Справа № 160/23523/23
Суддя: Сидоренко Дмитро Володимирович
Дата ухвалення: 2023-09-21 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

про залишення позову без руху

21 вересня 2023 року Справа 160/23523/23

Суддя Дніпропетровського окружного адміністративного суду Сидоренко Д.В., перевіривши позовну заяву ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії,-

ВСТАНОВИВ:

До Дніпропетровського окружного адміністративного суду за допомогою системи "Електронний суд" надійшов позов ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 , в якому позивач просить:

- визнати протиправним та скасувати п. 14 наказу командира Військової частини НОМЕР_2 від 21.10.2022 р. № 241-рс щодо увільнення Позивача від займаної посади та зарахування в розпорядження командира ВЧ НОМЕР_1 з 21 жовтня 2022 року в зв`язку із самовільним залишенням частини;

- визнати протиправним та скасувати п. 28 наказу командира Військової частини НОМЕР_2 від 17.11.2022 р. № 308 -рс щодо увільнення Позивача від займаної посади та призупинення військової служби з 21 жовтня 2022 року в зв`язку із самовільним залишенням частини;

- визнати протиправними рішенням командира Військової частини № НОМЕР_1 , щодо припинення ОСОБА_1 (ІПН НОМЕР_3 ) виплат щомісячного основного виду грошового забезпечення; щомісячного додаткового виду грошового забезпечення, премії за період вересень 2022 року у розмірі 100 000,00 (сто тисяч гривень), та виплат щомісячного основного виду грошового забезпечення за період жовтень 2022 року квітень 2023 року в відповідності до Порядок виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України та деяким іншим особам, згідно Наказу Міністра оборони України № 260 від 07.06.2018.

- зобов`язати Військову частину № НОМЕР_1 нарахувати та виплатити ОСОБА_1 (ІПН НОМЕР_3 ) додаткову винагороду, передбачену постановою Кабінету Міністрів України від 28.02.2022р. №168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану» у розмірі 100 000,00 (сто тисяч гривень) за вересень 2022 року, та виплат щомісячного основного виду грошового забезпечення за період жовтень 2022 року квітень 2023 року в відповідності до Порядок виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України та деяким іншим особам, згідно Наказу Міністра оборони України № 260 від 07.06.2018.

- визнати протиправною бездіяльність командування військової частини НОМЕР_1 , яка виразилась у не розгляді рапорту ОСОБА_1 від 29.11.2022 про переведення ОСОБА_1 на іншу посаду (до іншої військової частини) в зв`язку із наказом Головнокомандуючого ЗСУ №640рс від 29.11.2022 року.

- зобов`язати командира Військової частини НОМЕР_1 код ЄДРПОУ НОМЕР_4 розглянути рапорт старшого сержанта ОСОБА_1 від 29.11.2022 та 14.12.2022 року (ІПН НОМЕР_3 ) про переведення на іншу посаду (до іншої військової частини) в зв`язку із наказом Головнокомандуючого ЗСУ № 640рс від 29.11.2022 року.

Відповідно до пунктів 3 та 6 ч.1 ст.171 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України), суддя після одержання позовної заяви з`ясовує, чи відповідає позовна заява вимогам, встановленим статтями 160, 161, 172 Кодексу адміністративного судочинства України та чи немає інших підстав для залишення позовної заяви без руху, повернення позовної заяви або відмови у відкритті провадження в адміністративній справі, встановлених цим Кодексом.

Перевіривши позовну заяву на відповідність вимогам статей 160, 161, 172 КАС України, суд дійшов висновку, що вона підлягає залишенню без руху, з наступних підстав.

Так, відповідно до ч.1 ст.160 КАС України, у позовній заяві позивач викладає свої вимоги щодо предмета спору та їх обґрунтування.

Відповідно до ч.2 ст.160 КАС України, позовна заява подається в письмовій формі позивачем або особою, якій законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб.

Відповідно до пункту 5 частини першої статті 171 Кодексу адміністративного судочинства України суддя після одержання позовної заяви з`ясовує, чи, в тому числі, позов подано у строк, установлений законом (якщо позов подано з пропущенням встановленого законом строку звернення до суду, то чи достатньо підстав для визнання причин пропуску строку звернення до суду поважними).

Частинами першою, другою, п`ятою статті 122 КАС України передбачено, що позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами.

Для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Для звернення до суду у справах щодо прийняття громадян на публічну службу, її проходження, звільнення з публічної служби встановлюється місячний строк.

Одними з позовних вимог позивача є:

- визнати протиправним та скасувати п. 14 наказу командира Військової частини НОМЕР_2 від 21.10.2022 р. № 241-рс щодо увільнення Позивача від займаної посади та зарахування в розпорядження командира ВЧ НОМЕР_1 з 21 жовтня 2022 року в зв`язку із самовільним залишенням частини;

- визнати протиправним та скасувати п. 28 наказу командира Військової частини НОМЕР_2 від 17.11.2022 р. № 308 -рс щодо увільнення Позивача від займаної посади та призупинення військової служби з 21 жовтня 2022 року в зв`язку із самовільним залишенням частини;

Оскаржувані позивачем накази датовані 21.10.2022 та 17.11.2022.

У позовній заяві позивач зазначає, що 11-12 жовтня 2022 року йому повідомили про те, що він перебуває у статусі особи, яка самовільно залишила частину.

Матеріали справи містять рапорт ОСОБА_1 від 14.12.2022, у якому позивач просить розібратись з його переведенням до іншої частини.

Отже, лише з цього рапорту можливо зробити висновок, що позивачу стало відомо про існування оскаржуваних наказів, проте до суду із позовною заявою він звернувся 13.09.2023, тобто з пропущенням місячного строку передбаченого ч.5 ст.122 Кодексу адміністративного судочинства України.

Також позивач просить:

- визнати протиправною бездіяльність командування військової частини НОМЕР_1 , яка виразилась у не розгляді рапорту ОСОБА_1 від 29.11.2022 про переведення ОСОБА_1 на іншу посаду (до іншої військової частини) в зв`язку із наказом Головнокомандуючого ЗСУ №640рс від 29.11.2022 року.

- зобов`язати командира Військової частини НОМЕР_1 код ЄДРПОУ НОМЕР_4 розглянути рапорт старшого сержанта ОСОБА_1 від 29.11.2022 та 14.12.2022 року (ІПН НОМЕР_3 ) про переведення на іншу посаду (до іншої військової частини) в зв`язку із наказом Головнокомандуючого ЗСУ № 640рс від 29.11.2022 року.

Бездіяльність суб`єкта владних повноважень - це завжди пасивна поведінка суб`єкта владних повноважень, яка може мати вплив на реалізацію прав, свобод, інтересів фізичної чи юридичної особи.

Відповідно п. 2.1.6. Інструкції з діловодства у Збройних Силах України затвердженої Наказом Генерального штабу Збройних Сил України від 07.04.2017 № 124 рапорт (заява) письмове звернення військовослужбовця (працівника) до вищої посадової особи з проханням (надання відпустки, матеріальної допомоги, поліпшення житлових умов, переведення, звільнення тощо) чи пояснення особистого характеру.

Відповідно до пункту 115 Закону України «Про Дисциплінарний статут Збройних Сил України» вимоги до звернення військовослужбовця, порядок розгляду пропозицій, заяв та скарг, строки розгляду, права військовослужбовця під час розгляду заяви чи скарги, обов`язки командирів, органів військового управління щодо розгляду звернень військовослужбовців регулюються законодавством України про звернення громадян, нормативно-правовими актами Кабінету Міністрів України, Міністерства оборони України, інших утворених відповідно до законів України військових формувань, правоохоронних органів спеціального призначення, Державної спеціальної служби транспорту, Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації України.

Відповідно до ст.20 Закону України «Про звернення громадян» звернення розглядаються і вирішуються у термін не більше одного місяця від дня їх надходження, а ті, які не потребують додаткового вивчення, - невідкладно, але не пізніше п`ятнадцяти днів від дня їх отримання. Якщо в місячний термін вирішити порушені у зверненні питання неможливо, керівник відповідного органу, підприємства, установи, організації або його заступник встановлюють необхідний термін для його розгляду, про що повідомляється особі, яка подала звернення.

Як зазначено позивачем з рапортами він звернувся 29.11.2022 року та 14.12.2022 року. Відтак не отримавши відповідь у місячний строк (29.12.2022 року та 14.01.2023 року), та не отримавши повідомлення про встановлення необхідного терміну для їх розгляду зі спливом місячного строку для їх розгляду мав місячний строк звернення до суду. З оскарженням бездіяльності позивач звернувся лише 13.09.2023 року, тобто з пропуском місячного строку звернення до суду.

При цьому, позивач не надав клопотання про поновлення строку звернення до суду з адміністративним позовом та жодного доказу, який би підтверджував поважність причин пропуску цього строку.

Щодо позовних вимог про визнання протиправним рішенням командира Військової частини № НОМЕР_1 , щодо припинення ОСОБА_1 (ІПН НОМЕР_3 ) виплат щомісячного основного виду грошового забезпечення; щомісячного додаткового виду грошового забезпечення, премії за період вересень 2022 року у розмірі 100 000,00 (сто тисяч гривень), та виплат щомісячного основного виду грошового забезпечення за період жовтень 2022 року квітень 2023 року в відповідності до Порядок виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України та деяким іншим особам, згідно Наказу Міністра оборони України № 260 від 07.06.2018 та зобов`язати Військову частину № НОМЕР_1 нарахувати та виплатити ОСОБА_1 (ІПН НОМЕР_3 ) додаткову винагороду, передбачену постановою Кабінету Міністрів України від 28.02.2022р. №168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану» у розмірі 100 000,00 (сто тисяч гривень) за вересень 2022 року, та виплат щомісячного основного виду грошового забезпечення за період жовтень 2022 року квітень 2023 року в відповідності до Порядок виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України та деяким іншим особам, згідно Наказу Міністра оборони України № 260 від 07.06.2018, суд зазначає наступне.

Відповідно до частини другої статті 233 КЗпП України (у редакції, чинній до змін, внесених згідно із Законом України від 01.07.2022 №2352-IX) у разі порушення законодавства про оплату праці працівник має право звернутися до суду з позовом про стягнення належної йому заробітної плати без обмеження будь-яким строком.

Законом України від 01.07.2022 №2352-IX, який набрав чинності з 19 липня 2022 року, частини першу і другу статті 233 КЗпП України викладено в такій редакції:

«Працівник може звернутися із заявою про вирішення трудового спору безпосередньо до суду в тримісячний строк з дня, коли він дізнався або повинен був дізнатися про порушення свого права, крім випадків, передбачених частиною другою цієї статті.

Із заявою про вирішення трудового спору у справах про звільнення працівник має право звернутися до суду в місячний строк з дня вручення копії наказу (розпорядження) про звільнення, а у справах про виплату всіх сум, що належать працівникові при звільненні, - у тримісячний строк з дня одержання ним письмового повідомлення про суми, нараховані та виплачені йому при звільненні (стаття 116)».

Отже, до 19 липня 2022 року КЗпП України не обмежував будь-яким строком право працівника на звернення до суду з позовом про стягнення належної йому заробітної плати. Після цієї дати строк звернення до суду з трудовим спором, у тому числі про стягнення належної працівнику заробітної плати, обмежений трьома місяцями з дня, коли працівник дізнався або повинен був дізнатися про порушення свого права.

Однак приписами частин третьої і п`ятої статті 122 КАС України передбачено, що для звернення до суду у справах щодо прийняття громадян на публічну службу, її проходження, звільнення з публічної служби встановлюється місячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Таким чином, зважаючи на гарантування конституційного права на своєчасне одержання винагороди за працю та рівність усіх працівників у цьому праві, положення статті 233 КЗпП України в частині, що стосуються строку звернення до суду у справах, пов`язаних з недотриманням законодавства про оплату праці, мають перевагу в застосуванні перед частиною п`ятою статті 122 КАС України.

Предметом спору є стягнення з відповідача додаткової винагороди установлену постановою КМУ №168 від 28.02.2022 року (зі змінами) "Питання деяких виплат військовослужбовцям та їх сім`ям під час дії воєнного стану" за вересень 2022 року, та місячного грошового забезпечення за період жовтень 2022 по квітень 2023 року, а відтак має застосовуватися тримісячний строк звернення до суду.

В позовній заяві позивачем не зазначено, коли саме ним отримано виплату грошового забезпечення за вересень 2022 року без додаткової винагороди, із відповідними доказами, отримавши яку, він дізнався про не нарахування йому додаткової винагороди передбаченої Постановою №168 від 28.02.2022 року, а також не зазначено коли позивач дізнався про не виплату йому місячного грошового забезпечення за період жовтень 2022 по квітень 2023 року, або коли він дізнався про рішення відповідача припинити такі виплати позивачу.

Таким чином, позивачу необхідно надати відомості коли позивачем було отримано виплату грошового забезпечення за вересень 2022 року без нарахованої додаткової винагороди, яка передбачена постановою КМУ №168 та зазначити коли позивач дізнався про не виплату йому місячного грошового забезпечення за період жовтень 2022 по квітень 2023 року, або коли він дізнався про рішення відповідача припинити такі виплати позивачу.

Згідно з ч. 6 ст. 161 Кодексу адміністративного судочинства України у разі пропуску строку звернення до адміністративного суду позивач зобов`язаний додати до позову заяву про поновлення цього строку та докази поважності причин його пропуску.

За таких обставин, позивачу необхідно надати заяву про поновлення строку звернення до адміністративного суду, оформлену у відповідності до статті 167 КАС України, в якій вказати підстави для поновлення строку, із відповідними доказами поважності причин пропуску строку.

Відповідно до вимог ч.ч. 1, 2 ст. 169 КАС України суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, встановлених статтями 160, 161 цього Кодексу, протягом п`яти днів з дня подання позовної заяви постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху.

В ухвалі про залишення позовної заяви без руху зазначаються недоліки позовної заяви, спосіб і строк їх усунення, який не може перевищувати десяти днів з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху.

З огляду на викладене, позовну заяву слід залишити без руху.

Враховуючи вищевикладене та керуючись ст.ст. 169, 241, 248, 256 КАС України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Позовну заяву залишити без руху.

Встановити позивачу десятиденний строк для усунення недоліків позовної заяви, з дня отримання копії ухвали про залишення позовної заяви без руху, шляхом надання:

- відомостей щодо дати виплати грошового забезпечення за вересень 2022 року без додаткової винагороди, коли позивач дізнався про не виплату йому місячного грошового забезпечення за період жовтень 2022 по квітень 2023 року, або коли він дізнався про рішення відповідача припинити такі виплати;

- заяви про поновлення строку звернення до адміністративного суду, оформлену у відповідності до статті 167 КАС України, в якій вказати підстави для поновлення строку, із відповідними доказами поважності причин пропуску строку.

Копію ухвали про залишення позовної заяви без руху невідкладно направити на адресу позивача.

Роз`яснити позивачу, що позовна заява повертається позивачеві, якщо позивач не усунув недоліки позовної заяви, яку залишено без руху, у встановлений судом строк.

Повернення позовної заяви не позбавляє права повторного звернення до адміністративного суду в порядку, встановленому законом.

Відповідно до ч.2 ст.293 Кодексу адміністративного судочинства України, ухвали суду першої інстанції можуть бути оскаржені в апеляційному порядку окремо від рішення суду повністю або частково у випадках, визначених ст.294 цього Кодексу. Оскарження ухвал суду, які не передбачені ст.294 Кодексу адміністративного судочинства України, окремо від рішення суду не допускається.

Ухвала про залишення позовної заяви без руху в самостійному порядку оскарженню не підлягає.

Суддя Д.В. Сидоренко