Справа № 380/15454/23
Суддя: Желік Олександра Мирославівна
Дата ухвалення: 2023-09-18 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

18 вересня 2023 рокусправа № 380/15454/23

Львівський окружний адміністративний суд у складі головуючої судді Желік О.М., розглянувши у письмовому провадженні адміністративну справу за позовом Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області до Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Львівській області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції про визнання протиправними і скасування постанов, -

в с т а н о в и в:

до Львівського окружного адміністративного суду надійшла позовна заява Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області до Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Львівській області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції із вимогою скасувати постанови про відкриття виконавчого провадження від 22.05.2023 ВП№71824130 щодо стягнення штрафу у розмірі 5100,00 грн., мінімальних витрат виконавчого провадження.

Позов обґрунтовано тим, що на адресу Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області надійшла постанова Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Львівській області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції від 22.05.2023 ВП №71824130 про відкриття виконавчого провадження щодо стягнення з Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області на користь держави штрафу у розмірі 5100,00 грн. та постанова про стягнення мінімальних витрати виконавчого провадження в розмірі 362,90 грн.

Позивач зазначає, що згадані постанови винесені при примусовому виконанні постанови ВП №69723705 від 10.02.2023, яким на Головне управління Пенсійного фонду України у Львівській області накладено штрафу в розмірі 5100,00 грн. за не виконання виконавчого листа №380/22346/21 від 06.05.2022.

Позивач вважає оскаржувані постанови протиправними з огляду на те, що рішення Львівського окружного адміністративного суду від 06.01.2022 у справі №380/22346/21 виконано пенсійним органом у повному обсязі.

Позиція відповідача викладена у відзиві на позовну заяву, у якому він щодо задоволення позову заперечив та вказав, що постанову про накладення на позивача штрафу в сумі 5100,00 грн. від 10.02.2023 ВП №69732705 виділено в окреме провадження. Така постанова є чинною. Оскільки постанова про накладення штрафу на позивача штрафу в сумі 5100,00 грн. від 10.02.2023 ВП №69732705 не скасована судом, державний виконавець був зобов`язаний винести постанову про відкриття виконавчого провадження щодо стягнення штрафу. Щодо винесення постанови про стягнення мінімальних витрат виконавчого провадження відповідач зазначив, що така виносить одночасно із винесення постанови про відкриття виконавчого провадження.

Ухвалою судді від 17.07.2023 в справі відкрито провадження в порядку спрощеного позовного провадження та призначено судове засідання.

У судове засідання, що відбулось 05.09.2023, сторони не з`явились, проте були належним чином повідомлені про дату, місце та час його проведення.

За результатом проведеного судового засідання суд вирішив перейти до письмового провадження з метою подальшого розгляду справи та ухвалення рішення.

Розглянувши позов, подані документи і матеріали, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив наступні обставини та відповідні до них правовідносини.

Відділом примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Львівській області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції винесено постанову ВП №69732705 від 10.02.2023 про накладення штрафу в розмірі 5100,00 грн. на Головне управління Пенсійного фонду України у Львівській області за невиконання без поважних причин рішення, що зобов`язує боржника виконати певні дії.

25.04.2023 Відділом примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Львівській області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції винесено постанову ВП №69732705 про закінчення виконавчого провадження на підставі пункту 11 частини першої статті 39 Закону України «Про виконавче провадження».

На підставі постанови №69732705 від 10.02.2023 Відділом примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Львівській області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції винесено постанову від 22.05.2023 про відкриття виконавчого провадження №71824130 щодо стягнення з Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області штрафу у розмірі 5100,00 грн.

Окрім цього, Відділом примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Львівській області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції винесено постанову про розмір мінімальних витрат виконавчого провадження ВП №71824130 від 22.05.2023 в сумі 362,90 грн.

Вважаючи вказані постанови державного виконавця протиправними, позивач звернувся до суду з метою їх скасування.

Вирішуючи справу суд керується таким.

Умови і порядок виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), що відповідно до закону підлягають примусовому виконанню, у разі невиконання їх у добровільному порядку, регламентується Законом України «Про виконавче провадження» від 02.06.2016 №1404-VIII (надалі Закон №1404-VII) та Інструкцією з організації примусового виконання рішень, затвердженої Наказом Міністерства юстиції України від 02.04.2012 №512/5 (надалі Інструкція №512/5).

У відповідності до частини першої статті 1 Закону №1404-VIII виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Відповідно до частини першої статті 18 Закону №1404-VIII виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Частиною першою статті 26 Закону №1404-VIII встановлено, що виконавець розпочинає примусове виконання рішення на підставі виконавчого документа, зазначеного у статті 3 цього Закону.

Пунктом 5 частини 1 статті 3 Закону №1404-VIII передбачено, що відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню рішення на підставі таких виконавчих документів постанов державних виконавців про стягнення виконавчого збору, постанов державних виконавців чи приватних виконавців про стягнення витрат виконавчого провадження, про накладення штрафу, постанов приватних виконавців про стягнення основної винагороди.

Частиною п`ятою статті 26 Закону №1404-VIII встановлено, що виконавець не пізніше наступного робочого дня з дня надходження до нього виконавчого документа виносить постанову про відкриття виконавчого провадження, в якій зазначає про обов`язок боржника подати декларацію про доходи та майно боржника, попереджає боржника про відповідальність за неподання такої декларації або внесення до неї завідомо неправдивих відомостей.

Згідно абзаців першого та другого пункту 13 розділу ІХ Інструкції №512/5 при виконанні рішення немайнового характеру у разі, якщо боржник самостійно не сплачує виконавчий збір, витрати виконавчого провадження та накладені на нього штрафи, у передбачених Законом випадках виконавець примусово стягує виконавчий збір, витрати виконавчого провадження та накладені на боржника штрафи одночасно із виконанням такого рішення. У разі повернення виконавчого документа стягувачу з підстав, передбачених пунктами 1, 4 частини першої статті 37 Закону, закінчення виконавчого провадження з підстав, передбачених пунктами 1, 2, 4, 9 (крім випадку, передбаченого частиною дев`ятою статті 27 Закону), 11 частини першої статті 39 Закону, якщо штрафи, накладені на боржника, не стягнуто, постанова про накладення штрафу не пізніше наступного робочого дня з дня повернення виконавчого документа (закінчення виконавчого провадження) реєструється в автоматизованій системі виконавчого провадження як виконавчий документ та підлягає виконанню в порядку, передбаченому Законом та цією Інструкцією.

Державний виконавець зобов`язаний відкрити виконавче провадження за постановою про накладення штрафу не пізніше наступного робочого дня з дня її реєстрації в автоматизованій системі виконавчого провадження.

Перше за все суд звертає увагу сторін на те, що в межах даної адміністративної справи предметом дослідження є правомірність/протиправність винесення державним виконавцем Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Львівській області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції постанови про відкриття виконавчого провадження від 22.05.2023 ВП №71824130 та постанови про стягнення мінімальних витрат виконавчого провадження від 22.05.2023 ВП №71824130.

Як встановив суд, державним виконавцем Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Львівській області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції винесено постанову від 22.05.2023 про відкриття виконавчого провадження №71824130.

Вказане виконавче провадження відкрито щодо примусового виконання постанови №69732705 від 10.02.2023, якою постановлено стягнути з Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області штраф у розмірі 5100,00 грн.

Як зазначено відповідачем та не заперечується позивачем, вищевказана постанова державного виконавця Головним управління Пенсійного фонду України у Львівській області не оскаржувалась, а відтак, суд висновує, що така станом на момент розгляду справи є чинною.

Суд відзначає, що абзацом другим пункту 13 розділу ІХ Інструкції №512/5 встановлено імперативний обов`язок державного виконавця відкрити виконавче провадження за постановою про накладення штрафу не пізніше наступного робочого дня з дня її реєстрації в автоматизованій системі виконавчого провадження.

Таким чином, відповідач, винісши постанову про відкриття виконавчого провадження від 22.05.2023 ВП №71824130, діяв у межах визначених повноважень.

Матеріалами справи не встановлено порушення відповідачем процедури відкриття виконавчого провадження на підставі постанови про стягнення штрафу, який не було стягнуто у попередньому виконавчому провадженні, з огляду на що суд не вбачає підстав для визнання постанови від 22.05.2023 про відкриття виконавчого провадження ВП №71824130 протиправною.

Щодо визнання протиправною і скасування постанови про стягнення мінімальних витрат виконавчого провадження суд зазначає наступне.

Згідно частини другої та третьої статті 46 Закону №1404-VIII витрати органів державної виконавчої служби та приватного виконавця, пов`язані з організацією та проведенням виконавчих дій щодо забезпечення примусового виконання рішень, є витратами виконавчого провадження.

Витрати виконавчого провадження органів державної виконавчої служби здійснюються за рахунок коштів Державного бюджету України та коштів виконавчого провадження, зазначених у пунктах 2 і 3 частини першої цієї статті.

Питання щодо фінансування виконавчого провадження регулюється розділом VI. Фінансування виконавчого провадження Інструкції №512/5.

Пунктом другим розділу VI Інструкції №512/5 встановлено, що витрати виконавчого провадження складаються з мінімальних та додаткових витрат виконавчого провадження.

Мінімальні витрати виконавчого провадження складаються з плати за користування автоматизованою системою виконавчого провадження та витрат, пов`язаних з винесенням постанов про: відкриття виконавчого провадження; стягнення виконавчого збору (крім випадків, коли виконавчий збір не стягується); стягнення основної винагороди приватного виконавця (крім випадків, коли основна винагорода не стягується); стягнення витрат виконавчого провадження; закінчення виконавчого провадження (повернення виконавчого документа стягувачу).

Виконавець виносить постанову про розмір мінімальних витрат виконавчого провадження одночасно з постановою про відкриття виконавчого провадження (крім виконавчих проваджень щодо виконання рішень Європейського суду з прав людини) та надсилає її сторонам виконавчого провадження не пізніше наступного робочого дня після її винесення.

Аналізуючи вищенаведені норми Інструкції №512/5 суд висновує, що така знову ж таки покладає обов`язок на державного виконавця винести постанову про стягнення мінімальних витрат виконавчого провадження одночасно із винесенням постанови про відкриття виконавчого провадження.

Враховуючи те, що суд дійшов висновку про правомірність винесення постанови про відкриття виконавчого провадження від 22.05.2023 ВП №71824130, суд одночасно доходить висновку про правомірність винесення й постанови про стягнення мінімальних витрат виконавчого провадження від 22.05.2023 ВП №71824130.

Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України та частини третьої статті 2 КАС України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з вимогами статті 78 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Відповідно до статті 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

Виходячи із заявлених позовних вимог, системного аналізу положень чинного законодавства України та доказів, зібраних у справі, суд дійшов висновку, що у задоволенні адміністративного позову необхідно відмовити повністю.

Відповідно до статті 139 КАС України судові витрати між сторонами не розподіляються.

Керуючись ст. ст. 14, 22, 194, 243, 246, 249, 250, 255, 287, 295 КАС України, суд, -

в и р і ш и в:

у задоволенні адміністративного позову відмовити повністю.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення безпосередньо до Восьмого апеляційного адміністративного суду.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення (ухвали) суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повне судове рішення складено та підписано 18.09.2023.

Суддя Желік О.М.