Справа № 520/5016/22
Суддя: Полях Н.А.
Дата ухвалення: 2023-09-18 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Харківський окружний адміністративний суд
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Харків

18 вересня 2023 р. № 520/5016/22

Харківський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді - Полях Н.А., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи адміністративну справу за позовною заявою ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 , АДРЕСА_1 ) до Головного управління Національної поліції в Харківській області (, вул. Жон Мироносиць, буд. 5, м. Харків, 61002) про визнання протиправним та скасування наказу, поновлення на посаді, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу та грошового забезпечення ,-

ВСТАНОВИВ:

До Харківського окружного адміністративного суду звернувся представник позивача з адміністративним позовом, в якому просить суд:

- визнати протиправним та скасувати наказ №145-ос від 13.03.2022р. в частині звільнення ОСОБА_1 з посади старшого інспектора з особливих доручень відділу контролю за обігом зброї ГУНП в Харківській області;

- поновити ОСОБА_1 на посаді старшого інспектора з особливих доручень відділу контролю за обігом зброї ГУНП в Харківській області;

- стягнути з Головного управління Національної поліції Харківської області на користь ОСОБА_1 середній заробіток за весь час вимушеного прогулу з 01.03.2022 р. по дату набрання чинності рішенням у справі;

- стягнути з Головного управління Національної поліції Харківської області на користь ОСОБА_1 грошове забезпечення в розмірі 120000,00 гривень;

- допустити негайне виконання цього рішення в частині поновлення позивача на роботі.

Ухвалою Харківського окружного адміністративного суду від 14.12.2022 року по справі №520/5016/22, клопотання представника Головного управління Національної поліції в Харківській області про залишення позовної заяви без розгляду по справі №520/5016/22 - задоволено.

Адміністративний позов ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 , АДРЕСА_2 ) до Головного управління Національної поліції в Харківській області (, вул. Жон Мироносиць, буд. 5, м. Харків, 61002) про визнання протиправним та скасування наказу, поновлення на посаді, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу та грошового забезпечення - залишено без розгляду.

Постановою Другого апеляційного адміністративного суду від 26.04.2023 року по справі №520/5016/22, апеляційну скаргу ОСОБА_1 - задоволено.

Ухвалу Харківського окружного адміністративного суду від 14.12.2022 по справі №520/5016/22 скасовано, справу №520/5016/22 направлено до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Згідно із протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями справу №520/5016/22 розподілено судді Полях Н.А.

В обґрунтування позову зазначив, що протягом періоду за який проведено службове розслідування, позивач був позбавлений будь-якої можливості приїхати до міста Харкова. Позивач не має власного автомобіля, тому їхати до села сім`єю довелося автобусами та попутними машинами. Однак, у зворотньому напрямку з вказаного села не було фізичної можливості доїхати на громадському транспорті до м. Харкова, оскільки автобусне сполучення було припинено і відновилося лише у травні 2022 року. Окрім того, наголосив, що по місцю перебування був задіяний у спеціальних завданнях з консультування добровольців територіальної оборони с. В. Гомільша де виконував завдання по навчанню техніки безпеки поводження зі зброєю, особистої безпеки, надання першої допомоги постраждалим тощо, також брав безпосередню участь у виконанні завдань територіальної оборони, для відсічі збройної агресії проти України. Вказані факти підтверджуються довідкою №9/19-408 від 23.06.2022р., за підписом Заст. Начальника представництва ВБ в Харківській області (з дислокацією в м. Харків) 2 управління ГУ ВБ СБУ полковника М.Паламарчука. На підставі викладеного просив задовольнити адміністративний позов в повному обсязі.

Ухвалою Харківського окружного адміністративного суду було прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито спрощене провадження в адміністративній справі.

Сторони були належним чином повідомлені про прийняття позовної заяви до розгляду та відкриття спрощеного провадження у справі.

У відзиві на позовну заяву представник відповідача наголосив на тому, що дисциплінарною комісією було здійснено телефонний дзвінок за номером НОМЕР_2 . У телефонній розмові ОСОБА_1 повідомив, що з 10.03.2022 він перебуває у родичів в с. Гомольша Зміївського району Харківської області. У зв`язку з відсутністю транспорту вибратися з села він не має можливості, проте зобов`язується найближчим часом прибути до ВП № 2 Чугуївського РУП ГУНП в Харківській області для подальшого несення служби. Надавати будь-які пояснення ОСОБА_1 відмовився в категоричній формі. У зв`язку із цим відповідно до абзацу 3 ч. 3 ст. 27 Дисциплінарного статуту Національної поліції України майора поліції ОСОБА_1 вважати таким, що відмовився від надання пояснень, про що було складено відповідний акт від 13.03.2022 № 252/119-15/02-2022. Майор поліції ОСОБА_1 був ознайомлений з вимогами наказу начальника ГУНП в Харківській області від 19.10.2021 № 2062, що у разі вчинення ним протиправних дій, які підривають авторитет Національної поліції України в очах населення, керівництвом ГУНП в Харківській області до працівників буде прийматися безальтернативне рішення - звільнення з Національної поліції України. Таким чином, у ході проведення службового розслідування встановлено, що у період з 28.02.2022 по 13.03.2022 старший інспектор з ОД ВКОЗ ГУНП в Харківській області майор поліції ОСОБА_1 безпідставно був відсутній на службі без поважних причин, а також не взяв участі у виконанні завдань територіальної оборони, забезпеченні та здійсненні заходів правового режиму воєнного стану під час його оголошення на всій території України, у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України, тим самим вчинив дисциплінарний проступок, який є несумісним з подальшим проходженням служби в Національній поліції України. В період з 24 лютого в Харкові проводились активні бойові дії, що підтверджується наказами головнокомандувача ЗСУ (наказ Головнокомандувача Збройних сил України № 84 від 13.03.2022). Позивач порушив Указ Президента України від 24.02.2022 № 64/2022 в частині іншим органам виконавчої влади (яким є Національна поліція відповідно до ст.1 Закону України "Про Національну поліцію") здійснювати передбачені Законом України "Про правовий режим воєнного стану" заходи і повноваження, необхідні для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави. На підставі викладеного просив відмовити у задоволенні адміністративного позов в повному обсязі.

У відповіді на відзив представник позивача наголосив на тому, що відповідачем не надано доказів на підтвердження повноважень начальника УПД ГУНП в Харківській області полковника поліції Бірбасова С. І. щодо керування відділом контролю за обігом зброї ГУНП в Харківській області, відповідачем не надано належних доказів на підтвердження законності переведення у розпорядження УПД ГУНП в Харківській області особового складу ВКОЗ ГУНП в Харківській області. Відповідачем не надано доказів на підтвердження того, яка саме особа, та на підставі яких розпорядчих документів керувала особовим складом ВКОЗ ГУНП в Харківській області, яка мала повноваження віддавати накази станом на 28.02.2022 року, та яким чином, ким віддавалась вказівка щодо місця та осіб які були відповідно до покладених завдань нести службу на добовому чергуванні 28.02.2022, яка особа вела облік та фіксацію явки/ перебування поліцейських, які перебували на службі, як була зафіксована явка та неявка осіб станом на 28.02.2022, враховуючи що акт про неявку на чергування 28.02.2022 був складений після ознайомлення ОСОБА_1 з матеріалами службового розслідування, бо в ньому відсутній вихідний номер та він відсутній у прошитому примірнику виданому під підпис ОСОБА_1 . Позивач ставить під сумнів законність його складення. Позивач ставить під сумнів обґрунтованість характеристики майора поліції Яковенка полковником поліції ОСОБА_2 як посередню, бо полковник поліції ОСОБА_2 до 24.02.2022 не керував особовим складом ВКОЗ ГУНП в Харківській області та не міг об`єктивно охарактеризувати поліцейського за період несення служби у ВКОЗ ГУНП в Харківській області. Матеріали службового розслідування, ані вказаний відповідачем акт про відсутність на службі не містять жодних додатків з номерами мобільних телефонів, за якими ОСОБА_2 телефонував своїм підлеглим та доказів спілкування, також не містять будь яких інших доказів будь якого спілкування з особовим складом ВКОЗ ГУНП в Харківській області. На підставі викладеного просив задовольнити адміністративний позов в повному обсязі.

Керуючись приписами ст. 171, 257, 258 КАС України, суд зазначає, що розгляд позовної заяви здійснюється за правилами спрощеного позовного провадження.

Згідно з ч. 5 ст. 262 КАС України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. За клопотанням однієї із сторін або з власної ініціативи суду розгляд справи проводиться в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін.

З огляду на вказане вище, суд вважає за можливе розглянути справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами.

Відповідно до приписів ч. 4 ст. 229 КАС України, оскільки розгляд справи здійснюється за відсутності учасників справи згідно із приписами ст. 258 КАС України, то фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Суд, повно виконавши процесуальний обов`язок зі збору доказів, перевіривши доводи сторін добутими доказами, дослідивши зібрані по справі докази в їх сукупності, проаналізувавши зміст належних норм матеріального і процесуального права, які врегульовують спірні правовідносини, виходить з таких підстав та мотивів.

Судом встановлено, що 13.03.2022 до ГУНП в Харківській області надійшов рапорт начальника УПД ГУНП в Харківській області полковника поліції Бірбасова С.І. від 13.03.2022 про те, що старший інспектор з ОД відділу контролю за обігом зброї ГУНП в Харківській області майор поліції ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , спеціальний жетон 0081329, освіта вища, в ОВС з 25.04.2008 по 06.11.2015, в Національній поліції України з 07.11.2015, на посаді з 13.10.2021, діючих дисциплінарних стягнень не має, характеризується посередньо, з 28.02.2022 по теперішній час безпідставно не вийшов на службу, про причини своєї відсутності нікому не повідомив, на зв`язок не виходить.

Опитаний начальник УПД ГУНП в Харківській області полковник поліції ОСОБА_2 пояснив, що відповідно до вказівки заступника начальника ГУНП в Харківській області полковника поліції ОСОБА_3 особовий склад ВКОЗ ГУНП в Харківській області з 28.02.2022 переведений у розпорядження УПД ГУНП в Харківській області.

Проте було встановлено, що старший інспектор з ОД ВКОЗ ГУНП в Харківській області майор поліції ОСОБА_1 з 28.02.2022 безпідставно не виходить на службу та не виконує свої функціональні обов`язки. Про причини своєї відсутності та місцеперебування останній нікому не повідомив, на зв`язок не виходить. 10.03.2022 від майора поліції ОСОБА_1 засобами електронного зв`язку йому надійшов рапорт про те, що у зв`язку із веденням бойових дій він разом зі своєю родиною виїхав до Зміївського району Харківської області та попросив дозволу щодо подальшого несення служби у ВП № 2 Чугуївського РУП ГУНП в Харківській області.

13.03.2022 у телефонній бесіді із заступником начальника ВП № 2 Чугуївського РУП майором поліції ОСОБА_4 було з`ясовано, що майор поліції ОСОБА_1 станом на 13.03.2022 для проходження служби до ВП № 2 Чугуївського РУП не з`явився та до виконання своїх службових обов`язків не приступив.

Опитана старший інспектор КЗ ВП № 2 Чугуївського РУП ГУНП в Харківській області майор поліції ОСОБА_5 пояснила, що 10.03.2022 з нею за допомогою мобільного месенджеру WatsApp зв`язався старший інспектор з ОД ВКОЗ ГУНП в Харківській області майор поліції ОСОБА_1 , який повідомив, що у зв`язку з військовою агресією з боку рф та веденням бойових дій він евакуювався з родиною з м. Харків до с. Гомольша Зміївського району Харківської області. Останній також повідомив, що проходити службу буде у ВП № 2 Чугуївського РУП ГУНП в Харківській області, проте станом на 13.03.2022 майор поліції ОСОБА_1 до підрозділу ВП не прибув та до виконання службових обов`язків не приступив.

З метою встановлення більш детальних обставин події та причин відсутності з 28.02.2022 на службі майора поліції ОСОБА_1 дисциплінарною комісією було здійснено телефонний дзвінок за номером НОМЕР_2 . У телефонній розмові ОСОБА_1 повідомив, що з 10.03.2022 він перебуває у родичів в с. Гомольша Зміївського району Харківської області.

У зв`язку з відсутністю транспорту вибратися з села він не має можливості, проте зобов`язується найближчим часом прибути до ВП № 2 Чугуївського РУП ГУНП в Харківській області для подальшого несення служби.

Надавати будь-які пояснення ОСОБА_1 відмовився в категоричній формі.

У зв`язку із цим відповідно до абзацу 3 ч. 3 ст. 27 Дисциплінарного статуту Національної поліції України майора поліції ОСОБА_1 вважати таким, що відмовився від надання пояснень, про що було складено відповідний акт від 13.03.2022 № 252/119-15/02-2022.

Таким чином, у ході проведення службового розслідування встановлено, що у період з 28.02.2022 по 13.03.2022 старший інспектор з ОД ВКОЗ ГУНП в Харківській області майор поліції ОСОБА_1 безпідставно був відсутній на службі без поважних причин, а також не взяв участі у виконанні завдань територіальної оборони, забезпеченні та здійсненні заходів правового режиму воєнного стану під час його оголошення на всій території України, у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України, тим самим вчинив дисциплінарний проступок, який є несумісним з подальшим проходженням служби в Національній поліції України.

За проведеним службовим розслідуванням 13.03.2022 начальником ГУНП в Харківській області затверджений висновок, відповідно до якого за вчинення дисциплінарного проступку, що виразився в порушенні вимог п. 24 ч. 1 ст. 23, ч. 2 ст. 24 Закону України "Про Національну поліцію", п. 1 ч. 1 ст. 18 Закону України "Про Національну поліцію", п. 1, 6 ч. 3 ст. 1 Дисциплінарного статуту Національної поліції України, необхідно застосувати до старшого інспектора з ОД відділу контролю за обігом зброї ГУНП в Харківській області майора поліції ОСОБА_1 дисциплінарне стягнення у вигляді звільнення зі служби в поліції.

Наказом ГУНП в Харківській області від 13.03.2022 №201 до старшого інспектора з ОД відділу контролю за обігом зброї ГУНП в Харківській області майора поліції ОСОБА_1 застосовано дисциплінарне стягнення у вигляді звільнення із служби в поліції.

Наказом ГУНП в Харківській області від 13.03.2022 №145 о/с старшого інспектора з ОД відділу контролю за обігом зброї ГУНП в Харківській області майора поліції ОСОБА_1 звільнено за п. 6 ч. 1 ст. 77 (у зв`язку з реалізацією дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення зі служби) Закону України "Про Національну поліцію".

Однак, позивач вважає своє звільнення незаконним, тому з метою захисту порушених прав, звернувся із зазначеним адміністративним позовом до Харківського окружного адміністративного суду.

Суд з приводу спірних відносин зазначає наступне.

Відповідно до статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Частиною шостою статті 43 Конституції України передбачено, що громадянам гарантується захист від незаконного звільнення.

Частиною 1 статті 1 Закону України "Про Національну поліцію" (далі Закон № 580-VIII) встановлено, що Національна поліція України - це центральний орган виконавчої влади, який служить суспільству шляхом забезпечення охорони прав і свобод людини, протидії злочинності, підтримання публічної безпеки і порядку.

За визначенням статті 3 Закону № 580-VIII у своїй діяльності поліція керується Конституцією України, міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, цим та іншими законами України, актами Президента України та постановами Верховної Ради України, прийнятими відповідно до Конституції та законів України, актами Кабінету Міністрів України, а також виданими відповідно до них актами Міністерства внутрішніх справ України, іншими нормативно-правовими актами.

Згідно з частиною 1 статті 17 Закону № 580-VIII поліцейським є громадянин України, який склав Присягу поліцейського, проходить службу на відповідних посадах у поліції і якому присвоєно спеціальне звання поліції.

У частині 1 статті 18 Закону № 580-VIII передбачені обов`язки поліцейського зокрема: 1) неухильно дотримуватися положень Конституції України, законів України та інших нормативно-правових актів, що регламентують діяльність поліції, та Присяги поліцейського; 2) професійно виконувати свої службові обов`язки відповідно до вимог нормативно-правових актів, посадових (функціональних) обов`язків, наказів керівництва; 3) поважати і не порушувати прав і свобод людини.

Частиною 1 ст. 59 Закону № 580-VIII визначено, що служба в поліції є державною службою особливого характеру, яка є професійною діяльністю поліцейських з виконання покладених на поліцію повноважень.

Наказом МВС України від 09.11.2016 №1179 затверджено Правила етичної поведінки поліцейських.

Ці Правила поширюються на всіх поліцейських, які проходять службу в Національній поліції України. Дотримання вимог цих Правил є обов`язком для кожного поліцейського незалежно від займаної посади, спеціального звання та місцеперебування.

Метою цих Правил є урегулювання поведінки поліцейських з дотриманням етичних норм, формування в поліцейських почуття відповідальності перед суспільством і законом за свої дії та бездіяльність, а також сприяння посиленню авторитету та довіри громадян до поліції.

Статтею 64 Закону № 580-VIII визначена Присяга працівника поліції.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 19 Закону № 580-VIII у разі вчинення протиправних діянь поліцейські несуть кримінальну, адміністративну, цивільно-правову та дисциплінарну відповідальність відповідно до закону. Підстави та порядок притягнення поліцейських до дисциплінарної відповідальності, а також застосування до поліцейських заохочень визначаються Дисциплінарним статутом Національної поліції України, що затверджується законом.

Дисциплінарним статутом Національної поліції України, затвердженим Законом України від 15.03.2018 № 2337-VІІІ (надалі - Дисциплінарний статут) визначається сутність службової дисципліни в Національній поліції України, повноваження поліцейських та їхніх керівників з її додержання, види заохочень і дисциплінарних стягнень, а також порядок їх застосування та оскарження.

У відповідності до ч.2 ст.1 Дисциплінарного статуту службова дисципліна, крім основних обов`язків поліцейського визначених статтею 18 Закону України "Про Національну поліцію", зобов`язує поліцейського: бути вірним Присязі поліцейського, мужньо і вправно служити народу України; поважати права, честь і гідність людини, надавати допомогу та запобігати вчиненню правопорушень; безумовно виконувати накази керівників, віддані (видані) в межах наданих їх повноважень та відповідно до закону; утримуватися від дій, що перешкоджають іншим поліцейські виконувати їхні обов`язки, а також які підривають авторитет Національної поліції України; утримуватися від висловлювань та дій, що порушують права людини або принижуючи честь і гідність людини; знати і виконувати заходи безпеки під час несення служби, дотримуватись правил внутрішнього розпорядку.

Частиною 3 ст.1 Дисциплінарного статуту встановлено, що до змісту службової дисципліни також віднесено такі обов`язки поліцейського як: 1) бути вірним Присязі поліцейського, мужньо і вправно служити народу України; 2) знати закони, інші нормативно-правові акти, що визначають повноваження поліції, а також свої посадові (функціональні) обов`язки; 3) поважати права, честь і гідність людини, надавати допомогу та запобігати вчиненню правопорушень; 4) безумовно виконувати накази керівників, віддані (видані) в межах наданих їм повноважень та відповідно до закону; 5) вживати заходів до негайного усунення причин та умов, що ускладнюють виконання обов`язків поліцейського, та негайно інформувати про це безпосереднього керівника; 6) утримуватися від дій, що перешкоджають іншим поліцейським виконувати їхні обов`язки, а також які підривають авторитет Національної поліції України; 7) утримуватися від висловлювань та дій, що порушують права людини або принижують честь і гідність людини; 8) знати і виконувати заходи безпеки під час несення служби, дотримуватися правил внутрішнього розпорядку; 9) підтримувати рівень своєї підготовки (кваліфікації), необхідний для виконання службових повноважень; 10) берегти службове майно, забезпечувати належний стан зброї та спеціальних засобів; 11) поважати честь і гідність інших поліцейських і працівників поліції, надавати їм допомогу та стримувати їх від вчинення правопорушень; 12) дотримуватися правил носіння однострою та знаків розрізнення; 13) сприяти керівникові в організації дотримання службової дисципліни, інформувати його про виявлені порушення, у тому числі вчинені іншими працівниками поліції; 14) під час несення служби поліцейському заборонено перебувати у стані алкогольного, наркотичного та/або іншого сп`яніння.

Згідно з ч. 1 ст. 11 Дисциплінарного статуту за порушення службової дисципліни поліцейські незалежно від займаної посади та спеціального звання несуть дисциплінарну відповідальність згідно з цим Статутом.

Відповідно до ст.12 Дисциплінарного статуту дисциплінарним проступком визнається протиправна винна дія чи бездіяльність поліцейського, що полягає в порушенні ним службової дисципліни, невиконанні чи неналежному виконанні обов`язків поліцейського або виходить за їх межі, порушенні обмежень та заборон, визначених законодавством для поліцейських, а також у вчиненні дій, що підривають авторитет поліції.

Приписами ст.13 Дисциплінарного статуту передбачено, що дисциплінарне стягнення є засобом підтримання службової дисципліни, що застосовується за вчинення дисциплінарного проступку з метою виховання поліцейського, який його вчинив, для безумовного дотримання службової дисципліни, а також з метою запобігання вчиненню нових дисциплінарних проступків.

Дисциплінарне стягнення має індивідуальний характер та не застосовується до поліцейського, вина якого у вчиненні дисциплінарного проступку не встановлена у визначеному порядку або який діяв у стані крайньої необхідності чи необхідної оборони.

До поліцейських можуть застосовуватися такі види дисциплінарних стягнень: 1) зауваження; 2) догана; 3) сувора догана; 4) попередження про неповну службову відповідність; 5) пониження у спеціальному званні на один ступінь; 6) звільнення з посади; 7) звільнення із служби в поліції.

Відповідно до положень ст.14 Дисциплінарного статуту службове розслідування - це діяльність із збирання, перевірки та оцінки матеріалів і відомостей про дисциплінарний проступок поліцейського.

Службове розслідування проводиться з метою своєчасного, повного та об`єктивного з`ясування всіх обставин вчинення поліцейським дисциплінарного проступку, встановлення причин і умов його вчинення, вини, ступеня тяжкості дисциплінарного проступку, розміру заподіяної шкоди та для підготовки пропозицій щодо усунення причин вчинення дисциплінарних проступків.

Службове розслідування призначається за письмовим наказом керівника, якому надані повноваження із застосування до поліцейського дисциплінарного стягнення.

Підставою для призначення службового розслідування є заяви, скарги та повідомлення громадян, посадових осіб, інших поліцейських, засобів масової інформації (далі - повідомлення), рапорти про вчинення порушення, що має ознаки дисциплінарного проступку, або безпосереднє виявлення ознак такого проступку посадовою особою поліції, за наявності достатніх даних, що вказують на ознаки дисциплінарного проступку.

Відповідно до частини 7 статті 19 Дисциплінарного статуту у разі встановлення вини поліцейського за результатами проведеного службового розслідування видається письмовий наказ про застосування до поліцейського одного з видів дисциплінарного стягнення, передбаченого статтею 13 цього Статуту, зміст якого оголошується особовому складу органу поліції.

Згідно з частиною 8 статті 19 Дисциплінарного статуту під час визначення виду стягнення керівник враховує характер проступку, обставини, за яких він був вчинений, особу порушника, ступінь його вини, обставини, що пом`якшують або обтяжують відповідальність, попередню поведінку поліцейського, його ставлення до служби.

У відповідності до пункту 3 статті 22 Дисциплінарного статуту Національної поліції України щодо виконання дисциплінарних стягнень - дисциплінарні стягнення у виді звільнення з посади, пониження у спеціальному званні на один ступінь та звільнення із служби в поліції виконуються (реалізуються) шляхом видання наказу по особовому складу.

Підставою для застосування до поліцейського дисциплінарних стягнень, перелік яких визначено у статті 13 Дисциплінарного статуту є вчинення дисциплінарного проступку, тобто протиправних, винних дій чи бездіяльність, що полягає в порушенні поліцейським службової дисципліни, невиконанні чи неналежному виконанні обов`язків поліцейського або виходить за їх межі, порушенні обмежень та заборон, визначених законодавством для поліцейських, а також у вчиненні дій, що підривають авторитет поліції.

Перелічені у статті 13 Дисциплінарного статуту види дисциплінарних стягнень застосовуються виходячи із обставин і характеру проступку, особи поліцейського, обставин, що пом`якшують або обтяжують відповідальність, попередньої поведінки поліцейського, його ставлення до служби, ступеня його вини.

Звільнення зі служби в поліції є найсуворішим видом дисциплінарного стягнення за порушення службової дисципліни та є крайнім заходом дисциплінарного впливу. Передумовою звільнення поліцейського за вчинення дисциплінарного правопорушення, пов`язаного зі здійсненням службової діяльності, має бути грубе порушення службової дисципліни, встановлене внаслідок ретельного службового розслідування та підтверджене належним доказами.

Відповідно до ч.10 ст. 14 Дисциплінарного статуту порядок проведення службових розслідувань у Національній поліції України встановлюється Міністерством внутрішніх справ України.

Наказом Міністерства внутрішніх справ України № 893 від 07.11.2018 року затверджено Порядок проведення службових розслідувань у Національній поліції України, що зареєстрований в Міністерстві юстиції України 28 листопада 2018 р. за № 1355/32807 (далі Порядок №893).

Пунктом 1 розділу 2 Порядку №893 передбачено, що підставами для призначення службового розслідування є заяви, скарги та повідомлення громадян, посадових осіб, інших поліцейських, засобів масової інформації, рапорти про вчинення порушення, що має ознаки дисциплінарного проступку, або безпосереднє виявлення ознак такого проступку посадовою особою поліції за на5гвмості достатніх даних, що вказують на ознаки дисциплінарного проступку.

Відповідно до п. 1 розділу 5 Порядку № 893 проведення службового розслідування полягає в діяльності дисциплінарної комісії із збирання, перевірки та оцінки матеріалів і відомостей про дисциплінарний проступок поліцейського з метою своєчасного, повного та об`єктивного з`ясування всіх обставин його вчинення, установлення причин і умов учинення дисциплінарного проступку, вини поліцейського, ступеня тяжкості дисциплінарного проступку, розміру заподіяної шкоди та для підготовки пропозицій щодо усунення причин учинення дисциплінарних проступків.

Приписами п.п.2 та 3 розділу 4 Порядку №893 визначено, що поліцейський, стосовно якого проводиться службове розслідування, під час його проведення має право: надавати пояснення, подавати відповідні документи та матеріали, що стосуються обставин, які досліджуються; подавати клопотання про отримання і залучення до матеріалів розслідування нових документів, отримання додаткових пояснень від осіб, які мають стосунок до справи; ознайомлюватися з матеріалами, зібраними під час проведення службового розслідування, робити їх копії за допомогою технічних засобів з урахуванням обмежень, передбачених Кримінальним процесуальним кодексом України, Законами України "Про захист персональних даних", "Про державну таємницю" та іншими законами; подавати скарги на дії осіб, які проводять службове розслідування; брати участь у розгляді справи на відкритому засіданні дисциплінарної комісії; користуватися правничою допомогою, послугами представника.

Поліцейський, стосовно якого проводиться службове розслідування, має право відмовитися від надання пояснень.

Відповідно до пункту 1 розділу V Порядку №893 проведення службового розслідування полягає в діяльності дисциплінарної комісії із збирання, перевірки та оцінки матеріалів і відомостей про дисциплінарний проступок поліцейського з метою своєчасного, повного та об`єктивного з`ясування всіх обставин його вчинення, установлення причин і умов учинення дисциплінарного проступку, вини поліцейського, ступеня тяжкості дисциплінарного проступку, розміру заподіяної шкоди та для підготовки пропозицій щодо усунення причин учинення дисциплінарних проступків.

Згідно з п. 4 розділу V Порядку №893 службове розслідування має встановити: наявність чи відсутність складу дисциплінарного проступку в діянні (дії чи бездіяльності) поліцейського, з приводу якого (якої) було призначено службове розслідування; наявність чи відсутність порушень положень законів України чи інших нормативно-правових актів, організаційно-розпорядчих документів або посадових інструкцій; ступінь вини кожної з осіб, що вчинили дисциплінарний проступок; обставини, що пом`якшують або обтяжують ступінь і характер відповідальності поліцейського чи знімають безпідставні звинувачення з нього; відомості, що характеризують поліцейського, а також дані про наявність або відсутність у нього дисциплінарних стягнень; вид і розмір заподіяної шкоди; причини та умови, що призвели до вчинення дисциплінарного проступку.

На підставі п.1 Розділу VI Порядку №893 зібрані під час проведення службового розслідування матеріали та підготовлені дисциплінарною комісією документи формуються нею у справу.

Підсумковим документом службового розслідування є висновок службового розслідування, який складається зі вступної, описової та резолютивної частин. Висновок службового розслідування готує і підписує дисциплінарна комісія.

У разі якщо за результатами розгляду матеріалів службового розслідування (справи) дисциплінарна комісія встановить наявність у діях (бездіяльності) поліцейського дисциплінарного проступку, керівнику, який призначив службове розслідування, вносяться пропозиції щодо накладення на поліцейського дисциплінарного стягнення

Відповідно до п.4 розділу 6 Порядку №893 в описовій частині висновку службового розслідування викладаються відомості, встановлені під час проведення службового розслідування: обставини справи, зокрема обставини вчинення поліцейським дисциплінарного проступку, час, місце, спосіб, мотив учинення дисциплінарного проступку, його наслідки (їх тяжкість), що настали у зв`язку з цим; посада, звання, прізвище, ім`я, по батькові, персональні дані (дата і місце народження, освіта, період служби в поліції і на займаній посаді - із дотриманням вимог Закону України "Про захист персональних даних"), відомості, що характеризують поліцейського, стосовно якого проводиться службове розслідування, а також дані про наявність або відсутність у нього дисциплінарних стягнень; пояснення поліцейського щодо обставин справи, а в разі відмови від надання такого пояснення - інформація про засвідчення цього факту відповідним актом про відмову надати пояснення чи поштове повідомлення про вручення або про відмову від отримання виклику для надання пояснень чи повернення поштового відправлення з позначкою про невручення; пояснення безпосереднього керівника поліцейського щодо обставин справи; пояснення інших осіб, яким відомі обставини справи; документи та матеріали, що підтверджують та (або) спростовують факт учинення дисциплінарного проступку; обставини, що обтяжують або пом`якшують відповідальність поліцейського, визначені статтею 19 Дисциплінарного статуту Національної поліції України; причини та умови, що призвели до вчинення виявленого дисциплінарного проступку, обставини, що знімають із поліцейського звинувачення.

Положеннями ст. 16 Дисциплінарного статуту службове розслідування проводиться та має бути завершено не пізніше одного місяця з дня його призначення керівником.

У разі потреби за вмотивованим письмовим рапортом (доповідною запискою) голови дисциплінарної комісії, утвореної для проведення службового розслідування, його строк може бути продовжений наказом керівника, який призначив службове розслідування, або його прямим керівником, але не більш як на один місяць. При цьому загальний строк проведення службового розслідування не може перевищувати 60 календарних днів.

До строку проведення службового розслідування не зараховується документально підтверджений час перебування поліцейського, стосовно якого проводиться службове розслідування, у відрядженні, на лікарняному (у період тимчасової непрацездатності) або у відпустці.

Службове розслідування вважається завершеним у день затвердження керівником, який призначив службове розслідування, чи особою, яка його заміщує, висновку за результатами службового розслідування. Якщо закінчення строку проведення службового розслідування припадає на вихідний чи інший неробочий день, останнім днем строку є перший після нього робочий день.

Згідно із ч. 12 ст. 19 Дисциплінарного статуту у разі притягнення до дисциплінарної відповідальності поліцейського, який має дисциплінарне стягнення і вчинив дисциплінарний проступок, дисциплінарне стягнення, що застосовується, повинно бути суворішим, ніж попереднє.

Під час розгляду справи судом встановлено, що за проведеним службовим розслідуванням 13.03.2022 начальником ГУНП в Харківській області затверджений висновок, відповідно до якого за вчинення дисциплінарного проступку, що виразився в порушенні вимог п. 24 ч. 1 ст. 23, ч. 2 ст. 24 Закону України "Про Національну поліцію", п. 1 ч. 1 ст. 18 Закону України "Про Національну поліцію", п. 1, 6 ч. 3 ст. 1 Дисциплінарного статуту Національної поліції України, необхідно застосувати до старшого інспектора з ОД відділу контролю за обігом зброї ГУНП в Харківській області майора поліції ОСОБА_1 дисциплінарне стягнення у вигляді звільнення зі служби в поліції.

Судом встановлено, що на початок Російського вторгнення позивач та його родина проживала за адресою: АДРЕСА_3 . Вказана квартира належить на праві власності дружині позивача.

28.02.2022 в спільній групі ВКОЗ мессенджера WhatsApp, працівник відділу написав щоб, співробітники ВКОЗ прибули до 12:00 в колишнє міське управління до начальника УПД ГУНП в Харківській області ОСОБА_2 .

ОСОБА_1 прибув 28.02.22р. в назначений час та за вказівкою залишився на добове чергування. Факт перебування позивача на робочому місці та несення ним служби можуть бути підтверджені даними стільникового зв`язку де за локацією телефонні номери співробітників ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , начальника УПД ОСОБА_10 перебували у одному місці розташування у цей день у час чергування.

Після чергування ОСОБА_1 повернувся додому та чекав на наступне чергування. В усній формі була надана вказівка перебувати за місцем мешкання та бути на зв`язку, про подальші дії керівництво мало повідомити додатково.

Дім позивача знаходиться майже на окраїні міста, Північній Салтівці і в зв`язку з тим постійно перебував в зоні постійних обстрілів. У будинку періодично відключалися газ, світло, вода. Залишатися у будинку було небезпечно, він був непридатний для постійного проживання.

Оскільки, позивач має сім`ю та єдину дитину - сина восьми років, ним невідкладно було вжито усі можливі заходи, щодо евакуації рідних за межі міста Харкова.

З його безпосереднім керівником вже, на той час, не було зв`язку, про евакуацію сім`ї ОСОБА_11 повідомив своїм колегам.

ОСОБА_1 привіз свою родину до дачного будинку в с. В. Гомільша Зміївського району Харківської області, а сам невідкладно прибув до лав територіальної оборони с. В. Гомільша для безпосередньої участі у захисті держави Україна від збройної агресії Росії, забезпеченні її проведення і захисті незалежності, суверенітету та територіальної цілісності.

Протягом періоду за який проведено службове розслідування, позивач був позбавлений будь-якої можливості приїхати до міста Харкова.

Позивач не має власного автомобіля, тому їхати до села сім`єю довелося автобусами та попутними машинами. Однак, у зворотньому напрямку з вказаного села не було фізичної можливості доїхати на громадському транспорті до м. Харкова, оскільки автобусне сполучення було припинено і відновилося лише у травні 2022року.

Враховуючи наведені обставини 10.03.2022 р., відповідно до 190 наказу НПУ, позивач написав рапорт про тимчасове несення служби у ВП № 2 Чугуївського РУП ГУНП в Харківській області та направив його засобами електронного зв`язку Заступнику начальника управління - начальнику ВП ГУНП в Харківській області Бірбасову С.І .

Крім цього, 10.03.2022 цей рапорт ОСОБА_1 в телефонній розмові погодив з начальником ВП № 2 Чугуївського РУП в Харківській області.

11.03.2022 р. з позивачем по телефону зв`язалась працівник відповідного ВП ОСОБА_12 , яка відповідає за кадрову роботу. Просила позивача направити їй вказаний рапорт та копію свого посвідчення в електронному вигляді, написати де саме він перебуває позивач та протягом декількох днів приїхати до відділу поліції.

Уся запитувана інформація була позивачем негайно направлена ОСОБА_13 , про, що він також доповів працівнику який у ВКОЗ згідно своїх функціональних обов`язків відповідав за кадрову роботу ОСОБА_14 та начальнику ОСОБА_2 .

13.03.2022 ОСОБА_1 приїхав до м. Зміїв в Харківській області з оригіналом рапорту на тимчасове відрядження до ВП № 2 Чугуївського РУП ГУНП в Харківській області.

Позивач одразу пішов до начальника вказаного відділу поліції, але на місці його не було, на телефоні зв`язки він не відповідав.

У червні 2022 року у телефонній розмові з колегою по роботі позивач дізнався, що березні 2022 року були звільнені працівники поліції у тому числі і він. Йому повідомили, що одним наказом було звільнено декілька осіб. Наказ від 13.03.2022 № 145 о/с. Вказаний наказ позивачу не вручено до теперішнього часу. З наказом позивач не ознайомлений.

06.06.2022 року позивач звернувся із заявою до начальника ГУНП в Харківській області В.Тимошко з заявою про ознайомлення його з матеріалами службового розслідування відносно нього.

Як вбачається з матеріалів службового розслідування, які позивач 15.06.2022р. отримав у відповідь на свою заяву від 06.06.2022р. поясненнями та рапортом начальника УПД ГУНП в Харківській області С.Барібасова підтверджується факт подання ОСОБА_1 , за першої ж можливості, рапорту у якому він повідомляє про своє місцезнаходження, обставини за яких не має об`єктивної можливості прибути до міста Харкова та просить надати дозвіл нести службу у відділі поліції № 2 Чугуївського РУП ГУНП в Харківській області.

Крім того, поясненнями старшого інспектора КЗ ВП№2ЧРУП ГУНП в Харківській області Л.Тарахтєєвої підтверджується факт отримання нею від ОСОБА_1 фотознімку рапорту про несення служби у відділі поліції № 2 Чугуївського РУП ГУНП в Харківській області та його службового посвідчення.

Проаналізувавши матеріали справи суд наголошує, що відповідно до Указу Президента України від 24.02.2022 № 64/2022 було введено в Україні воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24.02.2022 строком на 30 діб, відповідно до якого Міністерство внутрішніх справ України зокрема в особі Національної поліції України, яка є структурним підрозділом зобов`язано запровадити та здійснювати передбачені Законом України "Про правовий режим воєнного стану" заходи і повноваження, необхідні для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави.

Згідно з вимогами ст. 17 Закон України "Про правовий режим воєнного стану" органи державної влади України, Верховна Рада Автономної Республіки Крим, Рада міністрів Автономної Республіки Крим та органи місцевого самоврядування, підприємства, установи, організації, громадські об`єднання, а також громадяни зобов`язані сприяти діяльності військового командування та військових адміністрацій у запровадженні та здійсненні заходів правового режиму воєнного стану на відповідній території.

Судовим розглядом справи встановлено, що позивач склав Присягу на вірність Українському народові, згідно з якої присягає вірно служити Українському народові, дотримуватися Конституції та законів України, втілювати їх у життя, поважати та охороняти права і свободи людини, честь держави, з гідністю нести високе звання поліцейського та сумлінно виконувати свої службові обов`язки.

Відповідно до пункту 24 частини 1 до статті 23 Закону України "Про Національну поліцію", поліція відповідно до покладених на неї завдань: бере участь відповідно до повноважень у забезпеченні та здійсненні заходів правового режиму воєнного або надзвичайного стану, зони надзвичайної екологічної ситуації у разі їх введення на всій території України або в окремій місцевості.

Згідно ч. 2 ст. 24 Закону України "Про Національну поліцію", у разі виникнення загрози державному суверенітету України та її територіальної цілісності, а також у ході відсічі збройної агресії проти України органи та підрозділи, що входять до системи поліції, відповідно до законодавства України беруть участь у виконанні завдань територіальної оборони, забезпеченні та здійсненні заходів правового режиму воєнного стану у разі його оголошення на всій території України або в окремій місцевості.

Пунктом 1 частини 1 статті 18 Закону України "Про Національну поліцію" визначено, що поліцейський зобов`язаний неухильно дотримуватися положень Конституції України, законів України та інших нормативно-правових актів, що регламентують діяльність поліції та Присяги поліцейського.

Відповідно до пункту 24 постанови Пленуму Верховного суду України "Про практику розгляду судами трудових спорів" № 9 від 06.11.1992, прогулом визнається відсутність працівника на роботі як протягом усього робочого часу, такі більше трьох годин безперервно або сумарно протягом робочого дня без поважних причин.

Надаючи оцінку вищевказаному, суд зазначає наступне.

Враховуючи вищевикладене, суд зазначає, що позивач фактично, вважаючи належним здійснення повідомлення керівника шляхом направлення відповідних повідомлень, вважав отриманим дозвіл на продовження терміну відсутності за місцем проходження служби. Постійно намагався зв`язатися з керівництвом та за можливості прибути на робоче місце.

Доказів протилежного під час розгляду справи встановлено не було.

В той же час, прямої відмови у наданні додаткового часу для евакуації родини позивачем отримано не було.

Відтак, відсутні підстави вважати, що позивач у даному випадку діяв умисно та його дії були направлені саме на вчинення дисциплінарного порушення у вигляді відсутності за місцем проходження служби без поважних причин.

Також суд наголошує на тому, що по місцю перебування був задіяний у спеціальних завданнях з консультування добровольців територіальної оборони с. В. Гомільша, де виконував завдання по навчанню техніки безпеки поводження зі зброєю, особистої безпеки, надання першої допомоги постраждалим тощо, також брав безпосередню участь у виконанні завдань територіальної оборони, для відсічі збройної агресії проти України.

Вказані факти підтверджуються довідкою №9/19-408 від 23.06.2022р., за підписом Заст. Начальника представництва ВБ в Харківській області (з дислокацією в м. Харків) 2 управління ГУ ВБ СБУ полковника М. Паламарчука.

Надаючи оцінку вказаним вище обставинам суд зазначає, що останні підтверджують у даному випадку відсутність підстав вважати, що позивачем було допущено повне нехтування та зневажання своїм статусом та посадою поліцейського, проявленим абсолютно безвідповідальним ставленням його до українського народу, якому він зобов`язаний служити, своїх службових обов`язків, підривання авторитету Національної поліції України в очах громадян шляхом проявлення слабкості замість мужності, переховування замість служити народу, та в очах поліцейських, які у воєнний час служать та спостерігають безпідставну відсутність на службі поліцейського, що підриває авторитетність керівництва поліції та самої служби в їх очах.

Відтак, суд дійшов висновку, що хоча позивач і був відсутнім за місцем несення служби, проте така відсутність була обумовлена наявністю поважних причин.

Крім того, позивач був задіяний у спеціальних завданнях з консультування добровольців територіальної оборони с. В.Гомільша, де виконував завдання по навчанню техніки безпеки поводження зі зброєю, особистої безпеки, надання першої допомоги постраждалим тощо, також брав безпосередню участь у виконанні завдань територіальної оборони, для відсічі збройної агресії проти України, що свідчить про бажання останнього продовжувати служіння, хоча і шляхом його реалізації за іншим місцем його проходження.

Таким чином, з огляду на вищевикладене, суд приходить до висновку, що під час розгляду справи не знайшли свого підтвердження висновки дисциплінарної комісії стосовно вчинення позивачем дисциплінарного проступку. Водночас, під час розгляду справи до суду не було надано та судом самостійно в рамках реалізації принципу офіційного з`ясування обставин у справі не встановлено доказів надання відповідачем під час проведення дисциплінарного провадження оцінки поважності причин відсутності позивача за місцем несення служби.

Також, позивачем під час розгляду справи було наголошено на обставинах допущення відповідачем порушень під час проведення службового розслідування в частині його повідомлення про проведення такого та відібрання пояснень у позивача.

Стосовно процедурних порушень, суд зазначає, що в залежності від їх характеру такі можуть мати наслідком нікчемність або оспорюваність акту, а в певних випадках, коли йдеться про порушення суто формальні, взагалі не впливають на його дійсність.

Суд наголошує, що відповідно до практики Європейського Суду з прав людини, скасування акту адміністративного органу з одних лише формальних мотивів не буде забезпечувати дотримання балансу принципу правової стабільності та справедливості.

Таким чином, ключовим питанням при наданні оцінки процедурним порушенням, допущеним під час прийняття суб`єктом владних повноважень рішення, є співвідношення двох базових принципів права: протиправні дії не тягнуть за собою правомірних наслідків і, на противагу йому, принцип формальне порушення процедури не може мати наслідком скасування правильного по суті рішення.

Межею, що розділяє істотне (фундаментальне) порушення від неістотного, є встановлення такої обставини: чи могло бути іншим рішення суб`єкта владних повноважень за умови дотримання ним передбаченої законом процедури його прийняття.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 23.04.2020 у справі №813/1790/18.

Згідно з ч. 5 ст. 242 КАС України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

З огляду на вищевикладене, суд дійшов висновку, що наказ №145-ос від 13.03.2022р. в частині звільнення ОСОБА_1 з посади старшого інспектора з особливих доручень відділу контролю за обігом зброї ГУНП в Харківській області є протиправним та підлягає скасуванню.

З метою відновлення порушеного права позивача суд вважає за необхідне поновити ОСОБА_1 на посаді старшого інспектора з особливих доручень відділу контролю за обігом зброї ГУНП в Харківській області.

Щодо вимоги позовної вимоги стягнути з Головного управління Національної поліції Харківської області на користь ОСОБА_1 середній заробіток за весь час вимушеного прогулу з 01.03.2022р. по дату набрання чинності рішенням у справі, суд зазначає наступне.

Згідно з частиною 2 статті 235 КЗпП України, при винесенні рішення про поновлення на роботі, орган, який розглядає судовий спір, одночасно приймає рішення про виплату працівникові середнього заробітку за час вимушеного прогулу або різниці в заробітку за час виконання нижчеоплачуваної роботи, але не більш як за один рік. Якщо заява про поновлення на роботі розглядається більше одного року не з вини працівника, орган, який розглядає трудовий спір, виносить рішення про виплату середнього заробітку за весь час вимушеного прогулу.

Згідно п.32 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 06.11.1992 р. № 9 "Про практику розгляду судами трудових спорів" у випадках стягнення на користь працівника середнього заробітку за час вимушеного прогулу в зв`язку з незаконним звільненням або переведенням, відстороненням від роботи - невиконанням рішення про поновлення на роботі, затримкою видачі трудової книжки або розрахунку він визначається за загальними правилами обчислення середнього заробітку, виходячи з заробітку за останні два календарні місяці роботи. Для працівників, які пропрацювали на даному підприємстві (в установі, організації) менш двох місяців, обчислення проводиться з розрахунку середнього заробітку за фактично відпрацьований час. При цьому враховуються положення Порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 8 лютого 1995 року № 100 (далі - Порядок № 100).

У відповідності до абз.3 п.2 Порядку № 100 збереження заробітної плати "у всіх інших випадках" (до яких відноситься й випадок вимушеного прогулу), середня заробітна плата обчислюється виходячи з виплат за останні два календарні місяці роботи, що передують місяцю, в якому відбувається подія, з якою пов`язана відповідна виплата.

Відповідно до п.8 Порядку № 100 нарахування виплат, що обчислюються із середньої заробітної плати за останні два місяці роботи, провадяться шляхом множення середньоденного (годинного) заробітку на число робочих днів/годин, а у випадках, передбачених чинним законодавством, календарних днів, які мають бути оплачені за середнім заробітком. Середньоденна (годинна) заробітна плата визначається діленням заробітної плати за фактично відпрацьовані протягом двох місяців робочі (календарні) дні на число відпрацьованих робочих днів (годин), а у випадках, передбачених чинним законодавством, - на число календарних днів за цей період.

Згідно довідки Головного управління Національної поліції в Харківській області заробітна плата позивача за два останні місяці роботи, що передували звільненню, становить 27480, 36 грн. (січень 2022 року - 13990,01 грн., лютий 2022 року - 13490,35 грн.), а середньоденна заробітна плата становить 473,80 грн.

Учасники справи правильність визначення середньоденної заробітної плати позивача не заперечують і не спростовують.

Позивача звільнено з 13.03.2022, а рішення судом про поновлення його на посаді ухвалюється 18.09.2023.

Розрахунок середнього заробітку за час вимушеного прогулу суд здійснює з наступного за днем звільнення робочого дня, тобто з 14.03.2022 року по 18.09.2023 року, що складає 397 робочих дні. Суд враховує, що під час дії воєнного стану святкові дні скасовані.

Отже, середній заробіток за час вимушеного прогулу, який підлягає стягненню на користь позивача, становить 188 098,60 грн. (473,80 грн. х 397 р.дн.) включно з обов`язковими платежами і відрахуваннями.

У відповідності з пунктами 2, 3 частини 1 статті 371 КАС України рішення суду про поновлення на посаді у відносинах публічної служби, про присудження виплати заробітної плати, іншого грошового утримання у відносинах публічної служби - у межах суми стягнення за один місяць підлягають негайному виконанню.

Щодо позовних вимог стягнути з Головного управління Національної поліції Харківської області на користь ОСОБА_1 грошове забезпечення в розмірі 120000,00 гривень, суд зазначає наступне.

Суд зазначає, що відповідно до п. 20 ч. 1 ст. 106 Конституції України, Закону України "Про правовий режим воєнного стану", Указу Президента України "Про введення воєнного стану в Україні" від 24.02.2022 № 64/2022 (зі змінами) в Україні введено воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб.

Пунктом 2 Указу Президента України "Про введення воєнного стану в Україні" від 24.02.2022 №64/2022 постановлено, військовому командуванню (Генеральному штабу Збройних Сил України, Командуванню об`єднаних сил Збройних Сил України, командуванням видів, окремих родів військ (сил) Збройних Сил України, управлінням оперативних командувань, командирам військових з`єднань, частин Збройних Сил України, Державної прикордонної служби України, Державної спеціальної служби транспорту, Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації України, Національної гвардії України, Служби безпеки України, Служби зовнішньої розвідки України, Управління державної охорони України) разом із Міністерством внутрішніх справ України, іншими органами виконавчої влади, органами місцевого самоврядування запроваджувати та здійснювати передбачені Законом України "Про правовий режим воєнного стану" заходи і повноваження, необхідні для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави.

Відповідно, строк дії воєнного стану в Україні продовжено з 05 години 30 хвилин 26 березня 2022 року строком на 30 діб згідно з Указом Президента № 133/2022 від 14.03.2022. Строк дії воєнного стану в Україні продовжено з 05 години 30 хвилин 25 квітня 2022 року строком на 30 діб згідно з Указом Президента № 259/2022 від 18.04.2022. Строк дії воєнного стану в Україні продовжено з 05 години 30 хвилин 25 травня 2022 року строком на 90 діб згідно з Указом Президента № 341/2022 від 17.05.2022. Строк дії воєнного стану в Україні продовжено з 05 години 30 хвилин 23 серпня 2022 року строком на 90 діб згідно з Указом Президента № 573/2022 від 12.08.2022. Строк дії воєнного стану в Україні продовжено з 05 години 30 хвилин 21 листопада 2022 року строком на 90 діб згідно з Указом Президента № 757/2022 від 07.11.2022. Строк дії воєнного стану в Україні продовжено з 05 години 30 хвилин 19 лютого 2023 року строком на 90 діб згідно з Указом Президента № 58/2023 від 06.02.2023.

Відповідно до ст. 1 Закону України "Про правовий режим воєнного стану" від 12.05.2015 № 389-VIII, воєнний стан це особливий правовий режим, що вводиться в Україні або в окремих її місцевостях у разі збройної агресії чи загрози нападу, небезпеки державній незалежності України, її територіальній цілісності та передбачає надання відповідним органам державної влади, військовому командуванню, військовим адміністраціям та органам місцевого самоврядування повноважень, необхідних для відвернення загрози, відсічі збройної агресії та забезпечення національної безпеки, усунення загрози небезпеки державній незалежності України, її територіальній цілісності, а також тимчасове, зумовлене загрозою, обмеження конституційних прав і свобод людини і громадянина та прав і законних інтересів юридичних осіб із зазначенням строку дії цих обмежень.

Частиною 1 ст. 16 вищевказаного Закону встановлено, що за рішенням Ради національної безпеки і оборони України, введеним у дію в установленому порядку указом Президента України, утворені відповідно до законів України військові формування залучаються разом правоохоронними органами до вирішення завдань, пов`язаних i запровадженням і здійсненням заходів правового режиму воєнного стану, згідно з їх призначенням та специфікою діяльності.

На виконання Указів Президента України від 24.02.2022 № 64 "Про введення воєнного стану в Україні" та № 69 "Про загальну мобілізацію", Кабінетом Міністрів України затверджено постанову "Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану" № 168 від 28.02.2022 (далі Постанова № 168).

На період спірних правовідносин, пункт 1 вказаної Постанови містив наступне положення: на період дії воєнного стану військовослужбовцям Збройних Сил, Служби безпеки, Служби зовнішньої розвідки, Головного управління розвідки Міністерства оборони, Національної гвардії, Державної прикордонної служби, Управління державної охорони, Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації, Державної спеціальної служби транспорту, військовим прокурорам Офісу Генерального прокурора, особам рядового i начальницького складу Державної служби з надзвичайних ситуацій, співробітникам Служби судової охорони, особам начальницького складу управління спеціальних операцій Національного антикорупційного бюро та поліцейським, а також особам рядового і начальницького складу Державної кримінально-виконавчої служби, які несуть службу в органах і установах i зазначеної Служби в межах територіальних громад, які розташовані в районі проведення воєнних (бойових) дій або перебувають в тимчасовій окупації, оточенні (блокуванні), виплачується додаткова винагорода в розмірі 30 000 гривень щомісячно (крім осіб рядового і начальницького складу Державної кримінально-виконавчої служби, яким така винагорода виплачується пропорційно часу проходження служби в розрахунку на місяць), а тим з них, які беруть безпосередню участь у бойових діях або забезпечують здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, перебуваючи безпосередньо в районах у період здійснення зазначених заходів (у тому числі військовослужбовцям строкової служби), розмір цієї додаткової винагороди збільшується до 100 000 гривень в розрахунку на місяць пропорційно часу участі у таких діях та заходах.

Виплата такої додаткової винагороди здійснюється на підставі наказів командирів (начальників).

Постановою Кабінету Міністрів України №793 від 07.07.2022 (яка набула чинності з 19.07.2022) та застосовується з 24.02.2022 року, Постанова № 168 має наступну реакцію: Установити, що на період дії воєнного стану військовослужбовцям Збройних Сил, Служби безпеки, Служби зовнішньої розвідки, Головного управління розвідки Міністерства оборони, Національної гвардії, Державної прикордонної служби, Управління державної охорони, Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації, Державної спеціальної служби транспорту, військовим прокурорам Офісу Генерального прокурора, особам рядового і начальницького складу Державної служби з надзвичайних ситуацій, співробітникам Служби судової охорони, особам начальницького складу управління спеціальних операцій Національного антикорупційного бюро та поліцейським, а також особам рядового і начальницького складу Державної кримінально-виконавчої служби, які несуть службу в органах і установах зазначеної Служби в межах територіальних громад, які розташовані в районі проведення воєнних (бойових) дій або перебувають в тимчасовій окупації, оточенні (блокуванні), виплачується додаткова винагорода в розмірі до 30000 гривень пропорційно в розрахунку на місяць (крім осіб рядового і начальницького складу Державної кримінально-виконавчої служби, яким така винагорода виплачується пропорційно часу проходження служби в розрахунку на місяць), а тим з них, які беруть безпосередню участь у бойових діях або забезпечують здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, перебуваючи безпосередньо в районах у період здійснення зазначених заходів (у тому числі військовослужбовцям строкової служби), - розмір цієї додаткової винагороди збільшується до 100 000 гривень в розрахунку на місяць пропорційно часу участі у таких діях та заходах.

Нарахування та сплата податків, зборів, внесків до відповідних бюджетів здійснюється у порядку, визначеному законодавством як для грошового забезпечення.

Виплата такої додаткової винагороди здійснюється на підставі наказів командирів (начальників).

Статтею 23 Закону України "Про Національну поліцію" від 2 липня 2015 року № 580-VІІІ закріплені основні повноваження поліції, зокрема пунктом 24 частини 1 встановлено, що поліція, бере участь відповідно до повноважень у забезпеченні та здійсненні заходів правового режиму воєнного або надзвичайного стану, зони надзвичайної екологічної ситуації у разі їх введення на всій території України або в окремій місцевості.

Статтею 24 Закону України "Про Національну поліцію" визначені додаткові повноваження поліції, а саме у разі виникнення загрози державному суверенітету України та її територіальної цілісності, а також у ході відсічі збройної агресії проти України органи та підрозділи, що входять до системи поліції, відповідно до законодавства України беруть участь у виконанні завдань територіальної оборони, забезпеченні та здійсненні заходів правового режиму воєнного стану у разі його оголошення на всій території України або в окремій місцевості.

Відповідно до ч. 1 ст. 94 Закону України "Про Національну поліцію": Поліцейські отримують грошове забезпечення, розмір якого визначаються залежно від посади, спеціального звання, строку служби в поліцію інтенсивності та умов служби, кваліфікації, наявності наукового ступеня або вченого звання. Порядок виплати грошового забезпечення визначаю Міністр внутрішніх справ України.

Пунктом 1 постанови Кабінету Міністрів України "Про грошове забезпечення поліцейських Національної поліції" № 988 від 11.11.2015 (далі Постанова № 988) установлено, що грошове забезпечення поліцейських складається з посадового окладу, окладу за спеціальним званням, щомісячних додаткових видів грошового забезпечення (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, які мають постійний характер), премії та одноразових додаткових видів грошового забезпечення.

Пунктом 1 Порядку та умов виплати грошового забезпечення поліцейським Національної поліції та курсантам вищих навчальних закладів МВС із специфічними умовами навчання, затверджених наказом Міністерства внутрішніх справ України від 06.04.2016 № 260 (далі - Порядок № 260) визначають критерії виплати грошового забезпечення поліцейським Національної поліції та курсантам вищих навчальних закладів МВС із специфічними умовами навчання, які здійснюють підготовку поліцейських.

Згідно п.3 розділу 1 Порядку № 260 грошове забезпечення поліцейських визначається залежно від посади, спеціального звання, стажу служби в поліції, інтенсивності та умов служби, кваліфікації наукового ступеня або вченого звання.

До складу грошового забезпечення входять: посадовий оклад; оклад за спеціальним званням; щомісячні додаткові види грошового забезпечення (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, які мають постійний характер); премії; одноразові додаткові види грошового забезпечення.

Відповідно до п. 6, 9 Порядку № 260 підставою для виплати грошового забезпечення є наказ керівника (начальника) органу, закладу, установи Національної поліції (далі орган поліції) про призначення на посаду поліцейського відповідно до номенклатури посад, наказ ректора ЗВО про зарахування на навчання або наказ про зарахування в розпорядження відповідного органу поліції та встановлення конкретного розміру окладів, надбавок, доплат.

При виплаті поліцейським грошового забезпечення за неповний місяць розмір виплати за кожний календарний день визначається шляхом ділення суми грошового забезпечення за повний місяць на кількість календарних днів у місяці, за який здійснюється виплата.

Відповідно до наказу Голови Національної поліції України від № 242 "Про деякі питання посиленого варіанту несення 08.04.2022 службової діяльності на період дії на території України воєнного стану" для працівників закладів та установ, що належать до сфери управління Національної поліції України установлено шестиденний робочий тиждень, та відмінено вихідний день суботу і святкові дні.

23.03.2022 Головою Національної поліції України затверджено "Порядок документального підтвердження (в умовах воєнного стану) безпосередньої участі поліцейських у забезпеченні здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, а також підтвердження проведення перебування поліцейських в районах проведення зазначених заходів" (далі Порядок), додаток до Методичних рекомендацій.

Відповідно до вказаного Порядку, для документального підтвердження безпосередньої участі поліцейських Національної поліції України у забезпеченні здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, а також для підтвердження перебування поліцейських в районах проведення зазначених заходів можуть використовуватися такі документи (підписані або затверджені керівником органу, підрозділу): наказ; доручення; стройова записка; список особового складу, який залучався до виконання завдань; рапорт, доповідна записка начальника органу, підрозділу Національної поліції України про участь кожного поліцейського (у тому числі з числа оперативно підпорядкованого складу) у виконанні завдань; розрахунок; книга нарядів.

Згідно п.2 розділу I "Методичних рекомендацій щодо виплати додаткової винагороди поліцейським під час дії воєнного стану, передбаченої постановою Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 № 168 "Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і Начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану" (далі Методичні рекомендації), додаткова винагорода є окремим тимчасовим видом грошового забезпечення поліцейських, який виплачується на період дії воєнного стану, за період проходження ними служби, зокрема тим, які виконують службові обов`язки за штатними посадами або на яких у встановленому порядку покладено тимчасове виконання обов`язків за іншими посадами або на яких у встановленому порядку покладено тимчасове виконання обов`язків за іншими посадами та тим, які беруть безпосередню участь у бойових діях або забезпечують здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі та стримування збройної агресії згідно з умовами, передбаченими розділами 2-5 Методичних рекомендацій.

Виплата винагород здійснюється органом, установою за місцем постійного проходження служби поліцейського де він призначений на штатну посаду на підставі наказів такого органу, установи. Видання наказу здійснюється щомісяця не пізніше 28 числа (до завершення воєнного стану).

Накази про встановлення винагороди поліцейським, які тимчасово зареєстровані та стали на облік згідно з вимогами наказу Національної поліції України від 10.03.2022 № 190 "Про деякі питання проходження служби поліцейськими на період дії воєнного стану" чи стосовно яких була відсутня інформація для встановлення винагороди, можуть бути видані після отримання необхідних даних, інформації тощо. Додаткова винагорода виплачується в межах асигнувань, передбачених у кошторисі органу.

Відповідно до пунктів 1, 2, 3 розділу 2 Методичних рекомендацій: Додаткова винагорода встановлюється пропорційно та виплачуються поліцейським за календарний період проходження служби в розрахунковому місячному періоді з урахуванням умов щодо періодів, які не враховуються до періоду, за який може бути встановлена винагорода згідно з розділом IV цих Методичних рекомендацій.

Додаткова винагорода встановлюється, ураховуючи кількість календарних днів проходження служби, крім періодів, зазначених у пункті 1 розділу IV цих Методичних рекомендацій.

Для оформлення наказу про встановлення додаткової винагороди керівниками структурних або відокремлених підрозділів органу (установи) поліції подаються списки поліцейських з пропорційно обрахованим розміром винагороди, що пропонується до встановлення.

Розділом IV Методичних рекомендацій встановлені періоди, що не враховуються та особливості, що не унеможливлюють установлення додаткової винагороди, зокрема відсутність працівників за місцем знаходження органу (підрозділу), закладу з незаконних причин. Додатком № 2 Методичних рекомендацій визначено перелік дій (заходів) з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, до забезпечення яких можуть залучатися поліцейські.

Суд наголошує, що позивач звертаючись до суду не надав жодних доказів на обґрунтування позовних вимог щодо не виплати відповідачем у спірний період додаткової винагороди, матеріали справи не містять жодних наказів такого органу, установи.

Відповідно до Постанови № 168, яка набирає чинності з моменту опублікування та застосовується з 24.02.2022, виплата такої додаткової винагороди здійснюється лише на підставі наказів командирів (начальників).

Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування (частина 2 статті 74 Кодексу адміністративного судочинства України).

Разом з цим в матеріалах справи відсутні та сторонами не надано доказів безпосередньої участі позивача, відповідно до повноважень у забезпеченні та здійсненні заходів правового режиму воєнного або надзвичайного стану, зони надзвичайної екологічної ситуації у разі їх введення на всій території України або в окремій місцевості (п. 24 ч. 1 ст. 23 Закону України "Про Національну поліцію").

Отже, зазначена позовна вимога не підлягає задоволенню.

Стосовно інших посилань сторін, то суд зазначає, що згідно з п.41 висновку №11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень, обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини, очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.

Відповідно до ч. 1 ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Частиною 2 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що позовні вимоги позивача підлягають частковому задоволенню.

Розподіл судових витрат не здійснюється, оскільки позивач звільнений від сплати судового збору.

Керуючись ст. 14, 22, 194, 243, 246, 249, 250, 255, 262, 295 КАС України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Адміністративний позов ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 , АДРЕСА_1 ) до Головного управління Національної поліції в Харківській області (, вул. Жон Мироносиць, буд. 5, м. Харків, 61002) про визнання протиправним та скасування наказу, поновлення на посаді, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу та грошового забезпечення - задовольнити частково.

Визнати протиправним та скасувати наказ №145-ос від 13.03.2022р. в частині звільнення ОСОБА_1 з посади старшого інспектора з особливих доручень відділу контролю за обігом зброї ГУНП в Харківській області.

Поновити ОСОБА_1 на посаді старшого інспектора з особливих доручень відділу контролю за обігом зброї ГУНП в Харківській області.

Стягнути з Головного управління Національної поліції Харківської області на користь ОСОБА_1 середній заробіток за весь час вимушеного прогулу з 14.03.2022 року по 18.09.2023 року у розмірі 188 098,60 грн. (сто вісімдесят вісім тисяч дев`яносто вісім гривень шістдесят копійок).

Допустити до негайного виконання рішення суду в частині поновлення ОСОБА_1 на посаді старшого інспектора з особливих доручень відділу контролю за обігом зброї ГУНП в Харківській області

Допустити до негайного виконання рішення суду в частині стягнення з Головного управління Національної поліції в Харківській області (, вул. Жон Мироносиць, буд. 5, м. Харків, 61002) на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 , АДРЕСА_1 ) середнього заробітку за час вимушеного прогулу в межах суми стягнення за один місяць.

У задоволенні іншої частини позовних вимог - відмовити.

Рішення може бути оскаржене до Другого апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення складено 18 вересня 2023 року.

Суддя Н.А. Полях