Справа № 160/9010/23
Суддя: Неклеса Олена Миколаївна
Дата ухвалення: 2023-09-19 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
19 вересня 2023 року Справа № 160/9010/23
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Неклеса О.М., розглянувши у письмовому провадженні адміністративну справу за позовною заявою Державного підприємства «Виробниче об`єднання Південний машинобудівний завод ім. О.М. Макарова» до Східного міжрегіонального управління ДПС по роботі з великими платниками податків про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення,-
До Дніпропетровського окружного адміністративного суду надійшла позовна заява Державного підприємства «Виробниче об`єднання Південний машинобудівний завод ім. О.М. Макарова» (далі позивач, підприємство, ДП «ВО ПМЗ ім. О.М. Макарова») до Східного міжрегіонального управління ДПС по роботі з великими платниками податків, в якій позивач просить:
В обґрунтування позовних вимог Державного підприємства «Виробниче об`єднання Південний машинобудівний завод ім. О.М. Макарова» зазначено, що оскаржуване податкове повідомлення-рішення є протиправним та таким, що підлягає скасуванню. Так, відповідач за спірним податковим повідомленням-рішенням вимагає підприємство сплатити грошове зобов`язання в розмірі 1 390 640, 10 грн., яке рахується як 50 % штрафної санкції до суми несвоєчасно погашеної суми податкового боргу у розмірі 2 781 280, 20 грн. Позивач зауважив, що через військову агресію російської федерації проти Україні 1 ПКУ внесено зміни (ЗУ №2120-ІХ) щодо порядку справляння плати за землю (підрозд 1 розд. XX ПКУ доповнено новими п.п. 69.14-69-15. Як наголошує позивач, відповідно до внесених змін тимчасово, з 1 березня 2022 року по 31 грудня наступного за роком, у якому буде припинено воєнний стан, не підлягають нарахуванню та сплаті земельний податок й орендна плата за земельні ділянки державної та комунальної власності, за землі та паї: що розташовані на територіях, тимчасово окупованих збройними формуваннями російської федерації, і перебувають у власності або користуванні, у тому числі на умовах оренди, фізичних чи юридичних осіб, перелік яких визначає Кабінет Міністрів України; які визначено як засмічені вибухонебезпечними предметами та/або на яких наявні фортифікаційні споруди. Також позивач звернув увагу на внесення змін до п. 129.9 ПКУ, й за новою редакцією п.п. 129.9.7 п. 129.9 ст. 129 ПКУ пеня не підлягає нарахуванню, а нарахована пеня підлягає анулюванню в разі вчинення діяння (дії або бездіяльності) особою внаслідок уведення воєнного, надзвичайного стану. Враховуючи наведене, позивач стверджує, що земельний податок у 2022 році не підлягає нарахуванню та сплаті з березня 2022 року по 31 грудня року, наступного за роком, у якому буде припинено воєнний стан; не підлягають застосуванню й пеня та штрафи до платників податку, у яких земельні ділянки, які є об`єктом оподаткування земельного податку, розташовані на визначених територіях. Відповідно до п. 102.9 ПК України, на період дії правового режиму воєнного, надзвичайного стану зупинено перебіг строків, визнаних Кодексом та іншим законодавством, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи. Також позивач звернув увагу на положення п. 52 прим. 1 підрозд. 10 розд. XX «Перехідні положення» ПК України, згідно з яким за порушення податкового законодавства, вчинені протягом періоду з 01 березня 2020 року по останній календарний день місяця (включно), в якому завершується дія карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України на всій території України коронавірусної хвороби (COVID-19), штрафні санкції не зараховуються, крім санкцій за: порушення вимог до договорів довгострокового страхування життя чи договорів довгострокового страхування життя чи договорів страхування додаткової пенсії; відчуження майна, що перебуває у податковій заставі, без згоди контролюючого органу; порушення вимог законодавства в частині: обліку, виробництва, зберігання та транспортування пального, спирту етилового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів; цільового використання пального, спирту етилового платниками податків обладнання акцизних складів витратомірами-лічильниками та/або рівномірними-лічильниками; здійснення функцій, визначених законодавством у сфері виробництва і обігу спирту, алкогольних напоїв та тютюнових виробів, пального; здійснення суб`єктами господарювання операцій з реалізації пального або спирту етилового без реєстрації таких суб`єктів платниками акцизного податку; порушення нарахування, декларування та сплати податку на додану вартість акцизного податку, рентної плати. Позивач зауважив, що штрафні санкції застосовані до позивача відповідачем нараховано за період з 30.03.2019 р. по 09.09.2022 р. Дія карантину, встановлена Кабінетом Міністрів України на всій території України постановою Кабінету Міністрів України «Про запобігання поширенню на тер України гострої респіраторної хвороби СОVID-19, спричиненої вірусом SARS-СоV2» №211 від 11.03.2020 р. і наразі продовжена до 30.04.2023 р. постановою Кабінету Міністрів України №1423 від 23.12.2022 р. Закон України «Про внесення змін до Податкового кодексу України та інших законодавчих актів України щодо дії норм на період дії воєнного стану» №2120 від 15.03.2022 р. передбачає особливості справляння податку під час дії воєнного стану. Так, у відповідності до п. 69.1 Податкового кодексу України, у разі відсутності у платника податків можливості своєчасно виконати свій податковий обов`язок щодо дотримання термінів сплати податків та зборів, подання звітностей тощо, платники податків звільняються від передбаченої цим Кодексом відповідальності з обов`язковим виконанням таких обов`язків протягом шести місяців після припинення або скасування воєнного стану в Україні.
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 27.05.2023 р. відкрито провадження по вказаній справі, справу призначено до розгляду за правилами загального позовного провадження, підготовче засідання було призначено на 19 червня 2023 року о 10:30 год.
06.06.2023 р. до суду надійшов від Східного міжрегіонального управління ДПС по роботі з великими платниками податків відзив на позовну заяву, в якому відповідач заперечив проти задоволення заявлених до суду позовних вимог, посилаючись на те, що податкове повідомлення-рішення є обґрунтованим та винесеними з дотриманням норм чинного законодавства, а тому підстави для його скасування відсутні. Контролюючий орган зазначив, що посилання ДП «ВО ПМЗ ім. О.М. Макарова» на неправомірність застосування контролюючим органом штрафних санкцій за несвоєчасну сплату земельного податку за лютий 2019 року, є неправомірними, оскільки нормами Податкового кодексу України передбачено не застосування штрафних санкцій під час дії карантину лише за період березень квітень 2020 року, тоді як до ДП «ВО ПМЗ ім. О.М. Макарова» застосовані штрафні санкції за несвоєчасну сплату земельного податку за лютий 2019 року.
19.06.2023 р. суд усною ухвалою, відображеною секретарем судового засідання в протоколі судового засідання від 19.06.2023 р., ухвалив продовжити термін підготовчого провадження на один місяць та оголосив перерву по справі до 31.07.2023 р. о 10:00 год.
Судове засідання, призначене на 31.07.2023 р. було знято з розгляду у зв`язку з оголошенням повітряної тривоги по Дніпропетровській області, що підтверджується наявною в матеріалах справи довідкою секретаря судового засідання за №1408 від 31.07.2023 р.
Наступне судове засідання по справі призначено на 07.09.2023 р. о 10:00 год.
07.09.2023 р. підготовче провадження у справі було закрито та розпочато розгляд справи по суті. По справі оголошено перерву та призначено наступний розгляд справи на 14.09.2023 р. о 10:30 год.
13.09.2023 р. до суду надійшли від представника ДП «ВО ПМЗ ім. О.М. Макарова» письмові пояснення, в яких позивач заперечив проти викладених у відзиві на позовну заяву доводів відповідача, та навів обґрунтування аналогічні до тих, що викладено у позовній заяві підприємства.
14.09.2023 р. від позивача надійшла заява представника позивача про розгляд справи в порядку письмового провадження.
Вирішуючи питання щодо подальшого розгляду справи в порядку письмового провадження, суд зазначає наступне.
Указом Президента України від 24.02.2022 року № 64/2022 Про введення воєнного стану в Україні, у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, в Україні введено воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб, який неодноразово продовжувався відповідними Указами Президента України та станом на 18.09.2023 року не скасований.
Статтею 3 Конституції України визначено, що людина, її життя і здоров`я, честь і гідність, недоторканність і безпека визнаються в Україні найвищою соціальною цінністю. Права і свободи людини та їх гарантії визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Держава відповідає перед людиною за свою діяльність. Утвердження і забезпечення прав і свобод людини є головним обов`язком держави.
Враховуючи те, що наявних в матеріалах справи письмових доказів достатньо для вирішення справи по суті та немає перешкод для розгляду справи в порядку письмового провадження, задля захисту життя та здоров`я учасників справи, суд не вбачає підстав для відкладення чи перенесення розгляду справи, у зв`язку із чим продовжує розгляд справи по суті в порядку письмового провадження.
Відповідно до частини 3 статті 194 Кодексу адміністративного судочинства України (далі КАС України), учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності.
Згідно з ч. 9 ст.205 КАС України якщо немає перешкод для розгляду справи у судовому засіданні, визначених цією статтею, але всі учасники справи не з`явилися у судове засідання, хоча і були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового розгляду, суд має право розглянути справу у письмовому провадженні у разі відсутності потреби заслухати свідка чи експерта.
На підставі приписів ч.4 ст.229 КАС України фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.
Відповідно до ч. 4 ст. 243 КАС України судове рішення, постановлене у письмовому провадженні, повинно бути складено у повному обсязі не пізніше закінчення встановлених цим Кодексом строків розгляду відповідної справи, заяви або клопотання.
Вивчивши та дослідивши всі матеріали справи та надані докази, а також проаналізувавши зміст норм матеріального права, що регулюють спірні правовідносини, з`ясувавши всі обставини справи, оцінивши докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні, суд прийшов до висновку про відсутність правових підстав для задоволення позовних вимог, з огляду на наступне.
Судом встановлено та матеріалами справи підтверджено, що Державне підприємство «Виробниче об`єднання «Південний машинобудівний завод ім. О.М. Макарова» зареєстровано як юридична особа 16.08.1993 р., перебуває на податковому обліку в Східному міжрегіональному управлінні ДПС по роботі з великими платниками податків, та є платником податку на додану вартість.
За підсумками проведеної перевірки контролюючий орган встановив порушення ДП «ВО ПМЗ ім. О.М. Макарова»:
- п. 287.3 ст. 287 Податкового кодексу України, відповідно до якого встановлено несвоєчасну сплату узгодженого податкового зобов`язання по земельному податку за лютий 2019 року у сумі 1 694 320, 20 грн., із затримкою більше 90 календарних днів;
- п. 287.3 ст. 287 Податкового кодексу України, відповідно до якого встановлено несплату узгодженого податкового зобов`язання по земельному податку за лютий 2019 року у сумі 5 261 152, 65 грн., більше 90 календарних днів.
За лютий 2019 року по терміну сплати 30.03.2019 р. ДП «ВО ПМЗ ім. О.М. Макарова» в період з 22.10.2021 р. по 29.11.2021 р. було сплачено 1 093 109, 48 грн. Щодо несвоєчасної сплати до бюджету узгодженого податкового зобов`язання по земельному податку за лютий 2019 року в сумі 1 093 109, 48 грн. складено акт камеральної перевірки №864/32-00-04-03-03-14308368 від 13.12.2021 р.
Станом на 01.12.2021 р. за даними Інтегрованої картки платника податків по платежу «Земельний податок з юридичних осіб» (код бюджетної класифікації 18010500) залишок несплаченого узгодженого податкового зобов`язання по земельному податку за лютий 2019 року при граничному терміні сплати 30.03.2019 р. складає 6 955 472, 85 грн.
За лютий 2019 року при граничному терміні сплати 30.03.2019 року станом на дату складання акту камеральної перевірки фактична сплата здійснена за період з 13.12.2021 р. по 15.03.2022 р. в сумі 1 694 320, 20 грн. із затримкою більше 90 календарних днів.
З урахуванням сплати узгодженого податкового зобов`язання земельного податку за лютий 2019 року станом на дату акту камеральної перевірки залишок несплаченого узгодженого податкового зобов`язання земельного податку за лютий 2019 року по терміну сплати 30.03.2019 р. складає 5 261 152,65 грн.
Позивач не погодився із висновками акту перевірки та надав заперечення до Акту перевірки №230/32-00-04-04-02-06-14308368 від 12.09.2022 р. (вх. №121/515 від 27.09.2022 р.).
Комісією Східного міжрегіонального управління ДПС по роботі з великими платниками податків з розгляду заперечень та пояснень до актів перевірок (протокол №45/32-00-04-04-02-01 від 11.10.2022 р.) висновки акту перевірки залишено без змін.
Вирішуючи спір по суті заявлених позовних вимог, суд виходить з наступного.
Статтею 68 Конституції України визначено, що кожен зобов`язаний неухильно додержуватися Конституції України та законів України.
Відповідно до п.п. 14.1.39 п. 14.1 ст. 14 Податкового Кодексу України (далі ПК України), грошове зобов`язання платника податків - сума коштів, яку платник податків повинен сплатити до відповідного бюджету або на єдиний рахунок як податкове зобов`язання та/або інше зобов`язання, контроль за сплатою якого покладено на контролюючі органи, та/або штрафну (фінансову) санкцію, що справляється з платника податків у зв`язку з порушенням ним вимог податкового законодавства та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, а також санкції за порушення законодавства у сфері зовнішньоекономічної діяльності та пеня.
Податкова декларація, розрахунок, звіт (далі - податкова декларація) - документ, що подається платником податків (у тому числі відокремленим підрозділом у випадках, визначених цим Кодексом) контролюючим органам у строки, встановлені законом, на підставі якого здійснюється нарахування та/або сплата грошового зобов`язання, у тому числі податкового зобов`язання або відображаються обсяги операції (операцій), доходів (прибутків), щодо яких податковим та митним законодавством передбачено звільнення платника податку від обов`язку нарахування і сплати податку і збору, чи документ, що свідчить про суми доходу, нарахованого (виплаченого) на користь платників податків - фізичних осіб, суми утриманого та/або сплаченого податку, а також суми нарахованого єдиного внеску (п. 46.1 ст. 46 ПК України).
У відповідності до положень ст. 38 ПК України, виконанням податкового обов`язку визнається сплата в повному обсязі платником відповідних сум податкових зобов`язань у встановлений податковим законодавством строк.
Сплата податку та збору здійснюється платником податку безпосередньо.
Спосіб, порядок та строки виконання податкового обов`язку встановлюються цим Кодексом та законами з питань митної справи.
Згідно із приписами п.16.1 ст.16 ПК України, платник податків зобов`язаний, зокрема: вести в установленому порядку облік доходів і витрат, складати звітність, що стосується обчислення і сплати податків та зборів; подавати до контролюючих органів у порядку, встановленому податковим та митним законодавством, декларації, звітність та інші документи, пов`язані з обчисленням і сплатою податків та зборів; сплачувати податки та збори в строки та у розмірах, встановлених цим Кодексом та законами з питань митної справи; подавати контролюючим органам інформацію в порядку, у строки та в обсягах, встановлених податковим законодавством; виконувати законні вимоги контролюючих органів щодо усунення виявлених порушень законів з питань оподаткування та митної справи і підписувати акти (довідки) про проведення перевірки.
Статтею 36 ПК України, податковим обов`язком визнається обов`язок платника податку обчислити, задекларувати та/або сплатити суму податку та збору в порядку і строки, визначені Кодексом, законами з питань митної справи.
Відповідно до п. 286.2 ст. 286 ПК України, платники плати за землю (крім фізичних осіб) самостійно обчислюють суму плати за землю щороку станом на 1 січня і не пізніше 20 лютого поточного року подають до відповідного контролюючого органу за місцезнаходженням земельної ділянки податкову декларацію на поточний рік за формою, встановленою у порядку, передбаченому статтею 46 цього Кодексу, з розбивкою річної суми рівними частками за місяцями. Подання такої декларації звільняє від обов`язку подання щомісячних декларацій. При поданні першої декларації (фактичного початку діяльності як платника плати за землю) разом з нею подається витяг із технічної документації про нормативну грошову оцінку земельної ділянки, а надалі такий витяг подається у разі затвердження нової нормативної грошової оцінки землі.
Податкове зобов`язання щодо плати за землю, визначене у податковій декларації на поточний рік, сплачується рівними частками власниками та землекористувачами земельних ділянок за місцезнаходженням земельної ділянки за податковий період, який дорівнює календарному місяцю, щомісяця протягом 30 календарних днів, що настають за останнім календарним днем податкового (звітного) місяця (п. 287.3 ст. 287 ПК України).
Тобто, зазначена платником податку в поданій ним податковій декларації сума податкового зобов`язання по платі за землю підлягає сплаті протягом 30 календарних днів, що настають за останнім календарним днем податкового (звітного) місяця, що відповідає положенням п.287.3 ст.287 ПК України (в т.ч. в редакції, чинній на момент виникнення у позивача обов`язку по сплаті самостійно визначеного ним податкового зобов`язання).
За змістом п. 11 підрозд. 10 розд. ХХ ПК України (в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин), штрафні (фінансові) санкції (штрафи) за наслідками перевірок, які здійснюються контролюючими органами, застосовуються у розмірах, передбачених законом, чинним на день прийняття рішень щодо застосування таких штрафних (фінансових) санкцій (з урахуванням норм пункту 7 цього підрозділу).
Пунктом 124.1 статті 124 ПК України (в редакції, чинній з 01.01.2021 р.) встановлено, що у разі якщо платник податків не сплачує узгоджену суму грошового зобов`язання (крім грошового зобов`язання у вигляді штрафних (фінансових) санкцій, застосованих до нього на підставі цього Кодексу чи іншого законодавства, контроль за яким покладено на контролюючі органи, а також пені, застосованої до нього на підставі цього Кодексу чи іншого законодавства, контроль за яким покладено на контролюючі органи) протягом строків, визначених цим Кодексом, такий платник податків притягується до відповідальності у вигляді штрафу в таких розмірах:
при затримці до 30 календарних днів включно, наступних за останнім днем строку сплати суми грошового зобов`язання, - у розмірі 5 відсотків погашеної суми податкового боргу;
при затримці більше 30 календарних днів, наступних за останнім днем строку сплати суми грошового зобов`язання, - у розмірі 10 відсотків погашеної суми податкового боргу.
У відповідності до п. 124.2 та п. 124.3 ст. 124 ПК України ( в редакції, чинній з 01.01.2021 р.), діяння, передбачені пунктами 124.1, 124.1-1 цієї статті, вчинені умисно, -
тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі 25 відсотків від суми несплаченого (несвоєчасно сплаченого) грошового зобов`язання.
Діяння, передбачені пунктом 124.2 цієї статті, вчинені повторно протягом 1095 календарних днів або які призвели до прострочення сплати грошового зобов`язання на строк більше 90 календарних днів, -
тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі 50 відсотків від суми несплаченого (несвоєчасно сплаченого) грошового зобов`язання.
Як зауважив відповідач та не заперечив позивач, відповідні декларації були складені і підписані останнім відповідно до ст. 48 ПК України та подані у спосіб визначений згідно чинного законодавства України.
Також відповідач зазначив, що у наданих ДП «ВО ПМЗ ім. О.М. Макарова» запереченнях не зазначено про наявність доказів щодо неможливості виконання обов`язку зі своєчасної сплати податку при наявності коштів на рахунках підприємства.
Порушення термінів сплати (перерахування) грошового зобов`язання протягом строків, визначених ПК України, передбачає фінансову відповідальність у вигляді накладення штрафу у розмірах, встановлених ст.124 ПК України.
З урахуванням рішення Державної податкової служби України №2189/8 від 29.12.2022 р., до ДП «ВО ПМЗ ім. О.М. Макарова» застосовано штраф в сумі 1 390 640, 10 грн., що складає 50 % погашеної ним суми боргу (борг сплачено з затримкою в сумі 2 781 280, 20 грн.).
Так, мотивуючи свою позицію щодо протиправності спірного податкового повідомлення-рішення, ДП «ВО ПМЗ ім. О.М. Макарова» посилається на Указ Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» №64/2022 від 24.02.2022 р. та постанову Кабінету Міністрів України «Про встановлення карантину та запровадження обмежувальних протиепідемічних заходів з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2» №211 від 11.03.2020 р.
Стосовно посилань позивача на внесені Законом України «Про внесення змін до Податкового кодексу України та інших законодавчих актів України щодо дії норм на період дії воєнного стану» №2120-ІХ від 15.03.2022 р. (далі Закон №2120-ІХ) зміни щодо порядку справляння плати за землю (п. п. 69.14 69.15 підрозд. 10 розд. ХХ ПК України).
Відповідними змінами, зокрема, змінено питання щодо нарахування та сплата земельного податку за період з 1 березня 2022 року по 31 грудня року, наступного за роком, у якому буде припинено воєнний стан, та передбачено, що:
«Тимчасово, на період з 1 березня 2022 року по 31 грудня року, наступного за роком, у якому припинено або скасовано воєнний, надзвичайний стан, не нараховується та не сплачується плата за землю (земельний податок та орендна плата за земельні ділянки державної та комунальної власності) за земельні ділянки (земельні частки (паї), що розташовані на територіях, на яких ведуться (велися) бойові дії, або на територіях, тимчасово окупованих збройними формуваннями російської федерації, та перебувають у власності або користуванні, у тому числі на умовах оренди, фізичних або юридичних осіб, а також за земельні ділянки (земельні частки (паї), визначені обласними військовими адміністраціями як засмічені вибухонебезпечними предметами та/або на яких наявні фортифікаційні споруди.
Перелік територій, на яких ведуться (велися) бойові дії або тимчасово окупованих збройними формуваннями російської федерації, визначається Кабінетом Міністрів України».
Одночасно із цим, суд вважає посилання позивача на вищезазначені норми безпідставними, оскільки проведена відповідачем камеральна перевірка стосувалася не погашення податкових зобов`язань позивача, які виникли до введення на території України воєнного стану, тобто до 24.02.2022 р., а саме: несвоєчасна сплата ДП «ВО ПМЗ ім. О.М. Макарова» земельного податку за лютий 2019 року.
Таким чином, з огляду на те, що спірне податкове повідомлення-рішення прийнято за результатами перевірки сплати позивачем узгодженої суми земельного податку за лютий 2019 р. (тобто до введення в дію воєнного стану на території України), норми п.п. 69.14 69.15 підрозд. 10 розд. ХХ ПК України в межах спірних правовідносин не підлягають застосуванню.
При цьому, посилання позивача на положення ст. 129 ПК України суд також вважає недоречними, оскільки цією нормою врегульовано питання нарахування та погашення пені, в той час як за оскаржуваним податковим повідомленням-рішенням до підприємства лише прийнято рішення на підставі п. 124.3 ст. 124 ПК України щодо застосування штрафної санкції у вигляді штрафу на суму 1 390 640, 10 грн.
Щодо посилань позивача на застосування норм ПК України під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України на всій території України з метою запобігання поширенню на території України коронавірусної хвороби (COVID-19) слід зазначити таке.
За результатами камеральної перевірки ДП «ВО ПМЗ ім. О.М. Макарова» встановлено несвоєчасну сплату до бюджету узгодженого податкового зобов`язання по земельному податку за лютий 2019 року, тобто до дії карантинних норм законодавства.
За порушення термінів сплати (перерахування) грошового зобов`язання протягом строків, визначених ПК України, передбачено фінансову відповідальність у вигляді накладення штрафу у розмірах, встановлених ст.124 ПК України.
Під час дії карантину були внесені зміни до Податкового кодексу України щодо нарахування та сплати земельного податку та не застосування штрафних санкцій лише за березень-квітень 2020 року.
Так, відповідно до пункту 52.4 підрозд. 10 розд. ХХ ПК України, не нараховується та не сплачується за період з 1 березня по 31 березня 2020 року плата за землю (земельний податок та орендна плата за земельні ділянки державної та комунальної власності) за земельні ділянки, що перебувають у власності або користуванні, у тому числі на умовах оренди, фізичних або юридичних осіб, та використовуються ними в господарській діяльності.
При цьому у разі подання таких податкових декларацій з підстав, визначених цим підпунктом, до таких платників податків не застосовуються санкції, визначені статтею 50 цього Кодексу, та штрафні санкції згідно з вимогами пункту 120.2 статті 120 цього Кодексу, за внесення змін до податкової звітності в частині збільшення податкових зобов`язань з плати за землю за податковий період квітень 2020 року.
Установити, що платники плати за землю (земельного податку та орендної плати за земельні ділянки державної та комунальної власності), які визначають податкові зобов`язання із плати за землю на підставі податкових декларацій, сплачують податкове зобов`язання зі сплати плати за землю за податковий період квітень 2020 року у повному обсязі за місцезнаходженням земельної ділянки у строк до 30 червня 2020 року без нарахування пені та штрафних санкцій, передбачених цим Кодексом за порушення термінів сплати податкових зобов`язань щодо загальних термінів сплати податкового зобов`язання за такий період.
З урахуванням вищенаведеного, суд відхиляє доводи позивача щодо неправомірності застосування контролюючим органом до ДП «ВО ПМЗ ім. О.М. Макарова» штрафних санкцій за несвоєчасну сплату земельного податку за лютий 2019 року, оскільки нормами Податкового кодексу України передбачено не застосування штрафних санкцій під час дії карантину лише за період березень квітень 2020 року, в той час як до ДП «ВО ПМЗ ім. О.М. Макарова» застосовані штрафні санкції за несвоєчасну сплату земельного податку за лютий 2019 року.
Таким чином, доводи позивача про наявність підстав для визнання протиправним та скасування спірного податкового повідомлення-рішення в ході судового розгляду цієї справи не знайшли свого підтвердження.
Відповідно до ч. 2 ст. 2 КАС України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень, адміністративні суди перевіряють: чи прийняті (вчинені) вони на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноважень з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії): безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.
Згідно з ч.1 ст. 9 КАС України, розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.
Відповідно до ч.1 ст. 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановленихст.78 цього Кодексу.
Згідно з ч. 2 ст. 77 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
Позивачем не доведено ті обставини, на яких ґрунтуються його позовні вимоги.
За наведених обставин, суд прийшов до висновку, що позовні вимоги є необґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню.
Щодо розподілу судових витрат, суд зазначає, що оскільки позовні вимоги є такими, що не підлягають задоволенню, підстави для стягнення з відповідача судового збору відсутні.
Керуючись ст. ст. 2, 9, 72, 77, 241, 243-246 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -
Звернути увагу учасників справи, що відповідно до частини 7 статті 18 Кодексу адміністративного судочинства України особам, які зареєстрували офіційні електронні адреси в Єдиній судовій інформаційно-телекомунікаційній системі, суд вручає будь-які документи у справах, в яких такі особи беруть участь, виключно в електронній формі шляхом їх направлення на офіційні електронні адреси таких осіб, що не позбавляє їх права отримати копію судового рішення у паперовій формі за окремою заявою.
Рішення суду набирає законної сили відповідно до вимог статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене в порядку та строки, передбачені статтями 295, 297 Кодексу адміністративного судочинства України.

Повний текст рішення суду складено та підписано 19.09.2023 р.

Суддя О.М. Неклеса