Справа № 520/25848/23
Суддя: Супрун Ю.О.
Дата ухвалення: 2023-09-19 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Харківський окружний адміністративний суд
УХВАЛА

про відмову у відкритті провадження

19 вересня 2023 р. Справа № 520/25848/23

Суддя Харківського окружного адміністративного суду Супрун Ю.О., розглянувши адміністративний позов ОСОБА_1 до Управління реєстрації місця проживання Департаменту реєстрації Харківської міської ради про визнання рішення протиправним та зобов`язання вчинити певні дії, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач - ОСОБА_1 , звернувся до Харківського окружного адміністративного суду з позовною заявою до Управління реєстрації місця проживання Департаменту реєстрації Харківської міської ради, в якому просить суд:

- скасувати рішення Управління реєстрації місця проживання Департаменту реєстрації Харківської міської ради від 04.09.2023 у вигляді відмови у реєстрації місця проживання ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ), за заявою від 01.09.2023 року;

- зобов`язати Управління реєстрації місця проживання Департаменту реєстрації Харківської міської ради зареєструвати місце проживання ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (РНОКПП: НОМЕР_1 ), за адресою: АДРЕСА_1 .

Вирішуючи питання про наявність підстав для відкриття провадження у справі, суддя виходить з наступного.

Приписами пункту 4 частини першої статті 171 Кодексу адміністративного судочинства України (надалі - КАС України) визначено, що суддя після одержання позовної заяви з`ясовує, чи належить позовну заяву розглядати за правилами адміністративного судочинства і чи подано позовну заяву з дотриманням правил підсудності.

Згідно із частиною першою статті 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Статтею 4 КАС України передбачено, що адміністративна справа - це переданий на вирішення адміністративного суду публічно-правовий спір; публічно-правовий спір - це спір, у якому:

хоча б одна сторона здійснює публічно-владні управлінські функції, в тому числі на виконання делегованих повноважень, і спір виник у зв`язку із виконанням або невиконанням такою стороною зазначених функцій; або

хоча б одна сторона надає адміністративні послуги на підставі законодавства, яке уповноважує або зобов`язує надавати такі послуги виключно суб`єкта владних повноважень, і спір виник у зв`язку із наданням або ненаданням такою стороною зазначених послуг; або

хоча б одна сторона є суб`єктом виборчого процесу або процесу референдуму і спір виник у зв`язку із порушенням її прав у такому процесі з боку суб`єкта владних повноважень або іншої особи.

За правилами пункту 1 частини першої статті 19 КАС України юрисдикція адміністративних судів поширюється на справи у публічно-правових спорах, зокрема, спорах фізичних чи юридичних осіб із суб`єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи індивідуальних актів), дій чи бездіяльності, крім випадків, коли для розгляду таких спорів законом встановлено інший порядок судового провадження.

Вжитий у цій процесуальній нормі термін "суб`єкт владних повноважень" означає орган державної влади, орган місцевого самоврядування, їх посадову чи службову особу, іншого суб`єкта при здійсненні ними публічно-владних управлінських функцій на підставі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень, або наданні адміністративних послуг (пункт 7 частини першої статті 4 КАС України).

Отже, до компетенції адміністративних судів належать спори фізичних чи юридичних осіб із суб`єктом владних повноважень, предметом яких є перевірка законності рішень, дій чи бездіяльності такого суб`єкта, прийнятих або вчинених ним при здійсненні владних управлінських функцій.

Разом з тим неправильним є поширення юрисдикції адміністративних судів на той чи інший спір тільки тому, що відповідачем у справі є суб`єкт владних повноважень, а предметом перегляду - його акт індивідуальної дії. Визначальною ознакою справи адміністративної юрисдикції є суть (зміст, характер) спору. Публічно-правовий спір, на який поширюється юрисдикція адміністративних судів, є спором між учасниками публічно-правових відносин і стосується саме цих відносин.

Публічно-правовий спір має особливий суб`єктний склад. Участь суб`єкта владних повноважень є обов`язковою ознакою для того, щоб класифікувати спір як публічно-правовий. Однак сама по собі участь у спорі суб`єкта владних повноважень не дає підстав ототожнювати спір з публічно-правовим та відносити його до справ адміністративної юрисдикції. Необхідно з`ясовувати, у зв`язку із чим виник спір та за захистом яких прав особа звернулася до суду.

Отже під час визначення предметної юрисдикції справ суди повинні виходити із суті права та/або інтересу, за захистом якого звернулася особа, заявлених вимог, характеру спірних правовідносин, змісту та юридичної природи обставин у справі.

Визначальною ознакою справи адміністративної юрисдикції є суть (зміст, характер) спору. Публічно-правовий спір, на який поширюється юрисдикція адміністративних судів, є спором між учасниками публічно-правових відносин і стосується саме цих відносин.

В обґрунтування позовної заяви позивач вказує, що " ОСОБА_1 10.03.2023 року уклав шлюб з ОСОБА_2 , з цього часу він почав фактично проживати разом з ОСОБА_2 в квартирі, що розташована за адресою: АДРЕСА_1 . Вищевказана квартира належить ОСОБА_2 та ОСОБА_3 на підставі договору міни від 02.07.1993 року та свідоцтва про право на спадщину № 3-183 від 20.02.2020 року. ОСОБА_3 26.08.2021 року надала ОСОБА_2 довіреність на представництво її інтересів. З метою реєстрації місця проживання ОСОБА_1 разом з його дружиною ОСОБА_2 за адресою їх спільного проживання, а саме: АДРЕСА_1 , він 01.09.2023 року звернувся до Центру надання адміністративних послуг м. Харкова Шевченківського району. ОСОБА_2 як власником та за довіреністю від ОСОБА_3 було надано згоду на реєстрацію місця проживання ОСОБА_1 у квартирі за адресою: АДРЕСА_1 про, що було зазначено у відповідні заяві. Однак 04.09.2023 року Головним спеціалістом Управління реєстрації місця проживання Департаменту реєстрації Харківської міської ради ОСОБА_1 було відмовлено у реєстрації місця проживання та зазначено, що: «Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 12 ЗУ «Про надання публічних (електронних публічних) послуг щодо декларування та реєстрації місця проживання в Україні» та п.п.3 п. 87 «Порядку декларування та реєстрації місця проживання (перебування)», особа не надала у повному обсязі необхідні відомості, а саме: довіреність, надана особою не відповідає вимогам статті 1003 ЦК України». З тексту довіреності вбачається, що ОСОБА_3 було надано ОСОБА_2 : «...право подавати від мого імені різного роду документи, заяви та довідки, відзиви, в тому числі заперечення на відзив, одержувати будь-які документи, позовні та інші заяви, зустрічні позови, апеляційні та касаційні скарги, рішення, ухвали, постанови, накази, дозволи, свідоцтва, дублікати, копії, виписки, витяги, технічну документацію, тощо; одержувати різного роду заяви, довідки, витяги інші необхідні документи, рішення компетентних органів. їх копії, відповіді на запити, повністю або частково відмовитися від адміністративного позову, визнати адміністративний позов, змінити адміністративний позов, досягнути примирення, оскаржувати судове рішення, давати усні та письмові пояснення, наводити свої доводи та міркування, надавати докази, знайомитися з усіма матеріалами, робити з них копії, виписки, знайомитись з журналом судового засідання, знімати з нього копії, подавати письмові зауваження з приводу його неправильності чи неповноти, прослуховувати записи фіксування судового засідання технічними засобами, робити з них копії, подавати письмові зауваження з приводу їх неправильності чи неповноти, приймати участь у судових засіданнях, представляти докази, брати участь у дослідженні доказів, заявляти клопотання, давати усні та письмові пояснення, наводити свої доводи і міркування з усіх питань, що виникають у ході судового процесу, заперечувати проти клопотань, відводів та інших учасників судового процесу, брати участь у прийнятті рішення; заявляти відхилення, приносити скарги на дії суду та інших осіб, які приймають участь у судовому процесі, підписувати договори про надання правової допомоги, сплачувати належні з мене платежі (включаючи державне мито/плату, збори, податки, штрафи), подавати згоду на доступ до моїх персональних даних, отримувати мої персональні дані та інформацію про мене, вносити інформацію про мене у будь-які реєстри, отримувати інформацію про мене з будь-яких Реєстрів, видавати різного роду підписки, всюди замість мене розписуватися в межах повноважень за цією довіреністю та виконувати всі інші юридично значущі дії, пов`язані з цією довіреністю на території України». Таке зазначення в повній мірі відповідає вимогам ст. 1003 ЦК України. Відтак, на думку позивача, рішення відповідача підлягає скасуванню та наявні підстави для реєстрації місця проживання ОСОБА_1 в квартирі, що розташована за адресою: АДРЕСА_1 .".

Крім того, з доданих до позовної заяви документів випливає, що 01.09.2023 ОСОБА_1 звернувся до Центру надання адміністративних послуг м. Харкова Шевченківського району із заявою в якій просив зареєструвати останнього за адресою: АДРЕСА_1 .

Однак, Управління реєстрації місця проживання Департаменту реєстрації Харківської міської ради відмовлено у реєстрації місця проживання.

ОСОБА_1 не погоджуючись із рішенням Управління реєстрації місця проживання Департаменту реєстрації Харківської міської ради від 04.09.2023 року у вигляді відмови у реєстрації місця проживання ОСОБА_1 за заявою від 01.09.2023 року, звернувся до суду.

Не погодившись із такими діями та рішенням, позивач звернувся до суду з вимогами про скасування рішення та поновлення прав шляхом внесення запису про місце реєстрації.

Цивільний процесуальний кодекс України (далі - ЦПК) передбачає, що суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають, зокрема, з цивільних та сімейних правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства (частина перша статті 19).

Критеріями відмежування справ цивільної юрисдикції від інших є, по-перше, наявність спору щодо захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів у приватноправових правовідносинах, а по-друге, спеціальний суб`єктний склад цього спору, у якому однією зі сторін є, як правило, фізична особа.

Приватноправові відносини вирізняються наявністю майнового чи особистого немайнового інтересу учасника таких відносин. Спір має приватноправовий характер, якщо він обумовлений порушенням або загрозою порушення приватного права чи інтересу конкретного суб`єкта, що підлягає захисту у спосіб, передбачений законодавством для сфери приватноправових відносин, навіть якщо до порушення приватного права чи інтересу призвели управлінські дії суб`єктів владних повноважень.

Отже, до справ адміністративної юрисдикції належать публічно-правові спори, які виникають, зокрема, з приводу виконання чи невиконання органом виконавчої влади, органом місцевого самоврядування, їхньою посадовою чи службовою особою або іншим суб`єктом публічно-владних управлінських функцій і не обумовлені порушенням або загрозою порушення приватного права чи інтересу конкретного суб`єкта, що підлягає захисту у спосіб, передбачений законодавством для сфери приватноправових відносин.

У порядку цивільного судочинства розглядаються спори щодо права особи на житло (приватизація житла, взяття на облік громадян, які потребують поліпшення житлових умов, або зняття з такого обліку, надання житла, користування жилим приміщенням у будинку державного чи приватного жилого фонду, житлово-будівельних кооперативів, у гуртожитках, встановлення автономного опалення у приміщенні державного житлового фонду, зняття з реєстраційного обліку місця проживання за наявності спору, зобов`язання органу влади чи органу місцевого самоврядування здійснити необхідні дії щодо утримання в належному стані житлового будинку, виселення, а також спори щодо забезпечення житлових прав мешканців гуртожитків тощо). Такі спори є житловими (цивільними) спорами, незалежно від участі у справі суб`єкта владних повноважень як відповідача.

Така правова позиція була неодноразово висловлена Великою Палатою Верховного Суду, зокрема у постановах від 16 травня 2018 року (справа № 337/2535/2017), від 10 квітня 2019 року (справа № 826/3620/17), від 04 грудня 2019 року (справа №820/212/18), від 19 лютого 2020 року (справа №161/20662/18), у яких дійшла висновку, що позовні вимоги про визнання незаконною та скасування (зняття) з реєстрації місця проживання не підлягають розгляду в порядку адміністративного судочинства.

Також суддя звертає увагу на постанову Верховного Суду від 08.02.2022 року у справі №522/20762/19, позовні вимоги у якій стосувалися визнання протиправними дій Департаменту надання адміністративних послуг Одеської міської ради, скасування рішення про зняття з реєстрації місця проживання та були розглянуті в порядку цивільного судочинства.

У постанові Верховного Суду від 20 жовтня 2022 року по справі № 640/549/21 зазначено, що - враховуючи, що предметом спірних правовідносин є рішення Відділу з питань реєстрації місця проживання/перебування фізичних осіб Шевченківської районної в місті Києві державної адміністрації від 17 липня 2020 року про відмову позивачу в реєстрації місця проживання та зобов`язання зареєструвати місце її проживання цей позов подано на поновлення права позивача у сфері житлових відносин і він має приватноправовий характер.

З аналізу позовної заяви та доданих до неї документів, можна зробити висновок що спір стосується права користування житловим приміщенням, відповідно має приватноправовий характер.

Вищевказані правові висновки висловлені в постанові Верховного Суду від 27 липня 2023 року по справі № 420/13945/22.

Таким чином, враховуючи суть спірних правовідносин і їх суб`єктний склад, суд приходить до висновку про непоширення на цей спір предметної юрисдикції адміністративних судів і необхідність його вирішення в порядку цивільного судочинства.

Відповідно до пункту 1 частини першої статті 170 КАС України суддя відмовляє у відкритті провадження в адміністративній справі, якщо: позов не належить розглядати за правилами адміністративного судочинства.

У разі відмови у відкритті провадження в адміністративній справі з підстави, встановленої пунктом 1 частини першої цієї статті, суд повинен роз`яснити заявнику, до юрисдикції якого суду віднесено розгляд такої справи (частина шоста статті 170 КАС України).

Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що даний спір має вирішуватися місцевим загальним судом за правилами Цивільного процесуального кодексу України.

Таким чином, із врахуванням вищенаведеного у відкритті провадження у справі слід відмовити.

Керуючись ст. 2, 4, 19, п. 1 ч. 1 ст. 170, ст.ст. 243, 248, 250, 256, 294, 295, 297 КАС України, суд -

УХВАЛИВ:

Відмовити у відкритті провадження в адміністративній справі за позовом ОСОБА_1 до Управління реєстрації місця проживання Департаменту реєстрації Харківської міської ради про визнання рішення протиправним та зобов`язання вчинити певні дії.

Роз`яснити позивачу, що повторне звернення тієї самої особи до адміністративного суду з адміністративним позовом з тих самих предмета і підстав та до того самого відповідача, як той, щодо якого постановлено ухвалу про відмову у відкритті провадження, не допускається.

Роз`яснити, що даний спір має вирішуватися місцевим загальним судом за правилами Цивільного процесуального кодексу України.

Копію ухвали про відмову у відкритті провадження в адміністративний справі надіслати особі, яка подала позовну заяву, разом із позовною заявою та усіма доданими до неї матеріалами.

Ухвала набирає законної сили негайно після її проголошення, якщо інше не передбачено цим Кодексом. Ухвала, постановлена судом поза межами судового засідання або в судовому засіданні у разі неявки всіх учасників справи, під час розгляду справи в письмовому провадженні, набирає законної сили з моменту її підписання суддею (суддями).

Ухвала суду може бути оскаржена в апеляційному порядку окремо від рішення суду повністю або частково у випадках, визначених статтею 294 цього Кодексу. Оскарження ухвали суду, яка не передбачена статтею 294 цього Кодексу, окремо від рішення суду не допускається.

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення, з урахуванням приписів п.3 Прикінцевих положень КАС України.

Суддя Супрун Ю.О.