Справа № 545/386/23
Суддя: Бартош Н.С.
Дата ухвалення: 2023-09-21 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 вересня 2023 р.Справа № 545/386/23
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

Головуючого судді: Бартош Н.С.,

Суддів: Присяжнюк О.В. , Подобайло З.Г. ,

за участю секретаря судового засідання Шаповал В.Ю.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Київського районного суду м. Полтави (головуючий І інстанції Миронець О.К.) від 29.05.2023 року по справі № 545/386/23

за позовом ОСОБА_1

до Державної служби України з безпеки на транспорті

про скасування постанов у справі про адміністративне правопорушення,

ВСТАНОВИВ:

Позивач, ОСОБА_1 , звернувся до Київського районного суду м. Полтави із позовною заявою, в якій просив:

скасувати постанову по накладання адміністративного стягнення АА № 00003982 від 18.01.2023, яка була винесена старшим державним інспектором відділу впровадження систем автоматичної фіксації порушень Департаменту реалізації державної політики та нагляду (контролю) за безпекою на наземному транспорті Савченко Владиславом Олеговичем відносно ОСОБА_1 за ч. 2 ст. 132-1 КУпАП і закрити справу про адміністративне правопорушення;

скасувати постанову по накладання адміністративного стягнення АА № 00003983 від 18.01.2023, яка була винесена старшим державним інспектором відділу впровадження систем автоматичної фіксації порушень Департаменту реалізації державної політики та нагляду (контролю) за безпекою на наземному транспорті Савченко Владиславом Олеговичем відносно ОСОБА_1 за ч. 2 ст. 132-1 КУпАП і закрити справу про адміністративне правопорушення.

В обґрунтування позовних вимог зазначив, що 18.01.2023 року старшим державним інспектором відділ державної політики та нагляду (контролю) за безпекою на наземному транспорті Савченко В.О., позивача притягнуто до адміністративної відповідальності у вигляді штрафів у розмірі 51000 грн. та 34000 грн., за ч. 2 ст. 132-1 КУпАП, за допущення перевищень загальної маси транспортного засобу. Вважає ці постанови протиправними та просив їх скасувати, оскільки вони складені з порушенням вимог чинного законодавства.

Рішенням Київського районного суду м. Полтави від 29.05.2023 року по справі № 545/386/23 в задоволенні позовних вимог відмовлено.

Позивач не погодився з рішенням суду першої інстанції та подав апеляційну скаргу, в якій просить його скасувати та прийняти нове рішення, яким скасувати постанову по накладення адміністративного стягнення АА № 00003983 від 18.01.2023, яка була винесена старшим державним інспектором відділу впровадження систем автоматичної фіксації порушень Департаменту реалізації державної політики та нагляду (контролю) за безпекою на наземному транспорті Савченко Владиславом Олеговичем відносно ОСОБА_1 за ч. 2 ст. 132-1 КУпАП і закрити справу про адміністративне правопорушення, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права з підстав, викладених в апеляційній скарзі.

Відповідач подав відзив на апеляційну скаргу, в якому наполягає на законності рішення суду першої інстанції, просить залишити його без змін, а апеляційну скаргу без задоволення.

За правилами ч. 1 ст. 286 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України), адміністративна справа з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності вирішується місцевими загальними судами як адміністративними судами протягом десяти днів з дня відкриття провадження у справі.

Відповідно до ст. 268 КАС України у справах, визначених, зокрема ст. 286 КАС України, щодо подання позовної заяви та про дату, час і місце розгляду справи суд негайно повідомляє відповідача та інших учасників справи шляхом направлення тексту повістки на офіційну електронну адресу, а за її відсутності - кур`єром або за відомими суду номером телефону, факсу, електронною поштою чи іншим технічним засобом зв`язку. Учасник справи вважається повідомленим належним чином про дату, час та місце розгляду справи, визначеної частиною першою цієї статті, з моменту направлення такого повідомлення працівником суду, про що останній робить відмітку у матеріалах справи, та (або) з моменту оприлюднення судом на веб-порталі судової влади України відповідної ухвали про відкриття провадження у справі, дату, час та місце судового розгляду. Неприбуття у судове засідання учасника справи, повідомленого відповідно до положень цієї статті, не перешкоджає розгляду справи у судах першої та апеляційної інстанцій.

Сторони у справі повідомлялись про дату, час і місце розгляду справи засобами електронного зв`язку, про що свідчать довідки про доставку електронних листів в підсистемі «Електронний суд».

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши рішення суду першої інстанції, дослідивши доводи апеляційної скарги та відзив на неї, колегія суддів дійшла висновку про те, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що відповідно до постанови серії АА №00003982 від 18.01.2021, ОСОБА_1 , як відповідальна особа (власник транспортного засобу), 30.11.2022 року о 13 год. 24 хв., за адресою М 03, км.348+870, Полтавська область, транспортний засіб МАЗ 6501А8, д.н.з. НОМЕР_1 допустив рух транспортного засобу із перевищенням нормативних параметрів зазначених пунктом 22.5 ПДР України, а саме: перевищення загальної маси транспортного засобу на 34,858 % (9.063 тон при дозволеній максимальній фактичній масі 26 тон, навантаження на здвоєні осі транспортного засобу на 34,223% (6,502 тон), при дозволеному максимальному навантаженні на здвоєні осі 19 тон та відстані між осями від 1,3 м до 1,8 м при спарених колесах, відповідальність за яке передбачена ч. 2 ст. 132-1 КУпАП. За вказане правопорушення позивача притягнуто до адміністративної відповідальності та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафі розмірі 51000 грн.

Також, постановою серії АА № 00003983 від 18.01.2023, ОСОБА_1 , як відповідальна особа (власник транспортного засобу), 30.11.2022 року о 13 год. 30 хв., за адресою М км.348+870, Полтавська область, транспортний засіб МАЗ 6501А8, д.н.з. НОМЕР_1 допустив рух транспортного засобу із перевищенням нормативних параметрів зазначених пунктом: 22.5 ПДР, а саме: перевищення загальної маси транспортного засобу на 26,53 % (6,898 тон), при дозволеній максимальній фактичній масі 26 тон, навантаження на здвоєні осі транспортного засобу 22,994% (4,369 тон), при дозволеній максимальній фактичній масі 19 тон, навантаження здвоєнні осі транспортного засобу на 22,994 % (4,369 тон), при дозволеному максимальному навантаженні на здвоєнні осі 19 тон на відстані між осями від 1, 3 м до 1,8 м при спарених колесах, відповідальність за яке передбачене ч. 2 ст. 132-1 КУпАП. За вказане правопорушення позивача притягнуто до адміністративної відповідальності на накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 34000 грн.

Вказані правопорушення зафіксовані автоматичному режимі за допомогою комплексного технічного засобу марки WIM 53, Q-Free НІ-TRAC TMU4 WIM.053*001. Сертифікат перевірки типу UA.TR.001 62-21 Rev.0, сертифікат відповідності: UA.TR.001 35- 491-21, 490-21,489-21,492-21.

Не погодившись з винесеними постановами, позивач звернувся до суду першої інстанції із вищевказаними позовними вимогами.

Відмовляючи в задоволенні позовних вимог суд першої інстанції дійшов до висновку, що в діях позивача наявний склад правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 132-1 КУпАП, а доказів неправомірного чи необґрунтованого притягнення до адміністративної відповідальності позивачем не надано.

В доводах апеляційної скарги позивач по справі послався на те, що постановою АА № 00003983 від 18.01.2023 року його вдруге притягнуто до того самого виду відповідальності та за те саме правопорушення, що суперечить статті 61 Конституції України, згідно з якою ніхто не може бути двічі притягнений до юридичної відповідальності одного виду за одне і те саме порушення. При цьому зазначив, що він визнав вину у вчиненому правопорушенні та сплатив штраф згідно постанови АА № 00003982 від 18.01.2023 року. Зазначає, що рішення суб`єкта владних повноважень при винесенні постанов про накладення адміністративного стягнення АА № 00003982 від 18.01.2023, АА № 00003983 від 18.01.2023 незаконним та таким, що були прийняті із недотриманням норм матеріального права та порушенням норм процесуального права, оскільки Відповідач неправомірно застосував норму матеріального права, яка передбачає відповідальність встановлену частиною 2 статті 132-1 Кодексу України про адміністративні правопорушення. Також послався на невідповідність винесених постанов вимогам ст. 283 КУпАП та Порядку фіксації адміністративних правопорушень у сфері безпеки на автомобільному транспорті в автоматичному режимі затвердженою постановою КМУ №1174 від 27.12.2019 та Інструкції з оформлення уповноваженими посадовими особами Державної служби України з безпеки на транспорті матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері безпеки на автомобільному транспорті, зафіксовані в автоматичному режимі № 512 від 27.09.2021. 3. Зазначив, що водій, прямуючи відповідно до маршруту, а саме з села Ковалівка Полтавського району до села Ваці Полтавського району та здійснивши розворот в дозволеному місці проїхав один і той же WIM комплекс з різницею у часі 5 хвилин, доказом чого є фактор часу, відповідно до спірних постанов та той факт, що оскаржувані постанови винесені в один час, різними уповноваженими посадовими особами Державної служби України з безпеки на транспорті, у постановах зафіксовані у автоматичному режимі одне й те саме правопорушення, що не було враховано судом першої інстанції.

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

Враховуючи те, що апелянт вказав, що ним визнано вину у вчиненому правопорушенні та сплачено штраф згідно постанови АА № 00003982 від 18.01.2023 року, а у вимогах апеляційної скарги позивач просить скасувати постанову по накладення адміністративного стягнення АА № 00003983 від 18.01.2023, та закрити справу про адміністративне правопорушення, апеляційний перегляд здійснюється в межах доводів та вимог апеляційної скарги, у відповідності до ч. 1 ст. 308 КАС України.

Надаючи оцінку правомірності винесення відповідачем постанови серії АА № 00003983 від 18.01.2023, суд апеляційної інстанції виходить з наступного.

Відповідно до ст. 14 Закону України "Про дорожній рух" учасники дорожнього руху зобов`язані знати і неухильно дотримуватися вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху.

Визначення поняття великовагових та великогабаритних транспортних засобів міститься у постанові Кабінету Міністрів України від 27.06.2007 р. № 879 "Про заходи щодо збереження автомобільних доріг загального користування", зокрема це транспортні засоби, вагові та/або габаритні параметри яких перевищують нормативні навантаження на вісь (осі) та загальна маса або габарити яких перевищують один з параметрів, що зазначені у пункті 22.5 ПДР.

Згідно з ч. 2 ст. 29 Закону України "Про дорожній рух" з метою збереження автомобільних доріг, вулиць та залізничних переїздів участь у дорожньому русі транспортних засобів, вагові або габаритні параметри яких перевищують нормативні, допускається за наявності дозволу на участь у дорожньому русі таких транспортних засобів. Порядок видачі дозволу на участь у дорожньому русі транспортних засобів, вагові або габаритні параметри яких перевищують нормативні, та розмір плати за його отримання встановлюються Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до п. 4 Правил проїзду великогабаритних та великовагових транспортних засобів автомобільними дорогами, вулицями та залізничними переїздами, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 18.01.2001 № 30 (далі - Правила № 30), рух великовагових та великогабаритних транспортних засобів автомобільними дорогами, вулицями та залізничними переїздами здійснюється на підставі дозволу на участь у дорожньому русі транспортних засобів, вагові або габаритні параметри яких перевищують нормативні, виданим перевізникові уповноваженим підрозділом Національної поліції, або документа про внесення плати за проїзд таких транспортних засобів. Допускається перевищення вагових параметрів порівняно з визначеними у пункті 22.5 ПДР України на 2% (величина похибки) без оформлення відповідного дозволу та внесення плати за проїзд.

Згідно з п. 22.5 Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 року № 1306 (далі - ПДР України) за спеціальними правилами здійснюється дорожнє перевезення небезпечних вантажів, рух транспортних засобів та їх составів у разі, коли хоч один з їх габаритів перевищує за шириною 2,6 м (для сільськогосподарської техніки, яка рухається за межами населених пунктів, дорогами сіл, селищ, міст районного значення, - 3,75 м), за висотою від поверхні дороги - 4 м (для контейнеровозів на встановлених Укравтодором і Національною поліцією маршрутах - 4,35 м), за довжиною - 22 м (для маршрутних транспортних засобів - 25 м), фактичну масу понад 40 т (для контейнеровозів - понад 44 т, на встановлених Укравтодором і Національною поліцією для них маршрутах - до 46 т), навантаження на одиночну вісь - 11 т (для автобусів, тролейбусів - 11,5 т), здвоєні осі - 16 т, строєні - 22 т (для контейнеровозів навантаження на одиночну вісь - 11 т, здвоєні осі - 18 т, строєні - 24 т) або якщо вантаж виступає за задній габарит транспортного засобу більш як на 2 м. Осі слід вважати здвоєними або строєними, якщо відстань між ними (суміжними) не перевищує 2,5 м.

Рух транспортних засобів та їх составів з навантаженням на одиночну вісь понад 11 т, здвоєні осі - понад 16 т, строєні осі - понад 22 т або фактичною масою понад 40 т (для контейнеровозів - навантаження на одиночну вісь - понад 11 т, здвоєні осі - понад 18 т, строєні осі - понад 24 т або фактичною масою понад 44 т, а на встановлених Укравтодором і Національною поліцією для них маршрутах - понад 46 т) у разі перевезення подільних вантажів автомобільними дорогами забороняється.

Забороняється рух транспортних засобів з навантаженням на вісь понад 7 т або фактичною масою понад 24 т автомобільними дорогами загального користування місцевого значення.

Таким чином, пунктом 22.5 ПДР передбачені обмеження як вагових так і габаритних параметрів транспортних засобів та їх составів.

Відповідно до ч. 2 ст. 132-1 КУпАП перевищення встановлених законодавством габаритно-вагових норм під час руху великогабаритними і великоваговими транспортними засобами автомобільними дорогами, вулицями або залізничними переїздами тягне за собою накладення штрафу в розмірі: п`ятисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян - у разі перевищення встановлених законодавством габаритно-вагових норм від 5% до 10% включно; однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян у разі перевищення встановлених законодавством габаритно-вагових норм понад 10%, але не більше 20%; двох тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян у разі перевищення встановлених законодавством габаритно-вагових норм понад 20%, але не більше 30%; трьох тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян у разі перевищення встановлених законодавством габаритно-вагових норм понад 30%.

Згідно з ч. 1 ст. 14-3 КУпАП адміністративну відповідальність за правопорушення у сфері безпеки на автомобільному транспорті, передбачені частиною другою статті 122-2, частинами другою і третьою статті 132-1 цього Кодексу, зафіксовані за допомогою засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі в автоматичному режимі (за допомогою комплексу технічних засобів автоматичного визначення вагових, габаритних та інших параметрів транспортного засобу з функціями фотозйомки та/або відеозапису, що функціонують згідно із законодавством про захист інформації в інформаційно-телекомунікаційних системах), несе відповідальна особа - фізична особа або керівник юридичної особи, за якою зареєстровано транспортний засіб, а в разі якщо до Єдиного державного реєстру транспортних засобів внесено відомості про належного користувача відповідного транспортного засобу - належний користувач транспортного засобу, а якщо в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань на момент запиту відсутні відомості про керівника юридичної особи, за якою зареєстрований транспортний засіб, - особа, яка виконує повноваження керівника такої юридичної особи.

Згідно з ч. 3 ст. 14-3 КУпАП відповідальна особа, зазначена у частині першій цієї статті, або особа, яка ввезла транспортний засіб на територію України, звільняється від відповідальності за адміністративні правопорушення у сфері безпеки на автомобільному транспорті, зафіксовані за допомогою засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі в автоматичному режимі, у випадках, передбачених статтею 279-7 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 7 ст. 258 КУпАП у разі виявлення адміністративного правопорушення у сферах забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксованого за допомогою працюючих в автоматичному режимі спеціальних технічних засобів, що мають функції фото - і кінозйомки, відеозапису, безпеки на автомобільному транспорті, зафіксовані за допомогою засобів фото - і кінозйомки, відеозапису, у тому числі в автоматичному режимі, правопорушення, передбаченого статтею 132-2 цього Кодексу, та/або порушення правил зупинки, стоянки, паркування транспортних засобів, зафіксованих у режимі фотозйомки (відеозапису), протокол про адміністративне правопорушення не складається, а постанова у справі про адміністративне правопорушення виноситься без участі особи, яка притягається до адміністративної відповідальності.

Відповідно до статті 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Згідно зі статтею 7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом. Додержання вимог закону при застосуванні заходів впливу за адміністративні правопорушення забезпечується систематичним контролем з боку вищестоящих органів і посадових осіб, правом оскарження, іншими встановленими законом способами.

Положеннями ст. 280 КУпАП визначено обов`язок посадової особи при розгляді справи про адміністративне правопорушення з`ясувати чи було вчинено адміністративне правопорушення та чи винна дана особа в його вчиненні.

Відповідно до статті 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото - і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Отже, притягнення особи до адміністративної відповідальності, можливе лише за наявності події адміністративного правопорушення та вини особи у його вчиненні, яка підтверджена належними доказами.

Статтею 283 КУпАП встановлено, що постанова по справі про адміністративне правопорушення повинна містити: найменування органу (прізвище, ім`я та по батькові, посада посадової особи), який виніс постанову; дату розгляду справи; відомості про особу, стосовно якої розглядається справа (прізвище, ім`я та по батькові (за наявності), дата народження, місце проживання чи перебування; опис обставин, установлених під час розгляду справи; зазначення нормативного акта, що передбачає відповідальність за таке адміністративне правопорушення; прийняте у справі рішення.

Постанова по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване в автоматичному режимі, безпеки на автомобільному транспорті, зафіксоване за допомогою засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі в автоматичному режимі, або про порушення правил зупинки, стоянки, паркування транспортних засобів, зафіксоване в режимі фотозйомки (відеозапису), крім даних, визначених частинами другою і третьою цієї статті, повинна містити відомості про адресу веб-сайту в мережі Інтернет, на якому особа може ознайомитися із зображенням чи відеозаписом транспортного засобу в момент вчинення адміністративного правопорушення, ідентифікатор для доступу до зазначеної інформації та порядок звільнення від адміністративної відповідальності.

Згідно з п. 1 ст. 247 КУпАП України обов`язковою умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність події та складу адміністративного правопорушення.

Судовим розглядом встановлено, що відповідно до постанови серії АА №00003982 від 18.01.2021, ОСОБА_1 , як відповідальна особа (власник транспортного засобу), 30.11.2022 року о 13 год. 24 хв., за адресою М 03, км.348+870, Полтавська область, транспортний засіб МАЗ 6501А8, д.н.з. НОМЕР_1 допустив рух транспортного засобу із перевищенням нормативних параметрів зазначених пунктом 22.5 ПДР України, а саме: перевищення загальної маси транспортного засобу на 34,858 % (9.063 тон при дозволеній максимальній фактичній масі 26 тон, навантаження на здвоєні осі транспортного засобу на 34,223% (6,502 тон), при дозволеному максимальному навантаженні на здвоєні осі 19 тон та відстані між осями від 1,3 м до 1,8 м при спарених колесах, відповідальність за яке передбачена ч. 2 ст. 132-1 КУпАП. За вказане правопорушення позивача притягнуто до адміністративної відповідальності та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафі розмірі 51000 грн.

Згідно цієї постанови, дата і час вчинення правопорушення - 30.11.2022 року о 13 год. 24 хв. Правопорушення зафіксовані автоматичному режимі за допомогою комплексного технічного засобу марки WIM 53, Q-Free НІ-TRAC TMU4 WIM.053*001.

Також судовим розглядом встановлено, що постановою серії АА № 00003983 від 18.01.2023, ОСОБА_1 , як відповідальна особа (власник транспортного засобу), 30.11.2022 року о 13 год. 30 хв., за адресою М км. 348+870, Полтавська область, транспортний засіб МАЗ 6501А8, д.н.з. НОМЕР_1 допустив рух транспортного засобу із перевищенням нормативних параметрів зазначених пунктом: 22.5 ПДР, а саме: перевищення загальної маси транспортного засобу на 26,53 % (6,898 тон), при дозволеній максимальній фактичній масі 26 тон, навантаження на здвоєні осі транспортного засобу 22,994% (4,369 тон), при дозволеній максимальній фактичній масі 19 тон, навантаження здвоєнні осі транспортного засобу на 22,994 % (4,369 тон), при дозволеному максимальному навантаженні на здвоєнні осі 19 тон на відстані між осями від 1, 3 м до 1,8 м при спарених колесах, відповідальність за яке передбачене ч. 2 ст. 132-1 КУпАП. За вказане правопорушення позивача притягнуто до адміністративної відповідальності на накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 34000 грн.

Згідно цієї постанови, дата і час вчинення правопорушення - 30.11.2022 року о 13 год. 30 хв. Правопорушення зафіксовані автоматичному режимі за допомогою комплексного технічного засобу марки WIM 53, Q-Free НІ-TRAC TMU4 WIM.053*001.

З наведеного вбачається, що різниця у часі між вчиненням цих правопорушень складає 6 хв., а правопорушення зафіксоване одним і тим же технічним комплексом.

Відповідно до наявної в матеріалах справи ТТН від 30.11.2022 р., автомобільним перевізником ФГ «Ваці» (водій ОСОБА_2 ) здійснювалося перевезення вантажу кукурудзи (насипом), транспортним засобом МАЗ, д.н.з. НОМЕР_1 з напівпричепом, д.н.з. НОМЕР_2 з пункту навантаження: с. Давидівка, Полтавська область (поле) до с. Ваці, Полтавський район, Полтавська область (склад).

Як зазначив апелянт, водій прямуючи відповідно до маршруту, а саме з села Ковалівка Полтавського району до села Ваці, Полтавського району, здійснивши розворот в дозволеному місці проїхав один і той же WIM комплекс з різницею у часі 5 хвилин, у зв`язку з чим вважає, що у постановах зафіксовані у автоматичному режимі одне й те саме правопорушення.

При цьому вказав, що він визнав вину у вчиненому правопорушенні та сплатив штраф згідно постанови АА № 00003982 від 18.01.2023 року.

Колегія суддів зазначає, що гарантована ст. 61 Конституції України заборона подвійного притягнення до юридичної відповідальності одного виду за одне й те саме правопорушення (non bis in idem «двічі за одне й те саме не карають») має на меті уникнути несправедливого покарання.

Відповідно до ст. 36 КУпАП при вчиненні однією особою двох або більше адміністративних правопорушень адміністративне стягнення накладається за кожне правопорушення окремо. Якщо особа вчинила кілька адміністративних правопорушень, справи про які одночасно розглядаються одним і тим же органом (посадовою особою), стягнення накладається в межах санкції, встановленої за більш серйозне правопорушення з числа вчинених. До основного стягнення в цьому разі може бути приєднано одне з додаткових стягнень, передбачених статтями про відповідальність за будь-яке з вчинених правопорушень.

Колегія суддів звертає увагу, що в даному випадку мав місце одночасний розгляд адміністративних справ одним і тим же органом та під час прийняття постанов за вчинення одного і того ж правопорушення (з урахуванням часових рамок вчинення цих правопорушень), відповідальність за яке передбачена ч. 2 ст. 132-1 КУпАП, а тому суд вважає, що за наслідками їх розгляду підлягала застосуванню ч. 2 ст. 36 КУпАП, тобто, за результатами розгляду відповідач повинен був накласти лише одне адміністративне стягнення.

В іншому випадку має місце подвійне застосування щодо однієї і тієї ж особи двох штрафних каральних заходів за фактично одне і те ж правопорушення, що є непропорційним та надмірним обтяженням щодо такої особи.

Позивач визнав вину у вчиненому правопорушенні, відповідальність за яке передбачена ч. 2 ст. 132-1 КУпАП, а саме перевищення нормативних параметрів зазначених пунктом 22.5 ПДР, яке мало місце 30.11.2022 р. о 13 год. 24 хв. та сплатив штраф згідно постанови АА № 00003982 від 18.01.2023 року у розмірі 51000,00 грн.

Таким чином, з урахуванням положень ч. 2 ст. 36 КУпАП, колегія суддів вважає, що притягаючи позивача до відповідальності у відповідності до постанови АА № 00003983 від 18.01.2023, відповідач діяв не у спосіб, що передбачений чинним законодавством України.

Що стосується посилання відповідача у відзиві на апеляційну скаргу на те, що адміністративні правопорушення, передбачені ч. 2 ст. 132-1 КУпАП (за порушення пункту 22.5 Правил дорожнього руху) не мають ознак триваючого правопорушення, оскільки штрафи за адміністративні правопорушення, передбачені цією нормою є компенсаційними, суд зазначає наступне.

Відповідно до правових висновків, викладених в пунктах 17, 18 постанови Верховного Суду від 03.05.2018 по справі № 487/2854/17, Кодекс України про адміністративні правопорушення не містить визначення поняття "триваюче" правопорушення. Характер триваючого правопорушення оцінюється судом в кожному конкретному випадку індивідуально.

Верховний Суд у постанові від 11.04.2018 у справі № 804/401/17 зазначив, що триваюче правопорушення це проступок, пов`язаний з тривалим, неперервним невиконанням обов`язків, передбачених законом. Тобто, триваючі правопорушення характеризуються тим, що особа, яка вчинила якісь певні дії чи бездіяльність, перебуває надалі у стані безперервного продовження цих дій (бездіяльності). Ці дії безперервно порушують закон протягом якогось часу. Іноді такий стан продовжується значний час і увесь час винний безперервно вчиняє правопорушення у вигляді невиконання покладених на нього обов`язків. Триваюче правопорушення припиняється лише у випадку усунення стану, за якого об`єктивно існує цей обов`язок, виконанням обов`язку відповідним суб`єктом або припиненням дії відповідної норми закону.

Враховуючи різницю у часі між зафіксованими відповідачем в автоматичному режимі правопорушеннями (6 хв.), ту обставину, що позивач не знав і не міг знати, що о 13 год. 24 хв., за адресою М 03, км. 348+870, Полтавська область, транспортний засіб МАЗ 6501А8, д.н.з. НОМЕР_1 допустив рух транспортного засобу із перевищенням нормативних параметрів зазначених пунктом 22.5 ПДР України, а через шість хвилин (після розвороту транспортного засобу) вантажний автомобіль проїзджав цей же ваговий комплекс у зворотньому напрямку, колегія суддів дійшла до висновку, що вказане порушення ПДР мало саме триваючий характер та позивача фактично двічі притягнуто за одне і те ж правопорушення.

Посилання відповідача у відзиві на апеляційну скаргу, на висновки, які викладені в постановах Другого апеляційного адміністративного суду колегія суддів відхиляє, оскільки такі висновки не є обов`язковими для врахування судом, в силу приписів ст. 242 КАС України.

З огляду на викладене, колегія суддів дійшла висновку, що постанова про накладення адміністративного стягнення АА № 00003983 від 18.01.2023 є протиправною та підлягає скасуванню, а провадження у справі про адміністративне правопорушення закриттю.

Колегія суддів враховує позицію Європейського суду з прав людини (в аспекті оцінки аргументів учасників справи у апеляційному провадженні), сформовану, зокрема у справах Салов проти України (№ 65518/01; пункт 89), Проніна проти України (№ 63566/00; пункт 23) та Серявін та інші проти України (№ 4909/04; пункт 58): принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, передбачає, що у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (див. рішення у справі Руїс Торіха проти Іспанії (Ruiz Torija v.Spain) серія A. 303-A; пункт 29).

Вищенаведене суд першої інстанції не врахував, у зв`язку з чим дійшов помилкового висновку про відсутність підстав для задоволення позовних вимог в частині скасування постанови по накладання адміністративного стягнення АА № 00003983 від 18.01.2023, яка винесена старшим державним інспектором відділу впровадження систем автоматичної фіксації порушень Департаменту реалізації державної політики та нагляду (контролю) за безпекою на наземному транспорті Савченко Владиславом Олеговичем відносно ОСОБА_1 за ч. 2 ст. 132-1 КУпАП та закриття справи про адміністративне правопорушення в цій частині.

Відповідно до п. 4 ч. 1ст. 317 КАС України підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є: неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.

На підставі викладеного, колегія суддів вважає, що рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню в цій частині з прийняттям нової постанови про задоволення позовних вимог.

Судові витрати підлягають розподілу у відповідності до ст. 139 КАС України, пропорційно до розміру задоволених позовних вимог.

Керуючись ст. ст. 243, 250, 308, 310, 315, 317, 321, 322, 325, 326, 327 КАС України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Рішення Київського районного суду м. Полтави від 29.05.2023 року по справі № 545/386/23 скасувати в частині відмови в задоволенні позовних вимог про скасування постанови по накладення адміністративного стягнення АА № 00003983 від 18.01.2023, яка винесена старшим державним інспектором відділу впровадження систем автоматичної фіксації порушень Департаменту реалізації державної політики та нагляду (контролю) за безпекою на наземному транспорті Савченко Владиславом Олеговичем відносно ОСОБА_1 за ч. 2 ст. 132-1 КУпАП та закриття справи про адміністративне правопорушення та в цій частині та прийняти нове судове рішення, яким позовні вимоги ОСОБА_1 задовольнити.

Скасувати постанову у справі про адміністративне правопорушення АА № 00003983 від 18.01.2023 р., про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 132-1 КУпАП та накладення на нього адміністративного стягнення у вигляді штрафу в розмірі 34000,00 грн.

Закрити провадження у справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 , щодо вчинення ним адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 132-1 КУпАП.

В іншій частині рішення Київського районного суду м. Полтави від 29.05.2023 року по справі № 545/386/23 залишити без змін.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Державної служби з безпеки на транспорті () на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_3 ) витрати зі сплати судового збору за подання позовної заяви та за подання апеляційної скарги на рішення суду у розмірі 1342,00 грн. (одна тисяча триста сорок дві гривні) 00 коп.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту її проголошення та відповідно до ч. 3 ст. 272 КАС України оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя (підпис)Н.С. Бартош
Судді(підпис) (підпис) О.В. Присяжнюк З.Г. Подобайло

Повний текст постанови складено 21.09.2023 року