Справа № 820/1667/18
Суддя: Котеньов О.Г.
Дата ухвалення: 2023-09-19 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Харківський окружний адміністративний суд
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Харків

19 вересня 2023 р. Справа № 820/1667/18

Харківський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Олексія Котеньова , розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження у письмовому провадженні адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , код НОМЕР_1 ) до Головного управління ДПС у Харківській області, утвореного на правах відокремленого підрозділу Державної податкової служби України (вул. Пушкінська, буд. 46, м. Харків, 61057, код ЄДРПОУ ВП 43983495) про скасування податкових повідомлень-рішень, -

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернувся до Харківського окружного адміністративного суду із адміністративним позовом до Слобожанської об`єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Харківській області, в якому просив суд скасувати податкові повідомлення-рішення від 30.06.2015 року № 84149-15, від 24.06.2016 року № 8056303-13.

Рішенням Харківського окружного адміністративного суду від 25 квітня 2018 року в задоволенні адміністративного позову відмовлено.

Постановою Харківського апеляційного адміністративного суду від 21 червня 2018 року адміністративний позов задоволено.

Постановою Верховного Суду від 27.06.2023 касаційну скаргу Слобожанської об`єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Харківській області (правонаступник - Головне управління ДПС у Харківській області) задоволено частково.

Постанову Харківського окружного адміністративного суду від 25 квітня 2018 року та рішення Харківського апеляційного адміністративного суду від 21 червня 2018 року у справі № 820/1667/18 скасовано. Справу направлено на новий розгляд до суду першої інстанції.

Ухвалою Харківського окружного адміністративного суду від 18.07.2023 прийнято справу до розгляду.

Ухвалою Харківського окружного адміністративного суду від 03.08.2023 замінено відповідача у справі №820/1667/18 - Слобожанську об`єднану державну податкову інспекцію Головного управління ДФС у Харківській області на правонаступника - Головне управління ДПС у Харківській області, утворене на правах відокремленого підрозділу Державної податкової служби України (вул. Пушкінська, буд. 46, м. Харків, 61057, код ЄДРПОУ ВП 43983495).

У відзиві представник відповідача вказав, що нарахування земельного податку апелянту здійснювалось з урахуванням: Рішення Дергачівського районного суду від 20.11.2011 по справі №2010/2-2781/11 щодо визнання право власності на самочинно забудовані нежитлові приміщення, що розташовані на земельній ділянці загальною площею 2092 кв.м., за адресою АДРЕСА_2 ; даних інформаційного ресурсу ДФС України «Податковий блок» щодо об`єктів оподаткування; рішення Проходівської сільської ради XVIII сесії IV скликання від 04.01.2012 з урахуванням змін, внесених та затверджених рішенням Проходівської сільської ради XLVII сесії VI скликання від 09.07.2014 року та Положення про плату за землю, затвердженого рішенням Проходівської сільської роди XLII сесії VI скликання від 30.06.2015 року зі змінами та доповненнями; особистої заяви платника податків ОСОБА_1 від 28.08.2015 року, в якій визначено , що він є власником земельної ділянки площею 0,2092 га, яка знаходиться за адресою АДРЕСА_2 ; щорічних коефіцієнтів індексації нормативно грошової оцінки землі.

Інші заяви по суті справи до суду не надходили.

Відповідно до ст.258 КАС України суд розглядає справи за правилами спрощеного позовного провадження протягом розумного строку, але не більше шістдесяти днів із дня відкриття провадження у справі.

Згідно з ч.5 ст.262 КАС України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. За клопотанням однієї із сторін або з власної ініціативи суду розгляд справи проводиться в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін.

Згідно з п.10 ч.1 ст.4 КАС України письмове провадження - розгляд і вирішення адміністративної справи або окремого процесуального питання в суді першої, апеляційної чи касаційної інстанції без повідомлення та (або) виклику учасників справи та проведення судового засідання на підставі матеріалів справи у випадках, встановлених цим Кодексом.

Дослідивши зібрані по справі докази в їх сукупності, проаналізувавши зміст норм матеріального і процесуального права, які врегульовують спірні правовідносини, суд зазначає таке.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 на праві приватної власності належить нежитлова будівля, розташована за адресою: АДРЕСА_3 . Право власності виникло на підставі рішення Дергачівського районного суду від 20.11.2011 по справі № 2010/2-2781/11 (набрало законної сили 30.12.2011 року), яким визнано за ОСОБА_1 право власності на самочинно забудовані: нежитлову будівлю літ.«А-2» зі сходами літ. «а» загальною площею 61, 0 кв. м, розміром 6,60 м х 5,50 м, висотою 6 м, та майданчик для збереження техніки сільськогосподарського призначення загальною площею 2092,00 кв. м, до складу якого входить огорожа №№ 1, 2, 3, що розташовані за адресою: АДРЕСА_3 (а.с. 51-55). 14.02.2012 року за позивачем зареєстроване право власності на зазначену будівлю у Реєстрі прав власності на нерухоме майно.

За заявою позивача про надання дозволу на розробку проекту відведення для передачі в оренду вказаної земельної ділянки, рішенням Проходівської сільської ради Дергачівського району Харківської області від 04.01.2012 позивачу надано такий дозвіл, яким визначено орієнтовну площу земельної ділянки 0,2092 га.

Враховуючи викладене, дані інформаційного ресурсу ДФС України «Податковий блок», інформаційну довідку з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, якими підтверджено, що за позивачем обліковується земельна ділянка 0, 2092 га іншого комерційного призначення за адресою: АДРЕСА_2 , на якій знаходиться нежитлова будівля, яка належить позивачу на правах приватної власності, Головним управлінням ДФС у Харківській області було сформовано та направлено на адресу позивача - ОСОБА_1 податкові повідомлення рішення, яким визначено до сплати суми податкових зобов`язань з земельного податку з фізичних осіб: від 30.06.2015 № 84149-15 на суму 8 069,26 грн та від 24.06.2016 року № 8056303-13 на суму 8069,26 грн.

Після прийняття податкових повідомлень-рішень, Рішенням Проходівської сільської ради Дергачівського району Харківської області від 22.12.2016 року внесено зміни до первісного рішення та змінено цільове призначення земельної ділянки і зменшено її площу до 0,1913 га.

Рішенням Проходівської сільської ради від 24.11.2017 року затверджено проект землеустрою щодо відведення позивачу земельної ділянки площею 0,1913 га.

Відповідно до витягу з Державного земельного кадастру про земельну ділянку, вказана земельна ділянка площею 0,1913 га зареєстрована 17.10.2017 року.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд застосовує такі норми права (в редакції, чинній на момент виникнення спору).

За змістом підпункту 14.1.147 пункту 14.1 статті 14 Податкового кодексу України (далі ПК України) плата за землю - обов`язковий платіж у складі податку на майно, що справляється у формі земельного податку або орендної плати за земельні ділянки державної і комунальної власності.

Відповідно до підпункту 16.1.4 пункту 16.1 статті 16 ПК України платник податків зобов`язаний сплачувати податки та збори в строки та у розмірах, установлених цим Кодексом та законами з питань митної справи.

Відповідно до підпунктів 269.1.1, 269.1.2 пункту 269.1 статті 269 ПК України платниками податку є власники земельних ділянок, земельних часток (паїв) та землекористувачі. А в силу вимог підпункту 270.1.1 пункту 270.1 статті 270 ПК України об`єктами оподаткування є земельні ділянки, які перебувають у власності або користуванні.

Таким чином, обов`язок платника податку сплачувати плату за землю виникає у власників та землекористувачів з дня виникнення права власності або користування земельною ділянкою.

Відповідно до статті 206 Земельного кодексу України (далі ЗК України) використання землі в Україні є платним. Об`єктом плати за землю є земельна ділянка. Плата за землю справляється відповідно до закону.

Згідно зі статтею 125 ЗК України право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають з моменту державної реєстрації цих прав.

Як визначено статтею 126 ЗК України, право власності та користування земельною ділянкою оформлюється відповідно до Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень».

Питання переходу права власності на земельну ділянку у разі набуття права на житловий будинок, будівлю, споруду, що розміщені на ній, регулюються статтею 120 ЗК України і статтею 377 Цивільного кодексу України (далі ЦК України).

Цими нормами чітко встановлено, що до особи, яка набула право власності на жилий будинок, будівлю або споруду, переходить право власності або право користування на земельну ділянку, на якій вони розміщені.

При цьому власники землі та землекористувачі сплачують плату за землю з дня виникнення права власності або права користування земельною ділянкою. У разі припинення права власності або права користування земельною ділянкою плата за землю сплачується за фактичний період перебування землі у власності або користуванні у поточному році (пункт 287.1 статті 287 ПК України).

При переході права власності на будівлю, споруду (їх частину) податок за земельні ділянки, на яких розташовані такі будівлі, споруди (їх частини), з урахуванням прибудинкової території сплачується на загальних підставах з дати державної реєстрації права власності на таку земельну ділянку (пункт 287.6 статті 287 ПК України в редакції Закону України від 28 грудня 2014 року №71-VIII, який набрав чинності з 01 січня 2015 року).

Тобто у розумінні вказаних положень платником земельного податку є власник земельної ділянки або землекористувач, якими може бути фізична чи юридична особа. Обов`язок сплати цього податку для його платника виникає з моменту набуття (переходу) в установленому законом порядку права власності на земельну ділянку чи права користування нею і триває до моменту припинення (переходу) цього права. Якщо певна фізична чи юридична особа набула право власності на будівлю або його частину, то до набувача переходить право користування земельною ділянкою, на якій вони розміщені, на тих самих умовах і в тому ж обсязі, що були у попереднього землекористувача. Відповідно з моменту набуття права власності на об`єкт нерухомого майна (з дати державної реєстрації такого права), обов`язок зі сплати податку за земельну ділянку, на якій розміщений такий об`єкт, покладається на особу, яка набула право власності на жилий будинок, будівлю або споруду. Користувач має сплачувати земельний податок за фактичне використання землі.

Приписи ж пункту 287.6 ПК України в редакції Закону України від 28 грудня 2014 року №71-VIII Про внесення змін до Податкового кодексу України та деяких законодавчих актів України щодо податкової реформи (набрав чинності 01 січня 2015 року), які визначають, що при переході права власності на будівлю, споруду (їх частину) податок за земельні ділянки, на яких розташовані такі будівлі, споруди (їх частини), з урахуванням прибудинкової території сплачується на загальних підставах з дати державної реєстрації права власності на таку земельну ділянку, не спростовують наведених висновків. В силу вимог пункту 287.1 цієї ж статті землекористувачі сплачують плату за землю за фактичний період перебування землі у користуванні. Тобто обов`язок зі сплати земельного податку виникає у особи в силу фактичного використання земельної ділянки, незалежно від дотримання такою особою вимог земельного та цивільного законодавства щодо порядку оформлення права землекористувача та підстав набуття права користування.

Переглядаючи правильність правозастосування у цій справі, Верховний Суд вказав, що незважаючи на те, що позивач не зареєстрував право власності чи користування земельною ділянкою під належною йому на праві власності нежитловою будівлею, виходячи із принципу пріоритетності норм ПК України над нормами інших актів у разі їх суперечності, який закріплений у пункті 5.2 статті 5 ПК України, обов`язок зі сплати земельного податку виник у позивача з дати державної реєстрації права власності на нерухоме майно.

Аналогічний висновок щодо застосування вказаних норм права викладено в постанові Верховного Суду від 16 травня 2018 року у справі №П/811/1839/16 (адміністративне провадження №К/9901/41754/18) та від 30 вересня 2021 року у справі № 0440/4935/18 (адміністративне провадження № К/9901/11803/19), від 03 серпня 2020 року у справі №826/13307/18 (адміністративне провадження №К/9901/30022/19 №К/9901/32687/19), від 02.08.2022 у справі № 826/8575/17, від 19 серпня 2022 року у справі № 826/10853/16 (касаційне провадження № К/9901/6726/19), але не виключно.

При цьому матеріали справи містять заяву позивача, адресовану контролюючому органу, в якій ОСОБА_1 вказано про врахування при розрахунку податку, що він є власником земельної ділянки площею 0,2092 га, яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 .

Направляючи справу на новий розгляд, Верховний Суд щодо питання правильності обрахунку суми земельного податку, визначеної в оскаржуваних податкових повідомленнях-рішеннях, вказав, що в позовній заяві позивач не зазначав, в чому неправильність обрахунку суми земельного податку відповідачем, але посилався на те, що податковим законодавством чітко визначено, що підставою для нарахування земельного податку є дані державного земельного кадастру, а ні дані ІС Податковий блок, які використовувалися відповідачем.

Так, згідно з пунктом 271.1, 271.2 статті 271 ПК України базою нарахування земельного податку є нормативна грошова оцінка земельних ділянок з урахуванням коефіцієнта індексації, визначеного відповідно до порядку, встановленого цим розділом; площа земельних ділянок, нормативну грошову оцінку яких не проведено.

Підставою для нарахування земельного податку є дані державного земельного кадастру (пункт 286.1 статті 286 ПК України).

Також, відповідно до п. 289.1 статті 289 ПК України, зокрема встановлено, що для визначення розміру податку використовується нормативна грошова оцінка земельних ділянок.

Як зазначає відповідач, у тому числі і на стадії нового розгляду справи, підставою для нарахування сум земельного податку слугувало: рішення Дергачівського районного суду від 20.11.2011 по справі № 2010/2-2781/11; дані інформаційного ресурсу ДФС України ІС Податковий блок щодо об`єктів оподаткування; рішення Проходівської сільської ради XVIII сесії IV скликання від 04.01.2012 з урахуванням змін, внесених та затверджених рішенням Проходівської сільської ради ХLVІІ сесії VI скликання від 09.07.2014 року та Положення про плату за землю, затвердженого рішенням Проходівської сільської ради LХ II сесії VI скликання від 30.06.2015 зі змінами та доповненнями; особиста заява ОСОБА_1 від 28.08.2015 р., в якій вказано, що він є власником земельної ділянки площею 0,2092 га, яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 , а також, щорічні коефіцієнти індексації нормативно-грошової оцінки землі.

Верховний Суд, направляючи справу на новий розгляд, зазначив, що матеріали справи не містять витягу з даних Державного земельного кадастру щодо земельної ділянки (яка є об`єктом оподаткування земельним податком), сформованих станом на час прийняття відповідачем оскаржуваних податкових повідомлень-рішень, які є підставою для нарахування земельного податку, як і не містять розрахунку, який повинен бути сформований позивачем до податкових повідомлень-рішень у формі, визначеній центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику (п. 58.1 ст. 58 ПК України), що в сукупності не надає суду касаційної інстанції перевірити правильність використаних відповідачем даних, які є базою та підставою для нарахування земельного податку.

Відповідно до ч.5 ст.353 КАС України висновки і мотиви, з яких скасовані рішення, є обов`язковими для суду першої або апеляційної інстанції при новому розгляді справи.

Судом ухвалою від 18.07.2023 запропоновано учасникам справи надати зазначені Верховним Судом матеріали і докази, а також письмові пояснення щодо висновків і мотивів Верховного Суду, з яких скасовані рішення судів у цій справі.

Контролюючим органом разом з відзивом на позов надано до суду лист Головного управління Держгеокадастру у Харківській області №2381/327-23 від 04.08.2023, в якому вказано, що відомості про земельну ділянку з кадастровим номером :00:000:0510 внесені до Державного земельного кадастру 17.10.23017 на підставі проекту землеустрою, розробленого на замовлення ОСОБА_1 відповідно до рішення ХІІІ сесії Проходівської сільської ради VI скликання від 07.10.2011 року (зі змінами, внесеними рішенням ХХ сесії Проходівської сільської ради VIІ скликання від 22.12.2016).

Головне управління Держгеокадастру у Харківській області у листі вказало, що запитувана земельна ділянка у період 2015-2017 роки відносилась до земель комунальної власності Проходівської сільської ради.

Витягу з даних Державного земельного кадастру щодо земельної ділянки (яка є об`єктом оподаткування земельним податком), сформованого станом на час прийняття відповідачем оскаржуваних податкових повідомлень-рішень, до суду не надано.

У матеріалах справи наявний витяг з Державного земельного кадастру про державну реєстрацію земельної ділянки 17.10.2017 - після винесення спірних рішень.

Тобто, на момент винесення оскаржуваних рішень витяг із Державного земельного кадастру щодо земельної ділянки був фактично відсутній, а тому розрахунок сум податку здійснювавався контролюючим органом без його врахування.

Також у матеріалах справи відсутні розрахунки до податкових повідомлень-рішень у формі, визначеній центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику.

Розрахунок суми податку наведено відповідачем у процесуальних заявах, утім, у формі, передбаченій п.58.1 ст.58 ПК України, таких розрахунків не надано.

Відтак, враховуючи висновки Верховного Суду, викладені у постанові від 27.06.2023, суд приходить до висновку про те, що, незважаючи на обов`язок позивача зі сплати земельного податку, що виник з дати державної реєстрації права власності на нерухоме майно, контролюючим органом порушено процедуру винесення спірних рішень, що полягає у відсутності розрахунків, оформлених відповідно до п.58.1 ст.58 ПК України, а також витягу із Державного земельного кадастру щодо земельної ділянки, інформація якого є підставою для нарахування податку, що має наслідком скасування спірних рішень.

Відповідно до ч.2 ст.2 Кодексу адміністративного судочинства України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

За приписами ч.1 ст.77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Розглянувши подані учасниками справи документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до висновку про обґрунтованість заявлених позовних вимог.

Судові витрати підлягають розподілу відповідно до приписів ст.139 Кодексу адміністративного судочинства України.

Керуючись ст.ст.4-10, 19, 77, 139, 241-246, 250, 255, 262, 236 293, 295, 297 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , код НОМЕР_1 ) до Головного управління ДПС у Харківській області, утвореного на правах відокремленого підрозділу Державної податкової служби України (вул. Пушкінська, буд. 46, м. Харків, 61057, код ЄДРПОУ ВП 43983495) про скасування податкових повідомлень-рішень - задовольнити.

Скасувати податкові повідомлення-рішення від 30.06.2015 року № 84149-15, від 24.06.2016 року № 8056303-13.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення (ухвали) суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення у повному обсязі виготовлено 19 вересня 2023 року.

Суддя Олексій Котеньов