Справа № 420/8399/23
Суддя: Попов В.Ф.
Дата ухвалення: 2023-09-01 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 420/8399/23
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 серпня 2023 року м. Одеса

Одеський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Попова В.Ф.

секретар Стрезєва А.В.,

за участю:

позивача ОСОБА_1 ,

представниці відповідача Білоконь Н.О.,

представника третьої особи Осадчого А.В.,

перекладача Нікішова О.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до Головного управління Державної міграційної служби України в Одеській області, третя особа Служба безпеки України,

встановив:

ОСОБА_1 звернувся в суд з адміністративним позовом до ГУ ДМС України в Одеській області (відповідач), третя особа Центральне управління служби безпеки України, в якому просить визнати протиправною відмову ГУ ДМС України в Одеській області від 19.12.2022 року в оформленні посвідки на тимчасове проживання ОСОБА_1 та зобов`язати повторно розглянути заяву ОСОБА_2 для отримання посвідки на тимчасове проживання та здійснити оформлення і видачу посідки на тимчасове проживання.

Обґрунтовуючи позовні вимоги ОСОБА_1 зазначив, що 24.01.2023 року отримав рішення про відмову в оформленні (видачі) посвідки на тимчасове проживання, оскільки від СБУ отримано інформацію про те, що дії іноземця загрожують національній безпеці, громадському порядку, здоров`ю, захисту прав і законних інтересів громадян України з чим не погоджується, оскільки жодних протиправних дій не вчиняв, а інформація яку СБУ вважає такою, що дає підстави стверджувати про протилежне, взята з його телефону і не свідчить про яку небудь загрозу. З 2019 року у шлюбі з громадянкою України ОСОБА_3 і проживав постійно в Україні відповідно до посвідки на тимчасове проживання. Займався підприємницькою діяльністю та сплачував податки. Просить задовольнити позовні вимоги.

Представник відповідача позовні вимоги не визнав та зазначив, що ГУ ДМСУ в Одеській області при розгляді заяви позивача про видачу довідки було направлено до СБУ запит, щодо наявності чи відсутності інформації відносно ОСОБА_1 . Листом від 09.12.2022 року повідомлено, що УСБУ в Одеській області заперечує стосовно обміну/видачі посвідки на тимчасове проживання ОСОБА_1 . На підставі такого листа було прийнято рішення про відмову у в оформленні посвідки на тимчасове проживання позивачу. Просять відмовити у задоволенні позовних вимог.

Представник третьої особи Служби безпеки України просив суд відмовити у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 , підтримав позицію відповідача по справі і зазначив, що з метою попередження завдання шкоди державній безпеці України було повідомлено ГУ ДМУ в Одеській області про наявну інформацію стосовно позивача яка дає підстави стверджувати, що він являє загрозу у сфері національної безпеки України в умовах військового стану.

З цим позовом ОСОБА_1 звернувся до суду 17.04.2023 року, а рішення, що оскаржує отримав 24.01.2023 року. Таким чином строк звернення до суду позивачем не пропущений.

Ухвалою суду по справі призначено перекладача, який приймав участь у судовому засіданні відповідно до ст. 71 КАСУ з метою забезпечення прав позивача.

Судом встановлені такі обставини по справі.

ОСОБА_1 є громадянином російської федерації та з 2019 року перебуває на території Україні у зв`язку із укладенням шлюбу з громадянкою України ОСОБА_3 .

30.12.2021 року ОСОБА_1 був документований посвідкою на тимчасове проживання в Україні строком дії до 29.12.2022 року.

29.11.2022 року ОСОБА_1 подано заяву анкету на обмін посвідки на тимчасове проживання в Україні у зв`язку із закінченням строку її дії.

30.12.2022 року ГУ ДМС в Одеській області направлено до УСБУ в Одеській області запит щодо наявності або відсутності підстав для відмови в обміні посвідки на тимчасове проживання ОСОБА_1 .

Листом від 09.12.2022 року УСБУ в Одеській області повідомило, що за результатами перевірки, на підставі п.п.9 п.61 Порядку оформлення, видачі, обміну, скасування, пересилання, вилучення, повернення державі, визнання недійсною та знищення посвідки на тимчасове проживання заперечує стосовно обміну/видачі посвідки на тимчасове проживання громадянину російської федерації ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

19.12.2023 року ГУ ДМС в Одеській області прийнято рішення №0504 про відмову в оформленні (видачі) посвідки на тимчасове проживання ОСОБА_1 , яке є предметом оскарження у цій справі.

В судовому засіданні представник ГУ ДМС В Одеській області пояснив, що інші підстави для відмови у оформленні посвідки крім листа УСБУ в Одеській області відсутні.

Представник СБУ зазначив, що інформація стосовно ОСОБА_1 була отримана з його телефону, а саме переписка та фото, які свідчать про його спілкування та підтримання зв`язків з військовими російської федерації.

ОСОБА_4 пояснив, що не вважає переписку з громадянами російської федерації та фото з телефону такими, що свідчать про загрозу національній безпеці України.

Спірні правовідносини регламентовані Конституцією України, Законами України Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства від 22.09.2011 р №3773, Про національну безпеку України, «Про правовий режим воєнного стану» від 15.05.2015 № 389-VIII (далі - Закон № 389-VIII) «Про службу безпеки України», Порядком оформлення, видачі, обміну, скасування, пересилання, вилучення, повернення державі, визнання недійсною та знищення посвідки на тимчасове проживання заперечує стосовно обміну/видачі посвідки на тимчасове проживання, затвердженим Постановою КМУ №322 від 25.04.2018 року (далі Порядок №322)

Зі змісту статті 23 Конституції України слідує, що кожна людина має обов`язки перед суспільством, в якому забезпечується вільний і всебічний розвиток її особистості. З цього випливає, що людина є частиною суспільства, інтереси якого (як от національна безпека, громадський порядок, права та свободи інших людей) можуть виправдати обмеження прав людини, які не є абсолютними. Належне виконання громадянами своїх обов`язків має бути забезпечене державою.

Згідно ст. 26 Конституції України іноземці та особи без громадянства, що перебувають в Україні на законних підставах, користуються тими самими правами і свободами, а також несуть такі самі обов`язки, як і громадяни України, - за винятками, встановленими Конституцією, законами чи міжнародними договорами України.

Відповідно до ст. 1 ЗУ «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства» іноземець - особа, яка не перебуває у громадянстві України і є громадянином (підданим) іншої держави або держав.

Згідно ст. 4 ЗУ «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства» іноземці та особи без громадянства можуть відповідно до Закону України "Про імміграцію" іммігрувати в Україну на постійне проживання.

Відповідно до п. 1, п. п. 3 п. 7, п. 14, 35, 36, 37 «Порядку оформлення, видачі, обміну, скасування, пересилання, вилучення, повернення державі, визнання недійсною та знищення посвідки на тимчасове проживання», затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 25 квітня 2018 року № 322 посвідка на тимчасове проживання є документом, що посвідчує особу іноземця або особу без громадянства та підтверджує законні підстави для тимчасового проживання в Україні.

Обмін посвідки здійснюється у разі, зокрема, закінчення строку дії посвідки.

ДМС має право отримувати інформацію про особу з наявних державних та єдиних реєстрів, інших інформаційних баз, що перебувають у власності держави або підприємств, установ та організацій, в обсязі, необхідному для ідентифікації особи у зв`язку з оформленням посвідки (у тому числі замість втраченої або викраденої), її обміном.

У разі необхідності підтвердження інших відомостей про іноземця або особи без громадянства або дійсності поданих ними документів надсилаються запити до відповідних державних органів або їх територіальних органів (підрозділів), які надають відповідь протягом трьох робочих днів з дня надходження такого запиту.

Рішення про оформлення посвідки приймається територіальним органом/територіальним підрозділом ДМС за результатами ідентифікації іноземця або особи без громадянства, перевірки поданих документів та відсутності підстав для відмови в її видачі.

Відповідно до п.п. 7 пункту 61 Порядку №322 територіальний орган/територіальний підрозділ ДМС відмовляє іноземцю або особі без громадянства в оформленні або видачі посвідки, у разі, коли отримано від Національної поліції, СБУ, іншого державного органу інформацію про те, що дії іноземця або особи без громадянства загрожують національній безпеці, громадському порядку, здоров`ю, захисту прав і законних інтересів громадян України та інших осіб, що проживають в Україні, чи іноземець або особа без громадянства вчинили злочин проти миру, воєнний злочин або злочин проти людяності, як їх визначено в міжнародному праві, або розшукуються у зв`язку з учиненням діяння, що відповідно до законів України визнається тяжким злочином.

Відповідно до п. п. 6, 9, 19 ст. 1, п. 5 ст. 3, ч. 1, 2 ст. 12, ст. 19 Закону України «Про національну безпеку України» загрози національній безпеці України - явища, тенденції і чинники, що унеможливлюють чи ускладнюють або можуть унеможливити чи ускладнити реалізацію національних інтересів та збереження національних цінностей України.

Національна безпека України - захищеність державного суверенітету, територіальної цілісності, демократичного конституційного ладу та інших національних інтересів України від реальних та потенційних загроз.

Відповідно до ст. 2 ЗУ «Про службу безпеки України» від 22.03.1992 р № 2229-ХІІ на Службу безпеки України покладається у межах визначеної законодавством компетенції захист державного суверенітету, конституційного ладу, територіальної цілісності, науково-технічного і оборонного потенціалу України, законних інтересів держави та прав громадян від розвідувально-підривної діяльності іноземних спеціальних служб, посягань з боку окремих організацій, груп та осіб, а також забезпечення охорони державної таємниці.

До завдань Служби безпеки України також входить попередження, виявлення, припинення та розкриття кримінальних правопорушень проти миру і безпеки людства, тероризму та інших протиправних дій, які безпосередньо створюють загрозу життєво важливим інтересам України.

Відповідно до статті 1 Закону України «Про правовий режим воєнного стану» від 15.05.2015 № 389-VIII (у редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин, далі - Закон № 389-VIII) воєнний стан - це особливий правовий режим, що вводиться в Україні або в окремих її місцевостях у разі збройної агресії чи загрози нападу, небезпеки державній незалежності України, її територіальній цілісності та передбачає надання відповідним органам державної влади, військовому командуванню, військовим адміністраціям та органам місцевого самоврядування повноважень, необхідних для відвернення загрози, відсічі збройної агресії та забезпечення національної безпеки, усунення загрози небезпеки державній незалежності України, її територіальній цілісності, а також тимчасове, зумовлене загрозою, обмеження конституційних прав і свобод людини і громадянина та прав і законних інтересів юридичних осіб із зазначенням строку дії цих обмежень.

Із запровадженням воєнного стану надаються (розширюються) додаткові повноваження відповідних органів державної влади, військового командування, військових адміністрацій і органів місцевого самоврядування, спрямованих на реалізацію заходів правового режиму воєнного стану, та вводяться в інтересах оборони окремі тимчасові обмеження у реалізації конституційних прав і свобод громадян, а також прав юридичних осіб із покладенням на них додаткових обов`язків.

Системний аналіз наведених норм законодавства та враховуючи першочерговий пріоритет публічного інтересу, обумовлений безпрецедентним масштабом загрози для суверенітету та незалежності України, її національній безпеці, дає суду підстави для висновку, що спосіб реалізації державою у таких умовах прав, свобод та інтересів її громадян та осіб без громадянства визначається потребою для забезпечення захисту державності та національної безпеки. А тому, висновки СБУ України стосовно ОСОБА_1 які зроблені із аналізу його переписки з громадянами росії з месенджерів, а також додані фото є такими, що дають підстави визнати, що ця інформація свідчить про те, що такі дії загрожують національній безпеці, а вжиті заходи у вигляді відмови оформленні видачі довідки є співмірно застосованим до позивача обмеженням та не є свавільним.

Суд відхиляє посилання позивача на те, що він не вчиняв злочину чи інших правопорушень, має сім`ю, займається підприємницькою діяльністю та сплачує податки, оскільки це жодним не чином не спростовує висновки Служби безпеки України що перебування ОСОБА_1 є таким, що загрожує національній безпеці України.

Суд наголошує, що виходячи з завдань Служби Безпеки України до яких входять попередження, виявлення, припинення та розкриття кримінальних правопорушень правопорушень проти миру і безпеки людства, тероризму та інших протиправних дій, які безпосередньо створюють загрозу життєво важливим інтересам України в тому числі і національній безпеці, саме недопущення в майбутньому реалізації (попередження) такої загрози національній безпеці є одним із напрямків діяльності.

На думку суду, Служба Безпеки України на підставі виявленої інформації даючи висновок про відмову у поновленні довідки ОСОБА_1 має право на певні межі розсуду та припущення щодо існування загрози національній безпеці України з його сторони з метою недопущення заподіяння шкоди державі, її безпеці та безпеки громадян в майбутньому.

В умовах військової збройної агресії зі сторони російської федерації громадянином якої є позивач, який прибув в Україну після збройної агресії 2014 року такі висновки є обґрунтованими, а Служба Безпеки України не зобов`язана в умовах збройної агресії надавати докази та обґрунтування на кожне заперечення позивача, оскільки такі дії направлені на попередження тобто унеможливлення реалізації якої небудь загрози в майбутньому.

Такі висновки суду ґрунтуються також на вже наведених вище приписах ЗУ «Про національну безпеку України» де загроза національній безпеці України визначена як явища, тенденції і чинники, що унеможливлюють чи ускладнюють або можуть унеможливити чи ускладнити реалізацію національних інтересів та збереження національних цінностей України. Тобто така загроза може бути чи повинна бути визначена, передбачена відповідними органами заздалегідь з метою недопущення її реалізації.

Перевіривши оскаржуване рішення на предмет дотримання критеріїв, визначених частиною другою статті 2 КАС України, суд не встановив невідповідності наведеним критеріям.

Керуючись ст. 242- 246 КАС України, суд

вирішив:

Відмовити повністю ОСОБА_1 у задоволенні позовних вимог до Головного Управління Державної Міграційної Служби України в Одеській області про визнання протиправною відмови від 19.12.2022 року в оформленні посвідки на тимчасове проживання в Україні.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до П`ятого апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги в 30-денний строк з дня складання повного судового рішення безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо вона не була подана у встановлений строк. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після закінчення апеляційного розгляду справи.

Суддя Попов В.Ф.

.