Справа № 154/3405/23
Суддя: Лутай А. М.
Дата ухвалення: 2023-09-20 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 вересня 2023 року Володимир-Волинський міський суд Волинської області у складі:

головуючого - судді Лутая А.М.,

за участю: секретаря судового засідання Жолоб К.В.,

позивача ОСОБА_1 ,

представника позивача Савюк К.О.,

представників відповідача Лавренюка О.В., Отченаша О.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління ДСНС України у Волинській області про скасування постанови про притягнення до адміністративної відповідальності,

ВСТАНОВИВ

Позивач ОСОБА_1 14.08.2023 звернулася до суду з вищезазначеним позовом, який обґрунтовує тим, що постановою державного інспектора з нагляду (контролю) у сфері пожежної та техногенної безпеки Володимирського району, Володимирського районного управління Головного управління ДСНС України у Волинській області, старшим лейтенантом служби цивільного захисту Лавренюком Олександром Вікторовичем серії ВН № 000068 від 21.03.2023 її було притягнуто до адміністративної відповідальності у вигляді штрафу в розмірі 3060,00 грн за ч.1 ст.77-1 КУпАП за те, що 20 березня 2023 року о 16:30 на власній земельній ділянці сільськогосподарського призначення за адресою: Володимирський район, с. Фалемичі, вона самовільно спалювала залишки сухої рослинності без дотримання «Порядку випалювання сухої рослинності або її залишків», що затверджений наказом Міністерства захисту довкілля та природних ресурсів України від 12.08.2021 № 541.

Позивач вважає, що вказана постанова є незаконною, необґрунтованою та такою, що підлягає скасуванню, оскільки вона винесена з порушеннями норм матеріального чи процесуального права, без повного з`ясування обставин, що мають значення для справи. Матеріали справи не містять жодного допустимого доказу її винуватості. Вказує, що вона є людиною з інвалідністю, за станом здоров`я не може дивитися телевізор, читати пресу, а тому не була обізнана у забороні спалювання сухої рослинності, ніяких зборів по інформуванню населення з цього питання не було.

Ухвалою суду від 16 серпня 2023 року визнані поважними причини пропуску та поновлено строк звернення ОСОБА_1 до суду з позовом про скасування постанови про притягнення до адміністративної відповідальності, відкрито провадження у справі та призначено судовий розгляд справи по суті.

04 вересня 2023 року до суду надійшов відзив представника відповідача на позовну заяву, в якому він просить відмовити позивачу у задоволенні її позовних вимог через їх необґрунтованість та безпідставність. Вказує, що матеріали адміністративної справи містять достатньо доказів винуватості позивачки у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.77-1 КУпАП.

Позивач ОСОБА_1 в судовому засіданні підтримала свої позовні вимоги та пояснила, що вона не заперечує спалення нею залишків сухої рослинності, проте, про заборону це робити вона не знала. Просила не накладати на неї стягнення, оскільки вона не має можливості сплатити штраф.

Представник позивача Савюк К.О. в судовому засіданні підтримала позовні вимоги ОСОБА_1 та просила їх задовольнити.

Представник відповідача Лавренюк О.В. та Отченаш О.В. в судовому засіданні просили відмовити позивачу у задоволенні її позовних вимог з підстав зазначених у відзиві на позовну заяву.

Вислухавши пояснення учасників справи, дослідивши письмові докази, суд дійшов таких висновків.

Судом встановлено, що 20 березня 2023 року державним інспектором з нагляду (контролю) у сфері пожежної та техногенної безпеки Володимирського району, Володимирського районного управління Головного управління ДСНС України у Волинській області, старшим лейтенантом служби цивільного захисту Лавренюком О.В. складено протокол про адміністративне правопорушення серії ВН № 000068, відповідно до якого ОСОБА_1 20 березня 2023 року о 16:30 на власній земельній ділянці сільськогосподарського призначення за адресою: Володимирський район, с. Фалемичі, самовільно випалювала залишки сухої рослинності без дотримання «Порядку випалювання сухої рослинності або її залишків», що затверджений наказом Міністерства захисту довкілля та природних ресурсів України від 12.08.2021 № 541, чим порушила ч.1 ст.77-1 КУпАП.

Того ж дня, 20.03.2023, ОСОБА_1 під підпис отримала примірник протоколу, в якому її було повідомлено, що розгляд адміністративної справи відбудеться 21.03.2023 об 11:30 у приміщенні Володимирського районного управління Головного управління ДСНС України у Волинській області.

21 березня 2023 року державним інспектора з нагляду (контролю) у сфері пожежної та техногенної безпеки Володимирського району, Володимирського районного управління Головного управління ДСНС України у Волинській області, старшим лейтенантом служби цивільного захисту Лавренюком О.В., на підставі вказаного протоколу від 20.03.2023, винесено постанову про накладення адміністративного стягнення серії ВН № 000068, якою ОСОБА_1 , за вчинене нею 20.03.2023 адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст.77-1 КУпАП, притягнуто до адміністративної відповідальності та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 3060,00 грн.

Не погодившись з постановою про накладення адміністративного стягнення, позивач звернулася до суду з цим позовом.

Надаючи правову оцінку встановленим обставинам справи, суд зазначає таке.

Завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень (ч.1 ст.2 КАС України).

Відповідно до ч.2 ст.2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони, зокрема: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії) та інше.

Частиною другою статті 19 Конституції України визначено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до п.1 та п.2 Положення про Державну службу України з надзвичайних ситуацій, затвердженого постановою КМУ від 16.12.2015 № 1052 (далі Положення) Державна служба України з надзвичайних ситуацій є центральним органом виконавчої влади, який реалізує державну політику у сфері цивільного захисту, захисту населення і територій від надзвичайних ситуацій та запобігання їх виникненню, ліквідації наслідків надзвичайних ситуацій, рятувальної справи, гасіння пожеж, пожежної та техногенної безпеки, діяльності аварійно-рятувальних служб, а також гідрометеорологічної діяльності. ДСНС у своїй діяльності керується Конституцією та законами України, указами Президента України та постановами Верховної Ради України, прийнятими відповідно до Конституції та законів України, актами Кабінету Міністрів України, іншими актами законодавства.

Основними завданнями ДСНС є, зокрема: реалізація державної політики у сфері цивільного захисту, захисту населення і територій від надзвичайних ситуацій, запобігання їх виникненню, ліквідації наслідків надзвичайних ситуацій, рятувальної справи, гасіння пожеж, пожежної та техногенної безпеки, діяльності аварійно-рятувальних служб, а також гідрометеорологічної діяльності; здійснення державного нагляду (контролю) за додержанням і виконанням вимог законодавства у сфері пожежної та техногенної безпеки, діяльності аварійно-рятувальних служб (п.3 Положення).

Відповідно до ст. 223 КУпАП центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику з питань державного нагляду (контролю) у сфері пожежної та техногенної безпеки, розглядає справи про адміністративні правопорушення, пов`язані із самовільним випалюванням рослинності або її залишків, порушенням встановлених законодавством вимог пожежної та техногенної безпеки, здійсненням суб`єктом господарювання господарської діяльності без декларації відповідності матеріально-технічної бази суб`єкта господарювання вимогам законодавства у сфері пожежної безпеки, невиконанням приписів, розпоряджень та постанов посадових осіб центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику з питань державного нагляду (контролю) у сфері пожежної та техногенної безпеки (статті 77, 77-1, 120, 175, 175-2, 188-8).

Від імені центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику з питань державного нагляду (контролю) у сфері пожежної та техногенної безпеки, розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право Головний державний інспектор України з нагляду (контролю) у сфері пожежної та техногенної безпеки і його заступники, головні державні інспектори з нагляду (контролю) у сфері пожежної та техногенної безпеки в Автономній Республіці Крим, областях, містах Києві та Севастополі, районах, районах у містах, містах обласного, республіканського (Автономної Республіки Крим) значення та їх заступники, старші державні інспектори України з нагляду (контролю) у сфері пожежної та техногенної безпеки, державні інспектори з нагляду (контролю) у сфері пожежної та техногенної безпеки в Автономній Республіці Крим, областях, містах Києві та Севастополі, районах, районах у містах, містах обласного, республіканського (Автономної Республіки Крим) значення.

У статті 245 КУпАП закріплено, що завданнями провадження у справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Порядок провадження в справах про адміністративні правопорушення в органах (посадовими особами), уповноважених розглядати справи про адміністративні правопорушення, визначається цим Кодексом та іншими законами України (ч.1 ст.246 КУпАП).

За приписами статті 251 КУпАП доказами у справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото - і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

Статтею 252 КУпАП встановлено, що орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Справа про адміністративне правопорушення відповідно до частини першої статті 268 КУпАП розглядається в присутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності. За відсутності цієї особи справу може бути розглянуто лише у випадках, коли є дані про своєчасне її сповіщення про місце і час розгляду справи, а також якщо від неї не надійшло клопотання про відкладення розгляду справи.

Уповноважені посадові особи центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику з питань нагляду та контролю за додержанням законодавства про пожежну і техногенну безпеку та здійснює державний ринковий нагляд у сфері своєї відповідальності, при підготовці до розгляду справи про адміністративне правопорушення відповідно до статті 278 КУпАП вирішують такі питання: 1) чи належить до їх компетенції розгляд цієї справи; 2) чи правильно складено протокол та інші матеріали справи про адміністративне правопорушення; 3) чи сповіщено осіб, які беруть участь у розгляді справи, про час і місце її розгляду; 4) чи витребувано необхідні додаткові матеріали; 5) чи підлягають задоволенню клопотання особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілого, їх законних представників і адвоката.

За положеннями ст.280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно до статті 283 КУпАП розглянувши справу про адміністративне правопорушення, орган (посадова особа) виносить постанову по справі. Постанова повинна містити: найменування органу (посадової особи), який виніс постанову, дату розгляду справи; відомості про особу, щодо якої розглядається справа; опис обставин, установлених при розгляді справи; зазначення нормативного акта, який передбачає відповідальність за дане адміністративне правопорушення; прийняте по справі рішення.

Слід вказати про те, що постанова про притягнення до адміністративної відповідальності не є беззаперечним доказом вчинення особою правопорушення, оскільки саме по собі описання адміністративного правопорушення не може бути належним доказом вчинення особою такого порушення. Така постанова по своїй правовій природі є рішенням суб`єкта владних повноважень щодо наслідків розгляду зафіксованого правопорушення, якому передує фіксування цього правопорушення.

Отже, окрім доказування правових підстав для рішення (тобто правомірності), суб`єкт владних повноважень повинен довести фактичну підставу, тобто наявність фактів, з якими закон пов`язує можливість прийняття рішення, вчинення дії чи утримання від неї. В силу принципу презумпції невинуватості, діючого в адміністративному праві, всі сумніви у винуватості особи, що притягується до відповідальності, тлумачаться на її користь.

Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду від 08.07.2020 у справа № 463/1352/16-а.

Згідно статті 77-1 КУпАП, за якою ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності, та яка складається з двох частин, передбачена відповідальність за випалювання стерні, луків, пасовищ, ділянок із степовою, водно-болотною та іншою природною рослинністю, рослинності або її залишків та опалого листя на землях сільськогосподарського призначення, у смугах відводу автомобільних доріг і залізниць, у парках, інших зелених насадженнях та газонів у населених пунктах без дотримання порядку, встановленого центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері охорони навколишнього природного середовища (частина 1), а також за ті самі дії, вчинені в межах територій та об`єктів природно-заповідного фонду (частина 2).

Об`єктивна сторона полягає, зокрема, у вчиненні дій, спрямованих на випалювання залишків рослинності на землях сільськогосподарського призначення без дотримання порядку, встановленого центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері охорони навколишнього природного середовища.

Суб`єктивна сторона цього правопорушення може характеризуватися у формі умислу або необережності.

Згідно ч.3 ст.27 Закону України «Про рослинний світ» та ч.6 ст.39 Закону України «Про тваринний світ» випалювання сухої рослинності або її залишків без дотримання порядку, встановленого центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері охорони навколишнього природного середовища, забороняється.

Порядок випалювання сухої рослинності або її залишків, затверджено наказом Міністерства захисту довкілля та природних ресурсів України від 12.08.2021 № 541 (далі - Порядок №541). У даному Порядку вжито терміни «випалювання сухої рослинності», за яким це контрольоване спалювання рослинного покриву на земельних ділянках, що призводить до його знищення; «випалювання залишків сухої рослинності» - спалювання спеціально зібраного рослинного матеріалу у відведених для цього місцях «суха рослинність» - сукупність рослинних організмів з відмерлою надземною частиною на певній площі їх природного зростання, у тому числі після покосів.

Відповідно до ч. 1 ст. 72 КАС України, доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно ч. 2 ст. 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Як встановлюється зі змісту постанови державного інспектора з нагляду (контролю) у сфері пожежної та техногенної безпеки Володимирського району, Володимирського районного управління Головного управління ДСНС України у Волинській області, старшого лейтенанта служби цивільного захисту Лавренюка О.В. серії ВН № 000068 від 21.03.2023, ОСОБА_1 було визнано винуватою у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 77-1 КУпАП, та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 3060,00 грн.

Підставою притягнення до адміністративної відповідальності, згідно з наведеною постановою був протокол про адміністративне правопорушення серії ВН № 000068 від 20.03.2023 за ч.1 ст.77-1 КУпАП, відповідно до якого ОСОБА_1 20 березня 2023 року о 16:30 на власній земельній ділянці сільськогосподарського призначення за адресою: Володимирський район, с. Фалемичі, самовільно випалювала залишки сухої рослинності без дотримання «Порядку випалювання сухої рослинності або її залишків», що затверджений наказом Міністерства захисту довкілля та природних ресурсів України від 12.08.2021 № 541.

Згідно пояснень особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, ОСОБА_1 зазначила, що палила земну траву, що вона є інвалідом 2 групи, пенсіонером, телевізора не має, газети не виписує, а тому не знала, що в березні не можна палити, знала, що можна палити влітку.

Аналогічні пояснення ОСОБА_1 надала в судовому засіданні, не заперечувала обставин викладених у протоколі та постанові про накладення адміністративного правопорушення.

Крім того, у матеріалах справи наявний CD-R диск з відеозаписом, зробленим безпілотним літальним апаратом, на якому зафіксовано як ОСОБА_1 на земельній ділянці випалює залишки сухої рослинності.

Слід звернути увагу на те, що розділом ІІ Порядку №541 визначено, що випалювання сухої рослинності допускається виключно у випадку гасіння пожеж в екосистемах пожежно-рятувальними підрозділами (частинами) визначеними статтями 60-63 Кодексу цивільного захисту України за рішенням керівника гасіння пожежі у відповідності до Статуту дій органів управління та підрозділів Оперативно-рятувальної служби цивільного захисту під час гасіння пожеж, затвердженого наказом Міністерства внутрішніх справ України від 26 квітня 2018 року № 340, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 10 липня 2018 року за № 802/32254.

Випалювання залишків сухої рослинності допускається у наступних випадках:

- для приготування їжі (у печі, на мангалі чи за допомогою іншого обладнання), обігріву оселі (дрова, хмиз, брикети);

- у традиційно-культурних цілях (багаття на Івана Купала, тощо). Таке випалювання здійснюється за попереднім узгодженням місця та часу з органами місцевого самоврядування.

Забороняється проводити будь-які випалювання у вітряну погоду, окрім випалювання залишків сухої рослинності у закритих приміщеннях. Розпалювання багать для випалювання залишків сухої рослинності має проводитись у відповідності до Правил пожежної безпеки в Україні затверджених наказом Міністерства внутрішніх справ України від 30 грудня 2014 року № 1417, зареєстрованих в Міністерстві юстиції України 05 березня 2015 року за № 252/26697 та інших норм законодавства.

Враховуючи наведене, слід дійти висновку, що випалювання залишків сухої рослинності на відкритій території, не у печі, мангалі чи не за допомогою іншого обладнання, є прямим порушенням Порядку №541.

Відтак, із урахуванням вищенаведеного, суд вважає, що вина позивача у вчиненні даного адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 77-1 КУпАП, доведена повністю, факт порушення позивачем правил пожежної безпеки, що давало підстави для притягнення її до встановленої законом відповідальності підтверджується доказами, які наявні в матеріалах справи. Такі докази, представлені відповідачем, в силу ст. ст. 251, 252 КУпАП, суд вважає належними та допустимими.

Посилання позивача на процесуальні порушення при складенні такої постанови суд вважає, як намагання уникнути від відповідальності за скоєне.

Відповідно до ч.2 ст.68 Конституції України кожен зобов`язаний неухильно додержуватися Конституції України та законів України, а незнання законів не звільняє від юридичної відповідальності.

З огляду на вищевказане, суд дійшов переконливого висновку про те, що при винесенні постанови по справі про адміністративне правопорушення посадова особа Володимирського районного управління Головного управління ДСНС України у Волинській області діяла на підставі та в межах повноважень та у спосіб, що передбачений діючим законодавством України, обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення. Відтак відсутні підстави для задоволення позовних вимог та скасування оскаржуваної постанови.

Керуючись ст.ст.2, 5, 6, 9, 79, 90, 241-246, 286 КАС України, суд

УХВАЛИВ:

Позов ОСОБА_1 до Головного управління ДСНС України у Волинській області про скасування постанови про притягнення до адміністративної відповідальності залишити без задоволення, а постанову державного інспектора з нагляду (контролю) у сфері пожежної та техногенної безпеки Володимирського району, Володимирського районного управління Головного управління ДСНС України у Волинській області, старшого лейтенанта служби цивільного захисту Лавренюка О.В. про накладення адміністративного стягнення серії ВН № 000068 від 21.03.2023 без змін.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом десяти днів з дня його проголошення до Восьмого апеляційного адміністративного суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку апеляційного оскарження, а у разі його апеляційного оскарження - з моменту проголошення судового рішення суду апеляційної інстанції.

Копію судового рішення невідкладно надіслати учасникам справи.

Головуючий А.М.Лутай