Справа № 160/2458/23
Суддя: Кучугурна Наталія Вікторівна
Дата ухвалення: 2023-09-18 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
18 вересня 2023 року Справа № 160/2458/23
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Кучугурної Н.В., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження у порядку письмового провадження у місті Дніпрі адміністративну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до Головного управління Міністерства внутрішніх справ України в Дніпропетровській області про визнання протиправною бездіяльності та стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні,
Обставини справи: до Дніпропетровського окружного адміністративного суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 до Головного управління Міністерства внутрішніх справ України в Дніпропетровській області, в якій позивач просить суд:
Справі за цією позовною заявою присвоєно №160/2458/23 та за результатами автоматизованого розподілу справу передано для розгляду судді Кучугурній Н.В.
Позовна заява не відповідала вимогам, установленим статтями 160, 161 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України), тому ухвалою суду від 15.02.2023 була залишена без руху, з наданням позивачу строку для усунення недоліків.
На виконання вимог ухвали суду від 15.02.2023, від представника позивача до суду 22.02.2023 надійшла заява про усунення недоліків адміністративного позову, до якої долучено копію квитанції про сплату позивачем судового збору.
Ухвалою суду від 27.02.2023 прийнято до розгляду позовну заяву та відкрито провадження у справі; призначено її до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) учасників справи; встановлено відповідачу строк для подання відзиву на позовну заяву (у разі заперечення проти позовної заяви) протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення копії цієї ухвали, разом із доказами, які підтверджують обставини, на яких ґрунтуються заперечення відповідача.
Копія ухвали надсилалась на електронну пошту відповідача, зазначену у позовній заяві, а також була вручена відповідачу під розписку 22.08.2023.
07.09.2023 до суду від відповідача надійшов відзив на позовну заяву, згідно з яким відповідач заперечує проти позовних вимог. В обґрунтування відзиву відповідач зазначає, що станом на цей час усі законодавчі та нормативно-правові акти, які регулюють питання структури, розмірів, порядку нарахування та виплати грошового забезпечення особам рядового і начальницького складу територіальних органів внутрішніх справ та органів внутрішніх справ на залізницях втратили чинність, тому відсутні правові підстави для визначення складових грошового забезпечення та їх розміру станом на день звільнення позивача з органів внутрішніх справ з 23.11.2020 та, відповідно, стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні.
Ухвалою суду від 27.02.2023 витребувано у відповідача інформацію про грошове забезпечення позивача за останні два календарні місяці перед звільненням. Витребувані судом документи надані до суду разом з відзивом на позовну заяву.
Відповідно до ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожній фізичній або юридичній особі гарантується право на розгляд судом упродовж розумного строку цивільної, кримінальної, адміністративної або господарської справи, а також справи про адміністративне правопорушення, в якій вона є стороною.
Розумність строків є одним із основоположних засад (принципів) адміністративного судочинства відповідно до п.8 ч.3 ст.2 Кодексу адміністративного судочинства України.
Поняття розумного строку не має чіткого визначення, проте розумним уважається строк, який необхідний для вирішення справи відповідно до вимог матеріального і процесуального права.
Розглянувши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позовна заява, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд
Рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 08.09.2020 у справі №804/7653/15, залишеним без змін постановою Третього апеляційного адміністративного суду від 25.02.2021, позовну заяву ОСОБА_1 до відповідача-1: Міністерства внутрішніх справ України, відповідача-2: Міністерства юстиції України, відповідача-3: Головного управління Міністерства внутрішніх справ України в Дніпропетровській області про скасування наказів, поновлення на посаді та зобов`язання вчинити певні дії задоволено частково; визнано протиправним та скасовано наказ Міністерства внутрішніх справ України № 888 о/с від 18.05.2015 «Про особовий склад» в частині звільнення полковника міліції ОСОБА_1 (С-528688), першого заступника начальника Головного управління Міністерства внутрішніх справ України в Дніпропетровській області - начальника слідчого управління з органів внутрішніх справ у запас Збройних сил (з постановленням на військовий облік); визнано протиправним та скасовано наказ Головного управління Міністерства внутрішніх справ України в Дніпропетровській області від 01 липня 2015 року № 272 о/с в частині звільнення ОСОБА_1 (С-528688), першого заступника начальника Головного управління Міністерства внутрішніх справ України в Дніпропетровській області - начальника слідчого управління з органів внутрішніх справ у запас Збройних сил (з постановленням на військовий облік); поновлено ОСОБА_1 на посаді першого заступника начальника Головного управління Міністерства внутрішніх справ України в Дніпропетровській області - начальника слідчого управління з 02 липня 2015 року; стягнуто з Головного управління Міністерства внутрішніх справ України в Дніпропетровській області на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час вимушеного прогулу за період з 02.07.2015 по 08.09.2020 у розмірі 449609,88 грн. без урахування податку з доходів фізичних осіб та інших обов`язкових платежів; в решті позовних вимог відмовлено.

22.04.2021 Дніпропетровський окружний адміністративний суд ухвалив рішення у справі №160/1139/21, яким адміністративний позов задовольнив повністю; визнав протиправною бездіяльність Головного управління МВС України в Дніпропетровській області та Державної установи «Територіальне медичне об`єднання МВС України по Дніпропетровській області» щодо не зарахування до вислуги років ОСОБА_1 часу вимушеного прогулу в період з 02.07.2015 року до 23.11.2020 року; зобов`язав Головне управління МВС України в Дніпропетровській області та Державну установу «Територіальне медичне об`єднання МВС України по Дніпропетровській області» зарахувати до вислуги років ОСОБА_1 час вимушеного прогулу в період з 02.07.2015 року до 23.11.2020 року; зобов`язав Головне управління Міністерства внутрішніх справ України в Дніпропетровській області та Державну установу «Територіальне медичне об`єднання МВС України по Дніпропетровській області» направити заяву ОСОБА_1 про призначення пенсії та всі необхідні документи, затверджені Порядком подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій, відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» від 30.01.2007 року № 3-1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області.

Постановою Третього апеляційного адміністративного суду від 21.07.2023 у справі №160/1139/21 апеляційну скаргу Ліквідаційної комісії Головного управління МВС України в Дніпропетровській області на рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 22.04.2021 року в адміністративній справі №160/1139/21 залишено без задоволення; рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 22.04.2021 року в адміністративній справі №160/1139/21 залишено без змін.

Рішенням у справі №160/1139/22 встановлено, що на виконання рішення у справі №804/7653/15 наказом ГУ МВС України в Дніпропетровській області № 4 о/с від 14.09.2020 року «По особовому складу» внесено зміни до наказу: пункт наказу ГУМВС від 1 липня 2014 року № 272 о/с в частині звільнення згідно з частиною 3 статті 1, пункту 8 частини 1 статті 3 Закону України «Про очищення влади» та відповідно до пункту 62 «а» Положенням про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ з органів внутрішніх справ у запас Збройних сил (з поставленням на військовий облік) полковника міліції ОСОБА_1 (С-528688) першого заступника начальника Головного управління МВС України в Дніпропетровській області - начальника слідчого управління, з вислугою років на день звільнення, яка складала: 27 років 08 місяців 17 днів, у пільговому обчисленні: 27 років 10 місяців 06 днів, на підставі наказу МВС України від 18 травня 2015 року № 888 о/с з 01 липня 2015 року, скасовано, вважати його працюючим на попередній посаді, з 02 липня 2015 року.

Наказом ГУ МВС України в Дніпропетровській області № 7 о/с від 23.11.2020 року «По особовому складу» згідно з Положенням про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ, відповідно до пунктів 10 та 11 розділу XI Закону України «Про Національну поліцію» звільнено у запас Збройних сил (з поставленням на військовий облік): за п. 64 «г» (через скорочення штатів): полковника міліції ОСОБА_1 (С-528688), першого заступника начальника Головного управління МВС України в Дніпропетровській області - начальника слідчого управління, з 23.11.2020 року. Вислуга років на день звільнення складає: 27 років 08 місяців 17 днів, у пільговому обчисленні: 27 років 10 місяців 06 днів. Підстава: постанова Кабінету Міністрів України від 16 вересня 2015 року № 730 та наказ МВС України від 06.11.2015 року № 1388.

Відповідно до ч.4 ст.78 КАС України, обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

24.11.2022 Дніпропетровський окружний адміністративний суд у справі №160/16203/21 ухвалив рішення, яким адміністративний позов ОСОБА_1 до Головного управління Міністерства внутрішніх справ України в Дніпропетровській області про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії - задовольнити у повному обсязі; визнати протиправною бездіяльність Головного управління Міністерства внутрішніх справ України в Дніпропетровській області () щодо нездійснення виплати ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) грошового забезпечення за час перебування на посаді першого заступника начальника ГУМВС України в Дніпропетровській області - начальника слідчого управління у період з 14.09.2020 року по 23.11.2020 року; стягнув з Головного управління Міністерства внутрішніх справ України в Дніпропетровській області () на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) грошове забезпечення з 14.09.2020 року по 23.11.2020 року у сумі 24228,10 грн. (двадцять чотири тисячі двісті двадцять вісім гривень десять копійок); визнав протиправною бездіяльність Головного управління Міністерства внутрішніх справ України в Дніпропетровській області () щодо нездійснення виплати ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) одноразової грошової допомоги при звільненні з посади першого заступника начальника ГУМВС України в Дніпропетровській області - начальника слідчого управління; стягнув з Головного управління Міністерства внутрішніх справ України в Дніпропетровській області () на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) одноразову грошову допомогу при звільненні у сумі 177037,09 грн. (сто сімдесят сім тисяч тридцять сім гривень дев`ять копійок).

Третій апеляційний адміністративний суд постановою від 14.07.2023 у справі №160/16203/21 апеляційну скаргу Головного управління Міністерства внутрішніх справ України в Дніпропетровській області залишив без задоволення; рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 24 листопада 2021 року залишив без змін.

Головним управлінням Державної казначейської служби України у Дніпропетровській області, на підставі заяви ОСОБА_1 про виконання судового рішення у справі №160/16203/21 та наданого виконавчого листа, з рахунку ГУ МВС України в Дніпропетровській області у порядку безспірного списання коштів 02 грудня 2022 року було списано суми податків та зборів та перераховано їх до державного бюджету, а саме суми військового збору 363,42 грн та 2655,56 грн та суми податку на доходи фізичних осіб 4361,06 грн та 31866,68 грн.

Суму, що підлягала виплаті ОСОБА_1 162018,47 грн (у тому числі 142 514,85 грн сума одноразової грошової допомоги при звільненні та 19503,62 грн) Головним управлінням Державної казначейської служби України у Дніпропетровській області списано з рахунку ГУМВС України в Дніпропетровській області та зараховано на банківський рахунок ОСОБА_1 28 грудня 2022 року.

Крім того, 30 грудня 2022 року Головним управлінням Державної казначейської служби України у Дніпропетровській області списано з рахунку ГУМВС України в Дніпропетровській області та зараховано на банківський рахунок ОСОБА_1 суми компенсації податку на доходи фізичних осіб: 31866,68 грн, 4361,06 грн.

Наведені вище обставини нарахування та виплати позивачу сум на виконання рішення суду у справі №160/16203/21 зазначені у довідці від 04.09.2023 №2116, наданій відповідачем.

Таким чином, остаточний розрахунок з позивачем проведений 30.12.2022.

Позивач уважає, що зі сторони відповідача мало місце порушення строків розрахунку при звільненні, тому звернувся до суду з цим позовом про стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні.

Надаючи оцінку спірним правовідносинам, що склались між сторонами, суд зазначає про таке.

Відповідно до частини 1 статті 47 Кодексу законів про працю України в редакції, чинній на момент звільнення позивача зі служби, власник або уповноважений ним орган зобов`язаний в день звільнення видати працівникові належно оформлену трудову книжку і провести з ним розрахунок у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу.

Статтею 116 Кодексу законів про працю України передбачено, що при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення.

Згідно зі статтею 117 КЗпП України в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин (остаточний розрахунок 30.12.2022), у разі невиплати з вини роботодавця належних звільненому працівникові сум у строки, визначені статтею 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку, але не більш як за шість місяців.

При наявності спору про розміри належних звільненому працівникові сум роботодавець повинен сплатити зазначене в цій статті відшкодування у разі, якщо спір вирішено на користь працівника. Якщо спір вирішено на користь працівника частково, розмір відшкодування за час затримки визначає орган, який виносить рішення по суті спору, але не більш як за період, встановлений частиною першою цієї статті.

Таким чином, роботодавець несе обов`язок перед колишнім працівником щодо своєчасного розрахунку при звільненні. Такий обов`язок припиняється проведенням фактичного розрахунку та саме з цією обставиною пов`язаний період, протягом якого до роботодавця є можливим застосування відповідальності у вигляді сплати середнього заробітку за весь час затримки по день фактичного розрахунку, але не більш як за шість місяців.

Суд зазначає, що відшкодування, передбачене статтею 117 Кодексу законів про працю України, спрямоване на компенсацію працівнику майнових втрат, яких він зазнає внаслідок несвоєчасного здійснення з ним розрахунку зі сторони роботодавця, у спосіб, спеціально передбачений для трудових відносин.

Поряд з цим, суд зауважує, що за загальним правилом пріоритетними є норми спеціального законодавства, а трудове законодавство підлягає застосуванню у випадках, якщо нормами спеціального законодавства не врегульовано спірні правовідносини або коли про це йдеться у спеціальному законі. Водночас питання відповідальності за затримку розрахунку при звільненні поліцейського не врегульовані положеннями спеціального законодавства. Проте такі питання врегульовані КЗпП України.

Ураховуючи те, що спеціальним законодавством, яке регулює оплату праці військовослужбовців, не встановлено відповідальність роботодавця за невиплату або несвоєчасну виплату працівнику всіх належних сум, суд зазначає про можливість застосування норм статті 116 та 117 КЗпП України як таких, що є загальними та поширюються на правовідносини, які виникають під час звільнення із військової служби.

З огляду на викладене, суд відхиляє доводи відповідача, наведені у відзиві на позовну заяву, щодо того, що станом на цей час усі законодавчі та нормативно-правові акти, які регулюють питання структури, розмірів, порядку нарахування та виплати грошового забезпечення особам рядового і начальницького складу територіальних органів внутрішніх справ та органів внутрішніх справ на залізницях втратили чинність, тому відсутні правові підстави для визначення складових грошового забезпечення та їх розміру станом на день звільнення позивача з органів внутрішніх справ з 23.11.2020 та, відповідно, стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні.

Так, остаточний розрахунок мав бути проведений з позивачем 23.11.2020, натомість належне до виплати грошове забезпечення було виплачено лише 30.12.2022.

Суд погоджується з доводами позивача стосовно його права на стягнення сум середнього грошового забезпечення за несвоєчасний розрахунок при звільненні.

Таким чином, не проведення з вини відповідача виплати грошового забезпечення є підставою для відповідальності, передбаченої статтею 117 КЗпП України, тобто виплати середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні.

Поряд з цим, суд дійшов висновку, що розмір відшкодування за час затримки не може бути більшим як за шість місяців, що прямо визначено статтею 117 Кодексу законів про працю України.

Суд установив, що 23.11.2020 є днем звільнення позивача, тому першим днем затримки розрахунку є 24.11.2020.

Щодо кінцевого строку проведення розрахунку, суд встановив, що такий проведено 30.12.2022, тому останнім днем затримки виплати є 29.12.2022.

Таким чином, період затримки розрахунку при звільненні з 23.11.2020 по 29.12.2022 (включно) складає 766 днів.

При цьому, суд зазначає, що згідно з пунктом 10.4 Постанови Пленуму Вищого адміністративного суду України від 20.05.2013 №7 «Про судове рішення в адміністративній справі», задовольняючи позов про стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу, суди повинні вказувати розмір виплати, період вимушеного прогулу та розрахунок розміру виплати необхідно зазначати в мотивувальній частині судового рішення.

Так, обчислення середнього заробітку за час вимушеного прогулу проводиться згідно з вимогами Постанови Кабінету Міністрів України №100 від 08.02.1995 «Про затвердження Порядку обчислення середньої заробітної плати» (далі - Порядок №100).

Пунктом 8 Порядку №100 визначено, що нарахування виплат, що обчислюються із середньої заробітної плати за останні два місяці роботи, провадяться шляхом множення середньоденного (годинного) заробітку на число робочих днів/годин, а у випадках, передбачених чинним законодавством, календарних днів, які мають бути оплачені за середнім заробітком.

Середньоденна (годинна) заробітна плата визначається діленням заробітної плати за фактично відпрацьовані протягом двох місяців робочі (календарні) дні на число відпрацьованих робочих днів (годин), а у випадках, передбачених чинним законодавством, - на число календарних днів за цей період.

Згідно з довідками, наданими відповідачем, від 04.06.2020 №1029 (приєднана до позову) та від 04.09.2023 №2116 (приєднана до відзиву), середньоденне грошове забезпечення ОСОБА_1 станом (за один календарний день служби) на 01 липня 2015 року становить 346,12 грн.

З огляду на зазначене, середній заробіток за час затримки розрахунку складає 265127,92 грн (346,12 грн х 766 днів затримки).

З огляду на те, що відповідна компенсація не може перевищувати 6 місяців/182 дні, належна до сплати сума дорівнює 62993,84 грн (346,12 грн х 182 дні).

Таким чином, суд дійшов висновку, що середній заробіток за час затримки розрахунку має бути виплачений позивачу у сумі 62993,84 грн.

Відповідно до ч. 1 ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу, а за змістом ст. 90 цього Кодексу суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

Оцінюючи усі докази, які були досліджені судом у їх сукупності, суд дійшов висновку, що позовна заява у цій справі підлягає частковому задоволенню.

Відповідно до ч.1 ст.143 КАС України, суд вирішує питання щодо судових витрат у рішенні, постанові або ухвалі.

У цій справі позивачем сплачено судовий збір у розмірі 1073,60 грн.

Згідно з ч.1 ст.139 КАС України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

При частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог (ч.3 ст.139 КАС України).

З огляду на викладене, а також ураховуючи часткове задоволення позовних вимог, суд дійшов висновку про стягнення на користь позивача за рахунок бюджетних асигнувань відповідача судового збору у розмірі 370,39 грн.

Відповідно до ч.5 ст.250 КАС України, датою ухвалення судового рішення в порядку письмового провадження є дата складення повного судового рішення.

Керуючись ст. ст. 139, 241-246, 250 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 ( АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_1 ) до Головного управління Міністерства внутрішніх справ України в Дніпропетровській області (вул. Троїцька, 20а, м. Дніпро, 49101, ) про визнання протиправною бездіяльності та стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні задовольнити частково.

Визнати протиправною бездіяльність Головного управління Міністерства внутрішніх справ України в Дніпропетровській області щодо нездійснення нарахування та виплати ОСОБА_1 середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні з 24.11.2020 по 29.12.2022 включно.

Стягнути з Головного управління Міністерства внутрішніх справ України в Дніпропетровській області (вул. Троїцька, 20а, м. Дніпро, 49101, ) на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_1 ) середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні з 24.11.2020 по 29.12.2022 включно у сумі 62993 (шістдесят дві тисячі дев`ятсот дев`яносто три) грн 84 коп.

В іншій частині позовних вимог відмовити.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Міністерства внутрішніх справ України в Дніпропетровській області (вул. Троїцька, 20а, м. Дніпро, 49101, ) на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_1 ) судові витрати з оплати судового збору у розмірі 370 (триста сімдесят) грн 39 коп.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів, з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення (ухвали) суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Апеляційна скарга подається безпосередньо до Третього апеляційного адміністративного суду.

Позивач: ОСОБА_1 ( АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_1 ).

Відповідач: Головне управління Міністерства внутрішніх справ України в Дніпропетровській області (вул. Троїцька, 20а, м. Дніпро, 49101, ).

Суддя Н.В. Кучугурна