Справа № 280/4167/23
Суддя: Новікова Інна Вячеславівна
Дата ухвалення: 2023-09-19 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЗАПОРІЗЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 вересня 2023 року Справа № 280/4167/23 м.Запоріжжя
Запорізький окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Новікової І.В., в порядку письмового провадження за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу позовною заявою ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити дії,

ВСТАНОВИВ:

15 червня 2023 року до Запорізького окружного адміністративного суду надійшов позов ОСОБА_1 (далі-позивач) до Військової частини НОМЕР_1 (далі - відповідач), в якому позивач просить суд:

визнати протиправними накази командира військової частини НОМЕР_1 (№12 від 05.01.2023 та №14 від 06.01.2023) щодо рішення про позбавлення позивача щомісячної премії (100 000 грн.), яке відбулося у зв`язку з винесенням судом постанови про накладення адміністративного стягнення за вчинення військового адміністративного правопорушення;

зобов`язати військову частину НОМЕР_1 здійснити перерахунок грошового забезпечення військовослужбовця ОСОБА_1 та здійснити виплату у розмірі 100000,00 грн. місячної премії за грудень 2022 року у зв`язку з тим, що він приймав безпосередню участь у бойових діях (забезпеченні здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримуванні збройної агресії).

Ухвалою суду від 19.06.2023 позовну заяву залишено без руху. У встановлений судом строк позивачем усунуто недоліки позовної заяви.

Ухвалою суду від 04.07.2023 відкрито спрощене (письмове) позовне провадження у справі.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що він є військовослужбовцем ВЧ НОМЕР_1 . Зазначає, що із червня 2022 року позивач приймає безпосередню участь у бойових діях (забезпеченні здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримуванні збройної агресії), що підтверджується відповідною довідкою, а відповідно має право на отримання додаткової винагороди в розмірі 100000,00 грн. Зазначає, що 26.08.2023 ним вчинено правопорушення у вигляді перебування на території розташування військового підрозділу в стані алкогольного сп`яніння, у зв`язку з чим позивача було позбавлено виплати додаткової винагороди в розмірі 100000,00 грн. у серпні 2022 року. Разом з тим, позивач зазначає, що пізніше окремим наказом командира військової частини НОМЕР_1 від 05.01.2022 №12 та від 06.01.2022 №14, ОСОБА_1 було повторно позбавлено щомісячної премії у 100000,00 грн. за грудень 2022 року за теж саме вчинене порушення, а саме перебування 26.08.2022 на території розташування військового підрозділу в стані алкогольного сп`яніння. Позивач зазначає, що відповідно до статті 61 Конституції України, ніхто не може бути двічі притягнений до юридичної відповідальності одного виду за одне й те саме правопорушення. Просить задовольнити позовні вимоги.

Відповідач проти задоволення позовних вимог заперечив. В обґрунтування заперечень зазначено, що відповідно до статті 4 Дисциплінарного статуту ЗСУ військова дисципліна зобов`язує кожного військовослужбовця не вживати спиртні напої під час виконання обов`язків військової служби. Представник відповідача зазначає, що причиною для невиплати позивачу щомісячної премії і додаткової винагороди за грудень 2022 року, згідно з наказами командира ВЧ НОМЕР_1 (з основної діяльності) №12 від 05.01.2023 та №14 від 06.01.2023, стало надходження до військової частини 31.12.2022 постанови Шевченківського районного суду м.Запоріжжя від 09.11.2022 у справі №336/5579/22, якою підтверджено факт перебування позивача на території розташування підрозділу в стані алкогольного сп`яніння в умовах особливого періоду, що є військовим адміністративним правопорушенням, а також притягнуто його до адміністративної відповідальності. Представник відповідача зазначає, що на час виникнення спірних відносин підстави, за яких не належало виплачувати щомісячну премію, визначалися пунктом 5 розділу XVI Порядку виплати грошового забезпечення військовослужбовцям ЗСУ та деяким іншим особам, затвердженого наказом Міністерства оборони України від 07.06.2018 №260, а саме вказано, що військовослужбовцям щомісячні премії не виплачуються у разі винесення судом постанови про накладення адміністративного стягнення за вчинення військового адміністративного правопорушення, - за місяць, у якому така постанова надійшла до військової частини. Представник відповідача вказував на те, що зазначена підстава для невиплати щомісячної премії та додаткової винагороди існує паралельно з такою підставою як вживання алкогольних напоїв (наркотичних та психотропних речовин) на території військової частини як у службовий, так і в позаслужбовий час, прибуття на службу та/або виконання обов`язків військової служби в нетверезому стані (у стані наркотичного сп`яніння), яка застосовується у місяць, у якому здійснено таке порушення.

Відповідач вважає безпідставними посилання на статтю 61 Конституції України, оскільки на думку відповідача невиплата премії, додаткової винагороди не віднесено до жодних з видів юридичної відповідальності (дисциплінарної, цивільно-правової, адміністративної, кримінальної) і не наділена ознаками інституту юридичної відповідальності (застосування заходів примусу у встановленому для цього процесуальному порядку, позбавлення правопорушника певних цінностей, що йому належать). З урахуванням викладеного у відзиві на позовну заяву, представник відповідача просив відмовити у задоволенні позовних вимог.

На підставі приписів ч.4 ст.229 КАС України фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.

Суд, дослідивши матеріали справи, оцінивши надані докази, їх достатність і взаємний зв`язок у сукупності, встановив наступне.

З матеріалів справи встановлено, що ОСОБА_1 проходить військову службу у військовій частині НОМЕР_1 .

Наказом командира ВЧ НОМЕР_1 від 04.09.2022 №416 «Про преміювання особового складу частини за особистий внесок у загальні результатами служби у серпні 2022 року», наказано не виплачувати щомісячну премію у серпні 2022 року військовослужбовцям військової частини НОМЕР_1 згідно з додатком до цього наказу, зокрема солдату ОСОБА_1 , причина вживання алкогольних напоїв на території військово частини як у службовий, так і в позаслужбовий час, прибуття на службу в нетверезому стані, примітка протокол від 27.08.2022 №227-22/з.

Крім того, наказом командира ВЧ НОМЕР_1 від 05.09.2022 №417 «Про виплату додаткової винагороди», відповідно до якого наказано не виплачувати додаткову винагороду військовослужбовцям, відповідно до додатку 3 до цього наказу, зокрема солдату ОСОБА_1 , причина вживання алкогольних напоїв (наркотичних та психотропних речовин) на території військової частини як у службовий, так і в позаслужбовий час, прибуття на службу та/або виконання обов`язків військової служби в нетверезому стані (у стані наркотичного сп`яніння), примітка протокол А7013 №227-22/3 від 27.08.2022.

Також, судом встановлено, що постановою Шевченківського районного суду міста Запоріжжя від 09.11.2022 по справі №336/5579/22 (провадження №3/336/3346/2022) ОСОБА_1 визнано винним у скоєнні правопорушення, передбаченого ч.3 ст.172-20 КупАП та накладено на нього стягнення у вигляді штрафу в розмірі 3655,00 грн.

05.01.2023 командиром ВЧ НОМЕР_1 видано наказ №12 «Про преміювання особового складу частини за особистий внесок у загальні результати служби у грудні 2022 року», відповідно до якого наказано не виплачувати щомісячну премію у грудні 2022 року військовослужбовцям військової частини НОМЕР_1 згідно з додатком до цього наказу, зокрема солдату ОСОБА_1 , причина - винесення судом постанови про накладення адміністративного стягнення за вчинення військового адміністративного правопорушення, примітка постанова суду у справі №336/5579/22 від 09.11.2022.

Крім того, 06.01.2023 командиром ВЧ НОМЕР_1 видано наказ №14 «Про виплату додаткової винагороди», відповідно до якого наказано не виплачувати додаткову винагороду військовослужбовцям відповідно до додатку 5 до цього наказу, а також військовослужбовцям, яким призупинено виплату грошового забезпечення (включно з військовослужбовцями, яким така виплата грошового забезпечення залишалася призупиненою хоча б один день у грудні 2022 року у зв`язку із самовільним залишенням військової частини або місця служби), зокрема солдату ОСОБА_1 , причина винесення судом постанови про накладення адміністративного стягнення за вчинення військового адміністративного правопорушення, примітка постанова суду у справі №336/5579/22 від 09.11.2022.

Позивач, не погодившись із правомірністю не виплати йому у грудні 2022 року додаткової винагороди у розмірі 100000,00 грн., звернувся з даним позовом до суду.

Відповідно до ч.2 ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Надаючи оцінку спірним правовідносинам, суд виходить з приписів ч.1 ст.2 Кодексу адміністративного судочинства України (далі КАС України) завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Згідно з ч.2 ст.2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень, адміністративні суди перевіряють: чи прийняті (вчинені) вони на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії): безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Відповідно до ч.1 ст.9 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», держава гарантує військовослужбовцям достатнє матеріальне, грошове та інші види забезпечення в обсязі, що відповідає умовам військової служби, стимулює закріплення кваліфікованих військових кадрів.

Частиною 2 статті 9 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» передбачено, що до складу грошового забезпечення входять: посадовий оклад, оклад за військовим званням; щомісячні додаткові види грошового забезпечення (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премія); одноразові додаткові види грошового забезпечення.

Згідно частини 4 статті 9 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», грошове забезпечення виплачується у розмірах, що встановлюються Кабінетом Міністрів України, та повинно забезпечувати достатні матеріальні умови для комплектування Збройних Сил України, інших утворених відповідно до законів України військових формувань та правоохоронних органів кваліфікованим особовим складом, враховувати характер, умови служби, стимулювати досягнення високих результатів у службовій діяльності.

Наказом Міністерства оборони України від 07 червня 2018 року №260 затверджено Порядок виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України та деяким іншим особам, який визначає механізм та умови виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України, Державної спеціальної служби транспорту України та деяким іншим особам (далі Порядок №260).

Відповідно до пункту 2 Порядку №260, грошове забезпечення включає: щомісячні основні види грошового забезпечення; щомісячні додаткові види грошового забезпечення; одноразові додаткові види грошового забезпечення.

До щомісячних основних видів грошового забезпечення належать: посадовий оклад; оклад за військовим званням; надбавка за вислугу років.

До щомісячних додаткових видів грошового забезпечення належать: підвищення посадового окладу; надбавки; доплати; винагорода військовослужбовцям, які обіймають посади, пов`язані з безпосереднім виконанням завдань із забезпечення кібербезпеки та кіберзахисту; премія.

До одноразових додаткових видів грошового забезпечення належать: винагороди (крім винагороди військовослужбовцям, які обіймають посади, пов`язані з безпосереднім виконанням завдань із забезпечення кібербезпеки та кіберзахисту); допомоги.

Указом Президента України від 24.02.2022 №64/2022 «Про введення воєнного стану» у зв`язку з військовою агресією російської федерації в Україні введений воєнний стан з 24.02.2022, який неодноразово продовжувався та триває до теперішнього часу.

28.02.2022 Кабінетом Міністрів України прийнято постанову №168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану», відповідно до пункту 1 якої установлено, що на період дії воєнного стану військовослужбовцям Збройних Сил, Служби безпеки, Служби зовнішньої розвідки, Головного управління розвідки Міністерства оборони, Національної гвардії, Державної прикордонної служби, Управління державної охорони, Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації, Державної спеціальної служби транспорту, військовим прокурорам Офісу Генерального прокурора, особам рядового і начальницького складу Державної служби з надзвичайних ситуацій, співробітникам Служби судової охорони, особам начальницького складу управління спеціальних операцій Національного антикорупційного бюро та поліцейським виплачується додаткова винагорода в розмірі до 30000 гривень пропорційно в розрахунку на місяць, а тим з них, які беруть безпосередню участь у бойових діях або забезпечують здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, перебуваючи безпосередньо в районах у період здійснення зазначених заходів (у тому числі військовослужбовцям строкової служби), - розмір цієї додаткової винагороди збільшується до 100 000 гривень в розрахунку на місяць пропорційно часу участі у таких діях та заходах. Особам рядового і начальницького складу територіальних (міжрегіональних) воєнізованих формувань Державної кримінально-виконавчої служби, що залучаються Головнокомандувачем Збройних Сил до складу оперативно-стратегічного угруповання відповідної групи військ для безпосередньої участі у бойових діях або забезпечення здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, перебуваючи безпосередньо в районах проведення воєнних (бойових) дій у період здійснення зазначених заходів, виплачується додаткова винагорода в розмірі до 100000 гривень в розрахунку на місяць пропорційно часу участі у таких діях та заходах (в редакції на дату виникнення спірних правовідносин).

Виплата такої додаткової винагороди здійснюється на підставі наказів командирів (начальників).

Відповідно до пункту 2-1 Постанови №168, установлено, що порядок і умови виплати додаткової винагороди, а також одноразової грошової допомоги, передбачених цією постановою, визначаються керівниками відповідних міністерств та державних органів.

Під час розгляду справи судом встановлено, що представник позивача помилково ототожнює поняття «премія» та «додаткова винагорода», оскільки Постановою №168 передбачена виплата не премії, а саме додаткової винагороди у розмірі 100000,00 грн. за безпосередню участь у бойових діях або забезпечення здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, перебуваючи безпосередньо в районах у період здійснення зазначених заходів.

Судом встановлено, що станом на грудень 2022 року питання виплати військовослужбовцям ЗСУ додаткової винагороди, передбаченої постановою Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 №168, було врегульовано Окремим дорученням Міністра оборони України від 23.06.2022 №912/з/29 (далі - Доручення).

Пунктом 9 Доручення визначено підстави для не виплати військовослужбовцям додаткової винагороди.

Зокрема, зазначеним пунктом визначено до наказів про виплату додаткової винагороди в розмірі 100 000 гривень або 30 000 гривень не включати військовослужбовців, які:

9.1. Беруть участь у міжнародних операціях з підтримання миру і безпеки;

9.2. Проходять службу у багатонаціональних органах військового управління за кордоном;

9.3. Добровільно здалися в полон - з дня захоплення в полон, оголошеного наказом командира (начальника);

9.4. Самовільно залишили військові частини, місця служби або дезертирували - за місяць, у якому здійснено порушення, та за весь період самовільного залишення військової частини або місця служби (дезертирства) включаючи місяць повернення, оголошеного наказом командира (начальника);

9.5. Відбувають покарання на гауптвахті та в дисциплінарних частинах з дня початку відбування покарання, оголошеного наказом командира (начальника) до дня фактичного завершення відбування покарання, оголошеного наказом командира (начальника);

9.6. Усунені від виконання службових обов`язків, відсторонені від виконання службових повноважень або відсторонені від посади - з дня усунення або відсторонення, оголошеного наказом командира (начальника) до дня фактичного завершення усунення або відсторонення, оголошеного наказом командира (начальника);

9.7. Відмовились виконувати бойові накази (розпорядження) - за місяць, у якому здійснено таке порушення, оголошене наказом командира (начальника);

9.8. Вживали алкогольні напої (наркотичні та психотропні речовини) на території військової частини як у службовий, так і в позаслужбовий час, прибували на службу та/або виконували обов`язки військової служби в нетверезому стані (у стані наркотичного сп`яніння) - за місяць, у якому здійснено таке порушення, оголошеного наказом командира (начальника);

9.9. Навмисно спричинили собі тілесні ушкодження чи іншу шкоду своєму здоров`ю або самогубство (крім випадків доведення особи до самогубства, встановленого судом) - за місяць, у якому здійснено ушкодження чи іншу шкоду своєму здоров`ю або самогубство;

9.10. Вчинили інші дії (бездіяльність), за які судом прийнято рішення про притягнення до відповідальності за вчинення кримінального, військового адміністративного правопорушення або адміністративного правопорушення, пов`язаного з корупцією - за місяць, у якому така постанова (вирок) надійшла до військової частини;

9.11. Перебували (за час перебування) під вартою чи домашнім арештом або на навчанні за кордоном (крім тих, які проходили підготовку (навчання) щодо порядку застосування, обслуговування та ремонту різних видів озброєння та військової/спеціальної техніки) або у відпустках (за якими відповідно до законодавства України не передбачено збереження грошового забезпечення).

Зазначене не стосується військовослужбовців, визначених у підпунктах 9.4. - 9.8., 9.10., які протягом поточного місяця загинули (померли внаслідок отриманих після введення воєнного стану в Україні поранень та травм, пов`язаних із захистом Батьківщини) або захоплені в полон, а також інтерновані в нейтральні держави або безвісно відсутні або отримали поранення (контузії, травми, каліцтва), пов`язані із захистом Батьківщини.

Аналогічні підстави передбачені і для позбавлення премії, відповідно до Порядку №260.

З матеріалів адміністративної справи судом встановлено та не заперечувалось представниками сторін, що 26.08.2022 позивач перебував на території розташування підрозділу в стані алкогольного сп`яніння умовах особливого періоду.

При цьому, матеріалами справи підтверджується, що наказом командира ВЧ НОМЕР_1 від 05.09.2022 №417 позивача було позбавлено права на отримання додаткової винагороди, відповідно до підпункту 9.8 пункту 9 Доручення.

Позивачем правомірність таких дій відповідача не оскаржується.

Разом з тим, з матеріалів адміністративної справи судом встановлено, що у грудні 2022 року до ВЧ НОМЕР_1 надійшла постанова Шевченківського районного суду від 09.11.2022 по справі №336/5579/22, відповідно до якої ОСОБА_1 визнано винним у скоєнні правопорушення, передбаченого ч.3 ст.172-20 КупАП та накладено на нього стягнення у вигляді штрафу в розмірі 3655,00 грн.

При цьому, з аналізу зазначеної постанови суду встановлено, що підставою для її прийняття та притягнення позивача до адміністративної відповідальності послугували події 26.08.2022 коли позивач перебував на території розташування підрозділу в стані алкогольного сп`яніння умовах особливого періоду.

Після отримання зазначеної постанови суду, відповідачем видано наказ, яким відповідача позбавлено додаткової винагороди, відповідно до підпункту 9.10 пункту 9 Доручення.

Суд зазначає, що відповідно до статті 61 Конституції України, ніхто не може бути двічі притягнений до юридичної відповідальності одного виду за одне й те саме правопорушення.

Крім того, відповідно до статті 91 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, затвердженого Законом України від 24 березня 1999 року №551-XIV, заборонено за одне правопорушення накладати кілька дисциплінарних стягнень, накладати стягнення на весь особовий склад підрозділу замість притягнення до дисциплінарної відповідальності безпосередньо винних осіб.

Відповідно до пункту 6 розділу XVI Порядку №260, забороняється не виплачувати премію військовослужбовцям або зменшувати її розмір протягом кількох місяців за одне й те саме допущене порушення.

Отже, чинним законодавством України встановлено пряму заборону притягнення особи до відповідальності одного виду за одне й те саме правопорушення.

Суд зазначає, що у даному випадку правопорушення позивача виразилося в тому, що 26.08.2022 він перебував на території розташування військового підрозділу в стані алкогольного сп`яніння, що є дисциплінарним та адміністративним проступком.

За таких обставин, відповідач правомірно керуючись положеннями підпункту 9.8 пункту 9 Доручення правомірно позбавив позивача права на отримання додаткової винагороди за місяць у якому допущено факт вживання алкогольних напоїв/перебування стані алкогольного сп`яніння.

Також, правомірно прийнято рішення і про позбавлення премії.

В свою чергу, у грудні 2022 у відповідача не було правових підстав для позбавлення позивача права на отримання додаткової винагороди, оскільки підпункт 9.10 пункту 9 Доручення передбачає позбавлення права на отримання додаткової винагороди із фактом вчинення інших дій (бездіяльність), за які судом прийнято рішення про притягнення до відповідальності за вчинення кримінального, військового адміністративного правопорушення або адміністративного правопорушення, пов`язаного з корупцією.

Тобто, підпункт 9.10 пункту 9 Доручення передбачає його застосування у разі вчинення військовослужбовцем іншого порушення, яке не передбачене підпунктами 9.1 9.9 Доручення, і за яке такого військовослужбовця притягнуто до відповідальності за рішенням суду.

В даному випадку, порушення яке вчинив позивач окремо визначено у підпункті 9.8 пункту 9 Доручення, а відповідно підстав для притягнення відповідача повторно до відповідальності у вигляді позбавлення додаткової винагороди за підпунктом 9.10 пункту 9 Доручення, у відповідача не було.

При цьому, є правильним твердження представника відповідача, що додаткова винагорода виплачується не в розмірі 100 000 грн., а в розмірі до 100 000 гривень в розрахунку на місяць пропорційно часу безпосередньої участь у бойових діях або забезпеченні здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування агресії, перебуваючи безпосередньо в районах у період здійснення зазначених заходів.

За таких обставин, суд дійшов висновку про наявність підстав для зобов`язання відповідача здійснити нарахування та виплату позивачу премії та додаткової винагороди за грудень 2022 року, у зв`язку з чим на підставі частини 2 статті 6 КАС України, суд виходить за межі позовних вимог.

Відповідно до ч.1 ст.9 КАС України, розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Згідно ч.1 ст.77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. Частиною 2 статті 77 КАС України передбачено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку про наявність підстав для часткового задоволення позовних вимог ОСОБА_1 .

Щодо розподілу судових витрат, суд зазначає, що сплачена позивачем сума судового збору в розмірі 1073,60 грн. повернута позивачу за ухвалу суду, яка така, що сплачена помилково, з огляду на те, що позивач звільнений від сплати судового збору.

Доказів понесення позивачем витрат на правничу допомогу (акти здачі-приймання послуг, розрахунок часу витраченого на надання послуг, докази оплати таких послуг) матеріали адміністративної справи не містять, а тому такі на користь позивача не відшкодовуються.

Враховуючи вищезазначене, та керуючись ст.ст.2, 9, 139, 241-243, 254-262 КАС України, суд

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , ІПН НОМЕР_2 ) до Військової частини НОМЕР_1 ( АДРЕСА_2 , код ЄДРПОУ НОМЕР_3 ) про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити дії задовольнити частково.

Визнати протиправними та скасувати накази командира військової частини НОМЕР_1 від 05.01.2023 №12 та від 06.01.2023 №14 в частині позбавлення ОСОБА_1 премії за грудень 2022 року та додаткової винагороди за грудень 2022 року.

Зобов`язати Військову частину НОМЕР_1 здійснити нарахування та виплату ОСОБА_1 премії за грудень 2022 року та додаткової винагороди за грудень 2022 року у розмірі до 100000,00 грн. в розрахунку на місяць пропорційно часу безпосередньої участь у бойових діях або забезпеченні здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування агресії, перебуваючи безпосередньо в районах у період здійснення зазначених заходів.

В задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення суду може бути оскаржено в апеляційному порядку до Третього апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня його (її) проголошення, а якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Апеляційна скарга подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

Суддя І.В. Новікова