Справа № 580/6041/22
Суддя: Лариса ТРОФІМОВА
Дата ухвалення: 2023-09-11 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 вересня 2023 року справа № 580/6041/22

12 годин 10 хвилин м. Черкаси

Черкаський окружний адміністративний суд у складі судді Л.В.Трофімової за участі секретаря судового засідання Проценко В.С. розглянув у відкритому судовому засіданні за правилами загального позовного провадження адміністративну справу № 580/6041/22 за позовом ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ,? РНОКПП НОМЕР_1 ) [представник позивача - адвокат Кучеренко Н.В. згідно ордеру серії СА №10629] до Вільшанської селищної ради (вул. Шевченка №190, смт. Вільшана, Звенигородський район, Черкаська область, 19523, ) [представник відповідача - не прибув] про визнання протиправним та скасування індивідуального акта, ухвалив рішення.

І. ПРОЦЕДУРА/ПРОЦЕСУАЛЬНІ ДІЇ

06.12.2022 вх. № 38001/22 ОСОБА_1 звернувся до суду із позовом до Вільшанської селищної ради, просить:

- визнати протиправним та скасувати рішення Вільшанської селищної ради від 24.05.2022 № 19-16/VIII про перенесення розгляду заяви щодо надання дозволу на виготовлення технічної документації на виділення земельної частки (паю) на місцевості згідно постанови Верховного суду від 20.04.2022;

- зобов`язати Вільшанську селищну раду розглянути заяву щодо надання дозволу на виготовлення технічної документації на виділення земельної частки (паю) на місцевості згідно постанови Верховного суду від 20.04.2022.

Позивач просить встановити судовий контроль за виконанням рішення Черкаського окружного адміністративного суду у справі №580/6041/22 направленій для продовження розгляду (постанова від 09.05.2023 ЄДРСР 110770050).

Ухвалою від 21.06.2023 відкрите провадження у справі за правилами загального позовного провадження, призначене підготовче судове засідання на 26.06.2023 - відкладене підготовче судове засідання на 29.08.2023 (з урахуванням продовженого строку підготовчого провадження на 30 днів, починаючи з 20.08.2023) - закрите підготовче провадження, призначене судове засідання для розгляду справи по суті на 11.09.2023.

17.08.2023 вх. 34701/23 відповідач надав до суду заяву, де просить розгляд справи здійснювати без участі представника.

11.09.2023 представник позивача у судовому засіданні підтримала позовні вимоги та просила адміністративний позов задовольнити.

ІІ. ДОВОДИ ПОЗИВАЧА

Обгрунтовуючи позовні вимоги позивач зазначає, що рішенням Вільшанської селищної ради від 24.05.2022 №19-16/VIII свавільно обмежене право ОСОБА_1 на земельну частку (пай), яке позивач набув у законний спосіб (постанова Верховного Суду від 20.04.2022 у справі №691/849/20, провадження №61-19253св21 в порядку спадкування), позаяк орган місцевого самоврядування не виконує приписи законодавства і допускає протиправне втручання у право мирного володіння майном у контексті законних очікувань щодо одержання земельного паю в натурі на місцевості.

ІІІ. ДОВОДИ ВІДПОВІДАЧА

Відповідач правом на подачу відзиву не скористався.

17.08.2023 вх. 34701/23 сільський голова надав до суду заяву, де зазначає, щодо у вирішенні спору по суті покладаються на розсуд суду.

ІV. ОБСТАВИНИ СПРАВИ

Верховний Суд у постанові від 20.04.2022 у справі №691/849/20 (провадження №61-19253св21) постановив: касаційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити, рішення Городищенського районного суду Черкаської області від 07.06.2021 та постанову Черкаського апеляційного суду від 28.10.2021 скасувати та ухвалити нове рішення: позов ОСОБА_1 до Вільшанської селищної ради Городищенського району Черкаської області про визнання права на земельну частку (пай) в порядку спадкування задовольнити; визнати за ОСОБА_1 в порядку спадкування право на земельну частку (пай) в умовних кадастрових гектарах колективного сільськогосподарського підприємства «Вільшанка» в адміністративних межах смт. Вільшана Городищенського району Черкаської області (а.с.4-8).

23.05.2022 ОСОБА_1 (позивач у справі) подав до Вільшанської селищної ради заяву (вх. № К-110), де просив надати дозвіл на виготовлення технічної документації на земельну частку пай в адміністративних межах смт. Вільшана Черкаської області згідно постанови Верховного Суду від 20.04.2022 у справі №691/849/20 ( а.с. 10).

Рішенням Вільшанської селищної ради від 24.05.2022 №19-16/VIII «Про розгляд заяви гр. ОСОБА_1 стосовно виділення в натурі (на місцевості) земельної частки (паю) в порядку спадкування» вирішено: «перенести» розгляд заяви гр. ОСОБА_1 до закінчення воєнного стану (а.с. 9). Позивач не погодився із прийнятим рішенням від 24.05.2022 №19-16/VIII і звернувся до суду.

Розглянувши подані документи і матеріали, оцінивши повідомлені позивачем та відповідачем доводи/аргументи щодо обставин справи, належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, достатність і взаємний зв`язок доказів сукупно, суд дійшов висновку, що позов належить задовольнити частково з огляду на таке.

V. НОРМАТИВНО-ПРАВОВЕ РЕГУЛЮВАННЯ СПІРНИХ ПРАВОВІДНОСИН

Згідно з ч. 2 ст. 19 Конституції України органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Відповідно до статей 13, 14 Конституції України, земля та інші природні ресурси, які знаходяться в межах території України є об`єктами права власності Українського народу. Від імені Українського народу права власника здійснюють органи державної влади та органи місцевого самоврядування у межах, визначених Конституцією. Кожний громадянин має право користуватися природними об`єктами права власності народу відповідно до закону. Земля є основним національним багатством, що перебуває під особливою охороною держави.Право власності на землю гарантується. Це право набувається і реалізується громадянами, юридичними особами та державою виключно відповідно до закону.

Правовідносини щодо володіння, користування та розпорядження землею врегульовано, зокрема, Земельним кодексом України від 25.10.2001 №2768-ІІІ (далі - ЗК України). Відповідно до статті 81 ЗК України, громадяни України набувають права власності на земельні ділянки на підставі, зокрема, виділення в натурі (на місцевості) належної їм земельної частки (паю). Відповідно до частини першої статті 122 ЗК України, сільські, селищні, міські ради передають земельні ділянки у власність або у користування із земель комунальної власності відповідних територіальних громад для всіх потреб.

Організаційні та правові засади виділення власникам земельних часток (паїв) земельних ділянок у натурі (на місцевості) із земель, що належали колективним сільськогосподарським підприємствам, сільськогосподарським кооперативам, сільськогосподарським акціонерним товариствам на праві колективної власності, а також порядок обміну цими земельними ділянками, особливості розпорядження землями та використання земель, що залишилися у колективній власності після розподілу земельних ділянок між власниками земельних часток (паїв) визначає Закон України «Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв)» від 05.06.2003№899-IV (далі - Закон №899). Відповідно до статті 1, частини другої статті 2 Закону №899 право особи на земельну частку (пай) може бути встановлено в судовому порядку. Рішення суду про визнання права на земельну частку (пай) є документом, що посвідчує право на земельну частку (пай). Згідно із статтею 3 Закону №899 підставами для виділення земельних ділянок у натурі (на місцевості) власникам земельних часток (паїв) є рішення відповідної сільської ради. Особи, які виявили бажання одержати належну їм земельну частку (пай) в натурі (на місцевості), подають до відповідної сільської ради заяву про виділення їм земельної частки (паю) в натурі (на місцевості). Відповідно до статті 5 Закону №899 сільські ради у межах їх повноважень щодо виділення земельних часток (паїв) у натурі (на місцевості) розглядають заяви власників земельних часток (паїв) щодо виділення їм в натурі (на місцевості) земельних ділянок; приймають рішення щодо виділення земельних часток (паїв) у натурі (на місцевості).

Відповідно до пункту 34 частини першої статті 26 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» від 21.05.1997№280/97-ВР (далі - Закон №280) виключно на пленарних засіданнях сільської, селищної, міської ради вирішуються питання регулювання земельних відносин.

Законом України від 10.07.2018 №2498-VIII «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо вирішення питання колективної власності на землю, удосконалення правил землекористування у масивах земель сільськогосподарського призначення, запобігання рейдерству та стимулювання зрошення в Україні» (набрав чинності 01.01.2019) внесені зміни до статті 5 Закону №899: повноваження щодо виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв) надані сільським радам.

Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо створення умов для забезпечення продовольчої безпеки в умовах воєнного стану» від 24.03.2022 № 2145-XI (далі - Закон № 2145), що набрав чинності 07.04.2022, внесені зміни до деяких законодавчих актів України, зокрема, до Земельного кодексу України (далі - ЗК України). Відповідно до розділу X «Перехідні положення» Закону № 2145 ЗК України доповнено п.27: під час дії воєнного стану земельні відносини регулюються з урахуванням таких особливостей, як безоплатна передача земель державної, комунальної власності у приватну власність, надання дозволів на розроблення документації із землеустрою з метою такої безоплатної передачі, розроблення такої документації забороняється (пп. 5 п. 27 розділу X «Перехідні положення» ЗК України).

VІ. ОЦІНКА СУДУ

Правові підстави позову - це зазначена у позовній заяві нормативно-правова кваліфікація обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги.

Суди, застосовуючи норми процесуального права, мають керуватися принципом розумності, відповідно до якого застосування цих норм має бути спрямованим на досягнення легітимної мети, уникаючи надмірного формалізму, що може порушувати право особи на доступ до суду (висновки Верховного Суду від 28 березня 2023 року у справі № 260/1322/21 (адміністративне провадження № К/990/37221/22).

Розгляду адміністративними судами підлягають спори, що мають в основі публічно-правовий характер, тобто випливають з владно-розпорядчих функцій або виконавчо-розпорядчої діяльності публічних органів. Якщо в результаті прийняття рішення порушується право особи на земельну ділянку, то спір стосується приватноправових відносин і підлягає розгляду в порядку цивільного чи господарського судочинства залежно від суб`єктного складу сторін спору. Аналогічні висновки Суду викладені у постанові Великої Палати Верховного Суду від 26 червня 2018 року у справі № 902/517/17 (провадження № 12-78гс18).

Згідно з п.19 ч.1 ст. 4 КАС України індивідуальний акт - акт (рішення) суб`єкта владних повноважень, виданий (прийняте) на виконання владних управлінських функцій або в порядку надання адміністративних послуг, що стосується прав або інтересів визначеної в акті особи, та дія якого вичерпується його виконанням або має визначений строк.

У спірному індивідуальному акті - рішенні Вільшанської селищної ради від 24.05.2022 № 19-16/VIII «Про розгляд заяви гр ОСОБА_1 стосовно виділення в натурі (на місцевості) земельної частки (паю) в порядку спадкування» зазначається у фабулі: про п.34 ч.1 ст.26 Закону №280, ст.12 та п.27 розділу Х ЗК України та про рекомендації постійної комісії з питань аграрної політики, земельних відносин, екології та раціонального природокористування без окреслення дати таких рекомендацій (протоколу засідання), а також міститься покликання на Закон України «Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв)», Закон України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо створення умов для забезпечення продовольчої безпеки в умовах воєнного стану», проте без конкретизації відповідних норм права у контексті розгляду заяви позивача. Вільшанська селищна рада вирішила: 1. перенести розгляд заяви ОСОБА_1 до закінчення воєнного стану. 2. Рекомендувати заявнику надати схему (викопіювання) бажаного місця розташування земельної ділянки. 3. Привести заяву і відповідність до Закону України «Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв)». 4. Контроль за виконанням рішення покладається на постійну комісію з питань аграрної політики, земельних відносин, екології та раціонального природокористування, проте у рішенні немає покликання на постанову Верховного Суду від 20.04.2022 у справі №691/849/20, не визначений порядок і строки реалізації майнового права позивача, не роз`яснений алгоритм дій позивача в одержанні паю за результатом виділення відповідачем власнику земельної ділянки у натурі (на місцевості).

Оскільки позовна вимога щодо протиправності індивідуального акта спрямована на усунення перешкод у реалізації права на користування земельною ділянкою (паю) в порядку спадкування на виконання судового рішення, то оцінюючи зміст вимоги про визнання протиправним та скасування рішення Вільшанської селищної ради від 24.05.2022 № 19-16/VIII про перенесення розгляду заяви щодо надання дозволу на виготовлення технічної документації на виділення земельної частки (паю) на місцевості за наявної постанови Верховного суду від 20.04.2022, суд зазначає таке.

Законність права особи на земельну частку (пай) підтверджується судовим рішенням, що набрало законної сили про визнання права на земельну частку (пай). Відповідно до статті 129-1 Конституції України судове рішення є обов`язковим до виконання і держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку.

Відповідно до частини першої статті 18 Цивільного процесуального кодексу України судові рішення, що набрали законної сили, обов`язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами.

Верховний Суд згідно із резолютивною частиною постанови від 20.04.2022 у справі №691/849/20 (провадження №61-19253св21) визнав за ОСОБА_1 у порядку спадкування право на земельну частку (пай) в умовних кадастрових гектарах Колективного сільськогосподарського підприємства «Вільшанка» в адміністративних межах смт Вільшана Городищенського району Черкаської області (а.с.4-8), тому повноваження щодо реалізації такого права позивача згідно вимог ЗК України та Закону №899 має сільська рада.

Верховний Суд у справі № 824/477/18-а дійшов висновку: «для запровадження повноцінного ринку земель, а також з метою збереження стратегічно важливого для аграрного сектору економіки держави виду сільськогосподарських земель законодавець запровадив мораторій на купівлю-продаж або іншим способом відчуження земельних ділянок і зміну цільового призначення (використання) земельних ділянок, які перебувають у власності громадян та юридичних осіб для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, земельних ділянок, виділених в натурі (на місцевості) власникам земельних часток (паїв) для ведення особистого селянського господарства, а також земельних часток (паїв), крім передачі їх у спадщину, обміну земельної ділянки на іншу земельну ділянку відповідно до закону та вилучення (викупу) земельних ділянок для суспільних потреб, а також крім зміни цільового призначення (використання) земельних ділянок з метою їх надання інвесторам - учасникам угод про розподіл продукції для здійснення діяльності за такими угодами. Наведене обмеження не поширюється на право приватної власності на земельні ділянки іншого призначення (виду використання), що перебувають у власності громадян та юридичних осіб. Законодавець з метою забезпечення виконання введеного мораторію заборонив також зміну цільового призначення та виду використання зазначених вище сільськогосподарських земельних ділянок. Якщо земельна ділянка сформована як об`єкт нерухомого майна, унаслідок виділення в натурі земельного паю для ведення особистого селянського господарства, то для неї встановлений мораторій на зміну цільового призначення, а подальша зміна власника такої земельної ділянки не припиняє дію мораторію. Відтак, незалежно від способу набуття позивачем права власності на земельну ділянку з цільовим призначенням «для ведення особистого селянського господарства», яка сформована унаслідок виділення земельного паю, до закінчення дії чи скасування мораторію введеного пунктом 15 розділу X Перехідних положень ЗК України, він позбавлений права змінювати цільове призначення цієї земельної ділянки. Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду від 01.11.2018 у справі №817/897/16». Відсутність реалізації компетентними органами своїх повноважень щодо встановлення меж не свідчить про фактичну відсутність таких меж.

Відповідно до ч.3 ст.116 ЗК україни безоплатна передача земельних ділянок у власність громадян провадиться у разі: а) приватизації земельних ділянок, які перебувають у користуванні громадян; б) одержання земельних ділянок внаслідок приватизації державних і комунальних сільськогосподарських підприємств, установ та організацій; в) одержання земельних ділянок із земель державної і комунальної власності в межах норм безоплатної приватизації, визначених цим Кодексом. Згідно з ч.4 ст.116 ЗК України передача земельних ділянок безоплатно у власність громадян у межах норм, визначених цим Кодексом, провадиться один раз по кожному виду цільового призначення.

Відповідно до ч.5 ст.25 ЗК України особи, зазначені у частині першій цієї статті, мають гарантоване право одержати свою земельну частку (пай), виділену в натурі (на місцевості). Землі у приватну власність особам, зазначеним у частині першій цієї статті, передаються безоплатно (ч.3 ст.25). Площа земель, що передаються у приватну власність, становить різницю між загальною площею земель, що перебували у постійному користуванні сільськогосподарських підприємств, установ та організацій, і площею земель, які залишаються у державній чи комунальній власності (лісогосподарського призначення, водний фонд, резервний фонд) (ч.4 ст.25 ЗК України).

Згідно із статтею 13 Закону України «Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв)» передбачено: якщо до 1 січня 2025 року власник невитребуваної земельної частки (паю) або його спадкоємець не оформив право власності на земельну ділянку, він вважається таким, що відмовився від одержання земельної ділянки. Земельна частка (пай) яка не була виділена в натурі (на місцевості) або на яку не отримано документа, що посвідчує таке право є невитребуваною. Відповідно до ст.3 особи, які виявили бажання одержати належну їм земельну частку (пай) в натурі (на місцевості), подають до відповідної сільської ради заяву про виділення їм земельної частки (паю) в натурі (на місцевості); у разі подання заяв про виділення земельних часток (паїв) у натурі (на місцевості) більшістю власників земельних часток (паїв) у межах одного сільськогосподарського підприємства відповідна сільська, селищна, міська рада приймає рішення про розробку проекту землеустрою щодо організації території земельних часток (паїв).

Відповідно до ч.1 ст.5 Конвенції Ради Європи про доступ до офіційних документів орган сприяє заявнику, наскільки це практично можливо, ідентифікувати запитуваний офіційний документ.

Згідно із ст.3 Закону України 02.10.1996 № 393/96-ВР «Про звернення громадян» заява (клопотання) - звернення громадян із проханням про сприяння реалізації закріплених Конституцією та чинним законодавством їх прав та інтересів. Рішення про відмову в задоволенні вимог, викладених у заяві (клопотанні), доводиться до відома громадянина в письмовій формі з покликанням на Закон і викладенням мотивів відмови, а також із роз`ясненням порядку оскарження прийнятого рішення (ст.15 Закону № 393/96-ВР).

У заяві позивача від 23.05.2022 (вх.К-110) висловлене бажання: надати дозвіл на виготовлення технічної документації на земельну частку (пай) в адміністративних межах смт.Вільшана Черкаської області згідно постанови Верховного Суду від 20.04.2022, проте у спірному рішенні протиправно відповідач не зазначив про заходи для виконання судового рішення та не сприяв ОСОБА_1 в належному оформленні документів для реалізації права власності на земельну частку (пай) в умовних кадастрових гектарах КСП «Вільшанка».

Відповідно до статті 245 Кодексу адміністративного судочинства України під час вирішення справи по суті суд може задовольнити позов повністю або частково чи відмовити в його задоволенні повністю або частково. У разі задоволення позову суд може прийняти рішення про визнання протиправним та скасування індивідуального акта чи окремих його положень.

Беручи до уваги, що у позивача є право на земельну частку (пай) відповідно до судового рішення (постанова Верховного Суду від 20.04.2022 у справі №691/849/20, провадження №61-19253св21), суд з огляду на ст.14, 370 КАС України дійшов висновку, що рішення Вільшанської селищної ради від 24.05.2022 №19-16/VIII «Про розгляд заяви гр. ОСОБА_1 стосовно виділення в натурі (на місцевості) земельної частки (паю) в порядку спадкування» є протиправним і таким, що належить скасуванню.

Обираючи ефективний спосіб захисту порушеного права позивача, з урахуванням постанови Верховного Суду від 20.04.2022 у справі №691/849/20 (провадження №61-19253св21), де за позивачем в порядку спадкування визнане право на земельну частку (пай) в умовних кадастрових гектарах Колективного сільськогосподарського підприємства «Вільшанка» в адміністративних межах смт Вільшана Городищенського району Черкаської області, доцільно зобов`язати Вільшанську селищну раду розглянути заяву ОСОБА_1 від 23.05.2022 (вх. №К-110) для забезпечення виконання судового рішення без зволікань і надмірного формалізму, що проявився у недобросовісних рекомендаціях Вільшнської селищної ради від 24.05.2022 №19-16/VIII «Про розгляд заяви гр. ОСОБА_1 стосовно виділення в натурі (на місцевості) земельної частки (паю) в порядку спадкування».

Відповідно до частини 1, 2, 3 статті 382 КАС України суд, який ухвалив судове рішення в адміністративній справі, може зобов`язати суб`єкта владних повноважень, не на користь якого ухвалене судове рішення, подати у встановлений судом строк звіт про виконання судового рішення.

Конституційний Суд України у рішенні від 30.06.2009 у справі № 16-рп/2009 зазначив, що метою судового контролю є своєчасне забезпечення захисту та охорони прав і свобод людини і громадянина, та наголосив, що виконання всіма суб`єктами правовідносин приписів, викладених у рішеннях суду, які набрали законної сили, утверджує авторитет держави як правової (абз. 1 пп. 3.2 п. 3, абз. 2 п. 4 мотивувальної частини).

З метою забезпечення права позивача на справедливий суд і ефективне поновлення порушеного права в частині забезпечення виконання судового рішення шляхом реалізації повноважень депутатами органу місцевого самоврядування, суд дійшов висновку встановити Вільшанській селищній раді строк для подання звіту про виконання рішення від 11.09.2023 у справі 580/6041/22. Розумним строком для подачі відповідачем звіту про виконання рішення від 11.09.2023 у справі 580/6041/22 суд вважає встановити 90 днів з дати набрання рішенням законної сили.

VІІ. ВИСНОВКИ СУДУ

Відповідач не довів правомірність ухваленого індивідуального акта відповідно до ч.2 ст.77 КАС України. Позивач у заяві від 23.05.2022 (вх. №К-110) висловив бажання щодо оформлення права на земельну ділянку на виконання постанови Верховного Суду від 20.04.2022, проте відповідач усупереч принципів діяльності органів місцевого самоврядування не сприяв у реалізації майнового права позивача, допустив надмірний формалізм і не врахував дію принципу: превалювання сутності над формою та не розмежував власного обовязку про виділення і права позивача на отримання земельної ділянки.

Відповідно до п.4.4 ДСТУ 4163:2020 «Уніфікована система організаційно - розпорядчої документації. Вимоги до оформлення документів» документи, що їх створюють юридичні особи, обов`язково повинні мати такі реквізити: найменування юридичної особи, назва виду документа (не зазначають на листах), дата документа, реєстраційний індекс документа, заголовок до тексту документа, текст документа, підпис (для електронних документів електронний підпис або електронна печатка в разі відсутності електронного підпису). Заголовок до тексту документа має містити стислий виклад основного смислового аспекту змісту документа. Заголовок до тексту документа має бути коротким, граматично узгодженим із назвою документа, точно передавати зміст тексту та відповідати на запитання «про що?», «чого?», «кого?» (п.5.19).

Під час розгляду заяви гр ОСОБА_1 щодо одержання в натурі (на місцевості) земельної частки (паю) в порядку спадкування відповідач рекомендував надати бажану схему (викопіювання) місця розташування без власних розрахунків щодо різниці між загальною площею земель, що перебували у постійному користуванні сільськогосподарських підприємств, установ та організацій, і площею земель, які залишаються у комунальній власності та без рішення про розробку проекту землеустрою щодо організації території земельних часток (паїв), що свідчить про протиправну бездіяльність під час розгляду заяви ОСОБА_1 .

Згідно з ч. 1 ст. 81 ЗК України громадяни України набувають права власності на земельні ділянки на підставі: а) придбання за договором купівлі-продажу, ренти, дарування, міни, іншими цивільно-правовими угодами; б) безоплатної передачі із земель державної і комунальної власності; в) приватизації земельних ділянок, що були раніше надані їм у користування; г) прийняття спадщини; ґ) виділення в натурі (на місцевості) належної їм земельної частки (паю).

Верховний Суд у справі №640/16224/19 (провадження №К/9901/22967/20) зауважує, що як протиправну бездіяльність суб`єкта владних повноважень треба розуміти зовнішню форму поведінки (діяння) цього органу/його посадової особи, яка полягає (проявляється) у неприйнятті рішення чи у нездійсненні юридично значимих й обов`язкових дій на користь заінтересованих осіб, які на підставі закону та/або іншого нормативно-правового регулювання віднесені до компетенції суб`єкта владних повноважень, були об`єктивно необхідними і реально можливими для реалізації, але фактично не були здійснені. Для визнання бездіяльності протиправною недостатньо одного лише факту неналежного та/або несвоєчасного виконання обов`язкових дій. Важливими є також конкретні причини, умови та обставини, через які дії, що належали обов`язковому виконанню відповідно до закону, фактично не були виконані чи були виконані з порушенням строків.

Беручи до уваги наявне майнове право згідно постанови Верховного Суду від 20.04.2022 у справі №691/849/20 (провадження №61-19253св21), яким визнається за позивачем ОСОБА_1 в порядку спадкування право на земельну частку (пай) в умовних кадастрових гектарах Колективного сільськогосподарського підприємства «Вільшанка» в адміністративних межах смт Вільшана Городищенського району Черкаської області, проте не забезпечене виконанням з вини Вільшанської селищної ради і допущеної протиправної бездіяльності під час розгляду заяви позивача шляхом ухвалення незаконного індивідуального акта у формі рішення від 24.05.2022 № 19-16/VIII «Про розгляд заяви гр ОСОБА_1 стосовно виділення в натурі (на місцевості) земельної частки (паю) в порядку спадкування», тому позовні вимоги є частково обґрунтованими та такими, що належать до часткового задоволення з підстав встановленого порушення права ОСОБА_1 мирно володіти своїм майном.

Зважаючи на зміст заяви позивача, де йдеться про виготовлення технічної документації і нечіткість позовних вимог, суд відмовляє у задоволенні вимоги як необгрунтованій і передчасній про зобов`язання Вільшанської селищну раду розглянути заяву щодо надання дозволу на виготовлення технічної документації на виділення земельної частки (паю) на місцевості, позаяк встановлені інші обставини справи про гарантоване право одержати ОСОБА_1 земельну частку (пай), виділену в натурі (на місцевості).

VІІІ. РОЗПОДІЛ СУДОВИХ ВИТРАТ

Вирішуючи питання розподілу судових витрат, суд зазначає про таке. Відповідно до частини 3 статті 139 КАС України у разі часткового задоволення позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. Суд не включає до складу судових витрат, що належать розподілу між сторонами, витрати суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката та сплату судового збору. Враховуючи, що позивач сплатив 992,40 грн (квитанція від 25.11.2023 №14-7246), позовні вимоги задоволено частково, наявні підстави для стягнення витрат зі сплати судового збору у сумі 496,20 грн.

Керуючись статтями 2, 5-16, 19, 73-78, 90, 139, 242-246, 250, 255, 293, 295-297 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ВИРІШИВ:

Адміністративний позов задовольнити частково.

Визнати протиправним та скасувати рішення Вільшанської селищної ради від 24.05.2022 № 19-16/VIII «Про розгляд заяви гр ОСОБА_1 стосовно виділення в натурі (на місцевості) земельної частки (паю) в порядку спадкування».

У задоволенні позовної вимоги в іншій частині відмовити.

Зобов`язати Вільшанську селищну раду розглянути заяву ОСОБА_1 від 23.05.2022 (вх. №К-110).

Встановити судовий контроль - зобов`язати Вільшанську селищну раду () протягом 90 днів з дати набрання рішенням законної сили надати до суду (до 11.12.2023) звіт про виконання судового рішення з доказами на підтвердження.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Вільшанської селищної ради (вул. Шевченка №190, смт. Вільшана, Звенигородський район, Черкаська область, 19523, ) на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ,? РНОКПП НОМЕР_1 ) витрати зі сплати судового збору у сумі 496 (чотириста дев`яносто шість) грн 20 коп.

Рішення набирає законної сили відповідно до вимог статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, що може бути подана протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляд справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку повністю або частково за правилами, встановленими статтями 293, 295-297 Кодексу адміністративного судочинства України до Шостого апеляційного адміністративного суду у зв`язку із початком функціонування модулів ЄСІТС з урахуванням підпунктів 15.1, 15.5 пункту 15 частини 1 Розділу VII Перехідних положень Кодексу адміністративного судочинства України відповідно до рішення ВРП від 17.08.2021 №1845/О/15-21 «Про затвердження Положення про порядок функціонування окремих підсистем Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи». Копію рішення направити сторонам у справі.

Рішення суду складене 18.09.2023.

Суддя Лариса ТРОФІМОВА