Справа № 520/9766/22
Суддя: Бегунц А.О.
Дата ухвалення: 2023-09-18 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 вересня 2023 р. Справа № 520/9766/22
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

Головуючого судді: Бегунца А.О.,

Суддів: Ральченка І.М. , Мельнікової Л.В. ,

розглянувши в порядку письмового провадження у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою Регіонального відділення Фонду державного майна України по Харківській області на рішення Харківського окружного адміністративного суду від 10.04.2023, головуючий суддя І інстанції: Котеньов О.Г., майдан Свободи, 6, м. Харків, 61022, повний текст складено 10.04.23 по справі № 520/9766/22

за позовом ОСОБА_1

до Регіонального відділення Фонду державного майна України по Харківській області

про стягнення заробітної плати,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до Харківського окружного адміністративного суду з позовом до Регіонального відділення Фонду державного майна України по Харківській області, в якому просить суд постановити до стягнення на користь ОСОБА_1 заробітну плату шляхом зобов`язання Регіонального відділення Фонду державного майна України по Харківській області нарахувати та виплатити ОСОБА_1 компенсацію втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати за період з серпня 2004 року по день виконання рішенням Харківського окружного адміністративного суду від 03 лютого 2022 року у адміністративній справі №520/11901/21 згідно з Законом України "Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати" та Порядку проведення компенсації громадянам втрати частини грошових доходів у зв`язку з порушенням термінів їх виплати, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 21.02.2001 року №159.

В обґрунтування позовних вимог позивачем зазначено, що виплата належної йому заробітної плати у вигляді необґрунтовано утриманого військового збору за період з серпня 2004 року по серпень 2014 року очікується в примусовому порядку, утім, у будь-якому випадку це буде здійснено з порушенням строків її виплати за кожен місяць, починаючи з серпня 2004 року по серпень 2014 року включно, оскільки відповідно до статей 115 КЗпП України та 24 Закону України "Про оплату праці" роботодавець зобов`язаний здійснювати виплату заробітної плати найманим працівникам регулярно в робочі дні у строки, установлені колективним договором або нормативним актом роботодавця, однак не рідше 2-х разів на місяць через проміжок часу, що не перевищує 16 календарних днів, та не пізніше 7 днів після закінчення періоду, за який здійснюється виплата.

Рішенням Харківського окружного адміністративного суду від 10 квітня 2023 року адміністративний позов ОСОБА_1 до Регіонального відділення Фонду державного майна України по Харківській області про стягнення заробітної плати задоволено частково.

Зобов`язано Регіональне відділення Фонду державного майна України по Харківській області нарахувати та виплатити ОСОБА_1 компенсацію втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати за період квітень 2006 року - 03 серпня 2014 року по день виконання постанови Другого апеляційного адміністративного суду від 29.03.2023 у адміністративній справі №520/11901/21 згідно з Законом України "Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати" та Порядку проведення компенсації громадянам втрати частини грошових доходів у зв`язку з порушенням термінів їх виплати, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 21.02.2001 року №159.

У задоволенні іншої частини позовних вимог відмовлено.

Не погодившись з вказаним рішенням, відповідачем подано апеляційну скаргу, в якій, вказуючи на порушення норм права та невідповідність висновків суду першої інстанції обставинам справи, просить рішення Харківського окружного адміністративного суду від 10 квітня 2023 року скасувати та ухвалити нове рішення, яким позов ОСОБА_1 залишити без розгляду. Разом з тим, просив відмовити у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 про зобов`язання Регіонального відділення Фонду державного майна України по Харківській області нарахувати та виплатити йому компенсацію втрати частини доходів у звязку з порушенням строків їх виплати за період з квітня 2016 року по день виконання рішення Харківського окружного адміністративного суду від 03.02.2022 у справі №520/11901/21, повністю.

В обґрунтування апеляційної скарги апелянт посилається на пункт 5 Постанови Пленуму Вищого адміністративного суду України від 20.052013 №7 "Про судове рішення в адміністративній справі", яким визначено, що суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою і не може виходити за межі позовних вимог. Суд може вийти за межі позовних вимог тільки в разі, якщо це необхідно для повного захисту прав, свобод та інтересів сторін чи третіх осіб, про захист яких вони просять. При цьому слід ураховувати, що в такому разі в мотивувальній частині рішення суд повинен навести відповідне обгрунтування.

Апелянт зазначає, що судом першої інстанції невмотивовано прийняття рішення поза межами позовних вимог.

Стосовно можливості застосовувати компенсацію втрати частини грошових доходів внаслідок порушення строків виплати заробітної плати, у справі 520/9766/22, апелянт зазначив, що питання, яке ставить у позові ОСОБА_1 полягає не в порушенні строків виплати заробітної плати, а в спробі отримати компенсацію в зв`язку з поверненням обов`язкового платежу до бюджету - військового збору.

Компенсація втрати частини доходів провадиться на доходи, у випадку порушення встановлених строків їх виплати. Регіональне відділення Фонду державного майна України по Харківській області, а потім Регіональне відділення по Харківській, Донецькій та Луганській областях утримували військовий збір. Це не є порушенням встановлених строків виплати доходів за умовами Закону України № 2050-ІІІ.

Регіональне відділення Фонду державного майна України по Харківській області вважає, що твердження суду першої інстанції про те, що Регіональне відділення Фонду державного майна України по Харківській області є правонаступником прав та обов`язків Регіонального відділення Фонду державного майна України по Харківській, Донецькій та Луганській областях, не відповідає нормам чинного законодавства.

Регіональне відділення зазначає, що ніяких документів з прийняття ОСОБА_1 на роботу та звільнення з роботи, а також документів стосовно нарахування йому заробітної плати за розподільчим балансом новоствореному органу приватизації - Регіональному відділенню Фонду державного майна України по Харківській області (ідентифікаційний код 44223324) не передавалось.

Як вбачається з актів стосовно передачі особистих справ, підписаних між Регіональним відділенням Фонду державного майна України по Донецькій та Луганській областях та Регіональним відділенням Фонду державного майна України по Харківській області, особистої справи ОСОБА_1 відповідач не отримував.

За розподільчим балансом, складеним між Регіональним відділенням Фонду державного майна України по Харківській, Донецькій та Луганській областях та Регіональним відділенням Фонду державного майна України по Харківській області права та обов`язки стосовно обліку, нарахування, або перерахування заробітної плати ОСОБА_1 також не переходили.

Перерахування коштів позивачу за рішеннями судів відбувалось Регіональним відділенням, яке існувало до реорганізації та ввійшло до складу Регіонального відділення Фонду державного майна України по Харківській, Донецькій та Луганській областях (ідентифікаційний код 43023403), яке в подальшому перейменоване у Регіональне відділення Фонду державного майна України по Донецькій та Луганській областях (ідентифікаційний код 43023403).

Відтак, питання перерахування коштів здійснювала інша юридична особа, а не відповідач.

Отже, Регіональне відділення Фонду державного майна України по Харківській області не є правонаступником Регіонального відділення Фонду державного майна України по Харківській, Донецькій та Луганській областях, а тому не має відношення до спірних правовідносин та не може бути відповідачем у справі № 520/9766/22.

Апелянт також просить суд залишити позов без розгляду, оскільки предмет спору у даній справі є аналогічним з позовними вимогами у справах №520/10099/2020, №520/16252/2020.

Позивач надав до суду відзив на апеляційну скаргу, в якому просив апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін.

Відповідачем надано до суду додаткові пояснення до апеляційної скарги, в яких останній підтримав вимоги та доводи апеляції.

Колегія суддів зазначає, що з огляду на ч.1 ст.308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 311 КАС України, суд апеляційної інстанції може розглянути справу без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження) за наявними у справі матеріалами, якщо справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів, у разі подання апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції, які ухвалені в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у порядку письмового провадження).

Заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, з наступних підстав.

Судом встановлено та підтверджено наявними в матеріалах справи доказами, що 16 серпня 2004 року за результатами проведення конкурсу на заміщення вакантної посади державного службовця ОСОБА_1 прийнято на роботу (публічну службу) до Регіонального відділення Фонду державного майна України по Харківській області, яке у 2019 році реорганізоване у Регіональне відділення Фонду державного майна України по Харківській, Донецькій та Луганській областях.

Рішенням Харківського окружного адміністративного суду від 03.02.2022 року у справі №520/11901/21 позов задоволено. Зобов`язано Регіональне відділення Фонду державного майна України по Харківській області нарахувати та виплатити на користь ОСОБА_1 необґрунтовано утриманий військовий збір за період з серпня 2004 року по серпень 2014 року.

Постановою Другого апеляційного адміністративного суду від 29.03.2023 рішення Харківського окружного адміністративного суду від 03.02.2022 року у справі № 520/11901/21 - скасовано. Прийнято постанову, якою позов ОСОБА_1 до Регіонального відділення Фонду державного майна України по Харківській області про стягнення заробітної плати задоволено частково. Зобов`язано Регіональне відділення Фонду державного майна України по Харківській області нарахувати та виплатити на користь ОСОБА_1 необґрунтовано утриманий військовий збір за період з квітня 2006 року до 03 серпня 2014 року.

Преюдиційними обставинами для вирішення цього спору є обставини, встановлені постановою Другого апеляційного адміністративного суду від 29.03.2023, а саме у відповідності до наказу по особовому складу №154 Регіонального відділення Фонду державного майна по Харківській області 16.08.2004 року позивача призначено на посаду спеціаліста 1 категорії - юрисконсульта юридичного відділу.

Згідно з листом Регіонального відділення Фонду державного майна України по Харківській області від 31.05.2019 року № 36-3547 та доданого до нього розрахункового листка за травень 2019 року, позивачу відповідно до рішення Харківського окружного адміністративного суду від 16.01.2019 року у справі № 820/3284/18 нараховано за період з квітня 2006 року заробітну плату на суму 26075,16 грн., з яких утримано 391,13 грн. військового збору.

Відповідно до інформації, що міститься в листі Регіонального відділення Фонду державного майна України по Харківській області від 10.10.2019 року №36-4427 та доданого до нього розрахункового листка за жовтень 2019 року, позивачу відповідно до рішення Харківського окружного адміністративного суду від 13.08.2019 року у справі №520/5991/19 нараховано за період з квітня 2006 року заробітну плату на суму 28271,11 грн, з яких утримано 424,07 грн військового збору.

Згідно з листом Регіонального відділення Фонду державного майна України по Харківській, Донецькій, Луганській областях від 21.07.2020 року № 20-02-ПІ-80 та доданого до нього розрахункового листка за червень 2020 року, позивачу відповідно до рішення Харківського окружного адміністративного суду від 10.06.2020 року у справі №520/11618/19 нараховано за період з вересня 2006 року заробітну плату на суму 4474,80 грн., з яких утримано 67,12 грн. військового збору.

Відповідно до листа Регіонального відділення Фонду державного майна України по Харківській, Донецькій, Луганській областях від 09.11.2020 року №20-02-ПІ-113 та доданого до нього розрахункового листка за листопад 2020 року, позивачу відповідно до рішення Харківського окружного адміністративного суду від 19.10.2020 року у справі №520/10631/2020 нараховано за період з вересня 2006 року заробітну плату на суму 5153,98 грн., з яких утримано 77,31 грн. військового збору.

Вважаючи, що виплата належної йому заробітної плати у вигляді необґрунтовано утриманого військового збору за період з серпня 2004 року по серпень 2014 року буде здійснено з порушенням строків її виплати за кожен місяць, позивач звернувся до суду.

Приймаючи рішення про часткове задоволення позовних вимог, суд першої інстанції дійшов висновку про необхідність зобов`язати Регіональне відділення Фонду державного майна України по Харківській області нарахувати та виплатити ОСОБА_1 компенсацію втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати за період квітень 2006 року - 03 серпня 2014 року по день виконання постанови Другого апеляційного адміністративного суду від 29.03.2023 у адміністративній справі №520/11901/21 згідно з Законом України "Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати" та Порядку проведення компенсації громадянам втрати частини грошових доходів у зв`язку з порушенням термінів їх виплати, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 21.02.2001 року №159.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції з огляду на наступне.

Частиною другою статті 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

В силу статті 43 Конституції України кожен має право на працю, що включає можливість заробляти собі на життя працею, яку він вільно обирає або на яку він вільно погоджується. Держава створює умови для повного здійснення громадянами права на працю. Кожен має право на належні, безпечні і здорові умови праці, на заробітну плату, не нижчу від визначеної законом. Право на своєчасне одержання винагороди захищається законом.

Відповідно до статті 1 Закону України "Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати" №2050-III підприємства, установи і організації всіх форм власності та господарювання здійснюють компенсацію громадянам втрати частини доходів у випадку порушення встановлених строків їх виплати, у тому числі з вини власника або уповноваженого ним органу (особи).

За змістом статті 2 Закону №2050-III компенсація громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати (далі - компенсація) провадиться у разі затримки на один і більше календарних місяців виплати доходів, нарахованих громадянам за період починаючи з дня набрання чинності цим Законом.

Приписами статей 3, 4 Закону №2050-III обумовлено, що сума компенсації обчислюється шляхом множення суми нарахованого, але не виплаченого громадянину доходу за відповідний місяць (після утримання податків і обов`язкових платежів) на індекс інфляції в період невиплати доходу (інфляція місяця, за який виплачується доход, до уваги не береться).

Виплата громадянам суми компенсації провадиться у тому ж місяці, у якому здійснюється виплата заборгованості за відповідний місяць.

Згідно з пунктом 1 Порядку проведення компенсації громадянам втрати частини грошових доходів у зв`язку з порушенням термінів їх виплати, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 21 лютого 2001 року №159 його дія поширюється на підприємства, установи та організації всіх форм власності і господарювання та застосовується у всіх випадках порушення встановлених термінів виплати грошових доходів, у тому числі з вини власника або уповноваженого ним органу (особи).

Відповідно до пунктів 2, 4 Порядку №159 компенсація громадянам втрати частини грошових доходів у зв`язку з порушенням термінів їх виплати (далі - компенсація) проводиться у разі затримки на один і більше календарних місяців виплати грошових доходів, нарахованих громадянам за період, починаючи з 1 січня 2001 року.

Сума компенсації обчислюється як добуток нарахованого, але невиплаченого грошового доходу за відповідний місяць (після утримання податків і обов`язкових платежів) і приросту індексу споживчих цін (індексу інфляції) у відсотках для визначення суми компенсації, поділений на 100.

Індекс споживчих цін для визначення суми компенсації обчислюється шляхом множення місячних індексів споживчих цін за період невиплати грошового доходу. При цьому індекс споживчих цін у місяці, за який виплачується дохід, до розрахунку не включається. Щомісячні індекси споживчих цін публікуються Держкомстатом.

Положеннями пункту 3 Порядку №159 передбачено, що компенсації підлягають такі грошові доходи разом із сумою індексації, які одержують громадяни в гривнях на території України і не мають разового характеру: пенсії (з урахуванням надбавок, доплат, підвищень до пенсії, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги на прожиття, щомісячної державної грошової допомоги та компенсаційних виплат); соціальні виплати (допомога сім`ям з дітьми, державна соціальна допомога інвалідам з дитинства та дітям-інвалідам, допомога по безробіттю, матеріальна допомога у період професійної підготовки, перепідготовки або підвищення кваліфікації безробітного, матеріальна допомога по безробіттю, допомога по тимчасовій непрацездатності (включаючи догляд за хворою дитиною), допомога по вагітності та пологах, щомісячна грошова сума в разі часткової чи повної втрати працездатності, що компенсує відповідну частину втраченого заробітку потерпілого внаслідок нещасного випадку на виробництві або професійного захворювання, допомога дитині, яка народилася інвалідом внаслідок травмування на виробництві або професійного захворювання її матері під час вагітності, тощо); стипендії; заробітна плата (грошове забезпечення).

Так, постановою Другого апеляційного адміністративного суду від 29.03.2023 у справі №520/11901/21 зобов`язано Регіональне відділення Фонду державного майна України по Харківській області нарахувати та виплатити на користь ОСОБА_1 необґрунтовано утриманий військовий збір за період з квітня 2006 року до 03 серпня 2014 року.

Частиною 4 ст. 78 КАС України передбачено, що обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

В силу вимог частини першої статті 129-1 Конституції України судове рішення є обов`язковим до виконання.

Судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України. Обов`язковість урахування (преюдиційність) судових рішень для інших судів визначається законом (частина друга статті 13 Закону України "Про судоустрій і статус суддів").

Зі змісту статті 2 Закону № 2050-III вбачається, що під доходами слід розуміти грошові доходи громадян, які вони одержують на території України і які не мають разового характеру: пенсії; соціальні виплати; стипендії; заробітна плата (грошове забезпечення) та інші.

Системно аналізуючи вказані норми права, колегія суддів дійшла висновку, що положення Закону №2050-III та Порядку №159 право на компенсацію втрати частини заробітної плати у зв`язку з порушенням строків її виплати не ставлять у залежність від порядку виплати доходу - у добровільному чи судовому порядку.

Компенсація за порушення строків виплати виникає тоді, коли грошовий дохід (заробітна плата) особи (працівника) з вини відповідача не нараховувався, своєчасно не виплачувався і через це особа зазнала втрат.

За таких обставин, зважаючи на невиплату належних позивачу коштів із заробітної плати відповідачем за період з квітня 2006 року до 03 серпня 2014 року у встановлений строк, позивач має право на компенсацію втрати частини грошових доходів внаслідок порушення строків виплати заробітної плати.

Враховуючи наведене, колегія суддів погоджується із висновками суду першої інстанції про наявність підстав для задоволення позову шляхом зобов`язання Регіонального відділення Фонду державного майна України по Харківській області нарахувати та виплатити ОСОБА_1 компенсацію втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати за період квітень 2006 року - 03 серпня 2014 року по день виконання постанови Другого апеляційного адміністративного суду від 29.03.2023 у адміністративній справі №520/11901/21 згідно з Законом України "Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати" та Порядку проведення компенсації громадянам втрати частини грошових доходів у зв`язку з порушенням термінів їх виплати, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 21.02.2001 року №159.

Стосовно доводів апелянта про штучне збільшення періоду нарахування компенсації втрати частини доходів внаслідок порушення строків виплати заробітної плати, оскільки позивач просив здійснити нарахування компенсації за період з квітня 2004 року по день виконання рішенням Харківського окружного адміністративного суду від 03 лютого 2022 року у адміністративній справі №520/11901/21, колегія суддів зазначає наступне.

Так, в постанові Другого апеляційного адміністративного суду від 29 березня 2023 року у справі №520/11901/21 колегія суддів дійшла висновку, що оскільки доказів утримання відповідачем військового збору із заробітної плати позивача за період до квітня 2006 року матеріали справи не містять, відтак є необґрунтованим зобов`язання відповідача нарахувати та виплатити на користь позивача необґрунтовано утриманий військовий збір за період з серпня 2004 року до квітня 2006 року.

Щодо нарахування компенсації позивачу за необґрунтоване утримання із заробітної плати військового збору не по день виконання рішення Харківського окружного адміністративного суду від 03 лютого 2022 року у справі №520/11901/21, а по день виконання постанови Другого апеляційного адміністративного суду від 29.03.2023 у справі №520/11901/21, колегія суддів зазначає, що висновок суду є обгрунтованим, так як рішення суду першої інстанції у справі №520/11901/21 скасоване постановою Другого апеляційного адміністративного суду від 29.03.2023, а відтак наразі є нечинним.

Стосовно доводів відповідача про те, що він є неналежним відповідачем у цій справі, колегія суддів зазначає наступне.

Наказом Фонду державного майна України від 13.05.2019 № 796 "Про внесення зміни до назви Регіонального відділення Фонду державного майна України по Харківській, Донецькій та Луганській областях" змінено назву Регіонального відділення Фонду державного майна України по Харківській, Донецькій та Луганській областях на Регіональне відділення Фонду державного майна України по Донецькій та Луганській областях. Встановлено, що Регіональне відділення Фонду державного майна України по Донецькій та Луганській областях є правонаступником Регіонального відділення Фонду державного майна України по Харківській, Донецькій та Луганській областях згідно з розподільчим балансом.

На виконання наказу Фонду державного майна України від 16.05.2019 № 467 "Про реорганізацію регіональних відділень Фонду державного майна України" проведено заходи, пов`язані з реорганізацією регіонального відділення Фонду державного майна України по Харківській області: утворено Регіональне відділення Фонду державного майна України по Харківській, Донецькій та Луганській областях як юридичну особу публічного права, що розташоване у м. Харків, реорганізувавши шляхом злиття Регіональне відділення Фонду державного майна України по Харківській області, Регіональне відділення Фонду державного майна України по Донецькій області та Регіональне відділення Фонду державного майна України по Луганській області.

Наказом Фонду державного майна України від 12.05.2021 №774 "Про виділ Регіонального відділення Фонду державного майна України по Харківській області" виділено зі складу Регіонального відділення Фонду державного майна України по Харківській, Донецькій та Луганській областях нову юридичну особу публічного права - Регіональне відділення Фонду державного майна України по Харківській області, до якої за розподільчим балансом переходить частина майна, прав та обов`язків Регіонального відділення Фонду державного майна України по Харківській, Донецькій та Луганській областях.

Наказом Фонду державного майна України від 13.05.2021 №783 "Про утворення юридичної особи" утворено нову юридичну особу - Регіональне відділення Фонду державного майна України по Харківській області шляхом виділу частини майна, прав та обов`язків Регіонального відділення Фонду державного майна України по Харківській, Донецькій та Луганській областях.

За правилами ст. 190 ЦК України юридична особа, що утворилася внаслідок виділу, несе субсидіарну відповідальність за зобов`язаннями юридичної особи, з якої був здійснений виділ, які згідно з розподільчим балансом не перейшли до юридичної особи, що утворилася внаслідок виділу. Юридична особа, з якої був здійснений виділ, несе субсидіарну відповідальність за зобов`язаннями, які згідно з розподільчим балансом перейшли до юридичної особи, що утворилася внаслідок виділу. Якщо юридичних осіб, що утворилися внаслідок виділу, дві або більше, субсидіарну відповідальність вони несуть спільно з юридичною особою, з якої був здійснений виділ, солідарно.

Враховуючи вищенаведене, колегія суддів дійшла висновку про необгрунтованість та безпідставність доводів апелянта на те, що Регіональне відділення Фонду державного майна України по Харківській області є неналежним відповідачем у цій справі.

Стосовно посилань відповідача на необхідність залишення позову ОСОБА_1 без розгляду, оскільки предмет спору є тотожнім до премету спору у справах №520/10099/2020, №520/16252/2020, колегія суддів зазначає наступне.

Так, у справі №520/10099/2020 суд першої інстанції дійшов висновку про задоволення позову ОСОБА_1 шляхом зобов`язання Регіонального відділення Фонду державного майна України по Харківській, Донецькій та Луганській областях нарахувати та виплатити ОСОБА_1 компенсацію втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати за кожен місяць починаючи з квітня 2006 року по грудень 2015 року та за 55 днів невикористаної відпустки по 08.09.2016 року згідно Закону України "Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати" та Порядку проведення компенсації громадянам втрати частини грошових доходів у зв`язку з порушенням термінів їх виплати, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 21.02.2001 №159.

Вказане рішення набрало законної сили 05.11.2020.

У справі №520/16252/2020 суд першої інстанції дійшов висновку про задоволення позову ОСОБА_1 шляхом зобов`язання Регіонального відділення Фонду державного майна України по Харківській, Донецькій та Луганській областях нарахувати та виплатити ОСОБА_1 компенсацію втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати за кожен місяць, починаючи з серпня 2004 року по березень 2006 року, згідно Закону України "Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати" та Порядку проведення компенсації громадянам втрати частини грошових доходів у зв`язку з порушенням термінів їх виплати, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 21.02.2001 №159.

Вказане рішення набрало законної сили 25.02.2021.

Колегія суддів дослідивши зміст вказаних вище рішень, дійшла висновку, що у справі №520/10099/2020 у ОСОБА_1 виникло право на отримання компенсації за несвоєчасно виплачені кошти за 55 днів невикористаної відпустки.

У справі №520/16252/2020 у ОСОБА_1 виникло право на отримання компенсації за несвоєчасно виплачену заробітну плату у вигляді свочасно не донарахованих та не виплачених коштів у вигляді премії у період з серпня 2004 року по квітень 2006 року.

Тоді як, правовідносини в даній справі склались у зв`язку із виникненням у позивача права на нарахування компенсації за несвоєчасну виплату заробітної плати у вигляді необґрунтовано утриманого військового збору.

З огляду на зазначене, колегія суддів дійшла висновку про відсутність обгрунтованих підстав визначених в положеннях пункту 3 частини 1 статті 240 КАС України для залишення позову без розгляду, тому доводи апелянта в цій частині вимог апеляції є безпідставними.

У контексті оцінки доводів апеляційної скарги колегія суддів звертає увагу на позицію Європейського суду з прав людини, зокрема, у справах "Проніна проти України" (пункт 23) та "Серявін та інші проти України" (пункт 58): принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, передбачає, що у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення.

З огляду на такий підхід Європейського суду з прав людини до оцінки аргументів сторін, колегія суддів вважає, що ключові аргументи апеляційної скарги отримали достатню оцінку.

Відповідно до ч. 1-3 ст. 242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Колегія суддів, переглянувши рішення суду першої інстанції, дійшла висновку, що при прийнятті рішення, суд першої інстанції дійшов вичерпних юридичних висновків щодо встановлення обставин справи і правильно застосував до спірних правовідносин сторін норми матеріального права.

Наведені в апеляційній скарзі доводи правильність висновків суду не спростовують.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 315 КАС України, за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін.

Згідно із ст. 316 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права.

Керуючись ст. ст. 311, 315, 316, 321, 325 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Регіональне відділення Фонду державного майна України по Харківській області - залишити без задоволення.

Рішення Харківського окружного адміністративного суду від 10.04.2023 по справі № 520/9766/22 - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України.

Головуючий суддя А.О. Бегунц
Судді І.М. Ральченко Л.В. Мельнікова