїзду осіб і транспортних засобів, за допомогою яких вони переміщуються, і переміщення товарів на тимчасово окуповані території у Донецькій та Луганській областях.

Постановою КМУ № 815 від 17.07.2019 р. був затверджений Порядок в`їзду осіб, переміщення товарів на тимчасово окуповані території у Донецькій та Луганській областях і виїзду осіб, переміщення товарів з таких територій, який набрав чинності 28.11.2019 р. (далі - Порядок).

Згідно п. 3 Порядку, - в`їзд/виїзд осіб, у тому числі транспортних засобів, за допомогою яких вони переміщуються, а також переміщення товарів на тимчасово окуповані території та з таких територій здійснюється виключно через визначені контрольні пункти в`їзду-виїзду відповідно до вимог цього Порядку.

Режимні зони контрольних пунктів в`їзду-виїзду функціонують без вихідних, цілодобово. Пропуск осіб, транспортних засобів та товарів через режимні зони контрольних пунктів в`їзду-виїзду здійснюється відповідно до режиму їх функціонування, встановленого Командувачем об`єднаних сил.

Контрольні пункти в`їзду-виїзду не призначені для перетинання державного кордону.

Рух автомобільного транспорту в межах контрольованої території від контрольних пунктів в`їзду-виїзду до лінії розмежування та у зворотному напрямку здійснюється лише дорожніми коридорами (автомобільними).

Поза визначеними контрольними пунктами в`їзду-виїзду переміщення через лінію розмежування осіб, транспортних засобів та товарів заборонено. Об`їзні шляхи навколо дорожніх коридорів (автомобільних та на залізничному транспорті) за рішенням Командувача об`єднаних сил ліквідуються (перекриваються).

За рішенням Командувача об`єднаних сил у районі здійснення заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації у Донецькій та Луганській областях у випадках, передбачених законодавством, можуть встановлюватися додаткові обмеження та/або заборони переміщення осіб, не залучених до проведення таких заходів, транспортних засобів та товарів.

Виконання законних вимог уповноважених службових осіб військових формувань, правоохоронних та інших державних органів, яких залучено до здійснення заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації у Донецькій та Луганській областях та які здійснюють контроль в`їзду/виїзду, є обов`язковим для всіх осіб, які в`їжджають на тимчасово окуповані території та виїжджають з таких територій.

Разом із цим, Законом України "Про внесення зміни до розділу II "Прикінцеві положення" Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України, спрямованих на запобігання виникненню і поширенню корона вірусної хвороби (COVID-19)» щодо тимчасових підстав незастосування адміністративних стягнень та заходів впливу за порушення порядку в`їзду на тимчасово окуповану територію України або виїзду з неї" від 29 червня 2021 року № 1583-IX, доповнено Розділ II "Прикінцеві положення" Закону України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України, спрямованих на запобігання виникненню і поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19)" пунктом 4-1 такого змісту:

"4-1. Установити, що до громадян України, які проживають на тимчасово окупованих територіях України, на період дії карантину або на час блокування діяльності контрольних пунктів в`їзду-виїзду не застосовуються адміністративні стягнення та заходи впливу за адміністративні правопорушення, пов`язані з порушенням порядку в`їзду на тимчасово окуповану територію України або виїзду з неї, якщо такі порушення настали з підстав гуманітарного характеру, визначених Кабінетом Міністрів України".

За положенням п. 22-2 Порядку № 815, у разі тимчасового припинення роботи режимної зони контрольних пунктів в`їзду-виїзду пропуск осіб, транспортних засобів здійснюється невідкладно за наявності таких підстав гуманітарного характеру:

1) з метою возз`єднання сім`ї, зокрема у разі спільної подорожі членів сім`ї за наявності підстав для перетину лінії розмежування хоча б у одного члена сім`ї - інші члени сім`ї також допускаються до перетину лінії розмежування. Перетин дозволяється батькам (одному з батьків), якщо діти перебувають на іншій стороні лінії розмежування;

2) у разі тяжкої хвороби, смерті близьких родичів;

3) у разі необхідності забезпечення лікарськими засобами та виробами медичного призначення або проходження лікування за наявності тяжких та/або хронічних хвороб (зокрема інсулінозалежного діабету, онкологічних захворювань, потреби в антиретровірусній, протитуберкульозній терапії);

4) у разі виїзду з тимчасово окупованих територій особи, яка має документи, що підтверджують право на постійне чи тимчасове проживання в іншій державі;

5) у разі перетину лінії розмежування дитиною у супроводі одного з батьків (усиновлювачів), опікунів, піклувальників або інших законних представників чи в супроводі інших осіб, уповноважених одним із батьків (усиновлювачів), опікунів, піклувальників або інших законних представників, з метою оформлення дитині документів, що посвідчують особу та підтверджують громадянство України;

6) у разі перетину лінії розмежування особами з метою відвідування закладу освіти для навчання, проходження професійно-практичної підготовки, державної підсумкової атестації (зокрема у формі зовнішнього незалежного оцінювання), кваліфікаційної атестації здобувачів професійної (професійно-технічної) освіти, вступних випробувань, що проводяться з використанням організаційно-технологічних процесів, здійснення зовнішнього незалежного оцінювання, проведення підготовчих заходів до практичної підготовки на виробництві, лабораторних робіт та тренажерних занять, атестації здобувачів вищої освіти та відповідних підготовчих заходів, отримання документів про освіту, участі в освітньому процесі, пов`язаному з освітою дорослих, за умови надання підтвердних документів;

7) у разі повернення особи до місця свого проживання. Пропуск осіб здійснюється один раз протягом періоду дії рішення про тимчасове припинення роботи режимної зони контрольного пункту в`їзду-виїзду;

8) з метою прийняття спадщини;

9) наявність інших випадків, коли є підстава вважати, що ситуація потребує невідкладного перетину особою лінії розмежування у будь-якому напрямку з гуманітарних міркувань або з метою запобігання виникненню загрози життю та здоров`ю особи та/або порушенню її прав (зокрема у разі політичного переслідування особи на тимчасово окупованих територіях).

Адміністрація Держприкордонслужби інформує щодня Мінреінтеграції про кількість осіб, транспортних засобів, які перетнули контрольні пункти в`їзду-виїзду за наявності підстав гуманітарного характеру, за встановленою Мінреінтеграції формою.

Наявність підстав гуманітарного характеру за можливості повинна бути документально підтверджена.

Зі змісту викладеної норми вбачається, що якщо порушення порядку в`їзду на тимчасово окуповану територію України або виїзду з неї, настали з підстав гуманітарного характеру, визначених Кабінетом Міністрів України, до громадян України не застосовуються адміністративні стягнення та заходи впливу за адміністративні правопорушення. При цьому, перелік підстав гуманітарного характеру не є вичерпним та пов`язаний з необхідністю невідкладного перетину особою лінії розмежування у будь-якому напрямку. При цьому, документальне підтвердження наявності підстав гуманітарного характеру не є обов`язковим.

Суд вважає необхідним зазначити, що особа, яка вчинила адміністративне правопорушення, може бути притягнута до адміністративної відповідальності лише за наявності складу адміністративного правопорушення.

Частиною 2 ст. 33 КУпАП передбачено, що при накладенні стягнення враховуються характер вчиненого правопорушення, особа порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, крім випадків накладення стягнення за правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, у тому числі зафіксованому в автоматичному режимі.

Так, відповідно до статті 9 КУпАП, адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Статтею 7 КУпАП визначено, що ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше, як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом. Додержання вимог закону при застосуванні заходів впливу за адміністративні правопорушення забезпечується систематичним контролем з боку вищестоящих органів і посадових осіб, правом оскарження, іншими встановленими законом способами.

Статтею 245 КУпАП встановлено, що завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Стаття 280 КУпАП закріплює обов`язок посадової особи при розгляді справи про адміністративне правопорушення з`ясувати чи було вчинено адміністративне правопорушення та чи винна дана особа в його вчиненні.

Згідно з п.1 ч. 1 ст. 247 КУпАП обов`язковою умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність події адміністративного правопорушення. Наявність події правопорушення доводиться шляхом надання доказів.

Відповідно до статті 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото - і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Згідно частини 1 ст. 72 КАС України, доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Зі змісту мотивувальної частини оспорюваної позивачкою постанови вбачається, що висновок про вчинення нею адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 204? КУпАП посадовою особою відповідача зроблено, на підставі пояснень позивачки про визнання своєї провини. Іншого матеріали справи не містять, і відповідачем до суду належних доказів вини позивачки у вчинення адміністративного правопорушення, не було надано.

Таким чином, суд робить висновок, що в основу винесеної постанови було покладено саме визнання позивачкою провини у вчиненні правопорушення, а не належні та допустимі докази, що підтверджують наявність у її діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 204? КУпАП.

При цьому, на думку суду, сам по собі факт визнання особою вини у адміністративному правопорушенні не може бути достатнім доказом правомірності рішення суб`єкта владних повноважень про накладення на таку особу стягнення за відсутності інших належних доказів, і ніяк не звільняє посадову особу суб`єкта владних повноважень доводити правомірність прийнятого нею рішення.

Аналогічна правова позиція була викладена Верховним Судом у постанові від 8 липня 2020 року у справі № 177/525/17.

Крім цього, у позовній заяві позивач вказала, що її дії були викликані крайньою необхідністю та об`єктивною неможливістю виїхати з тимчасово окупованої території іншим шляхом, аніж через територію російської федерації. Це пояснювалось тим, що представники окупаційної влади не давали можливості в`їхати на територію, підконтрольну Україні, через КПВВ, тому вона змушена була в`їхати через територію російської федерації. На окупованій території у позивачки залишились близькі родичі, яких вона хотіла провідати, та майно.

Зазначене може свідчити про порушення з підстав гуманітарного характеру, що не досліджувалось відповідачем та не було ним враховано під час розгляду справи про адміністративне правопорушення.

Суд також враховує, що загальновідомим є факт блокування незаконними збройними формуваннями виїзду громадян України з тимчасово окупованих територій Сходу України через КПВВ з березня 2020 року, що також мало б враховуватись посадовою особою відповідача при розгляді справи про адміністративне правопорушення.

Стаття 18 КУпАП визначає, що не є адміністративним правопорушенням дія, яка хоч і передбачена цим Кодексом або іншими законами, що встановлюють відповідальність за адміністративні правопорушення, але вчинена в стані крайньої необхідності, тобто для усунення небезпеки, яка загрожує державному або громадському порядку, власності, правам і свободам громадян, установленому порядку управління, якщо ця небезпека за даних обставин не могла бути усунута іншими засобами і якщо заподіяна шкода є менш значною, ніж відвернена шкода.

Аналізуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що відповідачем не доведено належними та допустимими доказами правомірність винесеної відносно позивачки постанови, а також наявності у її діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 204? КУпАП.

Відповідно до ч. 3 ст. 286 КАС України за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право:

-- залишити рішення суб`єкта владних повноважень без змін, а позовну заяву без задоволення;

-- скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і надіслати справу на новий розгляд до компетентного органу (посадової особи);

-- скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення;

-- змінити захід стягнення в межах, передбачених нормативним актом про відповідальність за адміністративне правопорушення, з тим, однак, щоб стягнення не було посилено.

З урахуванням вищевикладеного, суд знаходить адміністративний позов обґрунтованим і таким, що підлягає задоволенню у повному обсязі.

На підставі ч. 1 ст. 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Керуючись ст. ст. 5-6; 8-9, 11, 241 - 245, 250, 293, 295 КАС України, -

В и р і ш и в :

Адміністративний позов задовольнити.

Постанову № 015408/21 від 08.07.2021 р., винесену начальником ІНФОРМАЦІЯ_3 (в/ч НОМЕР_1 ) старшим лейтенантом ОСОБА_3 про притягнення ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 204? КУпАП - скасувати, справу про адміністративне правопорушення - закрити.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань ІНФОРМАЦІЯ_2 на користь ОСОБА_1 судовий збір у розмірі - 454 грн. 00 коп.

Рішення може бути оскаржено протягом 10 днів з дня його проголошення до П`ятого апеляційного адміністративного суду. Якщо у судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Суддя Л.І. Селіщева