Справа № 496/4966/23
Суддя: Трушина О. І.
Дата ухвалення: 2023-09-01 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 496/4966/23
Провадження № 2-а/496/32/23
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 вересня 2023 року Біляївський районний суд

Одеської області

в складі: головуючого судді Трушиної О.І.

за участю секретаря Попової А.С.

позивача ОСОБА_1

представника позивача Чубарова С.В.

третьої особи Колісова І.М.

розглянувши адміністративну позовну заяву ОСОБА_1 до Одеського районного управління поліції № 2 ГУНП в Одеській області, третя особа, що не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору ОСОБА_2 про визнання протиправною та скасування постанови про накладення адміністративного стягнення,

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся до суду з адміністративним позовом і просить визнати протиправною та скасувати постанову серії БАБ № 438035 від 19 червня 2023 року, складену інспектором патрульної поліції Одеського районного управління поліції № 2 ГУНП в Одеській області Колісовим Ігорем Миколайовичем відносно ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , про накладення адміністративного стягнення за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 126 КУпАП.

Свої вимоги мотивує тим, що постановою інспектора Одеського районного управління поліції №2 ГУНП в Одеській області серії БАБ № 438035 від 19.06.2023 року він був притягнутий до адміністративної відповідальності у виді штрафу у розмірі 425 грн за ч.1 ст. 126 КУпАП за те, що 17.06.2023 року о 20.30 год в м. Теплодар по вул. Незалежності,15 він керував автомобілем «Мерседес» р.н. НОМЕР_1 та скоїв дорожньо-транспортну пригоду, при цьому не мав полісу обов`язкового страхування на даний транспортний засіб, чим порушив вимоги п.п. «ґ» п.2.1 Правил дорожнього руху. Оскаржувану постанову було складено у приміщенні Одеського районного управління поліції №2 ГУНП в Одеській області з численними порушеннями КУпАП (ст. 245, 254, 268, 283), Закону України «Про дорожній рух», Закону України «Про Національну поліцію» та інших нормативно-правових та підзаконних актів. Постанову було складено не на підставі встановлених обставин, а на припущеннях, якими керувався інспектор через два дні після начебто скоєного правопорушення на особу, яка не керувала автомобілем, та яка не повинна нести адміністративну відповідальність за вказане адміністративне правопорушення. Вважає, що постанова є незаконною, виходячи з наступного. Обставина вчинення ним адміністративного правопорушення не підтверджується жодним належним та допустимим доказом. Так, положеннями Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затвердженою наказом МВС від 07.11.2015 року № 1395, визначено процедуру оформлення працівниками органів і підрозділів Національної поліції України, які мають спеціальні звання, відповідно до покладених на них повноважень матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі. Згідно п.4 вказаної Інструкції у разі виявлення правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, розгляд якого віднесено до компетенції Національної поліції України, поліцейський виносить постанову у справі про адміністративне правопорушення без складання відповідного протоколу. При складанні постанови та розгляді адміністративних матеріалів поліцейський зобов`язаний виконати вимоги КУпАП (ст. 245, 254, 268, 283). Факт керування ним транспортним засобом не зафіксовано належними та допустимими доказами, висновок інспектора патрульної поліції про наявність в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 126 КУпАП, є передчасним. Вважає оскаржувану постанову протиправною та просить її скасувати, у зв`язку з чим звернувся до суду.

Позивач ОСОБА_1 у судовому засіданні на задоволенні позову наполягав та пояснив, він 17.06.2023 року не керував транспортним засобом «Мерседес» р.н. НОМЕР_1 в м. Теплодар, тому притягнення його до адміністративної відповідальності за порушення Правил дорожнього руху вважає незаконним. Крім того, при розгляді справи просив надати йому захисника. Вважає постанову, винесену 19.06.2023 року, про накладення на нього адміністративного стягнення у виді штрафу на користь держави у розмірі 425 грн, протиправною та просить її скасувати.

Представник позивача Чубаров С.В. у судовому засіданні на задоволенні позову наполягав. Також зазначив, що не був встановлений факт керування ОСОБА_1 транспортним засобом, що виключає адміністративну відповідальність. Крім того, було порушено його право на захист, при складанні протоколу він неодноразово просив надати йому захисника, але захисник наданий не був. Просив визнати протиправною і скасувати оскаржувану постанову, як таку, що винесена з порушенням вимог закону.

Представник відповідача - Одеського районного управління поліції № 2 ГУНП в Одеській області у судове засідання не з`явився, хоча був повідомлений належним чином, повідомлення про причини неявки від нього не надходило.

Третя особа, що не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору ОСОБА_2 у судовому засіданні пояснив, що ОСОБА_1 при розгляді справи не заперечував факту керування транспортним засобом. Вважає постанову такою, що відповідає вимогам закону, просив у задоволенні позову відмовити.

Також у судовому засіданні був допитаний свідок ОСОБА_3 , який пояснив, що 17.06.2023 року у вечірній час він знаходився в м. Теплодар Одеської області, почув, як сталася дорожньо-транспортна пригода. Підійшовши до автомобіля, ОСОБА_1 , за кермом автомобіля не бачив.

Вислухавши пояснення позивача ОСОБА_1 , його представника Чубарова С.В., третьої особи ОСОБА_2 , допитавши свідка ОСОБА_3 , вивчивши матеріали справи, оцінивши надані докази, суд вважає, що адміністративний позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 20 КАС України місцевим загальним судам як адміністративним судам підсудні адміністративні справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності.

Згідно з ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

У відповідності до ч. 1 ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Згідно з п. 8 ч. 1 ст. 23 Закону України «Про Національну поліцію» поліція відповідно до покладених на неї завдань у випадках, визначених законом, здійснює провадження у справах про адміністративні правопорушення, приймає рішення про застосування адміністративних стягнень та забезпечує їх виконання.

П. 11 ч. 1 статті 23 Закону України «Про Національну поліцію» визначено, що поліція відповідно до покладених на неї завдань регулює дорожній рух та здійснює контроль за дотриманням Правил дорожнього руху його учасниками та за правомірністю експлуатації транспортних засобів на вулично-дорожній мережі.

За п. 1.3. Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 року № 1306, учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил. Особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством (п. 1.9).

Відповідно до ст. 7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом.

Як встановлено в судовому засіданні, згідно постанови серії БАБ № 438035 від 19.06.2023 року (а.с. 5) ОСОБА_1 було притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.1 ст. 126 КУпАП та застосовано до нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 425 гривень. Так, в постанові зазначено, що він, 17.06.2023 року о 20.30 год, в м. Теплодар по вул. Незалежності, 15 керував автомобілем «Мерседес» р.н. НОМЕР_1 та скоїв дорожньо-транспортну пригоду, при цьому не мав поліса обов`язкового страхування на даний транспортний засіб, чим порушив п.2.1 (ґ) Правил дорожнього руху.

Диспозиція ч.1 ст. 126 КУпАП передбачає відповідальність за керування водієм транспортним засобом особою, яка не має при собі або не пред`явила для перевірки посвідчення водія відповідної категорії, реєстраційного документа на транспортний засіб, а також поліса (договору) обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів (страхового сертифіката «Зелена картка»).

Відповідно положень ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа), встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

За змістом ст. 252 КУпАП орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом та правосвідомістю.

Відповідно до ст. 280 КУпАП України орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа у його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, а також з`ясувати всі обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Отже, притягнення особи до адміністративної відповідальності можливе лише за наявності події адміністративного правопорушення та вини особи у його вчиненні, яка підтверджена належними доказами.

26 квітня 2018 року Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду у справі №338/855/17 вказав, що зміст постанови у справі про адміністративне правопорушення має відповідати вимогам, передбаченим статтями 283 і 284 КУпАП. У ній, зокрема, потрібно навести докази, на яких ґрунтується висновок про вчинення особою адміністративного правопорушення та зазначити мотиви відхилення інших доказів, на які посилався правопорушник, чи висловлених останнім доводів.

Як зазначено в постанові Верховного Суду від 19 січня 2023 року у справі №520/6006/21, особливістю адміністративного судочинства є те, що обов`язок (тягар) доказування в спорі покладається на відповідача - орган публічної влади, який повинен надати докази, що свідчать про правомірність його дій, законність прийнятих рішень.

З матеріалів справи вбачається, що оскаржувана постанова складена 19.06.2023 року (не на місці вчинення адміністративного правопорушення), тоді як подія адміністративного правопорушення, як вказано у постанові, відбулася 17.06.2023 року.

Верховним Судом у постанові від 30.05.2018 по справі №337/3389/16-а висловлена правова позиція, що оскаржувана постанова про притягнення позивача до адміністративної відповідальності складена не на місці вчинення правопорушення не може вважатися такою, що відповідає чинному законодавству у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху та підлягає скасуванню.

Також судом встановлено, що під час розгляду справи про адміністративне правопорушення ОСОБА_1 виявив бажання скористатись правовою допомогою, що зафіксовано на відеозапису. З дослідженого вбачається, що інспектором не було вжито жодних дій щодо надання ОСОБА_1 можливості реалізувати своє право на отримання правової допомоги.

На думку суду, такі дії інспектора порушують права особи, яка притягується до адміністративної відповідальності і тим самим, свідчать про порушення порядку розгляду справи про адміністративне правопорушення, що має наслідком скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення.

Отже, оскаржувана постанова не відповідає вимогам, передбаченим статям 283 і 284 КУпАП, відповідач не навів належних та допустимих доказів правомірності винесення постанови про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності.

Суд звертає увагу на те, що статтею 77 КАС України у справах про оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. За таких обставин, відповідач у справі зобов`язаний довести правомірність свого рішення про притягнення позивача до адміністративної відповідальності, та, зокрема, довести факт вчинення позивачем порушення Правил дорожнього руху відповідними доказами. Правова позиція щодо покладення обов`язку доказування саме на відповідача в подібних правовідносинах, викладена в постановах Верховного Суду від 08.11.2018 по справі №201/12431/16-а, від 23.10.2018 р. по справі № 743/1128/17, від 15.11.2018 р. по справі № 524/5536/17.

Оскаржувана постанова серії БАБ № 438035 від 19.06.2023 року про притягнення позивача до адміністративної відповідальності не містить посилань на докази вчинення позивачем правопорушення.

Вчинення позивачем адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 126 КУпАП, за яке його притягнуто до адміністративної відповідальності, зафіксовано лише у постанові серії БАБ № 438035 від 19.06.2023 року не підтверджується іншими доказами. Постанова про притягнення позивача до адміністративної відповідальності не є беззаперечним доказом вчинення нею правопорушення, оскільки саме по собі описання адміністративного правопорушення не може бути належним доказом вчинення особою такого порушення. Така постанова по своїй правовій природі є рішенням суб`єкта владних повноважень щодо наслідків розгляду зафіксованого правопорушення, якому передує фіксування цього правопорушення.

Виходячи з наведеного, суд приходить до висновку, що постанова по справі про адміністративне правопорушення, складена відносно позивача ОСОБА_1 , є протиправною та такою, що не відповідає нормам КУпАП, а тому підлягає скасуванню.

Керуючись ст. ст. 8, 9, 73, 74, 241-243, 246, 250 КАС України, суд

У Х В А Л И В:

Адміністративний позов ОСОБА_1 до Одеського районного управління поліції № 2 ГУНП в Одеській області, третя особа, що не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору ОСОБА_2 про визнання протиправною та скасування постанови про накладення адміністративного стягнення задовольнити.

Визнати протиправною та скасувати постанову серії БАБ № 438035 від 19 червня 2023 року, винесену інспектором патрульної поліції Одеського районного управління поліції № 2 ГУНП в Одеській області Колісовим Ігорем Миколайовичем відносно ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , про накладення адміністративного стягнення за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 126 КУпАП у виді штрафу на користь держави у розмірі 425 грн.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до П`ятого апеляційного адміністративного суду протягом десяти днів з дня складення повного судового рішення, через Біляївський районний суд Одеської області.

Повне судове рішення складено 04 вересня 2023 року.

Суддя О.І. Трушина