Справа № 420/16040/23
Суддя: Вовченко О.А.
Дата ухвалення: 2023-09-18 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 вересня 2023 року м. Одеса

Одеський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Вовченко O.A., розглядаючи за правилами спрощеного позовного провадження у письмовому провадженні в приміщенні суду адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області, Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області та Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області, про визнання протиправними та скасування рішень, зобов`язання вчинити дії,-

ВСТАНОВИВ:

До Одеського окружного адміністративного суду через систему «Електронний суд» надійшов позов ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області, Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області та Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області, в якому позивач просить суд:

1. Визнати протиправними та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області про відмову ОСОБА_1 , в призначенні пенсії за віком на пільгових умовах за Списком № 1 від 12.05.2023 року № 24 та рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області про відмову в призначенні позивачу пенсії за віком на пільгових умовах за Списком № 1 від 02.06.2023 року № 24;

2. Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області зарахувати ОСОБА_1 : до страхового стажу - періоди його навчання у Київському вищому зенітноракетному інженерному училищі з 01.08.1990 по 05.08.1992 роки та в Українській державній академії зв`язку ім. О.С. Попова з 15.09.1992 по 16.01.1994 роки, а також періоди його роботи у ПАТ «Одеський нафтопереробний завод» з 01.08.2014 по 31.08.2016 та з 01.12.2018 по 31.01.2020 роки; до пільгового стажу за Списком № 1 період його роботи у ПАТ «Одеський нафтопереробний завод» на посаді оператора технологічних устаткувань установки АВТ технологічного цеху № 1 - з 17.01.1994 по 14.09.2005 роки;

3. Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області призначити ОСОБА_1 , пенсію за віком на пільгових умовах за Списком № 1 відповідно до пункту 1 частини 2 статті 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» № 1058-ІV - з 08.03.2023 року.

Ухвалою від 10.07.2023 позов ОСОБА_1 залишено без руху та встановлено позивачу 5-денний строк для усунення недоліків позовної заяви з дня отримання копії ухвали.

31.07.2023 ухвалою прийнято до розгляду позовну заяву ОСОБА_1 , відкрито провадження у справі та визначено розглядати справу за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні).

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що рішення відповідача 1 № 24 від 12.05.2023 та рішення відповідача 2 № 24 від 02.06.2023 про відмову в призначенні пенсії за віком на пільгових умовах за Списком № 1 протиправними та такими, що порушують конституційні права позивача на соціальне (пенсійне) забезпечення. Вказує, що на дату звільнення позивача з ПАТ «Одеський нафтопереробний завод» чинним був Список № 1 виробництв, робіт, професій, посад і показників на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці, зайнятість в яких повний робочий день дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 16.01.2003 року № 36, відповідно до якого професія оператора технологічних установок передбачена Розділом Х «Перероблення нафти, газу, газового конденсату, вугілля та сланцю», підрозділ 10.1. Зазначає, що крім записів у моїй трудовій книжці факт моєї роботи у ПАТ «Одеський нафтопереробний завод» підтверджується наказом по Одеському нафтопереробному заводу (ОНПЗ) № 13 пр від 17.01.1994 року, довідками ОНПЗ від 31.07.2020 року № К-218, від 31.07.2020 року № К-217, індивідуальними відомостями про застраховану особу форми ОК-5. Відповідно до довідки ОНПЗ № К-217 від 31.07.2020 року атестація робочого місця на посаді оператора технологічних установок вперше проводилась у 1993 році згідно з наказом від 17.06.1993 року № 176, результати якої затверджені наказом від 07.06.1995 року № 198 та підтверджено висновком Державної експертизи умов праці від 22.04.2004 року № 05/10-318. Згідно підпункту 1 пункту «а» наказу від 07.06.1995 року № 198 на підставі атестації робочих місць за умовами праці підтверджено право на пільги та компенсацію за Списком № 1 оператору технологічних установок АВТ. Зазначає, що відповідачем 2 не вірно зазначена дата початку мого пільгового трудового стажу «з 17.01.2000», оскільки в дійсності у ПАТ «Одеський нафтопереробний завод» на посаду оператора технологічних устаткувань установки атмосферно-вакуумної трубчатки (АВТ) технологічного цеху № 1 я був прийнятий з 17.01.1994 року. Вказує, що навіть якби у ПАТ «Одеський нафтопереробний завод» взагалі не проводилась би атестація мого робочого місця за умовами праці, то це не позбавляло б права на пільгове пенсійне забезпечення з огляду на правову позицію Верховного Суду. Зазначає, що періоди навчання у Київському вищому зенітно-ракетному інженерному училищі з 01.08.1990 по 05.08.1992 роки та в Українській державній академії зв`язку ім. О.С. Попова з 15.09.1992 по 30.06.1996 роки підлягають зарахуванню до мого страхового стажу з урахуванням суміщення навчання з роботою у ПАТ «Одеський нафтопереробний завод» починаючи з 17.01.1994 року. Крім того у спірних рішеннях відповідачі однаково невірно вказали окремі дати періоди навчання позивача. Зазначає, що в Українській державній академії зв`язку ім. О.С. Попова позивач навчався з 15.09.1992 по 30.06.1995 роки, а 19.06.1995 року (до офіційного закінчення навчання) йому відповідно до рішення Державної екзаменаційної комісії від 19.06.1995 року було присвоєно кваліфікацію спеціаліста «Інженер радіозв`язку, радіомовлення та телебачення». Зазначає, що внаслідок невиконання ПАТ «Одеський нафтопереробний завод» обов`язку по сплаті внесків до Пенсійного фонду України в періоди з серпня 2014 по серпень 2016 та з грудня 2018 по січень 2020 роки позивач позбавлений соціальної захищеності та пенсійного стажу за час роботи, що є неприпустимим та таким, що суперечить основним конституційним засадам в сфері соціального захисту.

15.08.2023 до суду від Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області надійшов відзив на позов, в якому зазначено, що оскільки Головним управлінням Пенсійного фонду України в Запорізькій області було допущено описку у рішення від 02.06.2023 № 24, 14.08.2023 було винесено рішення № 24 на заміну рішення від 02.06.2023, де вірно було зазначено пільговий та страховий який не зараховано позивачу під час визначення права на призначення спірного виду пенсії. Вказано, що з наведеного вбачається, що у позивача відсутнє право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах відповідно до Закону № 1058-ІV. Зазначено, що з доводами викладеними позивачем у позовній заяві Головне управління не погоджується, оскільки вони не містять правового обґрунтування, а наведені доводи правильність дій Головного управління не спростовують оскільки ґрунтуються на його, власному довільному трактуванні норм права. Вказано, що враховуючи те, що у позивача відсутній необхідний пільговий стаж роботи у Головних управлінь були відсутні правові підстави для прийняття будь-яких інших рішень, окрім як про відмову у призначенні пенсії. Зазначено, що оскільки в індивідуальних відомостей про застраховану особу на позивача, за період з серпня 2014 року по серпень 2016 року та з грудня 2018 року по січень 2020 року відсутні дані про сплату страхових внесків до Пенсійного фонду України, підстав для врахування спірних періодів до страхового та пільгового стажу під час обчислення розміру пенсії не було. Позивачем до Головного управління була надана пільгова довідка № К-218, яка не відповідає формі додатку 5 Порядку № 637.

Враховуючи викладене, відповідач просить суд відмовити у задоволенні позовних вимог.

25.08.2023 до суду від Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області надійшов відзив на позов, в якому зазначено, що рішенням Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області від 14.08.2023 №24, прийнятим на заміну рішення від 02.06.2023 №24 в зв`язку з опискою, позивачу відмовлено у призначенні пенсії відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 114 Закону № 1058 в зв`язку з відсутністю необхідного страхового та пільгового стажу роботи. Цим рішенням встановлено, що вік позивача 50 років 02 місяці 19 днів. Страховий стаж становить 23 роки 09 місяців 28 днів, пільговий стаж - 03 роки 11 місяців 18 днів. Після винесення оскаржуваного рішення воно було направлено до Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області для долучення матеріалів електронної пенсійної справи позивача. До пільгового стажу не зараховано період роботи з 17.01.1994 по 25.04.2000, згідно пільгової довідки від 31.07.2020 № К-218, оскільки довідка не відповідає вимогам Додатку 5 Порядку № 637, а саме довідку завірено одним підписом, підпису начальника відділу кадрів не значиться. До електронної справи не долучено інших документів, які б підтверджували проведення первинної атестації робочих місць за умовами праці. Отже, зазначає відповідач, у Головного управління були відсутні підстави для зарахування до пільгового стажу позивача періоду роботи з 17.01.1994 по 25.04.2000, оскільки довідка не відповідає формі додатку 5 Порядку № 637 та відсутні відомості про атестацію робочих місць за умовами праці, проведеної вперше. Станом на дату звернення з заявою про призначення пенсії у Реєстрі застрахованих осіб інформація про сплату страхових внесків з 01.08.2014 по 31.08.2016 та з 01.12.2018 по 31.01.2020 відносно позивача відсутня. Згідно п. 3 ч. 1 ст. 16 Закону 1058 застрахована особа має право вимагати від страхувальника сплати страхових внесків, в тому числі у судовому порядку. За таких обставин вимоги про зарахування до страхового стажу позивача періодів навчання з 01.08.1990 по 05.08.1992, з 15.09.1992 по 16.01.1994 та періодів роботи з 01.08.2014 по 31.08.2016 та з 01.12.2018 по 31.01.2020 безпідставні.

Враховуючи викладене, відповідач просить суд відмовити у задоволенні позовних вимог.

Ухвалу від 31.07.2023 Головним управлінням Пенсійного фонду України в Миколаївській області отримано в його електронному кабінеті в системі «Електронний суд» 01.08.2023 (ухвалу доставлено до електронного кабінету 31.07.2023 о 19:04).

Однак, відзив на позов до суду від відповідача станом на дату прийняття даного рішення не надійшов.

На підставі ч.6 ст.162 КАС України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами.

Вивчивши матеріали справи, ознайомившись з позовною заявою і доданими до неї доказами, відзивами на позов, дослідивши обставини, якими обґрунтовуються позовні вимоги, перевіривши їх наданими з боку учасників справи доказами, суд прийшов до наступного.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , звернувся до Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області із заявою від 04.05.2023 (а.с.60-61) щодо призначення йому пенсії за віком, до якої були додані зокрема такі документи:

- диплом про навчання НОМЕР_1 ;

- довідка К-218 від 31.07.2020;

- висновки від 28.05.2004, від 16.09.1999 №761 та від 22.04.2004, накази №118 від 26.04.2000, №198 від 07.06.1995 та №230 від 13.04.2004, перелік від 09.04.2004;

- трудову книжку НОМЕР_2 .

12.05.2023 Головним управлінням Пенсійного фонду України в Миколаївській області прийнято рішення про відмову у призначенні пенсії №24 (а.с.115-116), з тих підстав, що: «…Вік заявника 50 років 01 місяць.

Страховий стаж особи становить 23 роки 09 місяців 28 днів (в тому числі додатково за повних 03 роки роботи за Списком № 1).

Пільговий стаж роботи за Списком № 1 становить 03 роки 11 місяців 18 днів. Результати розгляду наданих документів, доданих до заяви:

- до страхового стажу не зараховано періоди:

навчання з 01.06.1990 по 05.08.1992 та з 15.09.1992 по 19.06.1995, згідно з дипломом НОМЕР_1 від 21.06.1995 та випискою із заліково-екзаменаційних відомостей, оскільки період навчання перетинається з періодом роботи. Необхідно надати уточнюючі документи з навчального закладу щодо періоду та форми навчання;

протягом серпня 2014 року - серпня 2016 року та грудня 2018 року - січня 2020 року, оскільки в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування відсутні дані про сплату страхових внесків;

- до пільгового стажу не зараховано період роботи з 17.01.1994 по 25.04.2000, згідно з довідкою про підтвердження пільгового характеру роботи від 31.07.2020 № К-218, оскільки не надано витяг з наказу про результати атестації робочих місць за умовами праці від 07.06.1995 № 198 та Перелік робочих місць, виробництв, професій і посад працівників, яким підтверджено право на пільгове пенсійне забезпечення, та відсутня інформація про первинну атестацію.

… Висновок: відмовлено в призначенні пенсії за віком на пільгових умовах відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» в зв`язку з відсутністю необхідного страхового стажу в особливо шкідливих та особливо важких умовах праці.

26.05.2023 позивач повторно звернувся до Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області із заявою щодо призначення йому пенсії за віком (а.с.65-66), до якої були додані зокрема такі документи:

- диплом про навчання КА №014564;

- довідка К-218 від 31.07.2020;

- висновки від 28.05.2004, від 16.09.1999 №761 та від 22.04.2004, накази №118 від 26.04.2000, №198 від 07.06.1995 та №230 від 13.04.2004, перелік від 09.04.2004;

- трудову книжку НОМЕР_2 .

02.06.2023 Головним управлінням Пенсійного фонду України в Запорізькій області прийнято рішення про відмову у призначенні пенсії №24 (а.с.124), з тих підстав, що: «… Вік заявника 50 років 02 місяців 19 днів.

Необхідний страховий стаж пунктом 1 частини другої статті 114 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" (Список № 1)за наявності не менше 25 років.

Страховий стаж особи становить 23 роки 09 місяців 28 днів.

Результати розгляду документів, доданих до заяви:

- за доданими документами до страхового стажу не зараховано період навчання з 01.06.1990 по 15.08.1992 та з 15.09.1992 по 19.06.1995, згідно з дипломом НОМЕР_1 від 21.06.1995 та випискою із заліково - екзаменаційних відомостей, оскільки період навчання перетинається з періодом роботи. Необхідно надати уточнюючу довідку щодо періоду та форми навчання.

* Необхідний пільговий стаж на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за списком № 1, визначений пунктом 1 частини другої статті 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» (Список № І) становить не менше 10 років на зазначених роботах.

* Пільговий стаж особи складає 03 роки 11 місяців 18 днів.

Результати розгляду документів, доданих до заяви:

* До пільгового стажу не зараховано періоди, а саме:

- з 17.01.2000 по 25.04.2000, згідно пільгової довідки №К-218, оскільки видана довідка не відповідає формі додатку 5 до Порядку підтвердження наявного стажу роботи для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній затвердженого Постановою від 12.08.1993р. №637 (із змінами).

Довідку завірено одним підписом, підпису начальника відділу кадрів та головного бухгалтера не значиться.

Цей стаж можливо врахувати за результатами перевірки.

… Враховуючи вищезазначене прийнято рішення відмовити ОСОБА_1 у призначенні пенсії за віком на пільгових умовах за СП №1, з урахуванням, пунктом 1 частини другої статті 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», у зв`язку з відсутністю необхідного страхового та пільгового стажу роботи».

Позивач, не погоджуючись з вказаними рішенням, звернувся до суду з даним адміністративним позовом.

Відповідно ч.2 ст.19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Стаття 46 Конституції України визначає, що громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом. Пенсії, інші види соціальних виплат та допомоги, що є основним джерелом існування, мають забезпечувати рівень життя, не нижчий від прожиткового мінімуму, встановленого законом.

Законом України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» №1058-ІV від 09.07.2003 (далі також - Закон №1058-ІV) визначені принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій, надання соціальних послуг з коштів Пенсійного фонду, порядок формування Накопичувального пенсійного фонду та фінансування за рахунок його коштів видатків на оплату договорів страхування довічних пенсій або одноразових виплат застрахованим особам, членам їхніх сімей та іншим особам.

Згідно з частиною 1 статті 24 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», страховий стаж - період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок.

Частиною 2 статті 24 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» визначено, що страховий стаж обчислюється територіальними органами Пенсійного фонду відповідно до вимог цього Закону за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку, а за періоди до впровадження системи персоніфікованого обліку - на підставі документів та в порядку, визначеному законодавством, що діяло до набрання чинності цим Законом, а також даних, включених на підставі цих документів до реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування.

Відповідно до ч.1 ст.26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» особи мають право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років за наявності страхового стажу не менше 15 років по 31 грудня 2017 року. Починаючи з 1 січня 2018 року право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років мають особи за наявності страхового стажу: з 1 січня 2023 року по 31 грудня 2023 року - не менше 30 років.

Згідно з ч.1 та 2 ст.114 Закону №1058-ІV, право на пенсію за віком на пільгових умовах незалежно від місця останньої роботи мають особи, які працювали на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за списком № 1 та на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці за списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджених Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, на роботах, що дають право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах, зазначених у частинах другій і третій цієї статті, а пенсії за вислугу років - на умовах, зазначених у частині четвертій цієї статті. Розміри пенсій для осіб, визначених цією статтею, обчислюються відповідно до статті 27 та з урахуванням норм статті 28 цього Закону.

На пільгових умовах пенсія за віком призначається: працівникам, зайнятим повний робочий день на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за списком № 1 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затвердженим Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, - після досягнення 50 років і за наявності страхового стажу не менше 25 років у чоловіків, з них не менше 10 років на зазначених роботах, і не менше 20 років у жінок, з них не менше 7 років 6 місяців на зазначених роботах.

Статтею 62 Закону України «Про пенсійне забезпечення» визначено, що основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Постановою Кабінету Міністрів України від 12 серпня 1993 року №637 затверджено Порядок підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній (далі Порядок №637).

Відповідно до пунктів 1, 2 Порядку №637 основним документом, що підтверджує стаж роботи за період до впровадження персоніфікованого обліку у системі загальнообов`язкового державного соціального страхування (далі - персоніфікований облік), є трудова книжка. За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній стаж роботи встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами.

Згідно з пунктом 20 Порядку №637 у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні відомості, що визначають право на пенсії на пільгових умовах або за вислугу років, установлені для окремих категорій працівників, для підтвердження спеціального трудового стажу приймаються уточнюючі довідки підприємств, установ, організацій або їх правонаступників (додаток №5). У довідці має бути вказано: періоди роботи, що зараховуються до спеціального стажу; професія або посада; характер виконуваної роботи; розділ, підрозділ, пункт, найменування списків або їх номери, до яких включається цей період роботи; первинні документи за час виконання роботи, на підставі яких видана зазначена довідка. У разі відсутності правонаступника підтвердження періодів роботи, що зараховуються до трудового стажу для призначення пенсії на пільгових умовах або за вислугу років, установленої для окремих категорій працівників, здійснюється у порядку, визначеному Пенсійним фондом України за погодженням з Міністерством праці та соціальної політики України та Міністерством фінансів України.

Згідно з ч.1 ст.44 Закону №1058-ІV, призначення (перерахунок) пенсії здійснюється за зверненням особи або автоматично (без звернення особи) у випадках, передбачених цим Законом. Звернення за призначенням (перерахунком) пенсії здійснюється шляхом подання заяви та інших документів, необхідних для призначення (перерахунку) пенсії, до територіального органу Пенсійного фонду або до уповноваженого ним органу чи уповноваженої особи застрахованою особою особисто або через законного представника недієздатної особи, особи, дієздатність якої обмежена, малолітньої або неповнолітньої особи. Порядок подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсії визначається правлінням Пенсійного фонду за погодженням з центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері соціального захисту населення.

Частиною 5 ст. 45 Закону №1058-ІV визначено, що документи про призначення (перерахунок) пенсії розглядає територіальний орган Пенсійного фонду та не пізніше 10 днів з дня їх надходження приймає рішення про призначення (перерахунок) або про відмову в призначенні (перерахунку) пенсії.

Постановою правління Пенсійного фонду України, який є центральним органом виконавчої влади, 25.11.2005 за №22-1 затверджений Порядок подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» (далі - Порядок №22-1).

Пункт 1.3 Порядку № 22-1: заява про призначення пенсії працюючим особам, а також членам сім`ї у зв`язку з втратою годувальника, який працював на (в) підприємстві, установі, організації, може бути подана через уповноважену посадову особу підприємства, установи, організації (далі - посадова особа) за місцезнаходженням такого підприємства, установи, організації.

Згідно з п.п. 1.7 - 1.8 Порядку № 22-1, звернення за призначенням пенсії може здійснюватися в будь-який час після виникнення права на пенсію або не раніше ніж за місяць до досягнення пенсійного віку.

Днем звернення за призначенням пенсії вважається день прийняття органом, що призначає пенсію, відповідної заяви.

Якщо заява про призначення пенсії подається через вебпортал або засобами Порталу Дія днем звернення за призначенням пенсії вважається дата реєстрації на вебпорталі або засобами Порталу Дія заяви разом зі сканованими копіями документів, які відповідають оригіналам документів та придатні для сприйняття їх змісту (мають містити чітке зображення повного складу тексту документа та його реквізитів).

Якщо заява пересилається поштою (крім випадків призначення (поновлення) пенсій), днем звернення за пенсією вважається дата, що зазначена на поштовому штемпелі місця відправлення заяви.

У разі якщо до заяви про призначення пенсії додані не всі необхідні документи, орган, що призначає пенсію, письмово повідомляє заявника про те, які документи необхідно подати додатково, про що в заяві про призначення пенсії робиться відповідний запис (у разі подання заяви через вебпортал або засобами Порталу Дія таке повідомлення надсилається особі через електронний кабінет користувача вебпорталу або засобами Порталу Дія). Якщо документи будуть подані не пізніше трьох місяців із дня повідомлення про необхідність подання додаткових документів, то днем звернення за призначенням пенсії вважається день прийняття заяви про призначення пенсії або дата реєстрації заяви на вебпорталі або засобами Порталу Дія.

Якщо наявних документів достатньо для визначення права особи на призначення пенсії, пенсія призначається на підставі таких документів. При надходженні додаткових документів у визначений строк розмір пенсії переглядається з дати призначення. У разі надходження додаткових документів пізніше трьох місяців із дня повідомлення про необхідність їх подання пенсія перераховується зі строків, передбачених частиною четвертою статті 45 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» (далі - Закон).

Відповідно до п.2.1 Порядку № 22-1, до заяви про призначення пенсії за віком додаються такі документи:

1) документ, що засвідчує реєстрацію у Державному реєстрі фізичних осіб - платників податків (крім осіб, які через свої релігійні переконання відмовляються від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків та офіційно повідомили про це відповідний контролюючий орган і мають відмітку у паспорті), надається у разі відсутності в паспорті громадянина України або свідоцтві про народження інформації про реєстраційний номер облікової картки платника податків;

2) документи про стаж, що визначені Порядком підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 12 серпня 1993 року № 637 (далі - Порядок підтвердження наявного трудового стажу). За періоди роботи після впровадження персоніфікованого обліку у системі загальнообов`язкового державного пенсійного страхування (далі - персоніфікований облік) орган, що призначає пенсію, додає індивідуальні відомості про застраховану особу з реєстру застрахованих осіб за формою згідно з додатком 4 до Положення про реєстр застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України від 18 червня 2014 року № 10-1, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 08 липня 2014 року за № 785/25562 (у редакції постанови правління Пенсійного фонду України від 27 березня 2018 року № 8-1) (далі - Положення), а у разі необхідності - за формою згідно з додатком 3 до Положення (далі - індивідуальні відомості про застраховану особу).

3) для підтвердження заробітної плати за період страхового стажу з 01 липня 2000 року орган, що призначає пенсію, додає індивідуальні відомості про застраховану особу (додатки 3, 4 до Положення).

4) відомості про місце проживання особи;

5) документи, які підтверджують право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах:

довідка про підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсії за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, видана підприємством, установою, організацією відповідно до пункту 20 Порядку підтвердження наявного трудового стажу (у випадках, коли в трудовій книжці відсутні відомості, що визначають право на пенсію на пільгових умовах згідно з пунктами 1-6, 8 частини другої, частиною третьою статті 114 Закону та пунктом 23 розділу XV «Прикінцеві положення» Закону). У разі ліквідації підприємства, установи, організації без визначення правонаступника пільговий стаж підтверджується комісією з питань підтвердження стажу роботи, що дає право на призначення пенсії, згідно з Порядком підтвердження періодів роботи, що зараховуються до стажу для призначення пенсії, затвердженим постановою правління Пенсійного фонду України від 10 листопада 2006 року № 18-1, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 24 листопада 2006 року за № 1231/13105 (далі - Порядок підтвердження періодів роботи, що зараховуються до стажу для призначення пенсії). Орган, що призначає пенсію, додає рішення цієї комісії;

документи про проведення атестації робочих місць за умовами праці відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 01 серпня 1992 року № 442 «Про Порядок проведення атестації робочих місць за умовами праці» (для зарахування до стажу, що дає право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах, періодів роботи з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за списком № 1 або із шкідливими і важкими умовами праці за списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджених Кабінетом Міністрів України, після 21 серпня 1992 року);

для жінок, які працюють у сільськогосподарському виробництві та виховали п`ятьох і більше дітей,- документи, які підтверджують народження і виховання дитини до чотирнадцятирічного віку, та про зайнятість на постійній роботі у сільськогосподарському виробництві (при призначенні пенсії згідно з пунктом 7 частини другої статті 114 Закону);

Згідно з пунктом 23 Порядку №637 документи, що подаються для підтвердження трудової діяльності, повинні бути підписані посадовими особами і засвідчені печаткою (у разі наявності).

Як вбачається з рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області від 12.05.2023 № 24, підставами для відмови позивачу у призначенні пенсії за віком на пільгових умовах було неврахування таких періодів:

1) до страхового стажу не зараховано періодів:

- навчання з 01.06.1990 по 05.08.1992 та з 15.09.1992 по 19.06.1995, згідно з дипломом НОМЕР_1 від 21.06.1995 та випискою із заліково-екзаменаційних відомостей, оскільки період навчання перетинається з періодом роботи;

- протягом серпня 2014 року - серпня 2016 року та грудня 2018 року - січня 2020 року, оскільки в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування відсутні дані про сплату страхових внесків;

2) до пільгового стажу не зараховано період роботи з 17.01.1994 по 25.04.2000, згідно з довідкою про підтвердження пільгового характеру роботи від 31.07.2020 № К-218, оскільки не надано витяг з наказу про результати атестації робочих місць за умовами праці від 07.06.1995 № 198 та Перелік робочих місць, виробництв, професій і посад працівників, яким підтверджено право на пільгове пенсійне забезпечення, та відсутня інформація про первинну атестацію.

Як вбачається з рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області від 02.06.2023 року № 24, підставами для відмови позивачу у призначенні пенсії за віком на пільгових умовах було неврахування таких періодів:

1) до страхового стажу не зараховано період навчання з 01.06.1990 по 15.08.1992 та з 15.09.1992 по 19.06.1995, згідно з дипломом НОМЕР_1 від 21.06.1995 та випискою із заліково - екзаменаційних відомостей, оскільки період навчання перетинається з періодом роботи;

2) до пільгового стажу не зараховано період з 17.01.2000 по 25.04.2000, згідно пільгової довідки №К-218, оскільки видана довідка не відповідає формі додатку 5 до Порядку підтвердження наявного стажу роботи для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній затвердженого Постановою від 12.08.1993р. №637 (із змінами).

Щодо не зарахування до пільгового строку періоду роботи позивача з 17.01.1994 по 25.04.2000, оскільки не надано витяг з наказу про результати атестації робочих місць за умовами праці від 07.06.1995 № 198 та Перелік робочих місць, виробництв, професій і посад працівників, яким підтверджено право на пільгове пенсійне забезпечення, та відсутня інформація про первинну атестацію, суд зазначає.

Так, відповідно до дубліката трудової книжки позивача НОМЕР_2 (а.с.75-80):

- 17.01.1994 позивача прийнято на роботу оператором технологічних установок 3 розряду на технологічну установку АВТ в ПАТ «Одеський нафтопереробний завод»;

- 13.04.2004 внесено запис про результати атестації робочих місць по умовам праці робоче місце оператора ТУ установки АВТ технологічного цеху №1 не підтверджено;

- 23.08.2018 позивача звільнено з посади згідно ст.38 КЗпП України.

Відповідно до довідки ПАТ «Одеський нафтопереробний завод» №К-217 від 31.07.2020 (а.с.82) позивач у період з 17.01.1994 по 23.08.2018 працював у ПАТ «Одеський нафтопереробний завод», зокрема у період з 17.01.1994 по 14.09.2005 на посаді оператора технологічних установок установки атмосферно-вакуумної трубчатки технологічного цеху № 1 та атестація робочого місця за умовами праці вперше проводилась на підприємстві у 1993 році згідно з наказом від 17.06.1993 № 176 «Про атестацію робочих місць за умовами праці», результати якої затверджені наказом від 07.06.1995 № 198 та підтверджені висновком державної експертизи умов праці від 22.04.2004 № 05/10-318.

Позивачем до суду та до пенсійного органу було надано наказ АО «Одеський нафтопереробний завод» від 07.06.1995 № 198 (а.с.93-94), відповідно до якого на підставі атестації робочих місць по умовам праці, проведеної Південним регіональним медично-екологічним центром підтверджене право на пільги та компенсацію таким професіям, зокрема оператор технологічних установок установки атмосферно-вакуумної трубчатки (АВТ) технологічного цеху № 1.

Крім того позивачем як до суду, так і з заявами про призначення пенсії були подані:

- висновок на матеріали атестації робочих місць по устам праці від 16.09.1999 №761 (а.с.89-92), відповідно до якого по матеріалам атестації (на момент проведення атестації) показники виробничих факторів на робочих місцях операторів технологічних установок АТ та АВТ, машиніста технологічних насосів на установці ГДТ відповідають критеріям Списку №1; робоче місце оператора технологічної установки (бітумної установки) підлягає пільговому пенсійному забезпеченню;

- висновок експертизи якості проведення атестації робочих місць та умовами праці, правильності застосування списків виробництв, робіт, професій, посад і показників, згідно з якими призначаються пенсії за віком на пільгових умовах, встановлюються другі пільги та компенсації за роботу в шкідливих та важких умовах праці на робочих місцях АТ Одеський нафтопереробний завод від 22.04.2004 №05/10-318 (а.с.86-87), відповідно до яких по матеріалам атестації (на момент проведення 1993-1994 роки) із врахуванням часу впливу шкідливих факторів показники виробничих факторів на робочих місцях, зокрема оператора технологічного устаткування установки АВТ технологічного цеху № 1 відповідають вимогами Списку №1;

- наказ №118 від 26.04.2000 про результати атестації робочих місць (а.с.95-98), яким підтверджено право на пільгове забезпечення працівників таких професій, зокрема по цеху АВТ оператора технологічних установок 1;

- наказ №230 від 13.04.2004 про результати атестації робочих місць по умовам праці (а.с.99-102), яким підтверджено право на пільгове забезпечення працівників таких професій, зокрема по цеху №1 установка АВТ - оператора технологічних установок 8155.1;

- довідку ПАТ «Одеський нафтопереробний завод» №К-218 від 31.07.2020 (а.с.81), відповідно до якої що позивач працював повний робочий день в ПАТ "Одеський нафтопереробний завод" і за період з 17.01.1994 по 14.09.2005 виконував роботи з роботи з регулювання витрат сировини, пару, оборотної води, ведення режиму експлуатації технологічного обладнання, включення в роботу апаратів, трубопроводів, регулювання їх роботи, підтримання в них відповідного технологічного режиму за професією, посадою оператор технологічних установок установки атмосферно-вакуумної трубчатки технологічного цеху № 1, що передбачена Списком 1 розділ X. Перероблення нафти, газу, газового конденсату, вугілля та сланцю підрозділ 10.1 код КП 8155, за період з 17.01.1994 по 12.04.2004 10 років 02 місяці 26 днів. Підстава для видачі - накази про результати проведення атестації робочих місць за умовами праці від 07.06.1995 № 198, від 26.04.2000 № 118, від 13.04.2004 № 230. Додаткові відомості: наказ про прийом на роботу № 13 пр від 17.01.1994, листки про заробітну плату за 1994-2004 рр.

Також позивачем відповідачам надано копію висновку від 28.05.2004 (а.с.83-85) експертизи якості проведення атестації робочих місць та умовами праці, правильності застосування списків виробництв, робіт, професій, посад і показників, згідно з якими призначаються пенсії за віком на пільгових умовах, встановлюються другі пільги та компенсації за роботу в шкідливих та важких умовах праці на ВАТ «ЛУКОЙЛ Одеський нафтопереробний завод» технологічні цехи №1 і №2, відповідно до якого по матеріалах атестації і на момент проведення (березень 2004 року) із врахуванням часу впливу шкідливих факторів показники виробничих факторів на робочих місцях технологічних цехів №1 і №2 не відповідають вимогам Списків №1 і №2.

Відтак, суддя вважає, що зазначені документи є достатньою підставою для зарахування позивачу до пільгового стажу період його роботи в ПАТ «Одеський нафтопереробний завод» з 17.01.1994 по 12.04.2004 10 років 02 місяці 26 днів за Списком №1.

Крім того суд враховує, що відповідно до пункту 4.2 Порядку застосування Списків N 1 і N 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників при обчисленні стажу роботи, що дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, затвердженого наказом Міністерства праці та соціальної політики України № 383 від 18.11.2005 (далі 0 Порядок №383) результати атестації (як уперше проведеної, так і чергової) застосовуються при обчисленні стажу, який дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, упродовж 5 років після затвердження її результатів, за умови, якщо впродовж цього часу на даному підприємстві не змінились докорінні умови і характер праці (виробництво, робота, робоче місце), що дають право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах. У разі докорінної зміни умови і характеру праці для підтвердження права на пенсію за віком на пільгових умовах має бути проведена позачергова атестація.

Згідно з пунктом 4.3 Порядку № 383 у разі підтвердження права на пенсію за віком на пільгових умовах за результатами атестації, вперше проведеної до 21 серпня 1997 року (впродовж 5 років після введення в дію Порядку проведення атестації робочих місць) до стажу, який дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, зараховується весь період роботи на даному підприємстві у виробництвах, передбачених Списками, тобто період роботи зі шкідливими умовами праці, до дати видання наказу на підприємстві про результати проведення атестації та період роботи впродовж наступних 5 років з урахуванням пункту 4.2 цього Порядку.

Згідно з пунктом 4 Порядку проведення атестації робочих місць за умовами праці, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 01 серпня 1992 року № 442 (далі - Порядок № 442) та підпункту 1.5 пункту 1 Методичних рекомендацій для проведення атестації робочих місць за умовами праці, затвердженими постановою Міністерства праці України від 01 вересня 1992 року № 41 (далі - Методичні рекомендації) атестація проводиться не рідше одного разу на 5 років. Відповідальність за своєчасне та якісне проведення атестації покладається на керівника підприємства, організації.

За змістом пунктів 8 та 9 Порядку № 442 проведення атестації робочих місць відомості про результати атестації робочих місць заносяться до карти умов праці, форма якої затверджується Мінпраці разом з Міністерством охорони здоров`я України. Перелік робочих місць, виробництв, професій і посад з пільговим пенсійним забезпеченням працівників, який складається за результатами проведеної атестації робочих місць, після погодження з профспілковим комітетом затверджується наказом по підприємству, організації і зберігається протягом 50 років. Витяги з наказу додаються до трудової книжки працівників, професії та посади яких внесено до переліку.

Своєчасно проведена атестація робочих місць за умовами праці є одним із заходів соціального захисту працівників, який має сприяти реалізації прав на здорові й безпечні умови праці, пільги та компенсації за роботу у несприятливих умовах, пільгове пенсійне забезпечення тощо.

При цьому особа, яка працює на посаді, віднесеній до списку № 2, робоче місце по якій підлягає атестації, відповідно до Порядку № 442, не наділена жодними правами (повноваженнями, обов`язками), які б могли вплинути на своєчасність проведення атестації робочих місць.

Особи, які зайняті на роботах із шкідливими і важкими умовами праці за списком № 2, але з вини власника на таких підприємствах не було проведено атестацію робочого місця, мають право на зарахування стажу роботи на таких посадах до спеціального стажу, необхідного для призначення пенсії за віком на пільгових умовах списком № 2.

При цьому на працівника, зайнятого на роботах із шкідливими і важкими умовами праці, не можна покладати відповідальність за непроведення або несвоєчасне проведення атестації робочих місць за умовами праці. Непроведення або несвоєчасне проведення атестації робочих місць власником підприємств або уповноваженим ним органом не може позбавляти громадян їх конституційного права на соціальний захист, у тому числі щодо надання пенсій за віком на пільгових умовах. Контроль за додержанням підприємствами правил проведення атестації робочих місць за умовами праці покладається на відповідні повноважні державні контролюючі органи, зокрема Держпраці.

Непроведення або несвоєчасне проведення атестації робочих місць власником підприємства не може бути підставою для відмови у призначенні пенсії за віком на пільгових умовах. Відповідальність за непроведення або несвоєчасне проведення атестації робочих місць покладається на власника підприємства, а не працівника. При цьому контролюючу функцію у відносинах щодо проведення атестації робочих місць на підприємстві виконує держава в особі відповідних контролюючих органів, а не працівник.

Вказані висновки узгоджуються з висновками, викладеними у постанові Верховного Суду від 08.09.2022 по справі №200/8337/20-а.

Щодо не зарахування періодів навчання з 01.06.1990 по 05.08.1992 та з 15.09.1992 по 19.06.1995 згідно з дипломом НОМЕР_1 від 21.06.1995 (а.с.72) та випискою із заліково-екзаменаційних відомостей (а.с.73-74), оскільки період навчання перетинається з періодом роботи, суд зазначає.

Відповідно до диплому КА № 014564 від 21.06.1995 та виписки із заліково-екзаменаційних відомостей, позивач навчався в Київському вищому зенітно-ракетному інженерному училищі з 01.08.1990 по 05.08.1992 та в Українській державній академії зв`язку ім. О.С. Попова у період з 15.09.1992 по 19.06.1995 за спеціальністю «радіозв`язок, радіомовлення та телебачення».

Відповідно до ст.56 Закону України «Про пенсійне забезпечення» до стажу роботи зараховується також: д) навчання у вищих і середніх спеціальних навчальних закладах, в училищах і на курсах по підготовці кадрів, підвищенню кваліфікації та перекваліфікації, в аспірантурі, докторантурі і клінічній ординатурі.

Відповідно до частини першої статті 38 Закону України «Про професійну (професійно-технічну) освіту» № 103/98-ВР час навчання у закладі професійної (професійно-технічної) освіти зараховується до трудового стажу здобувача освіти, у тому числі в безперервний і в стаж роботи за спеціальністю, що дає право на пільги, встановлені для відповідної категорії працівників, якщо перерва між днем закінчення навчання і днем зарахування на роботу за набутою професією не перевищує трьох місяців.

Аналіз наведених норм права свідчить про те, що час навчання у закладі професійної (професійно-технічної) освіти зараховується до трудового стажу здобувача освіти, у тому числі в безперервний і в стаж роботи за спеціальністю, що дає право на пільги, встановлені для відповідної категорії працівників, якщо перерва між днем закінчення навчання і днем зарахування на роботу за набутою професією не перевищує трьох місяців.

Суд вважає, що підстава відмови в зарахуванні позивачу періоду навчання до страхового стажу, оскільки період навчання та періоди роботи перетинаються, не ґрунтується на нормах законодавства.

Так, чинними нормативно-правовими актами не передбачено жодних застережень щодо зарахування до страхового стажу періоду навчання особи, якщо він частково співпадає з періодом роботи.

Щодо не зарахування до страхового стажу періодів протягом серпня 2014 року - серпня 2016 року та грудня 2018 року - січня 2020 року, оскільки в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування відсутні дані про сплату страхових внесків, суд зазначає, що позивач у період з 01.08.2014 по 31.08.2016 та з 01.12.2018 по 31.01.2020 працював у ПАТ «Одеський нафтопереробний завод».

Як визначено статтею 1 Закону № 1058-ІV страхові внески - кошти відрахувань на соціальне страхування, збір на обов`язкове державне пенсійне страхування та страхові внески на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, сплачені (які підлягають сплаті) згідно із законодавством, що діяло раніше; надходження від сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, що спрямовуються на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, кошти, сплачені за договором про добровільну сплату страхових внесків на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування.

Страхувальники - це роботодавці та інші особи, які відповідно до закону сплачують єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування та/або є платниками відповідно до цього Закону.

Згідно статті 20 Закону №1058-ІV, страхові внески обчислюються виключно в грошовій формі, у тому числі з виплат (доходу), що здійснюються в натуральній формі.

Обчислення страхових внесків із сум, виражених в іноземній валюті, здійснюється шляхом перерахування зазначених сум у національну валюту України за курсом валют, установленим Національним банком України на день обчислення страхових внесків.

Страхові внески підлягають сплаті незалежно від фінансового стану платника страхових внесків.

Якщо страхувальники несвоєчасно або не в повному обсязі сплачують страхові внески, до них застосовуються фінансові санкції, передбачені цим Законом, а посадові особи, винні в порушенні законодавства про сплату страхових внесків, несуть дисциплінарну, адміністративну, цивільно-правову або кримінальну відповідальність згідно із законом.

Відповідно до частини 16 статті 106 Закону № 1058-ІV виконавчі органи Пенсійного фонду накладають на посадових осіб, які вчинили правопорушення, адміністративні стягнення у разі, зокрема, несплати або несвоєчасної сплати страхових внесків, у тому числі авансових платежів; ухилення від взяття на облік або несвоєчасне подання заяви про взяття на облік страхувальника як платника страхових внесків.

Отже, обов`язок по сплаті страхових внесків та відповідальність за несвоєчасну або не в повному обсязі сплату страхових внесків законом покладено на страхувальника.

Відповідальність за несплату страхових внесків несе підприємство-страхувальник, оскільки здійснює нарахування страхових внесків із заробітної плати застрахованої особи.

Внаслідок невиконання страхувальником обов`язку по сплаті внесків позивач позбавлений соціальної захищеності та пенсійного стажу за час роботи на вказаному підприємстві, що є неприпустимим та таким, що суперечить основним конституційним засадам в сфері соціального захисту.

Верховний Суд у постановах від 17 липня 2019 року у справі № 144/669/17, від 20 березня 2019 року у справі № 688/947/17 зробив висновок, згідно якого, несплата страхувальником страхових внесків не може бути підставою для не зарахування до страхового стажу періодів роботи на підприємстві, оскільки працівник не несе відповідальності за неналежне виконання підприємством-страхувальником свого обов`язку сплати страхових внесків.

Отже, позивач не повинен відповідати за неналежне виконання підприємством-страхувальником свого обов`язку щодо належної сплати страхових внесків, а отже, наявність заборгованості підприємства по страховим внескам не може бути підставою для незарахування до страхового стажу періодів його роботи на такому підприємстві.

Вказані висновки узгоджуються з висновками Верховного Суду, викладеними у постанові від 30.12.2021 у справі №348/1249/17.

Отже, Головне управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області та Головне управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області протиправно не зараховано до страхового стажу періодів роботи позивача протягом серпня 2014 року - серпня 2016 року та грудня 2018 року - січня 2020 року.

На підставі викладеного, враховуючи встановлені судом обставини, суд доходить висновку про протиправність оскаржуваних рішень та про обґрунтованість позовних вимог позивача та вважає за доцільне з урахуванням вимог ч.2 ст.9 КАС України їх задовольнити шляхом:

- визнання протиправними та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області від 12.05.2023 № 24 та рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області від 02.06.2023 № 24;

- зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області зарахувати ОСОБА_1 : до страхового стажу - періоди його навчання у Київському вищому зенітно-ракетному інженерному училищі з 01.08.1990 по 05.08.1992 та в Українській державній академії зв`язку ім. О.С. Попова з 15.09.1992 по 16.01.1994 роки, а також періоди його роботи у ПАТ «Одеський нафтопереробний завод» з 01.08.2014 по 31.08.2016 та з 01.12.2018 по 31.01.2020; до пільгового стажу за Списком № 1 період його роботи у ПАТ «Одеський нафтопереробний завод» на посаді оператора технологічних устаткувань установки АВТ технологічного цеху № 1 з 17.01.1994 по 14.09.2005;

- зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області призначити ОСОБА_1 , пенсію за віком на пільгових умовах за Списком № 1 відповідно до пункту 1 частини 2 статті 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» з 08.03.2023.

Щодо рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області від 14.08.2023 №24, яке прийнято «на заміну рішення від 02.06.2023 №24» суд зазначає, що незважаючи на те, що воно прийнято після звернення позивача до суду з даним адміністративним позовом воно є очевидно протиправним враховуючи те, що чинним законодавством України не передбачено прийняття пенсійними органами рішення, «на заміну» іншого рішення, прийнятого за результатами розгляду заяви особи про призначення їй пенсії.

Суд вважає, що розглянувши заяву особи про призначення пенсії та додані до неї документи у 10-денний строк та прийнявши рішення за результатами такого розгляду пенсійний орган не наділений повноваженнями «перегляду» такого рішення, зокрема враховуючи те, що відповідно до п.4.2 Порядку №22-1 після реєстрації заяви та сканування копій документів засобами програмного забезпечення за принципом екстериторіальності визначається структурний підрозділ органу, що призначає пенсію, який формує атрибути сканованих документів (із зазначенням часу їх створення), електронну пенсійну справу, та відповідно до п.4.10 Порядку №22-1 після призначення, перерахунку пенсії, поновлення виплати раніше призначеної пенсії, переведення з одного виду пенсії на інший вид електронна пенсійна справа засобами програмного забезпечення передається до органу, що призначає пенсію, за місцем фактичного проживання особи, за місцезнаходженням установи виконання покарань, де відбуває покарання засуджений до позбавлення (обмеження) волі, для здійснення виплати пенсії.

Тобто, Головним управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області прийнято рішення від 14.08.2023 №24 не за результатами розгляду заяви особи та без електронної пенсійної справи.

Відтак, незважаючи на те, що рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області від 14.08.2023 №24 не є предметом розгляду даної справи, проте прийняте «на заміну» рішення, яке позивач у даній справі оскаржує, відтак суд вважає за доцільне скасувати і його без надання оцінки підставам його прийняття.

Решта доводів та заперечень сторін висновків суду по суті заявлених позовних вимог не спростовують. Слід зазначити, що згідно практики Європейського суду з прав людини та зокрема, рішення у справі «Серявін та інші проти України» від 10 лютого 2010 року, заява 4909/04, відповідно до п.58 якого суд повторює, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються.

Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі «Руїс Торіха проти Іспанії» від 9 грудня 1994 року, серія A, N 303-A, п.29).

Згідно п.41 висновку №11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту.

Статтею 242 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Згідно із ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Так, ч.2 ст.2 КАС України визначено, що у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Частиною 1 ст.77 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення.

Частиною 2 ст.77 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Згідно із ст. 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

За таких обставин, враховуючи вищевикладене у сукупності, позовна заява ОСОБА_1 підлягає задоволенню.

Відповідно до ч.1 ст.139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

З матеріалів справи вбачається, що, позивачем за подачу даного адміністративного позову сплачено 1073,60 грн. судового збору.

Зважаючи на задоволення судом основної вимоги позивача, суд дійшов висновку про стягнення з Головного управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області за рахунок бюджетних асигнувань на користь позивача судового збору у розмірі 858,88 грн, та з Головним управлінням Пенсійного фонду України в Запорізькій області за рахунок бюджетних асигнувань на користь позивача судового збору у розмірі 858,88 грн.

Керуючись ст.ст.7, 9, 241-246, 250, 255, 295 КАС України, суд, -

ВИРІШИВ:

Адміністративний позов ОСОБА_1 задовольнити.

Визнати протиправними та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області від 12.05.2023 № 24 та рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області від 02.06.2023 № 24 та від 14.08.2023 №24.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області зарахувати ОСОБА_1 : до страхового стажу - періоди його навчання у Київському вищому зенітно-ракетному інженерному училищі з 01.08.1990 по 05.08.1992 та в Українській державній академії зв`язку ім. О.С. Попова з 15.09.1992 по 16.01.1994 роки, а також періоди його роботи у ПАТ «Одеський нафтопереробний завод» з 01.08.2014 по 31.08.2016 та з 01.12.2018 по 31.01.2020; до пільгового стажу за Списком № 1 період його роботи у ПАТ «Одеський нафтопереробний завод» на посаді оператора технологічних устаткувань установки АВТ технологічного цеху № 1 з 17.01.1994 по 14.09.2005.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області призначити ОСОБА_1 , пенсію за віком на пільгових умовах за Списком № 1 відповідно до пункту 1 частини 2 статті 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» з 08.03.2023.

Стягнути з Головного управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області на користь ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 858,88 грн.

Стягнути з Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області на користь ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 858,88 грн.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене шляхом подання апеляційної скарги до П`ятого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частину рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Позивач ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , р.н.о.к.п.п. НОМЕР_3 ).

Відповідачі:

- Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області (вул.Канатна, 83, м.Одеса, 65107, );

- Головне управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області (вул. Морехідна, 1, м. Миколаїв, 54008, );

- Головне управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області (просп. Соборний, 158-Б, м. Запоріжжя, 69057, ).

Суддя О.А. Вовченко