Справа № 380/17006/23
Суддя: Москаль Ростислав Миколайович
Дата ухвалення: 2023-09-18 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
18 вересня 2023 року
Львівський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Москаля Р.М. розглянув за правилами спрощеного позовного провадження (в порядку письмового провадження) адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити дії,
ОСОБА_1 (далі ОСОБА_1 , позивачка) звернулася до Львівського окружного адміністративного суду з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області (далі ГУ ПФУ у Львівській області, відповідач) з такими вимогами:
- визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області щодо припинення нарахування та виплати щомісячної доплати до призначеної пенсії ОСОБА_1 відповідно до постанови Кабінету Міністрів України №713 від 14.07.2021 «Про додатковий соціальний захист окремих категорій осіб»;
- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України у Львівській області нарахувати та виплатити ОСОБА_1 щомісячну доплату у розмірі 2000,00 гривень до призначеної пенсії відповідно до постанови Кабінету Міністрів України №713 від 14.07.2021 «Про додатковий соціальний захист окремих категорій осіб» з дати її встановлення, виплату здійснити з урахуванням виплачених сум.
Відповідач копію ухвали про відкриття провадження у цій справі отримав 31.07.2023, відзиву на позов не подав, позовних вимог не спростував. Клопотання про розгляд справи у судовому засіданні з повідомленням сторін в порядку частини сьомої статті 262 КАС України від учасників справи не надходило. Суд на підставі частини шостої статті 162 КАС України вирішує справу за наявними матеріалами.
Суд з`ясував зміст заяв по суті спору, дослідив долучені до матеріалів справи письмові докази, оцінив їх в сукупності та встановив такі фактичні обставини справи та відповідні правовідносини:
ОСОБА_1 перебуває на обліку в ГУ ПФУ у Львівській області та отримує пенсію по втраті годувальника на підставі Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби та деяких інших осіб» від 09.04.1992 №2262-ХІІ (далі Закон №2262-ХІІ).
В серпні 2021 року ГУ ПФУ у Львівській області призначило позивачці з 01.07.2021 щомісячну доплату до пенсії на підставі постанови Кабінет Міністрів України від 14 липня 2021р. №713 «Про додатковий соціальний захист окремих категорій осіб» (далі Постанова №713), визначивши її розмір в сумі 1214,05 грн.
При прийнятті рішення у цій справі суд керується такими мотивами:
позивачка отримує пенсію по втраті годувальника на підставі Закону №2262-ХІІ, така призначена до 01.03.2018. У зв`язку із набранням чинності Постановою №988 та прийняттям Урядом Постанови №103 було проведено так званий «масовий» перерахунок пенсій особам начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ (міліції), призначених на підставі Закону №2262-XII, за період починаючи з 01.01.2016, виходячи з розміру грошового забезпечення за прирівняною посадою поліцейського відповідно до Постанови №988, враховуючи відповідні оклади за посадою, спеціальним званням, відсоткову надбавку за вислугу років, щомісячні додаткові види грошового забезпечення (надбавки, доплати, підвищення) та премії в розмірах, установлених законодавством, з якого було сплачено єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, за січень 2016 р. В межах цього масового перерахунку ГУ ПФУ у Львівській області на виконання вимог статті 63 Закону №2262-XII, Постанов №№ 988, 103 перерахувало розмір пенсії позивачки з 01.01.2016.
ГУ ПФУ призначило з 01.07.2021 позивачці як особі, якій пенсія на підставі Закону №2262-ХІІ призначена до 01.03.2018, доплату до пенсії у розмірі 1214,05 грн. на підставі Постанови №713.
Спір у цій справі стосується застосування норми абзацу третього пункту 1 Постанови №713 такого змісту: «Особам, зазначеним в абзацах першому і другому цього пункту, пенсії яких переглядалися (перераховувалися) після 1 березня 2018 р. (крім перерахунку пенсій на виконання Закону України від 24 березня 2022 р. № 2146-IX «Про внесення змін до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» щодо пенсій в разі втрати годувальника»), щомісячна доплата, встановлена абзацами першим і другим цього пункту, не виплачується, крім випадків, коли розмір пенсії після такого перегляду (перерахунку) збільшився менше ніж на 2000 гривень. Якщо сума збільшення пенсії під час її перегляду (перерахування) не досягала 2000 гривень, щомісячна доплата, передбачена абзацом першим цього пункту, встановлюється в сумі, якої не вистачає до зазначеного розміру».
Буквальне тлумачення норми абзацу третього пункту 1 Постанови №713 щодо припинення виплати щомісячної доплати, котра сформульована чітко та недвозначно, дозволяє зробити такі висновки щодо її застосування: 1) дія цієї норми поширюється на коло осіб, що відповідають таким ознакам: - отримують пенсію відповідно до Закону №2262-ХІІ, а розмір їх пенсії визначений відповідно до статей 13, 21 і 36 Закону станом на 1 березня 2018 р. - тобто внаслідок «масового» перерахунку призначених на підставі Закону №2262-ХІІ пенсій, що був проведений в квітні-травні 2018 року на виконання Постанови №103; - отримують призначену з 01.07.2021 доплату до пенсії на підставі положень пункту 1 Постанови №713; 2) підставою для застосування цієї норми є здійснення перегляду (перерахунку) цим особам згаданих пенсій після 1 березня 2018 р., а єдиним винятком з цього правила якщо перерахунок пенсії здійснено на виконання Закону України від 24 березня 2022 р. №2146-IX «Про внесення змін до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» щодо пенсій в разі втрати годувальника»; 3) наслідком застосування цієї норми є припинення виплати переліченим особам щомісячної доплати, встановленої абзацами першим і другим пункту 1 Постанови №713 та призначеної їм з 01.07.2021: - якщо сума збільшення пенсії під час її перегляду (перерахування) досягала/перевищила 2000 гривень, - в повному обсязі; - якщо розмір пенсії після такого перегляду (перерахунку) збільшився менше ніж на 2000 гривень, - в частині. Якщо сума збільшення пенсії під час її перегляду (перерахування) не досягала 2000 гривень, щомісячна доплата, передбачена абзацом першим пункту 1 Постанови №713 встановлюється в сумі, якої не вистачає до зазначеного розміру. Наведене буквальне тлумачення абзацу третього пункту 1 Постанови №713 при оцінці фактичних обставин цієї справи дозволяє зробити висновок, що відповідач правомірно припинив виплату позивачу щомісячної доплати, оскільки внаслідок проведеного на виконання рішення суду перерахунку пенсії її основний розмір зріс більше ніж на 2000 грн.; - перерахунок проведено не у зв`язку із виконанням Закону України від 24 березня 2022 р. №2146-IX «Про внесення змін до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» щодо пенсій в разі втрати годувальника», а у зв`язку із суттєвим збільшенням з листопада 2019 року (порівняно з 01.01.2016) розміру грошового забезпечення, з якого обчислюється основний розмір пенсії.
Відповідно до частини шостої статті 13 Закону України «Про судоустрій і статус суддів», частини п`ятої статті 242 КАС України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд повинен враховувати висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Тому суд, керуючись наведеними нормами процесуального закону, застосовує норми абзацу третього пункту 1 Постанови №713 відповідно до висновків Верховного Суду. Як наслідок такого правозастосування позовні вимоги ОСОБА_1 слід задовольнити повністю.
На підставі ст.ст. 9, 245 КАС України при формулюванні резолютивної частини рішення суд обирає спосіб захисту прав, свобод, інтересів особи, який не суперечить закону і забезпечує ефективний захист таких прав, свобод та інтересів.
Вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суд виходить з такого:
відповідно до норм статті 132 КАС України судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу. Питання про розподіл судових витрат/судового збору за приписами статті 139 КАС України суд не вирішує, оскільки позивачка згідно з пунктом 9 частини першої статті 5 Закону України «Про судовий збір» звільнена від сплати судового збору.
Позивачка просить стягнути з відповідача понесені ним витрати на правову допомогу в сумі 4500 грн. Позивачка надала суду такі докази понесення витрат на професійну правничу допомогу: договір про надання правової допомоги №10/07-1 від 10.07.2023, ордер про надання правничої (правової) допомоги ОСОБА_1 у Львівському окружному адміністративному суді на підставі зазначеного договору адвокатом Поздняковим С.С., свідоцтво про право на заняття адвокатською діяльністю Позднякова С.С. ЛВ №002490 від 07.10.2022, акт приймання передачі наданих послуг до договору №10/07-1 про надання правової допомоги від 10.07.2023.
Оцінюючи клопотання позивачки про відшкодування судових витрат, пов`язаних з правничою допомогою адвоката, суд виходить із таких міркувань:
приписами частини 9 статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору (у випадках, коли відповідно до закону досудове вирішення спору є обов`язковим) та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялись.
Відповідно до статті 30 Закону України «Про адвокатуру і адвокатську діяльність» гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація та досвід адвоката, фінансовий стан клієнта й інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним і враховувати витрачений адвокатом час. Розмір гонорару визначається за погодженням адвоката з клієнтом, і може бути змінений лише за їх взаємною домовленістю. Суд не має права його змінювати і втручатися у правовідносини адвоката та його клієнта. Суд зобов`язаний оцінити рівень адвокатських витрат, що мають бути присуджені з урахуванням того, чи були такі витрати понесені фактично та чи була їх сума обґрунтованою.
Разом із тим, суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої прийнято рішення, всі її витрати на адвоката, якщо, керуючись принципом пропорційності, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та її адвокатом, зважаючи на складність справи, якість підготовленого документу (документів), витрачений адвокатом час тощо є неспівмірним у порівнянні з ринковими цінами адвокатських послуг.
Суд проаналізував звіт адвоката (акт виконаних робіт) про час, оплачений позивачкою (надання усної консультації 1 послуга, вартістю 500 грн., написання та подання позовної заяви одна послуга, вартістю 4000 грн., загальна вартість послуг адвоката складає 4500 грн.
Оцінюючи характер наданої адвокатом Поздняковим С.С. правової допомоги відповідно до згаданого акту наданих послуг суд зауважує, що такий не містить вказівки та обґрунтування часу, витраченого адвокатом щодо наданих виконавцем/адвокатом послуг. При цьому таку послугу як от «подання позовної заяви до суду» взагалі не можна вважати витратами на правничу допомогу. Тому суд дійшов висновку, що заявлений до відшкодування за рахунок відповідача розмір витрат на правову допомогу в сумі 4500 грн. не підтверджується та є завищеним.
Суд враховує, що позивачка вільна у виборі представника та у визначенні розміру його гонорару за домовленістю сторін, проте цей вибір не повинен бути надмірно обтяжливим для іншої сторони процесу при вирішенні судом питання про розподіл судових витрат. Суд вважає справедливим відшкодування позивачці її судових витрат на правничу допомогу у сумі 1073,60 грн., - тобто в розмірі суми судового збору, що підлягає сплаті за розгляд адміністративним судом позовних вимог фізичної особи немайнового характеру.
Керуючись ст.ст. 19-20,22,25-26,90,139,229,241-246,250,251,255,295 КАС України, суд
Адміністративний позов задовольнити повністю.
Визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області щодо неврахування доплати в сумі 2000 грн. на підставі Постанови Кабінету Міністрів України від 14 липня 2021 р. №713 «Про додатковий соціальний захист окремих категорій осіб» при перерахунку пенсії ОСОБА_1 .
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду. Апеляційна скарга на рішення суду подається до суду апеляційної інстанції протягом тридцяти днів з дня складення судового рішення.

Суддя Москаль Р.М.