Справа № 440/5202/22
Суддя: Подобайло З.Г.
Дата ухвалення: 2023-09-14 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 вересня 2023 р.м. Харків

Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

Головуючого судді: Подобайло З.Г.,

Суддів: Присяжнюк О.В. , Бартош Н.С. ,

за участю секретаря судового засідання Шаповал В.Ю.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду заяву ОСОБА_1 про перегляд за виключними обставинами постанови Другого апеляційного адміністративного суду від 20.02.2023 року по справі № 440/5202/22

за позовом ОСОБА_1

до Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області , Центру по нарахуванню та здійсненню соціальних виплат у Полтавській області

про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до Полтавського окружного адміністративного суду з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області, Центру по нарахуванню та здійсненню соціальних виплат у Полтавській області, в якому просив суд: визнати протиправною бездіяльність Центру по нарахуванню та здійсненню соціальних виплат у Полтавській області щодо здійснення нарахування та виплати ОСОБА_1 як особі з інвалідністю внаслідок війни 2-ї групи, щорічної разової грошової допомоги до 5 травня у 2022 році у розмірі восьми мінімальних пенсій за віком; зобов`язати Центр по нарахуванню та здійсненню соціальних виплат у Полтавській області нарахувати та виплатити ОСОБА_1 як особі з інвалідністю внаслідок війни 2-ї групи, недоплачену разову щорічну грошову допомогу до 5 травня за 2022 рік у розмірі восьми мінімальних пенсій за віком, з урахуванням попередньо виплаченої суми допомоги.

Рішенням Полтавського окружного адміністративного суду від 18.07.2022 року позовні вимоги ОСОБА_1 задоволено частково. Визнано протиправною бездіяльність Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області щодо нарахування та виплати ОСОБА_1 щорічної разової грошової допомоги до 5 травня за 2022 рік у розмірі восьми мінімальних пенсій за віком. Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Полтавській області нарахувати та виплатити ОСОБА_1 недоплачену грошову допомогу до 5 травня за 2022 рік у розмірі восьми мінімальних пенсій за віком, з урахуванням попередньо виплаченої суми допомоги. У задоволенні іншої частини позовних вимог відмовлено.

Не погодившись з вказаним рішенням, Головним управлінням Пенсійного фонду України в Полтавській області подано апеляційну скаргу, в якій відповідач просив рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 18.07.2022 скасувати та ухвалити нове рішення, яким у задоволенні позовних вимог відмовити.

Постановою Другого апеляційного адміністративного суду від 20.02.2023 року апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області задоволено. Рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 18.07.2022 по справі № 440/5202/22 - скасовано. Прийнято нову постанову, якою у задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 відмовлено.

ОСОБА_1 звернувся до суду із заявою про перегляд за виключними обставинами постанови Другого апеляційного адміністративного суду від 20.02.2023 року у справі №440/5202/22, в якій просить скасувати постанову Другого апеляційного адміністративного суду від 20.02.2023 року та прийняти нове рішення, яким відмовити у задоволенні апеляційної скарги Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області та залишити рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 18.07.2022 року без змін.

В обґрунтування заяви про перегляд за виключними обставинами постанови суду позивач по справі посилається на те, що встановлена Конституційним Судом України від 27.02.2020 року №3-р/2020 у справі №1-247/2018(3393/18) неконституційність окремого положення пункту 26 розділу VI «Прикінцеві та перехідні положення» Бюджетного кодексу України в частині, яка передбачає, що норми і положення статей 12-16 Закону України №3551-ХІІ застосовуються у порядку та розмірах, встановлених Кабінетом Міністрів України, виходячи з наявних фінансових ресурсів державного і місцевого бюджетів та бюджетів фондів загальнообов`язкового державного соціального страхування, не була покладена визначально в основу правильного вирішення наявного спору у справі, а висновки постанови у подібній справі №580/2869/22 є такими, що не ґрунтуються на правильному правозастосуванні та від яких відступив Верховний Суду у справі №560/8064/22. Вказує, що на момент виникнення спірних правовідносин у справі одночасно були чинні норми Порядку №540 та положення статті 13 Закону №3551-ХІІ у редакції Закону №367-ХІV, які по-різному визначають розміри щорічної разової грошової допомоги до 5 травня у 2022 році, та за ієрархією нормативно-правових актів, застосуванню підлягають саме положення вказаного спеціального Закону №3551-ХІІ, який має вищу юридичну силу. Стверджує, що зміни, внесені до положень ч.7 ст.20 та абз. 3 пп.2 п.22 розд. VI «Прикінцеві та перехідні положення» Бюджетного кодексу України вкотре були внесені в порушення Конституції України (хоч на даний час з дня їх прийняття й не визнані неконституційними, проте вони підпадають під висновки Конституційного Суду України від 27.02.2020 року №3-р/2020 у справі №1-247/2018(3393/18).

Центром по нарахуванню та здійсненню соціальних виплат у Полтавській області подано до суду заперечення на заяву ОСОБА_1 про перегляд судового рішення за виключними обставинами, в якій вказує на безпідставність доводів позивача та на відсутність правових підстав для задоволення заяви про перегляд постанови суду за виключними обставинами. Просить розглядати справу без участі представника Центру.

Учасники справи про дату, час та місце розгляду заяви були повідомлені заздалегідь та належним чином.

ОСОБА_1 подано до суду заяву про розгляд справи без участі позивача.

Розгляд справи здійснюється у судовому засіданні згідно приписів ст.229 КАС України.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи, доводи заяви про перегляд за виключними обставинами постанови суду, колегія суддів вважає, що вказана заява не підлягає задоволенню, виходячи з таких підстав.

Згідно зі ст.362 Кодексу адміністративного судочинства України (далі по тексту КАС України) учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право подати заяву про перегляд судового рішення суду будь-якої інстанції, яке набрало законної сили, за нововиявленими або виключними обставинами.

Відповідно до ч.ч. 1, 5 ст.361 КАС України судове рішення, яким закінчено розгляд справи і яке набрало законної сили, може бути переглянуто за нововиявленими або виключними обставинами.

Підставами для перегляду судових рішень у зв`язку з виключними обставинами є: 1) встановлена Конституційним Судом України неконституційність (конституційність) закону, іншого правового акта чи їх окремого положення, застосованого (не застосованого) судом при вирішенні справи, якщо рішення суду ще не виконане; 2) встановлення вироком суду, що набрав законної сили, вини судді у вчиненні кримінального правопорушення, внаслідок якого було ухвалено судове рішення; 3) встановлення міжнародною судовою установою, юрисдикція якої визнана Україною, порушення Україною міжнародних зобов`язань при вирішенні цієї справи судом.

При перегляді судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами суд не може виходити за межі тих вимог, які були предметом розгляду при ухваленні судового рішення, яке переглядається, розглядати інші вимоги або інші підстави позову (ч.6 ст.361 КАС України).

Заява про перегляд судового рішення суду першої інстанції з підстав, визначених частиною другою, пунктами 1, 2 частини п`ятої статті 361 цього Кодексу, подається до суду, який ухвалив судове рішення. Заява про перегляд судових рішень судів апеляційної і касаційної інстанцій з підстав, зазначених у частині першій цієї статті, якими змінено або скасовано судове рішення, подається до суду тієї інстанції, яким змінено або ухвалено нове судове рішення (ч.ч. 1, 2 ст.365 КАС України).

Відповідно до ч.4 ст.368 КАС України за результатами перегляду рішення, ухвали за нововиявленими або виключними обставинами суд може: 1) відмовити в задоволенні заяви про перегляд судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами та залишити відповідне судове рішення в силі; 2) задовольнити заяву про перегляд судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами, скасувати відповідне судове рішення та ухвалити нове рішення чи змінити рішення; 3) скасувати судове рішення і закрити провадження у справі або залишити позов без розгляду.

Зі змісту заяви про перегляд постанови Другого апеляційного адміністративного суду від 20.02.2023 року у справі встановлено, що заявник помилково ототожнює правову природу визначення «виключної обставини» з правовою позицією Верховного Суду, яка викладається як висновок суду касаційної інстанції в судових рішеннях.

Так, позивач вказує, що встановлена Конституційним Судом України від 27.02.2020 року №3-р/2020 у справі №1-247/2018(3393/18) неконституційність окремого положення пункту 26 розділу VI «Прикінцеві та перехідні положення» Бюджетного кодексу України в частині, яка передбачає, що норми і положення статей 12-16 Закону України №3551-ХІІ застосовуються у порядку та розмірах, встановлених Кабінетом Міністрів України, виходячи з наявних фінансових ресурсів державного і місцевого бюджетів та бюджетів фондів загальнообов`язкового державного соціального страхування, не була покладена визначально в основу правильного вирішення наявного спору у справі, а висновки постанови у подібній справі №580/2869/22 є такими, що не ґрунтуються на правильному правозастосуванні та від яких відступив Верховний Суду у справі №560/8064/22.

Однак, вищевказані обставини, зазначені заявником як виключні, фактично зводяться до незгоди з правовими висновками апеляційного суду, викладеними в постанові суду від 20.02.2023 року у справі №440/5202/22, який на момент винесення постанови враховував останню правову позицію Верховного Суду, викладену у постанові від 01.12.2022 року у справі №580/2869/22 (адміністративне провадження №К/990/30013/22).

Крім того, колегія суддів зазначає, що за змістом п.1 ч.5 ст.361 КАС України встановлена Конституційним Судом України неконституційність (конституційність) закону, іншого правового акта чи їх окремого положення, застосованого (не застосованого) судом при вирішенні справи може бути підставою для перегляду рішення за виключними обставинами тільки, якщо рішення суду ще не виконане.

При цьому, словосполучення ще не виконане, яке вжите у вказаній нормі, не передбачає множинного тлумачення або множинного його розуміння. Наведена процесуальна норма має імперативний характер, є чіткою та не може бути застосована інакше, ніж це обумовлено процесуальним законодавством.

Водночас, у випадку, що є предметом дослідження, рішення не може вважатись невиконаним, у контексті приписів пункту 1 частини п`ятої статті 361 КАС України, оскільки рішення, що набрало законної сили, яким у задоволенні позову відмовлено, не передбачає примусового виконання.

Аналогічну позицію щодо застосування приписів пункту 1 частини п`ятої статті 361 КАС України об`єднана палата Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду підтримала в ухвалах від 21.12.2022 року у справі №140/2217/19, від 22.12.2022 року у справі №805/1312/16-а.

З огляду на вищевикладене, вказані обставини, на які посилається заявник, як на підставу перегляду судового рішення, не є виключними в розумінні положень ч.5 ст.361 КАС України, а відтак не є підставою для перегляду судового рішення у цій справі.

Інші доводи і заперечення сторін на висновки суду апеляційної інстанції не впливають.

Частиною 2 ст.6 КАС України передбачено, що суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського суду з прав людини.

Відповідно до ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують як джерело права при розгляді справ положення Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та протоколів до неї та практику Європейського суду з прав людини.

У пункті 33 рішення у справі «Христов проти України» (заява № 24465/04) Європейський Суд з прав людини зазначив, що право на справедливий судовий розгляд, гарантоване пунктом 1 статті 6 Конвенції, слід тлумачити в контексті преамбули Конвенції, яка, зокрема, проголошує верховенство права як складову частину спільної спадщини Договірних держав. Одним з основоположних аспектів верховенства права є принцип юридичної визначеності, згідно з яким у разі остаточного вирішення спору судами їхнє рішення, що набрало законної сили, не може ставитися під сумнів (див. рішення у справі «Брумареску проти Румунії» (Brumarescu v. Romania), заява №28342/95, пункт 61, ECHR 1999-VII, у справі «Желтяков проти України», заява № 4994/04, пункт 42).

Принцип юридичної визначеності вимагає поваги до принципу «res judicata» (пункт 34), тобто поваги до остаточного рішення суду. Згідно з цим принципом жодна сторона не має права вимагати перегляду остаточного та обов`язкового до виконання рішення суду лише з однією метою - домогтися повторного розгляду та винесення нового рішення у справі. Повноваження судів вищого рівня з перегляду мають здійснюватися для виправлення судових помилок і недоліків, а не задля нового розгляду справи. Таку контрольну функцію не слід розглядати як замасковане оскарження, і сама лише ймовірність існування двох думок стосовно предмета спору не може бути підставою для нового розгляду справи. Відхід від цього принципу можливий лише тоді, коли цього вимагають відповідні вагомі й непереборні обставини (див. рішення у справі «Рябих проти Росії» (Ryabykh v. Russia), заява N 52854/39, пункт 52, ECHR 2003-IX, у справі «Желтяков проти України», заява № 4994/04, пункт 43).

Відповідно до п.1 ч.4 ст.368 КАС України за результатами перегляду рішення, ухвали за нововиявленими або виключними обставинами суд може відмовити в задоволенні заяви про перегляд судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами та залишити відповідне судове рішення в силі.

Положеннями ч.1 ст.369 КАС України передбачено, що у разі відмови в задоволенні заяви про перегляд рішення, ухвали за нововиявленими або виключними обставинами суд постановляє ухвалу.

Враховуючи викладене, колегія суддів дійшла висновку, що заява ОСОБА_1 про перегляд за виключними обставинами постанови Другого апеляційного адміністративного суду від 20.02.2023 року по справі №440/522/22 не підлягає задоволенню, відповідно, це судове рішення залишається в силі.

Судове рішення за наслідками провадження за нововиявленими або виключними обставинами може бути оскаржено в порядку, встановленому цим Кодексом для оскарження судових рішень суду відповідної інстанції (частина друга статті 369 Кодексу).

Керуючись ст.ст. 248, 256, 361, 367-369 КАС України, суд, -

У Х В А Л И В:

В задоволенні заяви ОСОБА_1 про перегляд за виключними обставинами постанови Другого апеляційного адміністративного суду від 20.02.2023 року по справі №440/5202/22 відмовити.

Ухвала набирає законної сили з дати її прийняття, може бути оскаржена до касаційного суду в порядку та строки, встановлені ст.ст.328, 329 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий суддя (підпис)Подобайло З.Г.
Судді(підпис) (підпис) Присяжнюк О.В. Бартош Н.С.

Повний текст ухвали виготовлений 19.09.2023.