Справа № 320/4201/23
Суддя: Аліменко Володимир Олександрович
Дата ухвалення: 2023-09-18 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа № 320/4201/23 Суддя (судді) першої інстанції: Лапій С.М.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 вересня 2023 року м. Київ

Колегія суддів Шостого апеляційного адміністративного суду у складі:

судді-доповідача Аліменка В.О.,

суддів Кобаля М.І., Сорочка Є.О.

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Київського окружного адміністративного суду від 18 травня 2023 р. у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Державної судової адміністрації України про визнання протиправним та скасування наказу

В С Т А Н О В И Л А:

До Київського окружного адміністративного суду звернувся ОСОБА_1 з позовом, в якому просить визнати протиправним та скасувати наказ Державної судової адміністрації України від 20.12.2022 № 477 "Про утворення ліквідаційної комісії Окружного адміністративного суду міста Києва та затвердження плану заходів з ліквідації".

Рішенням Київського окружного адміністративного суду від 18 травня 2023 року в задоволенні позовних вимог відмовлено.

Не погоджуючись із зазначеним судовим рішенням, позивач подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення суду першої інстанції як таке, що ухвалене з порушенням норм матеріального і процесуального права, та прийняти нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги.

Доводи апелянта обґрунтовані тим, що висновки суду першої інстанції не відповідають обставинам справи, а суд не надав належної правової оцінки викладеним доводам та аргументам позовної заяви. Наголошено, що Закон України «Про судоустрій і статус суддів» не наділяє Державну судову адміністрацію України повноваженнями по створенню ліквідаційної комісії суду та визначення її складу, затвердження плану заходів з ліквідації суду, а тому відповідач при прийнятті оскаржуваного наказу діяв не на підставі, поза межами повноважень та у спосіб, що не передбачений Конституцією та законами України.

Розгляд справи здійснено у порядку письмового провадження на підставі пункту 3 частини 1 статті 311 Кодексу адміністративного судочинства України.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Згідно зі ст. 242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Згідно з ч. 1 ст. 308 КАС України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Як вбачається з матеріалів справи та вірно встановлено судом першої інстанції, 13.12.2022 Верховною Радою України прийнято Закон України "Про ліквідацію Окружного адміністративного суду міста Києва та утворення Київського міського окружного адміністративного суду" №2825-IX (далі - Закон №2825-ІХ), статтею 1 якого ліквідовано Окружний адміністративний суд міста Києва.

Пунктом 1 розділу ІІ "Прикінцеві та перехідні положення" вказаного Закону визначено, що цей Закон набирає чинності з дня, наступного за днем його опублікування.

Відповідно до пункту 2 розділу ІІ "Прикінцеві та перехідні положення" Закону №2825-ІХ з дня набрання чинності цим Законом Окружний адміністративний суд міста Києва припиняє здійснення правосуддя.

Згідно з пунктом 3 розділу ІІ "Прикінцеві та перехідні положення" Закону №2825-ІХ Кабінету Міністрів України, Державній судовій адміністрації України доручено вжити в межах компетенції заходів, необхідних для реалізації цього Закону.

Вказаний Закон 14.12.2022 опублікований в газеті "Голос України" №254 та набрав чинності 15.12.2022.

Листом від 19.12.2022 №03-18/2180/22 керівник апарату Окружного адміністративного суду міста Києва звернувся до голови Державної судової адміністрації України, в якому, враховуючи набрання чинності Законом №2825-ІХ, керуючись ч. 1 ст. 155 Закону України "Про судоустрій і статус суддів", з метою організації виконання Закону №2825-ІХ, просив розглянути питання про включення до складу ліквідаційної комісії з ліквідації Окружного адміністративного суду міста Києва працівників цього суду згідно з переліком.

Наказом Державної судової адміністрації України від 20.12.2022 № 477 "Про утворення ліквідаційної комісії Окружного адміністративного суду міста Києва та затвердження плану заходів з ліквідації", зокрема, утворено ліквідаційну комісію Окружного адміністративного суду міста Києва, визначено її склад та затверджено план заходів з ліквідації Окружного адміністративного суду міста Києва, в який включено наступні пункти:

1. Поінформувати ДСА України про передачу справ Окружного адміністративного суду міста Києва до Київського окружного адміністративного суду;

2. Поінформувати ДСА України про передачу локальної бази даних автоматизованої системи документообігу Окружного адміністративного суду міста Києва до Київського окружного адміністративного суду;

3. Вжити заходів щодо внесення до Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань (далі - ЄДР) запису про рішення щодо ліквідації Окружного адміністративного суду міста Києва;

4. Надати до ЄДР копії таких документів: Закону України від 13.12.2022 № 2825-ІХ "Про ліквідацію Окружного адміністративного суду міста Києва"; наказу ДСА України "Про утворення ліквідаційної комісії Окружного адміністративного суду міста Києва та затвердження плану заходів з ліквідації";

5. Письмово поінформувати працівників суду про ліквідацію державного органу та письмово попередити їх про наступне вивільнення (звільнення) (ст. 492 КЗпП України, ст.87 Закону України "Про державну службу");

6. Подати інформацію до державної служби зайнятості за формою звітності № 4 ПН "Інформація про заплановане масове вивільнення працівників у зв`язку із змінами в організації виробництва і праці";

7. Здійснити заходи щодо можливого працевлаштування працівників апарату Окружного адміністративного суду міста Києва, що ліквідується, звернувшись до державної служби зайнятості міста Києва, органів в системі правосуддя та інших державних органів;

8. Видати накази про звільнення та ознайомити з ними працівників;

9. Забезпечити впорядкування трудових книжок суддів, працівників апарату суду, що ліквідується, та їх видачу працівникам, що звільняються;

10. Вжити заходів щодо внесення до ЄДР запису про завершення процедури ліквідації із внесенням до ЄДР відомостей про припинення юридичної особи шляхом ліквідації;

11. Здійснити інвентаризацію основних засобів, нематеріальних активів, товарно-матеріальних цінностей і документів та розрахунків суду, що ліквідується;

12. Вжити заходів щодо виявлення дебіторів та кредиторів, погашення дебіторської та кредиторської заборгованості;

13. Здійснити перерозподіл кошторисних призначень для фінансування заходів, пов`язаних з ліквідацією суду;

14. Скласти акти приймання-передачі щодо основних засобів, нематеріальних активів, товарно-матеріальних цінностей, документів та розрахунків;

15. Передати основні засоби, нематеріальні активи, товарно-матеріальні цінності, документи і розрахунки суду, що ліквідується, до ТУ ДСА України в місті Києві з подальшою передачею до Київського міського окружного адміністративного суду;

16. Особам, відповідальним за збереження гербової печатки та штампів, передати, а голові ліквідаційної комісії прийняти печатку, штампи, про що оформити відповідні акти;

17. Гербові печатки і штампи знищити. Акти про знищення печаток та штампів надіслати до Державної судової адміністрації України;

18. Здійснити інші заходи фінансового та матеріально-технічного забезпечення, необхідні для проведення ліквідації Окружного адміністративного суду міста Києва;

19. Утворити експертну комісію для упорядкування фонду документообігу та архівного фонду;

20. Забезпечити впорядкування та передачу судових справ, архівного фонду документообігу ліквідованого суду відповідній архівній установі;

21. Здійснити заходи щодо ліквідації режимно-секретного органу (РСО) в Окружному адміністративному суді міста Києва;

22. Здійснити заходи щодо передачі документів та інших матеріальних носіїв інформації, що містять службову інформацію з відмітками Літер М, які зберігаються в Окружному адміністративному суді міста Києва, на тимчасове збереження до Територіального управління ДСА України в місті Києві з подальшою передачею до Київського міського окружного адміністративного суду;

23. Здійснити інші заходи документального забезпечення, необхідні для проведення ліквідації Окружного адміністративного суду міста Києва.

Вважаючи, що при прийнятті вказаного наказу відповідач діяв не на підставі, поза межами повноважень та у спосіб, що не передбачений Конституцією та законами України, позивач звернувся до суду з даним позовом.

Приймаючи рішення про відмову в задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції виходив з того, що на відповідача законодавчо покладено обов`язок забезпечення виконання рішень про утворення чи припинення (ліквідацію) судів, а тому під час прийняття оскаржуваного наказу від 20 грудня 2022 року "Про утворення ліквідаційної комісії Окружного адміністративного суду міста Києва та затвердження плану заходів з ліквідації", Державна судова адміністрація України діяла в межах повноважень та у спосіб, що передбачений чинним законодавством України

Даючи правову оцінку фактичним обставинам справи, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції з огляду на таке.

Відповідно до положень статті 19 Закону України від 02.06.2016 №1402-VIII "Про судоустрій та статус суддів" (далі - Закон №1402-VIII) суд утворюється, реорганізовується і ліквідовується законом.

Проект закону про утворення, реорганізацію чи ліквідацію суду вносить до Верховної Ради України Президент України після консультацій з Вищою радою правосуддя.

Відповідно до частини шостої статті 147 Закону №1402-VIII у разі ліквідації суду, що здійснює правосуддя на території відповідної адміністративно-територіальної одиниці (відповідних адміністративно-територіальних одиниць), та утворення нового суду, який забезпечує здійснення правосуддя на цій території, суд, що ліквідується, припиняє здійснення правосуддя з дня опублікування в газеті "Голос України" повідомлення голови новоутвореного суду про початок роботи новоутвореного суду.

Порядок здійснення відповідних заходів, пов`язаних з утворенням, реорганізацією чи ліквідацією суду, визначається законом про утворення, реорганізацію чи ліквідацію такого суду.

Відповідно до частин третьої статті 147 Закону №1402-VIII Державна судова адміністрація України забезпечує виконання рішень про утворення чи припинення (ліквідацію) судів.

13.12.2022 Верховною Радою України прийнято Закон України "Про ліквідацію Окружного адміністративного суду міста Києва та утворення Київського міського окружного адміністративного суду" №2825-IX (далі - Закон №2825-ІХ), статтею 1 якого ліквідовано Окружний адміністративний суд міста Києва.

Крім того, Законом України від 13.12.2022 №2826-ІХ "Про внесення зміни до розділу XII "Прикінцеві та перехідні положення" Закону України "Про судоустрій і статус суддів" установлено, що під час ліквідації Окружного адміністративного суду міста Києва положення частини шостої статті 147 цього Закону щодо порядку припинення здійснення правосуддя судом, що ліквідується, та передачі ним судових справ застосовуються з урахуванням особливостей, визначених Законом України "Про ліквідацію Окружного адміністративного суду міста Києва та утворення Київського міського окружного адміністративного суду".

Так, пунктом 2 розділу ІІ "Прикінцеві та перехідні положення" Закону №2825-ІХ визначено, що з дня набрання чинності цим Законом Окружний адміністративний суд міста Києва припиняє здійснення правосуддя.

Відповідно до пункту першого розділу ІІ "Прикінцеві та перехідні положення" Закону №2825-ІХ цей Закон набирає чинності з дня, наступного за днем його опублікування.

14.12.2022 Закон №2825-ІХ опубліковано в газеті "Голос України" №254 та він набрав чинності 15.12.2022.

Таким чином, Окружний адміністративний суд міста Києва припинив здійснення правосуддя 15.12.2022 на виконання положень згаданого вище Закону.

Згідно з пунктом 3 розділу ІІ "Прикінцеві та перехідні положення" Закону №2825-ІХ Кабінету Міністрів України та Державній судовій адміністрації України доручено вжити в межах компетенції заходів, необхідних для реалізації цього Закону.

Рішенням Вищої ради правосуддя від 17.01.2019 № 141/0/15-19 затверджено Положення про Державну судову адміністрацію України (далі - Положення № 141/0/15-19), пунктом 1 якого визначено, що Державна судова адміністрація України є державним органом у системі правосуддя, який здійснює організаційне та фінансове забезпечення діяльності органів судової влади в межах повноважень, установлених законом.

Основними завданнями Державної судової адміністрації є: 1) організаційне та фінансове забезпечення діяльності органів судової влади в межах повноважень, установлених законом; 2) забезпечення належних умов діяльності судів, Вищої кваліфікаційної комісії суддів України, Національної школи суддів України та органів суддівського самоврядування в межах повноважень, визначених законом; 3) забезпечення виконання рішень про утворення чи припинення (ліквідацію) судів у межах повноважень, визначених законом (пункт 5 Положення № 141/0/15-19).

При цьому, підпунктом 31 пункту 6 Положення № 141/0/15-19 визначено, що Державна судова адміністрація України відповідно до основних завдань забезпечує виконання рішень про утворення чи припинення (ліквідацію) судів.

Згідно з пунктами 8, 11 Положення № 141/0/15-19 Державну судову адміністрацію України очолює Голова, який з питань, що належать до його повноважень, видає накази, організовує та контролює їх виконання.

В контексті викладеного, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, який вказав, що системний аналіз зазначених вище положень законодавства дає підстави вважати, що на відповідача законодавчо покладено обов`язок забезпечення виконання рішень про утворення чи припинення (ліквідацію) судів, що не спростовано апелянтом жодним обґрунтованими доводами чи доказами.

Стосовно порушення прав та інтересів апелянта, колегія суддів вважає аргументованими мотиви суду попередньої інстанції, який вказав на неспроможність посилань позивача на те, що вимоги пунктів 4, 7, 8 плану заходів з ліквідації Окружного адміністративного суду міста Києва стосуються також і суддів, та не входить до компетенції ДСА України, позаяк згадані пункти стосуються виключно працівників апарату суду, а згідно із приписами ст. 155 Закону України від 02.06.2016 №1402-VIII забезпечення роботи суду здійснює його апарат. Працівники апарату суду відповідно до положень Закону України "Про державну службу" та Закону України №1402-VIII є державними службовцями, працівниками патронатної служби, службовцями та не наділені статусом судді у розумінні спеціального Закону України №1402-VIII "Про судоустрій і статус суддів".

За вказаних обставин, суд першої інстанції цілком обґрунтовано вказав, що приймаючи оскаржуваний наказ від 20 грудня 2022 року "Про утворення ліквідаційної комісії Окружного адміністративного суду міста Києва та затвердження плану заходів з ліквідації", Державна судова адміністрація України діяла в межах повноважень та у спосіб, що передбачений чинним законодавством України, внаслідок чого правові підстави для його скасування відсутні.

Поряд з цим, колегія суддів при розгляді апеляційної скарги звертає увагу на те, що положеннями ч. 1 ст. 2 КАС України передбачено, що завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Конституційний Суд України в своєму рішенні від 30 січня 2003 року № 3-рп/2003 зазначив, що правосуддя за своєю суттю визнається таким лише за умови, що воно відповідає вимогам справедливості і забезпечує ефективне поновлення в правах. Загальною декларацією прав людини 1948 року передбачено, що кожна людина має право на ефективне поновлення в правах компетентними національними судами у випадках порушення її основних прав, наданих їй конституцією або законом (стаття 8). Право на ефективний засіб захисту закріплено також у Міжнародному пакті про громадянські та політичні права (стаття 2) і в Конвенції про захист прав людини та основних свобод (стаття 13).

Частиною другою статті 6 КАС України передбачено, що суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського суду з прав людини.

Закон України «Про судоустрій і статус суддів» встановлює, що правосуддя в Україні здійснюється на засадах верховенства права відповідно до європейських стандартів та спрямоване на забезпечення права кожного на справедливий суд.

Відповідно до статті 8 Загальної декларації з прав людини 1948 року, кожна людина має право на ефективне поновлення в правах компетентними національними судами у випадках порушення її основних прав, наданих їй Конституцією або законом.

Відповідно до статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують як джерело права при розгляді справ положення Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та протоколів до неї, а також практику Європейського суду з прав людини та Європейської комісії з прав людини.

Статтею 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (право на ефективний засіб юридичного захисту) передбачено, що кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.

При цьому, під ефективним засобом (способом) слід розуміти такий, що призводить до потрібних результатів, наслідків, дає найбільший ефект.

Засіб захисту, що вимагається зазначеною статтею, повинен бути ефективним як у законі, так і на практиці, щоб його використання не було ускладнене діями або недоглядом органів влади відповідної держави.

Таким чином, ефективний спосіб захисту повинен забезпечити поновлення порушеного права, бути адекватним наявним обставинам та виключати подальше звернення особи до суду за захистом порушених прав.

В справі «East/WestAllianceLimited» проти України» (№ 19336/04) Суд вказує, що дія статті 13 вимагає надання національного засобу юридичного захисту у спосіб, який забезпечує вирішення по суті поданої за Конвенцією «небезпідставної скарги» та відповідне відшкодування, хоча договірним державам надається певна свобода дій щодо вибору способу, в який вони виконуватимуть свої конвенційні зобов`язання за цим положенням. Межі обов`язків за статтею 13 різняться залежно від характеру скарги заявника відповідно до Конвенції. Незважаючи на це, засоби юридичного захисту, які вимагаються за статтею 13 Конвенції, повинні бути ефективними як у теорії, так і на практиці (Kudla v. Polandа № 30210/96).

Зважаючи на природу та підстави даного спору та, оскільки спосіб відновлення порушеного права має бути ефективним та таким, який виключає подальші протиправні рішення, дії чи бездіяльність суб`єкта владних повноважень, колегія суддів зазначає, що з огляду на чинність Закону України "Про ліквідацію Окружного адміністративного суду міста Києва та утворення Київського міського окружного адміністративного суду" № 2825-IX (далі - Закон № 2825-ІХ), статтею 1 якого ліквідовано Окружний адміністративний суд міста Києва, задоволення позовних вимог ОСОБА_1 , які заявлені в даному позові, не призведе до поновлення прав та інтересів, за захистом яких останній звернувся в межах даної справи.

Поряд з цим, в частині доводів апеляційної скарги щодо суперечності Закону України "Про ліквідацію Окружного адміністративного суду міста Києва та утворення Київського міського окружного адміністративного суду" № 2825-IX нормам Закону України «Про судоустрій і статус суддів» та Конституції України, суд апеляційної інстанції зазначає наступне.

Статтею 19 КАС України передбачено справи, на які поширюється юрисдикція адміністративних судів та закріплено категорії справ, на які юрисдикція цих судів не поширюється.

За приписам пункту 1 частини другої статті 19 КАС України юрисдикція адміністративних судів не поширюється, зокрема, на справи, що віднесені до юрисдикції Конституційного Суду України.

Отже право на звернення до адміністративного суду не є абсолютним оскільки необхідно також враховувати повноваження та юрисдикцію адміністративних судів.

Відповідно до частини першої статті 266 КАС України, яка визначає провадження у справах щодо оскарження актів, дій чи бездіяльності Верховної Ради України, Президента України, Вищої ради правосуддя, Вищої кваліфікаційної комісії суддів України, правила цієї статті поширюються на розгляд адміністративних справ щодо: 1) законності (крім конституційності) постанов Верховної Ради України, указів і розпоряджень Президента України; 2) законності дій чи бездіяльності Верховної Ради України, Президента України, Вищої ради правосуддя, Вищої кваліфікаційної комісії суддів України; 3) законності актів Вищої ради правосуддя, Вищої кваліфікаційної комісії суддів України; 4) законності рішень Вищої ради правосуддя, ухвалених за результатами розгляду скарг на рішення її Дисциплінарних палат.

Зміст позовних вимог та доводів апеляційної скарги дають підстави для висновку, що позивач зокрема просить надати оцінку Закон України "Про ліквідацію Окружного адміністративного суду міста Києва та утворення Київського міського окружного адміністративного суду" № 2825-IX, статтею 1 якого ліквідовано Окружний адміністративний суд міста Києва.

Проте вирішення питань про відповідність Конституції України (конституційність) законів України та інших правових актів Верховної Ради України належить до повноважень Конституційного Суду України (стаття 7 Закону України «Про Конституційний Суд України»).

Отже, надання аргументованої відповіді на твердження апелянта стосовно неконституційності Закону № 2825-IX може бути виконана лише у спосіб вирішення чи відповідає закон України (його окремі положення) Конституції України (чи є конституційним).

Вирішення питання щодо конституційності законів не може бути предметом розгляду в адміністративному суді. Об`єктом судового контролю в адміністративному судочинстві можуть бути чітко визначені підзаконні нормативні акти.

Згідно з пунктом 1 статті 150 Конституції України до повноважень Конституційного Суду України належить вирішення питань про відповідність Конституції України (конституційність) законів та інших правових актів Верховної Ради України, актів Президента України.

Статтею 1 Закону України "Про Конституційний Суд України" встановлено, що Конституційний Суд України є органом конституційної юрисдикції, який забезпечує верховенство Конституції України, вирішує питання про відповідність Конституції України законів України та у передбачених Конституцією України випадках інших актів, здійснює офіційне тлумачення Конституції України, а також інші повноваження відповідно до Конституції України.

Тому саме цей орган судової влади наділений повноваженнями вирішувати питання про відповідність Конституції України (конституційність) законів України та інших правових актів Верховної Ради України, актів Президента України, актів Кабінету Міністрів України, правових актів Верховної Ради Автономної Республіки Крим (підпункт 1 частини першої статті 7 Закону України "Про Конституційний Суд України").

Конституційний Суд України у Рішенні від 14.12.2011 № 19-рп/2011 зазначив, що відносини, які виникають між фізичною чи юридичною особою і представниками органів влади під час здійснення ними владних повноважень, є публічно-правовими і поділяються, зокрема, на правовідносини у сфері управлінської діяльності та правовідносини у сфері охорони прав і свобод людини і громадянина, а також суспільства від злочинних посягань. Діяльність органів влади, у тому числі судів, щодо вирішення спорів, які виникають у публічно-правових відносинах, регламентується відповідними правовими актами. Рішення, прийняті суб`єктами владних повноважень, дії, вчинені ними під час здійснення управлінських функцій, а також невиконання повноважень, встановлених законодавством (бездіяльність), можуть бути оскаржені до суду відповідно до частин першої другої статті 55 Конституції України. Для реалізації кожним конституційного права на оскарження рішень, дій чи бездіяльності вказаних суб`єктів у сфері управлінської діяльності в Україні утворено систему адміністративних судів.

Отже, доводи позивача щодо оцінки на предмет відповідності Закону № 2825-IX нормам Конституції України, не можуть бути оцінені за правилами адміністративного судочинства при розгляді даної справи.

Враховуючи вищенаведене у сукупності, колегія суддів зазначає, що рішення суду першої інстанції у цій справі не підлягає скасуванню.

Колегія суддів зазначає, що позивачем в апеляційній скарзі не спростовано жодними доводами та доказами, які б відповідали вимогам ст.ст. 73 - 76 КАС України, факт порушення відповідачем вимог законодавства в межах спірних правовідносин.

Апеляційна скарга не містить інших обґрунтувань ніж ті, які були зазначені у позовній заяві, з урахуванням яких, суд першої інстанції вже надав оцінку встановленим обставинам справи. Належних обґрунтувань неправильного застосування норм матеріального права чи порушень норм процесуального права апеляційна скарга позивача не містить.

Надаючи оцінку кожному окремому доводу всіх учасників справи, що мають значення для правильного вирішення адміністративної справи, суд застосовує позицію ЄСПЛ (в аспекті оцінки аргументів учасників справи у касаційному провадженні), сформовану в пункті 58 рішення у справі «Серявін та інші проти України» (№ 4909/04): згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі «Руїс Торіха проти Іспанії» (Ruiz Torija v. Spain) № 303-A, пункт 29).

Перевіривши мотивування судового рішення та доводи апеляційної скарги, відповідно до вимог ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод щодо справедливого судового розгляду, врахувавши ст. 6 КАС України, відповідно до якої суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського Суду з прав людини, судова колегія вважає, що суд першої інстанції дійшов правильного висновку про відсутність підстав для задоволення позовних вимог.

Згідно ч. 1 ст. 315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін.

У відповідності до ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

За таких обставин, суд апеляційної інстанції приходить до висновку, що рішення суду першої інстанції винесене з дотриманням норм матеріального та процесуального права, судом повно з`ясовано обставини справи, а доводи апеляційної скарги не спростовують правильність висновків суду першої інстанції, у зв`язку з чим підстав для скасування рішення суду першої інстанції не вбачається.

Керуючись ст. ст. 242-244, 250, 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325 КАС України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення, а рішення Київського окружного адміністративного суду від 18 травня 2023 року - без змін.

Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття та може бути оскаржена в порядку та строки, встановлені ст.ст. 328, 329 КАС України.

Суддя-доповідач В.О. Аліменко

Судді М.І. Кобаль

Є.О. Сорочко