Справа № 420/14824/23
Суддя: Катаєва Е.В.
Дата ухвалення: 2023-09-18 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 вересня 2023 року м. Одеса

Одеський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Катаєвої Е.В., розглянувши у письмовому провадженні справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ) до Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області (вул. Канатна, 83, м. Одеса, 65012), Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області (Хмельницьке шосе, 7, м. Вінниця, 21028) про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії,

В С Т А Н О В И В:

До Одеського окружного адміністративного суду надійшов адміністративний позов (а.с.1-9) ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області (далі ГУ ПФУ в Одеській області), Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області (далі ГУ ПФУ у Вінницькій області), у якому позивач просить суд: - визнати протиправним та скасувати рішення ГУ ПФУ у Вінницькій області від 19.04.2023 №78 щодо відмови в призначенні пенсії за віком їй - ОСОБА_1 , як такій, що не має необхідного страхового стажу; - зобов`язати ГУ ПФУ в Одеській області зарахувати до страхового стажу для призначення пенсії її - ОСОБА_1 , періоди її роботи за трудовою книжкою НОМЕР_1 від 09.09.1977, після чого повторно розглянути заяву про призначення їй пенсії за віком з 03.04.2023.

В обґрунтування позовних вимог позивачка зазначила, що 12.06.2019 року у віці 59 років звернулась до ГУ ПФУ в Одеській області із заявою про призначення пенсії за віком, за результатом розгляду якої складено довідку про наявний страховий стаж заявниці 21 рік та повідомлено, що стаж для призначення пенсії за віком становить 26 років, а тому при наявному стажі в 21 рік заявниця набуде право на пенсійну виплату при досягненні 63 років.

Позивачка також зазначила, що з 2019 року вона отримувала тимчасову соціальну допомогу як непрацююча особа, яка досягла пенсійного віку, однак немає необхідного страхового стажу. Досягнувши 63 років, вона звернулась до ГУ ПФУ в Одеській області із заявою про призначення пенсії за віком, за результатом розгляду якої ГУ ПФУ у Вінницькій області прийнято рішення від 19.04.2023 №78 про відмову в призначенні пенсії через відсутність необхідного страхового стажу, оскільки її стаж становить лише 5 років 1 місяць 21 день. До страховго стажу не враховано періоди роботи по трудовій книжці серії НОМЕР_2 , оскільки запис на титульній сторінці трудової книжки оформлено з порушенням вимог Інструкції про порядок ведення трудових книжок, а саме: відсутня печатка установи, а дата видачі трудової книжки дописана чорнилом іншого кольору. Між тим, зауважень чи сумнівів щодо записів трудової діяльності, які містять у трудовій книжці, у пенсійного органу не виникло.

Позивачка вважає рішення №61 від 14.02.2023 про відмову у призначенні їй пенсії протиправним, оскільки записи її трудової діяльності а також навчання, що містяться у трудовій книжці серії НОМЕР_3 , що є основним документом який підтверджує стаж роботи - підлягають зарахуванню.

При цьому зазначила, що вона не може нести відповідальності за неналежне оформлення трудової книжки. Підставою для призначення пенсії є відповідний стаж роботи, а не дотримання усіх формальних вимог при заповненні трудової книжки, у зв`язку з чим не усі недоліки записів у трудовій книжці можуть бути підставою для неврахування відповідного стажу.

Ухвалою суду від 27.06.2023 року позов залишено без руху, надано строк на усунення недоліків позову (а.с.26-27).

Ухвалою суду від 24.07.2023 року відстрочено сплату судового збору за подання цього позову до ухвалення судового рішення у справі, прийнято позовну заяву до розгляду, відкрито провадження у справі. Вирішено, що справа буде розглядатися за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами (а.с.37-38).

Представник ГУ ПФУ у Вінницькій області подав відзив на позов (а.с.59-63), у якому просив відмовити в задоволенні позовних вимог, зазначивши, що до страхового стажу не зараховано періоди роботи згідно наданої заявницею трудової книжки серії НОМЕР_3 , оскільки на її титульній сторінці відсутня печатка підприємства та дата видачі трудової книжки дописана чорнилом іншого кольору, що суперечить вимогам Інструкції про порядок ведення трудових книжок працiвникiв.

Представник ГУ ПФУ в Одеській області також надав відзив на позов (а.с.44-47), у якому зазначив про безпідставність позовних вимог, оскільки при наявності порушень заповнення трудової книжки, Головне управління немає підстав для врахування відомостей з даної трудової книжки при обчисленні страхового стажу. Водночас, неналежне заповнення трудової книжки не позбавляє особу права на зарахуванн періодів роботи до страхового стажу, тому заявниці було запропоновано надати будь-які інші документи, які підтверджують факт роботи. Проте таких документів надано не було.

Позивачка подала відповідь на відзив (а.с.51-54), у якій просила задовольнити позовні вимоги з підстав, викладених у позові, додатково зазначивши, що у пенсійного органу відсутні підстави для витребування додаткових документів для зарахування стажу, оскільки всі записи про трудову діяльність, які наявні в трудовій книжці, містять всі штампи, печатки, підписи відповідальних посадових осіб.

Справа розглянута у письмовому провадженні.

Судом встановлено, що позивачка, ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 є громадянкою України (паспорт серії НОМЕР_4 , а.с.11-12).

Згідно довідки про наявний страховий стаж ОСОБА_1 , виданої на її заяву від 12.06.2019 року, страховий стаж позивачки становить 21 рік. Також у довідці зазначено, що ОСОБА_1 не працює з 03.04.2019 року, право на пенсійну виплату набуде 03.04.2023 року (а.с.36).

12.04.2023 року ОСОБА_1 звернулась до ГУ ПФУ в Одеській області із заявою про призначення пенсії за віком, що не заперечується сторонами.

Заяву розглянуто ГУ ПФУ у Вінницькій області за принципом екстериторіальності та прийнято рішення про відмову у призначенні пенсії №78 від 19.04.2023, у зв`язку з відсутністю необхідного страхового стажу 26 років, при наявному 5 років 1 місяць 21 день. До страхового стажу не зараховано періоди роботи згідно записів трудової книжки серії НОМЕР_3 , оскільки записи на титульній сторінці власника трудової книжки внесено з порушеннями Інструкції про порядок ведення трудових книжок працівників, затвердженої наказом Наказом Міністерства праці України, Міністерства юстиції України, Міністерства соціального захисту населення України 29.07.1993 №58 (далі Інструкція №58), а саме: відсутня печатка установи та дата видачі трудової книжки дописана чорнилом іншого кольору (а.с.34).

Також у рішенні зазначено, що для зарахування до страхового стажу вищезазначених періодів роботи необхідно надати уточнюючі довідки (з датою народження), видані на підставі первинних документів підприємствами, на яких працювала заявниця, на підставі первинних документів із зазначенням реорганізації (в разі необхідності). Для зарахування до страхового стажу періоду навчання необхідно надати документ про навчання або уточнюючу довідку про період навчання (а.с.58-59).

Позивачка, вважаючи рішення ГУ ПФУ у Вінницькій області про відмову в призначенні пенсії №78 від 19.04.2023 протиправним, та таким, що підлягає скасуванню звернулась до суду з цим позовом.

Дослідивши заяви по суті учасників справи та надані ними докази суд дійшов висновку про наявність підстав для часткового задоволення позовних вимог, виходячи з наступного.

Закон України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 09.07.2003 №1058-IV (далі Закон №1058) розроблений відповідно до Конституції України та Основ законодавства України про загальнообов`язкове державне соціальне страхування, визначає принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій, надання соціальних послуг з коштів Пенсійного фонду, що формуються за рахунок страхових внесків роботодавців, бюджетних та інших джерел, передбачених цим Законом, а також регулює порядок формування Накопичувального пенсійного фонду та фінансування за рахунок його коштів видатків на оплату договорів страхування довічних пенсій або одноразових виплат застрахованим особам, членам їхніх сімей та іншим особам, передбаченим цим Законом.

Згідно з ст.1 Закону №1058 в редакції від 15.04.2023, чинній на час прийняття оскаржуваного рішення, страхові внески - кошти відрахувань на соціальне страхування, збір на обов`язкове державне пенсійне страхування та страхові внески на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, сплачені (які підлягають сплаті) згідно із законодавством, що діяло раніше; надходження від сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, що спрямовуються на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, кошти, сплачені за договором про добровільну сплату страхових внесків на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування.

Частиною 1 статті 44 Закону №1058-IV передбачено, що призначення (перерахунок) пенсії здійснюється за зверненням особи або автоматично (без звернення особи) у випадках, передбачених цим Законом.

Звернення за призначенням (перерахунком) пенсії здійснюється шляхом подання заяви та інших документів, необхідних для призначення (перерахунку) пенсії, до територіального органу Пенсійного фонду або до уповноваженого ним органу чи уповноваженої особи застрахованою особою особисто або через законного представника недієздатної особи, особи, дієздатність якої обмежена, малолітньої або неповнолітньої особи.

Водночас, призначення пенсії за віком здійснюється автоматично (без звернення особи) у разі набуття застрахованою особою права на призначення пенсії за віком при досягненні пенсійного віку, передбаченого частиною першою статті 26 цього Закону, на підставі відомостей, наявних у системі персоніфікованого обліку, якщо до досягнення пенсійного віку, передбаченого статтею 26 цього Закону, особа не повідомила про бажання одержувати пенсію з більш пізнього віку (ч.2 ст. 44 Закону №1058-IV).

Відповідно до ч.1 ст.26 Закону №1058-IV на призначення пенсії за віком мають право особи після досягнення віку 60 років за наявності страхового стажу з 1 січня 2023 року по 31 грудня 2023 року - не менше 30 років.

У разі відсутності страхового стажу, передбаченого ч.1 ст.26 Закону №1058-IV, право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 63 роки мають особи за наявності страхового стажу з 1 січня 2023 року по 31 грудня 2023 року - від 20 до 30 років (ч.2 ст.26 Закону №1058-IV).

Згідно ч.4 ст.26 Закону №1058-IV у разі відсутності, починаючи з 1 січня 2018 року, необхідного страхового стажу на дату досягнення віку, передбаченого частинами першою - третьою цієї статті, пенсію за віком може бути призначено після набуття особою страхового стажу, визначеного частинами першою - третьою цієї статті на дату досягнення відповідного віку.

Наявність страхового стажу, передбаченого ч.1-3 цієї статті, який дає право на призначення пенсії за віком, визначається на дату досягнення особою відповідного віку і не залежить від наявності страхового стажу на дату звернення за призначенням пенсії.

Позивачка, вважаючи, що у неї наявний стаховий стаж - 21 рік, досягнувши віку 63 років, звернулась 12.04.2023 року до ГУ ПФУ в Одеській області із заявою про призначення пенсії за віком, надавши, крім іншого, трудову книжку.

Відповідно до ч.1 ст.62 Закону України «Про пенсійне забезпечення» від 05.11.1991 №1788-XII (далі Закон №1788-ХІІ) основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Пунктом першим Порядку підтвердження наявного стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.1993 №637 (далі Порядок №637) в редакції від 28.09.2022 року визначено, що основним документом, що підтверджує стаж роботи за період до впровадження персоніфікованого обліку у системі загальнообов`язкового державного соціального страхування - є трудова книжка.

За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній стаж роботи встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами.

Також за відсутності трудової книжки та у випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження стажу роботи приймаються дані, наявні в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, а також виписки або довідки, складені на основі даних, наявних в інформаційних (автоматизованих) та/або інформаційно-комунікаційних системах підприємств, установ, організацій, довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які містять відомості про періоди роботи (п.3 Порядку №637).

Згідно з підпунктом 1.1. пункту 1 Інструкції №58 трудова книжка є основним документом про трудову діяльність працівника. Трудові книжки ведуться на всіх працівників, які працюють на підприємстві, в установі, організації (далі - підприємство) усіх форм власності або у фізичної особи понад п`ять днів, у тому числі осіб, які є співвласниками (власниками) підприємств, селянських (фермерських) господарств, сезонних і тимчасових працівників, а також позаштатних працівників за умови, якщо вони підлягають державному соціальному страхуванню.

На період внесення записів до трудової книжки позивачки в рамках спірних періодів трудової діяльності діяла Інструкція №162, яка втратила чинність на підставі наказу Міністерства праці України, Міністерства юстиції України та Міністерства соціального захисту населення України №58 від 29.07.1993. З 29.07.1993 року по сьогодні діє Інструкція №58.

Відповідно до п.1.1 Інструкції №162 трудова книжка є основним документом про трудову діяльність робітників і службовців.

Пунктом 2.1. Інструкції №162 встановлено, що заповнення трудових книжок і вкладишів до них виробляється на мові союзної, автономної республіки, автономної області, автономного округу, на території яких розташоване дане підприємство, установа, організація, і офіційною мовою СРСР.

Відповідно п. 2.11. Інструкції №162 після зазначення дати заповнення трудової книжки працівник своїм підписом засвідчує правильність внесених відомостей. Першу сторінку (титульний аркуш) трудової книжки підписує особа, відповідальна за видачу трудових книжок, і після цього ставиться печатка підприємства (або печатка відділу кадрів), на якому вперше заповнювалася трудова книжка.

Записи роблять акуратно, використовуючи чорнильну або кулькову ручку, чорнилом чорного, синього або фіолетового кольору (абз.3 п.2.3 Інструкції №162).

Згідно з абз.1 п. 4.1. Інструкції №162 при звільненні робітника або службовця всі записи про роботу, нагородження та заохочення, внесені в трудову книжку за час роботи на даному підприємстві, засвідчуються підписом керівника підприємства або спеціально уповноваженої ним особи і печаткою підприємства або печаткою відділу кадрів.

Отже, недотримання правил ведення трудової книжки може мати негативні наслідки саме для особи, яка допустила такі порушення, а не для особи, якій належить трудова книжка.

В оскаржуваному рішенні, обґрунтовуючи відмову у призначенні пенсії вказано про незарахування до стажу позивачки періодів згідно трудової книжки серії НОМЕР_3 , оскільки на її титульному аркуші відсутня печатка підприємства,тобто оскаржуваним рішенням ГУ ПФУ у Вінницькій області фактично визнано трудову книжку позивачки недійсною з підстав того, що на одній титульній сторінці трудової книжки відсутня печатка підприємства та дата заповнення трудової книжки зазначена чорнилом іншого кольору. Проте в оскаржуваному рішенні №78 від 19.04.2023 не вказано які записи щодо періодів трудової діяльності та/або навчання (із заначенням їх дат) визвали сумніві, в чому вони полягають, що надає підстави невраховання їх в страховий стаж.

Відповідно до пункту 17-1 Порядку №637 у разі коли в трудовій книжці є записи з виправленнями або недостовірні чи неточні записи про періоди роботи на підприємствах, в установах, організаціях або їх правонаступниках, розташованих на тимчасово окупованих територіях у Донецькій та Луганській областях, Автономній Республіці Крим і м. Севастополі, стаж роботи, який дає право на пенсію, зараховується у порядку, визначеному Пенсійним фондом України за погодженням з Мінсоцполітики.

Трудова книжка позивачки серії НОМЕР_3 , в яку внесені записи її трудової діяльності, що не містить будь-яких виправлень, суперечностей із датами призначення, звільнення робітника а також номерами записів трудової діяльності.

Саме на підставі трудової книжки серії НОМЕР_3 позивачці у 2019 році зараховувались до страхового стажу періоди трудової діяльності та її страховий стаж становив 21 рік (а.с.36). Однак у 2023 році пенсійний орган дійшов висновку про неможливість зарахування періодів її трудової діяльності через відсутність на титульній сторінці трудової книжки печатки підприємства та зазначення дати заповнення трудової книжки чорнилом іншого кольору.

Суд вважає доводи відповідачів необґрунтованими, а оскаржуване рішення прийняте без урахування усіх обставин, що мають значення для його прийняття та є таким, що не відповідає дотриманню необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення.

Відповідно до п.2.2 Інструкції №162 заповнення трудової книжки вперше проводиться власником або уповноваженим ним органом не пізніше тижневого строку з дня прийняття працівника на роботу.

Згідно з правовим висновком Верховного Суду право пенсіонера на встановлені законом гарантії не може бути поставлене в залежність від якості виконання обов`язків працівником, відповідальним за порядок ведення трудової книжки. Підставою для призначення пенсії є відповідний стаж роботи, а не дотримання усіх формальних вимог при заповненні трудової книжки. Перевірка достовірності виданих документів покладається на пенсійний орган, а сумніви останнього щодо обґрунтованості їх видачі, самі по собі не можуть бути підставою для відмови у призначенні (постанови від 07.02.2018 по справі №275/615/17, від 24.05.2018 по справі №490/12392/16-а).

Верховний Суд не відходив від вказаного правового вісновку та підтвердив його у постанові від 20.01.2022 року №591/7003/16а, в якій зазначив, що відповідальність за організацію ведення обліку, зберігання і видачу трудових книжок покладається на керівника підприємства, установи, організації, тому недотримання правил ведення трудової книжки може мати негативні наслідки саме для особи, яка допустила такі порушення, а не для особи, якій ця трудова книжка належить, а отже, й не може впливати на її особисті права.

Водночас, працівник не може відповідати за правильність та повноту оформлення бухгалтерських документів на підприємстві, та у свою чергу неналежний порядок ведення та заповнення трудової книжки та іншої документації з вини адміністрації підприємства, а тому вказані обставини не можуть бути підставою для позбавлення позивача конституційного права на соціальний захист в частині призначення пенсії за віком.

Частиною 5 ст.242 КАС України визначено, що при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

За сталою практикою Верховного Суду суб`єкти владних повноважень повинні дотримуватися положень законодавства, що основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка.

Так, у постанові від 02.12.2021 по справі №263/9464/16-а Верховний Суд зазначив, що основним документом, який підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Лише за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній орган Пенсійного Фонду має право обчислити трудовий стаж на підставі даних, наявних в реєстрі застрахованих осіб державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, а також інших первинних документів (довідок, виписок із наказів, особових рахунків і відомостей на видачу заробітної плати, посвідчень, характеристик, письмових трудових договорів та угод з відмітками про їх виконання, та ін.).

У постановах від 25.09.2018 у справі №242/65/17, від 11.07.2019 у справі №242/1484/17 та від 12.12.2019 у справі №423/405/17 Верховний Суд зазначив, що відповідно до ст.62 Закону основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.

У постанові від 20.01.2022 року у справі №591/7003/16а 27 зазначено, що колегія суддів не знаходить підстав для відступу від цього правового висновку у справі, що розглядається.

Суд вважає, що за не виконання підприємством вимог законодавства прицівник не може нести відповідальність та це не може бути причиною позбавлення останнього права на належне пенсійне забезпечення. Право позивача на встановлені законом гарантії не може бути поставлене в залежність від якості роботи працівника, відповідального за порядок ведення трудової книжки. На особу не може перекладатись тягар доведення правдивості чи достовірності даних, що зазначені у його трудовій книжці.

Також суд вважає, що необгрунтовані у відповідності до законодавства сумніви відповідача не можуть спростовувати відомості, наявні у трудовій книжці та позбавляти особу права на належне пенсійне забезпечення з урахуванням набутого нею трудового (страхового) стажу.

Таким чином, суд дійшов висновку, що прийняте рішення №78 від 19.04.2023, яким відмовлено позивачці в призначенні пенсії за віком є протиправним та підлягає скасуванню.

Водночас, пунктом 4.7 Порядку №22-1 встановлено, що право особи на одержання пенсії установлюється на підставі всебічного, повного і об`єктивного розгляду всіх поданих документів органом, що призначає пенсію.

З оскаржуваного рішення не вбачається, чи був відповідачем проведений всебічний, повний і об`єктивний розгляду всіх поданих документів для призначення пенсії, тобто не вбачається чи є єдиною підставою для відмови у призначенні пенсії позивачці не зарахування його до стажу періодів роботи та/або навчання згідно трудової книжки серії НОМЕР_3 з підстав відсутності на її титульній сторінці печатки підприємства та інший колір чорнил щодо дати видачі трудової книжки, що визнано судом неправомірним.

В свою чергу відсутність чітко визначених в оскаржуваному рішенні періодів, які не зараховані до страхового стажу згідно трудової книжки серії НОМЕР_3 , та причин їх незараїування, унеможливлюють зобов`язання судом ГУ ПФУ в Одеській області зарахувати такі періоди до страхового стажу.

Згідно приписів частини першої статті 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Частиною 2 статті 2 КАС України встановлено, що у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та Законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Суд, перевіряючи рішення, дію чи бездіяльність суб`єкта владних повноважень на відповідність закріпленим ч. 2 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України критеріям, не втручається у дискрецію (вільний розсуд) суб`єкта владних повноважень поза межами перевірки за названими критеріями. При цьому під дискреційним повноваженням слід розуміти повноваження, яке адміністративний орган, приймаючи рішення, може здійснювати з певною свободою розсуду, тобто, коли такий орган може обирати з кількох юридично допустимих рішень те, яке він вважає найкращим за даних обставин.

Принцип розподілу влади заперечує надання адміністративному суду адміністративно-дискреційних повноважень - єдиним критерієм здійснення правосуддя є право. Тому завданням адміністративного судочинства завжди є контроль легальності.

Виходячи зі змісту положень КАС України щодо компетенції адміністративного суду, останній не може підміняти інший орган державної влади та перебирати на себе повноваження щодо вирішення питань, які законодавством віднесені до компетенції цього органу державної влади.

Зокрема, повноваження суду при вирішенні справи визначені статтею 245 КАС України. Відповідно до п. 4 ч. 2 цієї норми, у разі задоволення позову, суд може прийняти рішення про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії. При цьому, у випадку, коли закон встановлює повноваження суб`єкта публічної влади в імперативній формі, тобто його діяльність чітко визначена законом, то суд зобов`язує відповідача прийняти конкретне рішення чи вчинити певну дію. У випадку, коди ж суб`єкт наділений дискреційними повноваженнями, то суд може лише вказати на заявлені порушення, допущені при прийнятті оскаржуваного рішення (дій), та зазначити норм) закону, яку відповідач повинен застосувати при вчиненні дії (прийнятті рішення), з урахуванням встановлених судом обставин.

Суд вважає, що ГУ ПФУ у Вінницькій області приймаючи оскаржуване рішення, діяв недобросовісно та необґрунтовано, не врахував усіх обставин та положень законодавства, що мають значення для призначення пенсії позивачці, як наслідок, допустив неналежний розгляд поданої нею заяви і документів та, відповідно, прийняв необґрунтоване рішення, яким відмовлено позивачу в призначенні пенсії.

Суд дійшов висновку, що рішення №78 від 19.04.2023 є протиправним та підлягає скасуванню.

Враховуючи, що в оскаржуваному рішенні не зазначено які саме періоди роботи (із заначенням їх дат) не були враховані відповідачем до страхового стажу та причин їх неврахування, суд вважає, що з урахуванням дискреційних повноважень відповідача, позовні вимоги підлягають частковому задоволенню шляхом визнання протиправним та скасування рішення ГУ ПФУ у Вінницькій області №78 від 19.04.2023 та зобов`язання ГУ ПФУ в Одеській області повторно розглянути заяву позивачки від 12.04.2023 про призначення пенсії за віком з урахуванням висновків суду.

Частиною 2 ст.77 КАС України встановлено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Відповідно до ч.1 ст.90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку про наявність підстав для часткового задоволення позовних вимог.

Згідно з ч.3 ст.139 КАС України при частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. При цьому суд не включає до складу судових витрат, які підлягають розподілу між сторонами, витрати суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката та сплату судового збору.

Ухвалою від 11 липня 2023 року суд відстрочив позивачці сплату судового збору за подання адміністративного позову до ухвалення судового рішення у справі.

Згідно ч.3 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» фізичні особи сплачують за подання до адміністративного суду позову: 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, тобто 1073,60 грн. При поданні до суду процесуальних документів, передбачених частиною другою цієї статті, в електронній формі - застосовується коефіцієнт 0,8 для пониження відповідного розміру ставки судового збору.

Таким чином за подання даного позову, який надійшов до суду через Підсистему «Електронний суд», повинен бути сплачений судовий збір у розмірі 858,88 грн, сплату якого ухвалою суду від 24.07.2023 року відстрочено до ухвалення судового рішення у справі.

Враховуючи, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню, суд приходить висновку про стягнення на користь Державного бюджету України судового збору в розмірі 658,88 грн за рахунок бюджетних асигнувань ГУ ПФУ у Вінницькій області, яким прийнято оскаржуване рішення, що судом визнано протиправним та скасовано; 200,00грн з позивача ОСОБА_1 .

Керуючись статтями 2, 3, 6, 7, 8, 9, 12, 139, 241-246 КАС України, суд,

В И Р І Ш И В :

Адміністративний позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_5 ) до Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області (вул. Канатна, 83, м. Одеса, 65012, ), Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області (Хмельницьке шосе, 7, м. Вінниця, 21028, ) про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії, задовольнити частково.

Визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області про відмову ОСОБА_1 в призначенні пенсії №78 від 19.04.2023 року.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 12.04.2023 року про призначення пенсії за віком з урахуванням правової оцінки, наданої судом у даному рішенні.

В задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Стягнути на користь Державного бюджету України судовий збір: - у розмірі 658,88 грн за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області; - у розмірі 200,00грн з ОСОБА_1 .

Рішення набирає законної сили у порядку ст. 255 КАС України.

Рішення може бути оскаржене у порядку та строки встановлені ст. 295-297 КАС України.

Суддя Е.В. Катаєва