Справа № 280/2278/21
Суддя: Білак С.В.
Дата ухвалення: 2023-08-22 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

22 серпня 2023 року м. Дніпросправа № 280/2278/21

Третій апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: головуючого - судді Білак С.В. (доповідач), суддів: Юрко І.В., Чабаненко С.В., секретаря судового засідання Боровська М.С., за участю представника позивача Шкабуро О.В., представника відповідача Стародумової А.С., розглянувши в у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції апеляційну скаргу Головного управління ДПС у Запорізькій області на рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 13.03.2023 року в адміністративній справі №280/2278/21 за позовом Приватного акціонерного товариства «Електротехнологія» до Головного управління ДПС у Запорізькій області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення - рішення,-

ВСТАНОВИВ:

Приватне акціонерне товариство «Електротехнологія» (далі - позивач, ПАТ «Електротехнологія») звернулось до Запорізького окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Головного управління ДПС у Запорізькій області (далі відповідач, ГУ ДПС), в якому просило: визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення - рішення від 11.11.2020р. № з податку на додану вартість у сумі 167 644,10 грн. винесене Головним управлінням ДПС у Запорізькій області.

Рішенням Запорізького окружного адміністративного суду від 13.03.2023 року задоволено позовні вимоги, а саме суд: визнав протиправним та скасував податкове повідомлення - рішення від 11.11.2020р. № з податку на додану вартість у сумі 167 644,10 грн. винесене Головним управлінням ДПС у Запорізькій області.

Відповідач, не погодившись з таким рішенням, звернувся до суду з апеляційною скаргою, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просить рішення суду скасувати, та прийняти нове, яким відмовити в задоволені позову повністю.

В обґрунтування апеляційної скарги зазначено, що позивачем порушено терміни сплати узгодженого податкового зобов`язання з податку на додану вартість, а саме встановлено порушення п.50.1 ст.50, п. 57.1, .п.57.3 ст.57, п.203.2 ст.203 ПК України.

При проведенні перевірки виявлено, що платником не сплачувалися узгоджені грошові зобов`язання. Отже, в ході перевірки встановлено, що кошти, які сплачував платник, зараховувались в рахунок погашення боргу з цього податку згідно з черговістю його виникнення, що призвело до виникнення зазначених штрафних санкцій.

Згідно до ІКПП ПрАТ «ЕЛЕКТРОТЕХНОЛОГІЯ» починаючи із 2014 року, платником податків було несвоєчасно сплачено суми податкового заповзання, які платником податків було самостійно задекларовано та винесені податкові повідомлення-рішення по яким відсутні оскарження.

Відповідно до ухвали Дніпропетровського апеляційного суду від 26.06.2018 року по справі №808/2696/17 винесено рішення про скасування позову щодо стягнення податкового боргу.

Зазначена ухвала не скасовує самостійно задекларовані платником податків суми у податкових деклараціях з ПДВ, уточнюючих розрахунків з ПДВ та податкових повідомлень-рішень.

Відповідно до таблиці 1 (додаток) зазначено, що платником податків станом на 30.06.2017 року було не сплачено узгоджені податкові зобов`язання по деклараціям, які було подані самостійно платником податків та виник податковий борг, а саме по деклараціям: за грудень 2016 року № від 19.01.2017р. в сумі 122373,64 грн.; за грудень 2016 року № від 17.02.2017р. в сумі 2287 грн.; за січень 2017 року № від 17.02.2017р. в сумі 35130 грн.; за березень 2017 року № від 19.04.2017р. в сумі 101007грн.; за квітень 2017 року № від 18.05.2017р. в сумі 94025 грн.; за травень 2017 року № від 19.06.2017р. в сумі 59222 грн.

Сума несплаченого узгодженого податкового зобов`язання (податковий борг) станом на 30.06.2017 року по деклараціям складала 414044,64 грн.

До 30.06.2017 року за рахунок несвоєчасної сплати у ІКПП платника була нарахована пеня відповідно до статті 129 Податкового кодексу України та яка станом на 30.06.2017 року не була сплачена в сумі 4217,43 грн.

Отже загальний податковий борг станом на 30.06.2017 року по узгодженим податковим зобов`язанням, які було самостійно задекларовані складає 418 262,07грн.

Від позивача надійшов відзив на скаргу в якому просив залишити її без задоволення , а рішення суду без змін.

В обґрунтування відзиву зазначає, що скаржник вказує, що внаслідок існування податкового боргу з ПДВ кошти які сплачував платник податків зараховувались в рахунок погашення боргу згідно з черговістю виникнення, що призвело до виникнення штрафних санкцій. Тому - внаслідок існування боргу, При проведенні камеральної перевірки було встановлено несвоєчасну сплату податкових зобов`язань, оскільки кошти направлені платником на його погашення були спрямовані податковим органом на погашення податкового боргу.

В обґрунтування виникнення податкового боргу податковим органом зазначено, що станом на 30.06.2017 р. за позивачем обліковувався податковий борг з податку на додану вартість у сумі 418262,07 грн., який виник на підставі податкових декларацій.

Проте всі податкові зобов`язання зазначені відповідачем, були повністю та своєчасно сплачені платником податків, що крім іншого неодноразово підтверджено судовими рішеннями.

Скаржник послався на несплату позивачем крім вищезазначених податкових зобов`язань, також на наступні: податкова декларація з податку на додану вартість № від 19.01.2017р. (термін сплати 30.01.2017р.) в сумі 122 373,64 грн.; уточнюючий розрахунок податкових зобов`язань з податку на додану вартість у зв`язку з виправленням самостійно виявлених помилок № від 01.12.2016р. в сумі 2220,00 грн.; уточнюючий розрахунок податкових зобов`язань з податку на додану вартість у зв`язку з виправленням самостійно виявлених помилок № від 17.02.2017 в сумі 67,00 грн.

Проте зазначена декларація, а також уточнюючі розрахунки були погашені позивачем своєчасно та в повному обсязі, що підтверджується відомостями з електронного кабінету платника податків та інтегрованої картки платника податків.

Відповідно до частини 1 статті 311 Кодексу адміністративного судочинства України, суд апеляційної інстанції розглянув справу в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.

Суд, заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, здійснюючи апеляційний перегляд у межах доводів та вимог апеляційної скарги, відповідно до частини 1 статті 308 Кодексу адміністративного судочинства України, встановив наступне.

02 жовтня 2020 року ГУ ДПС у Запорізькій області складено акт № 0070/08-01-04-13/05402335 камеральної перевірки даних сплати узгодженої суми податкового зобов`язання з податку на додану вартість ПАТ Електротехнологія. За результатами перевірки встановлено, що платник порушує терміни сплати узгодженого зобов`язання з податку на додану вартість, визначені п.203.2 ст.203, п.57.1, п.57.3 ст.57 Податкового кодексу України. При проведенні перевірки виявлено, що платником не сплачувались грошові зобов`язання, визначені платником у самостійно поданих податкових деклараціях з податку на додану вартість: від 17.01.2020р. №, від 19.02.2020р. № , від 18.03.2020р. №, від 17.04.2020р. №, від 19.05.2020р. № 110158381, від 19.06.2020р. №, а також встановлена несвоєчасна сплата по податковому повідомленні-рішенні (форма-Н) від 16.03.2020р. № . Кошти, які сплачував платник на бюджетні рахунки з податку на додану вартість зараховувались в рахунок погашення боргу з цього податку згідно з черговістю його виникнення, що призвело до зазначених штрафних санкцій. Відповідальність за порушення правил сплати (перерахування) узгодженої суми податкового зобов`язання передбачена п. 126.1 ст. 126 Податкового кодексу України. Акт перевірки отримано позивачем 13.10.2020р.

26 жовтня 2020 року позивач надав на адресу ГУ ДПС у Запорізькій області заперечення на акт перевірки, в якому просив не приймати податкове повідомлення рішення, з посиланням на те, що органом ДПС безпідставно обліковується податковий борг минулих періодів, а тому протиправним є зарахування грошових коштів, що надходять в рахунок погашення поточних зобов`язань, на погашення неіснуючого податкового боргу.

09 листопада 2020 року відповідачем складено відповідь на заперечення до акту перевірки, яким висновки акту перевірки залишено без змін.

11 листопада 2020 року, за затримку строку сплати грошового зобов`язання в сумі 838 220,50 грн., з підстав встановлення порушення ст. 50, п. 57.1, 57.3 ст. 57, п. 203.2 ст. 203 Податкового кодексу України та на підставі ст. 126 Податкового кодексу України, ГУ ДПС у Запорізькій області винесене ПАТ Електротехнологія податкове повідомлення рішення № в сумі 167 644,10 грн. за платежем податок на додану вартість.

02 грудня 2020 року позивач звернувся до Державної податкової служби України із скаргою, в якій просив скасувати податкове повідомлення рішення № від 11.11.2020р.

23 лютого 2021 року ДПС України рішенням про результати розгляду скарги №4211/6/99-00-06-03-01-06 залишено податкове повідомлення рішення № від 11.11.2020р. без змін, а скаргу без задоволення. Відповідно до трек-номеру поштового відправлення, вказане рішення ДПС України отримано позивачем 02.03.2021р.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що фактично податкового боргу за деклараціями, на які посилався відповідач, не виникло, оскільки, кошти були своєчасно сплачені, а тому зараховувати поточні платежі за податковими зобов`язаннями, зазначеними в акті перевірки, не було підстав.

Надаючи правову оцінку встановленим обставинам справи та фактам, здійснюючи апеляційний перегляд у межах доводів та вимог апеляційної скарги, відповідно до частини 1 статті 308 Кодексу адміністративного судочинства України, суд апеляційної інстанції зазначає наступне.

Статтею 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до пп. 14.1.156 п. 14.1 ст. 14 ПК України, податкове зобов`язання - сума коштів, яку платник податків, у тому числі податковий агент, повинен сплатити до відповідного бюджету як податок або збір на підставі, в порядку та строки, визначені податковим законодавством (у тому числі сума коштів, визначена платником податків у податковому векселі та не сплачена в установлений законом строк).

Згідно пп. 14.1.175 п. 14.1 ст. 14 ПК України, з податковий борг - сума узгодженого грошового зобов`язання, не сплаченого платником податків у встановлений цим Кодексом строк, та непогашеної пені, нарахованої у порядку, визначеному цим Кодексом;

Пунктом 31.1 статті 31 ПК України визначено, що строком сплати податку та збору визнається період, що розпочинається з моменту виникнення податкового обов`язку платника податку із сплати конкретного виду податку і завершується останнім днем строку, протягом якого такий податок чи збір повинен бути сплачений у порядку, визначеному податковим законодавством. Податок чи збір, що не був сплачений у визначений строк, вважається не сплаченим своєчасно.

Як визначено п. 36.5 ст. 36 ПК України відповідальність за невиконання або неналежне виконання податкового обов`язку несе платник податків, крім випадків, визначених цим Кодексом або законами з питань митної справи.

Згідно п .38.1 ст. 38 ПК України виконанням податкового обов`язку визнається сплата в повному обсязі платником відповідних сум податкових зобов`язань у встановлений податковим законодавством строк.

Згідно з п.46.1 ст.46 ПК України, податкова декларація, розрахунок, звіт (далі - податкова декларація) - документ, що подається платником податків (у тому числі відокремленим підрозділом у випадках, визначених цим Кодексом) контролюючим органам у строки, встановлені законом, на підставі якого здійснюється нарахування та/або сплата грошового зобов`язання, у тому числі податкового зобов`язання або відображаються обсяги операції (операцій), доходів (прибутків), щодо яких податковим та митним законодавством передбачено звільнення платника податку від обов`язку нарахування і сплати податку і збору, чи документ, що свідчить про суми доходу, нарахованого (виплаченого) на користь платників податків - фізичних осіб, суми утриманого та/або сплаченого податку, а також суми нарахованого єдиного внеску.

За положенням п. 49.1 49.2 ст. 49 ПК України, податкова декларація подається за звітний період в установлені цим Кодексом строки контролюючому органу, в якому перебуває на обліку платник податків.

Платник податків зобов`язаний за кожний встановлений цим Кодексом звітний період, в якому виникають об`єкти оподаткування, або у разі наявності показників, які підлягають декларуванню, відповідно до вимог цього Кодексу подавати податкові декларації щодо кожного окремого податку, платником якого він є. Цей абзац застосовується до всіх платників податків, в тому числі платників, які перебувають на спрощеній системі оподаткування обліку та звітності.

Платники податку на прибуток підприємств, які оподатковуються за ставкою нуль відсотків відповідно до пункту 44 підрозділу 4 розділу XX "Перехідні положення" цього Кодексу, подають контролюючим органам декларації (розрахунки) з податку на прибуток підприємств за спрощеною формою у порядку, встановленому цим Кодексом.

Платники податку на додану вартість, зареєстровані відповідно до пункту 208-1.2 статті 208-1 цього Кодексу, подають до центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну податкову політику, спрощену податкову декларацію відповідно до пункту 208-1.8 статті 208-1 цього Кодексу.

Згідно із пунктом 54.1 статті 54 ПК України, крім випадків, передбачених податковим законодавством, платник податків самостійно обчислює суму податкового та/або грошового зобов`язання та/або пені, яку зазначає у податковій (митній) декларації або уточнюючому розрахунку, що подається контролюючому органу у строки, встановлені цим Кодексом. Така сума грошового зобов`язання та/або пені вважається узгодженою.

Пунктом 57.1 статті 57 ПК України передбачено, що платник податків зобов`язаний самостійно сплатити суму податкового зобов`язання, зазначену у поданій ним податковій декларації, протягом 10 календарних днів, що настають за останнім днем відповідного граничного строку, передбаченого цим Кодексом для подання податкової декларації, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Як визначено п.203.1 ст.203 ПК України, податкова декларація подається за базовий звітний (податковий) період, що дорівнює календарному місяцю, протягом 20 календарних днів, що настають за останнім календарним днем звітного (податкового) місяця.

Згідно з п.203.2 ст.203 ПК України сума податкового зобов`язання, зазначена платником податку в поданій ним податковій декларації, підлягає сплаті протягом 10 календарних днів, що настають за останнім днем відповідного граничного строку, передбаченого пунктом 203.1 цієї статті для подання податкової декларації.

Відповідно до п.57.3 ст.57 ПК України, у разі визначення грошового зобов`язання контролюючим органом за підставами, зазначеними у підпунктах 54.3.1 - 54.3.6 пункту 54.3 статті 54 цього Кодексу, платник податків зобов`язаний сплатити нараховану суму грошового зобов`язання протягом 10 календарних днів, що настають за днем отримання податкового повідомлення-рішення, крім випадків, коли протягом такого строку такий платник податків розпочинає процедуру оскарження рішення контролюючого органу.

У разі оскарження рішення контролюючого органу про нараховану суму грошового зобов`язання платник податків зобов`язаний самостійно погасити узгоджену суму, а також пеню та штрафні санкції за їх наявності протягом 10 календарних днів, наступних за днем такого узгодження.

Як зазначено у п.56.18 ст.56 ПК України, з урахуванням строків давності, визначених статтею 102 цього Кодексу, платник податків має право оскаржити в суді податкове повідомлення - рішення або інше рішення контролюючого органу у будь-який момент після отримання такого рішення.

Рішення контролюючого органу, оскаржене в судовому порядку, не підлягає адміністративному оскарженню.

Процедура адміністративного оскарження вважається досудовим порядком вирішення спору.

При зверненні платника податків до суду з позовом щодо визнання протиправним та/або скасування рішення контролюючого органу грошове зобов`язання вважається неузгодженим до дня набрання судовим рішенням законної сили.

За положенням підпункту 20.1.19 пункту 20.1 статті 20 ПК України, контролюючі органи наділені, зокрема, правом застосовувати до платників податків передбачені законом фінансові (штрафні) санкції (штрафи) за порушення податкового чи іншого законодавства, контроль за додержанням якого покладено на контролюючі органи.

Суд зазначає, що відповідно до п. 87.1 ст.87 ПК України, джерелами самостійної сплати грошових зобов`язань або погашення податкового боргу платника податків є будь-які власні кошти, у тому числі ті, що отримані від продажу товарів (робіт, послуг), майна, випуску цінних паперів, зокрема корпоративних прав, отримані як позика (кредит), та з інших джерел, з урахуванням особливостей, визначених цією статтею, а також суми надміру сплачених платежів до відповідних бюджетів.

Джерелом самостійної сплати грошових зобов`язань з податку на додану вартість є суми коштів, джерела яких зазначені в абзаці першому цього пункту та обліковуються в системі електронного адміністрування податку на додану вартість. У разі сплати податкових зобов`язань, що виникли до 1 липня 2015 року, та/або погашення податкового боргу за податковими зобов`язаннями, що виникли до 1 липня 2015 року, перерахування коштів до бюджету здійснюється безпосередньо з поточних рахунків платника податків, відкритих у банках.

Сплату грошових зобов`язань або погашення податкового боргу платника податків з відповідного платежу може бути здійснено також: а) за рахунок надміру сплачених сум такого платежу (без заяви платника); б) за рахунок помилково та/або надміру сплачених сум з інших платежів (на підставі відповідної заяви платника) до відповідних бюджетів з урахуванням особливостей, визначених у пункті 43.4-1 статті 43 цього Кодексу; в) за рахунок суми бюджетного відшкодування з податку на додану вартість (на підставі відповідної заяви платника) до Державного бюджету України".

Не можуть бути джерелом погашення податкового боргу, крім погашення податкового боргу з податку на додану вартість (крім податкового боргу, що виник до 1 липня 2015 року), кошти на рахунку платника в системі електронного адміністрування податку на додану вартість. Для погашення такого податкового боргу за рахунок коштів на рахунку платника податків у системі електронного адміністрування податку на додану вартість центральний орган виконавчої влади, що реалізує податкову і митну політику, за умови наявності підстав, передбачених статтею 95 цього Кодексу, надсилає центральному органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, у якому відкриті рахунки платників у системі електронного адміністрування податку на додану вартість, реєстр, у якому зазначаються найменування платника податків, податковий та індивідуальний податковий номер платника податків та сума податкового боргу, що підлягає перерахуванню до бюджету (крім сум податкового боргу за податковими зобов`язаннями з податку на додану вартість, що підлягали сплаті до державного бюджету та за якими сформовано реєстр для перерахування коштів до державного бюджету з рахунка у системі електронного адміністрування відповідно до пункту 200.2 статті 200 цього Кодексу). Порядок формування та надсилання центральному органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, такого реєстру визначається центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну фінансову політику.

Відповідно до пункту 87.9 ст. 87 ПК України, у разі наявності у платника податків податкового боргу контролюючі органи зобов`язані зарахувати кошти, що сплачує такий платник податків, в рахунок погашення податкового боргу згідно з черговістю його виникнення незалежно від напряму сплати, визначеного платником податків. У такому ж порядку відбувається зарахування коштів, що надійдуть у рахунок погашення податкового боргу платника податків відповідно до статті 95 цього Кодексу або за рішенням суду у випадках, передбачених законом.

Спрямування коштів платником податків на погашення грошового зобов`язання перед погашенням податкового боргу забороняється, крім випадків спрямування цих коштів на виплату заробітної плати та єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування.

Відповідно до пункту 131.2 статті 131 ПК України, при погашенні суми податкового боргу (його частини) кошти, що сплачує такий платник податків, в першу чергу зараховуються в рахунок податкового зобов`язання. В разі повного погашення суми податкового боргу кошти, що сплачує такий платник податків, в наступну чергу зараховуються в рахунок погашення штрафів, в останню чергу зараховуються в рахунок пені. Якщо платник податків не виконує встановленої цим пунктом черговості платежів або не визначає її в платіжному документі (чи визначає з порушенням зазначеного порядку), контролюючий орган самостійно здійснює такий розподіл такої суми в порядку, визначеному цим пунктом.

Отже обов`язок податкового органу зарахувати кошти, що сплачує платник податків, в рахунок погашення податкового боргу згідно з черговістю його виникнення незалежно від напряму сплати, визначеного платником податків, який встановлений пунктом 87.9 статті 87 Податкового кодексу України.

Відповідно до пункту 126.1 статті 126 Податкового кодексу України, в разі якщо платник податків не сплачує узгоджену суму грошового зобов`язання (крім випадків, передбачених пунктом 126.2 цієї статті) протягом строків, визначених цим Кодексом, такий платник податків притягується до відповідальності у вигляді штрафу в таких розмірах: при затримці до 30 календарних днів включно, наступних за останнім днем строку сплати суми грошового зобов`язання в розмірі 10 відсотків погашеної суми податкового боргу; при затримці більше 30 календарних днів, наступних за останнім днем строку сплати суми грошового зобов`язання в розмірі 20 відсотків погашеної суми податкового боргу.

Отже, вказана стаття визначає відповідальність за несвоєчасну сплату податків.

Відповідач при розрахунку керувався даними інформаційної системи ДПС України.

Матеріали справи свідчать, що порушенням строку зумовлено здійснення погашення узгоджених сум податкових зобов`язань у порядку черговості.

При цьому, як встановлено судами, за податковими зобов`язаннями, переліченими в акті перевірки, згідно платіжних доручень кошти фактично були сплачені в строки, передбачені пунктом 49.18 статті 49, пунктом 57.1 статті 57, пунктами 203.1, 203.2 статті 203 Податкового кодексу України.

Відповідачем, у відповідності до пункту 87.9 статті 87, пункту 131.2 статті 131 Податкового кодексу України, зарахувала кошти в рахунок погашення податкового боргу попередніх періодів.

Проте, позивачем надано докази своєчасності сплати зазначених декларацій.

Як вірно встановлено судом першої інстанції та підтверджується матеріалами справи, постановою Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 26.06.2018р. № 808/2696/17 встановлено своєчасну сплату позивачем задекларованих сум за податковими деклараціями за січень - червень 2017 року, в рахунок яких відповідачем зараховувались сплачені позивачем суми. Зазначене також підтверджується рішенням Запорізького окружного адміністративного суду від 01.11.2018р. по справі № 0840/2785/18.

Отже фактично податкового боргу за деклараціями, в рахунок яких відповідачем зараховувались сплачені позивачем суми, не виникло оскільки кошти були своєчасно сплачені, а тому зараховувати поточні платежі за податковими зобов`язаннями, зазначеними в акті перевірки, не було підстав.

Зазначене свідчить на помилковість порядку зарахування сплачених позивачем сум та невідповідність розрахунку відповідачем.

На підставі викладеного, з урахуванням приписів ч.2 ст.2 КАС України, суд погоджується з висновком суду першої інстанції, що податкове повідомлення-рішення контролюючим органом прийнято не обґрунтовано, без урахування всіх обставин, що мають значення для прийняття рішення, не розсудливо, а отже є не правомірним і підлягає скасуванню.

Доводи апеляційної скарги спростовуються встановленими судом обставинами, наявними в матеріалах справи доказами та нормами права, зазначеними в мотивувальній частині оскаржуваного рішення суду, які регламентують спірні правовідносини.

Статтею 316 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Враховуючи викладене, суд дійшов до висновку, що рішення суду першої інстанції ухвалене з дотриманням норм матеріального та процесуального права, з повним з`ясуванням обставин, що мають значення для справи, у зв`язку з чим підстави для скасування або зміни рішення суду першої інстанції відсутні, тому, при таких обставинах, апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення, а рішення суду - без змін

Керуючись статями 309, 310, 315, 316, 321, 322, 325 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Головного управління ДПС у Запорізькій області - залишити без задоволення.

Рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 13.03.2023 року в адміністративній справі №280/2278/21 за позовом Приватного акціонерного товариства «Електротехнологія» до Головного управління ДПС у Запорізькій області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення - рішення - залишити без змін.

Вступна та резолютивна частини постанови складені в нарадчій кімнаті та проголошені в судовому засіданні 22.08.2023 року, в повному обсязі постанова виготовлена 18.09.2023 року.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів після складення повного тексту в порядку, визначеному ст. 328 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий - суддя С.В. Білак

суддя І.В. Юрко

суддя С.В. Чабаненко