Справа № 280/2398/23
Суддя: Сацький Роман Вікторович
Дата ухвалення: 2023-09-18 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЗАПОРІЗЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

18 вересня 2023 року Справа № 280/2398/23 м.Запоріжжя
Запорізький окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Сацького Р.В. розглянувши в письмовому проваджені за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом: ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 53-ї Окремої механізованої бригади імені князя Володимира Мономаха Оперативного командування « ІНФОРМАЦІЯ_1 » про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії

ВСТАНОВИВ:

18 квітня 2023 року до Запорізького окружного адміністративного суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 (далі - позивач) до Військової частини НОМЕР_1 53-ї Окремої механізованої бригади імені князя Володимира Мономаха Оперативного командування « ІНФОРМАЦІЯ_1 » (далі - відповідач) про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії, в якій позивач просить суд:

- визнати протиправними дії (бездіяльність) Військової частини НОМЕР_1 53-ї Окремої механізованої бригади імені князя Володимира Мономаха (код ЄДРПОУ НОМЕР_2 , адреса: АДРЕСА_1 ), щодо не розгляду рапорта ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_3 ) від 08.04.2023 про переведення його на службу до військової частини НОМЕР_4 військової частини НОМЕР_5 в зв`язку з сімейними обставинами;

- зобов`язати Військову частину НОМЕР_1 53-ї Окремої механізованої бригади імені князя Володимира Мономаха (, адреса: АДРЕСА_1 ), розглянути рапорт ОСОБА_1 від 08.04.2023 про переведення його на службу до військової частини НОМЕР_4 військової частини НОМЕР_5 в зв`язку з сімейними обставинами.

В обґрунтування своїх вимог зазначає, що він з 13.02.2023 відповідно до Указу Президента України від 24 лютого 2022 року № 69/2022 «Про загальну мобілізацію» призначений та зарахуваний до списків особового складу частини та на всі види забезпечення: посада «кулеметника 2 механізованого батальйону військової частини НОМЕР_1 », звання «солдат». Місце розташування частини: АДРЕСА_2 .

ОСОБА_1 з 24.02.2023 перебуває в зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_2 , яка на даний час знаходиться на 8-му місяці вагітності. Окрім того, у ОСОБА_2 є ще двоє дітей ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , вказані діти вважають позивача батьком та дуже позитивно до нього відносяться. При цьому ОСОБА_1 взяв на себе обов`язок доглядати дітей та утримувати їх матеріально.

З метою підтримання нормального розвитку дітей та догляду за вагітною дружиною позивач звернувся до командира військової частини НОМЕР_4 військової частини НОМЕР_5 (розташування АДРЕСА_3 ), з метою звернутися до командування військової частини НОМЕР_1 , щоб останні перевели позивача до іншої військової частини поближче до дружини та дітей, а саме до м. Запоріжжя.

Листом від 03.04.2023 командир в/ч НОМЕР_5 звернувся до командира в/ч НОМЕР_1 в якому зазначив, що «до командування в/ч НОМЕР_4 військової частини НОМЕР_5 звернувся військовослужбовець в/ч НОМЕР_1 солдат ОСОБА_1 про його розміщення на вакантній посаді у військовій частині НОМЕР_4 військової частини НОМЕР_5 . Можливість розміщення його є. Командування в/ч НОМЕР_5 порушує клопотання про призначення солдата ОСОБА_1 на посаду «Водія 3 стрілецького відділеня 1 стрілецького взводу 3 стрілецької роти військової частини НОМЕР_4 військової частини НОМЕР_5 оперативного командування « ІНФОРМАЦІЯ_1 » сухопутних військ ЗСУ, ВОС-790037А, ШПК «Солдат», Штат АТ-57/227-01, Тарифний розряд-5».

В зв`язку з даним проханням командира в/ч НОМЕР_5 до командира в/ч НОМЕР_1 , позивач 08.04.2023 написав до командира в/ч НОМЕР_1 рапорт, в якому просив перевести його із займаної посади «кулеметника 2 батальйону військової частини НОМЕР_1 » на посаду «Водія 3 стрілецького відділеня 1 стрілецького взводу 3 стрілецької роти військової частини НОМЕР_4 військової частини НОМЕР_5 оперативного командування « ІНФОРМАЦІЯ_1 » сухопутних військ ЗСУ, ВОС-790037А, ШПК «Солдат», Штат АТ-57/227-01, Тарифний розряд-5» в в/ч НОМЕР_5 в зв`язку із сімейними обставинами, а саме: наявності двох дійтей та вагітної дружини, щоб мати можливість доглядати за ними та допоїти дружині з майбутною третьою дитиною.

Командир в/ч НОМЕР_1 відмовився приймати та розглядати даний рапорт, щодо переведення позивача на іншу посаду в іншу військову частину по ближче до родини.

У зв`язку з чим ОСОБА_1 вважає протиправною бездіяльність відповідача, тому змушений звернутись до суду з позовною заявою про захист своїх прав.

Справі за цією позовною заявою присвоєно № 280/2398/23 та за результатами автоматизованого розподілу справу передано для розгляду судді Сацькому Р.В.

Ухвалою суду від 09 травня 2023 року відкрито провадження у адміністративній справі та призначено справу до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні), за наявними у справі матеріалами; встановлено відповідачу строк для подання відзиву на позовну заяву (у разі заперечення проти позовної заяви) протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення копії цієї ухвали, разом із доказами, які підтверджують обставини, на яких ґрунтуються заперечення відповідача.

Відповідачем військовою частиною НОМЕР_1 , 03 липня 2023 року за вх. № 27775 надано до суду відзив на позовну заяву. Відповідач не визнає заявлених позовних вимог та вважає адміністративний позов не обґрунтованим та таким, що не підлягає задоволенню, мотивує відсутністю правових підстав для задоволення позовних вимог позивача та обґрунтовує наступним. Відповідно до ст. 14 Статуту Внутрішньої служби Збройних Сил України, із службових та особистих питань військовослужбовець повинен звертатися до свого безпосереднього начальника, а якщо він не може їх вирішити - до наступного прямого начальника. Позивач у рапорту, долученого до матеріалів справи від 08.04.2023, звертається безпосередньо до командира військової частини НОМЕР_1 , що є порушенням Статуту Внутрішньої служби Збройних Сил України та Дисциплінарного статуту Збройних Сил України.

З урахуванням викладеного у відзиві на позовну заяву, відповідач просив відмовити у задоволенні позовних вимог.

Відповідно до ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожній фізичній або юридичній особі гарантується право на розгляд судом упродовж розумного строку цивільної, кримінальної, адміністративної або господарської справи, а також справи про адміністративне правопорушення, в якій вона є стороною.

Розумність строків є одним із основоположних засад (принципів) адміністративного судочинства відповідно до п. 8 ч. 3 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України.

Поняття розумного строку не має чіткого визначення, проте розумним уважається строк, який необхідний для вирішення справи відповідно до вимог матеріального і процесуального права.

Відповідно до частини 5 статті 262 КАС Українисуд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше.

Згідно з частиною 4 статті 243 КАС України, судове рішення, постановлене у письмовому провадженні, повинно бути складено у повному обсязі не пізніше закінчення встановлених цим Кодексом строків розгляду відповідної справи, заяви або клопотання.

Згідно з частини 4 статті 229 КАС України, у разі неявки у судове засідання всіх учасників справи або якщо відповідно до положень цьогоКодексурозгляд справи здійснюється за відсутності учасників справи (у тому числі при розгляді справи в порядку письмового провадження), фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Враховуючи обсяг добутих доказів, котрі повно та всебічно висвітлюють обставини спірних правовідносин, а також реалізацію учасниками справи прав на подачу відповідних процесуальних документів та незмінність завдання адміністративного судочинства у будь-якому спорі, суд вважає, що справа підлягає вирішенню на підставі наявних доказів.

Суд, повно виконавши процесуальний обов`язок зі збору доказів, перевіривши доводи сторін добутими доказами, дослідивши зібрані по справі докази в їх сукупності, проаналізувавши зміст належних норм матеріального і процесуального права, які врегульовують спірні правовідносини, виходить з таких підстав та мотивів.

ОСОБА_1 з 13.02.2023 зарахований до списку особового складу Військової частини НОМЕР_1 53-ї Окремої механізованої бригади імені князя ОСОБА_5 , на посаду «кулеметника 2 механізованого батальйону військової частини НОМЕР_1 », звання «солдат». Що підтверджується наданими до справи: копією паспорта громадянина України НОМЕР_6 виданий Гуляйпільським РС УДМС України в Запорізькій області 18.11.2014, копією військового квитка серія НОМЕР_7 на ім`я ОСОБА_1 виданого Гуляйпільським ВК Запорізької області від 27.11.2018.

ОСОБА_1 під час проходження служби, приймав безпосередню участь у бойових діях або забезпеченні здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії з 13.02.2023 по сьогодні.

03.04.2023 командир в/ч НОМЕР_5 звернувся до командира в/ч НОМЕР_1 в якому зазначив, що «до командування в/ч НОМЕР_4 військової частини НОМЕР_5 звернувся військовослужбовець в/ч НОМЕР_1 солдат ОСОБА_1 про його розміщення на вакантній посаді у військовій частині НОМЕР_4 військової частини НОМЕР_5 . Можливість розміщення його є. Командування в/ч НОМЕР_5 порушує клопотання про призначення солдата ОСОБА_1 на посаду «Водія 3 стрілецького відділеня 1 стрілецького взводу 3 стрілецької роти військової частини НОМЕР_4 військової частини НОМЕР_5 оперативного командування « ІНФОРМАЦІЯ_1 » сухопутних військ ЗСУ, ВОС-790037А, ШПК «Солдат», Штат АТ-57/227-01, Тарифний розряд-5».

В зв`язку з даним проханням командира в/ч НОМЕР_5 до командира в/ч НОМЕР_1 , позивач 08.04.2023 написав до командира в/ч НОМЕР_1 рапорт, в якому просив перевести його із займаної посади «кулеметника 2 батальйону військової частини НОМЕР_1 » на посаду «Водія 3 стрілецького відділеня 1 стрілецького взводу 3 стрілецької роти військової частини НОМЕР_4 військової частини НОМЕР_5 оперативного командування « ІНФОРМАЦІЯ_1 » сухопутних військ ЗСУ, ВОС-790037А, ШПК «Солдат», Штат АТ-57/227-01, Тарифний розряд-5» в в/ч НОМЕР_5 в зв`язку із сімейними обставинами, а саме: наявності двох дійтей та вагітної дружини, щоб мати можливість доглядати за ними та допоїти дружині з майбутною третьою дитиною.

Командир в/ч НОМЕР_1 відмовився приймати та розглядати даний рапорт, щодо переведення позивача на іншу посаду в іншу військову частину по ближче до родини.

Позивач, не отримавши відповіді на рапорт, звернувся до суду з даними позовом та вказує на наявність протиправної бездіяльності з боку відповідача.

Вирішуючи спір по суті, суд вважає, що до відносин, які склались на підставі встановлених обставин спору, підлягають застосуванню наступні норми права.

Статтею 19 Конституції України визначено, що правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством.

Наведена норма означає, що суб`єкт владних повноважень зобов`язаний діяти лише на виконання закону, за умов і обставин, визначених ним, вчиняти дії, не виходячи за межі прав та обов`язків, дотримуватися встановленої законом процедури, обирати лише встановлені законодавством України способи правомірної поведінки під час реалізації своїх владних повноважень.

За змістом статті 17 Конституції України захист суверенітету і територіальної цілісності України, забезпечення її економічної та інформаційної безпеки є найважливішими функціями держави, справою всього Українського народу.

Оборона України, захист її суверенітету, територіальної цілісності і недоторканності покладаються на Збройні Сили України.

Держава забезпечує соціальний захист громадян України, які перебувають на службі у Збройних Силах України та в інших військових формуваннях, а також членів їхніх сімей.

Відповідно до статті 65 Конституції України захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, шанування її державних символів є обов`язком громадян України. Громадяни відбувають військову службу відповідно до закону.

За змістом частин першої, другої статті 17 Закону України від 06 грудня 1991 року № 1932-XII «Про оборону України» захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України є конституційним обов`язком громадян України.

Громадяни України чоловічої статі, придатні до проходження військової служби за станом здоров`я і віком, а жіночої статі - також за відповідною фаховою підготовкою, повинні виконувати військовий обов`язок згідно із законодавством.

Правове регулювання відносин між державою і громадянами України у зв`язку з виконанням ними конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, а також загальні засади проходження в Україні військової служби здійснює та визначає Закон України від 25 березня 1992 року № 2232-XII «Про військовий обов`язок і військову службу» (в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин).

Згідно з частинами першою, другою, третьою статті 1 Закону № 2232 захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України є конституційним обов`язком громадян України.

Військовий обов`язок установлюється з метою підготовки громадян України до захисту Вітчизни, забезпечення особовим складом Збройних Сил України, інших утворених відповідно до законів України військових формувань, а також правоохоронних органів спеціального призначення (далі - Збройні Сили України та інші військові формування), посади в яких комплектуються військовослужбовцями.

Військовий обов`язок включає, зокрема: прийняття в добровільному порядку (за контрактом) та призов на військову службу; проходження військової служби.

Відповідно до частин першої - третьої статті 2 Закону № 2232 військова служба є державною службою особливого характеру, яка полягає у професійній діяльності придатних до неї за станом здоров`я і віком громадян України (за винятком випадків, визначених законом), іноземців та осіб без громадянства, пов`язаній із обороною України, її незалежності та територіальної цілісності. Час проходження військової служби зараховується громадянам України до їх страхового стажу, стажу роботи, стажу роботи за спеціальністю, а також до стажу державної служби.

Проходження військової служби здійснюється: громадянами України - у добровільному порядку (за контрактом) або за призовом.

Громадяни України, іноземці та особи без громадянства, які проходять військову службу, є військовослужбовцями.

Згідно з абзацами першим-другим частини першої статті 39 Закону № 2232 призов резервістів та військовозобов`язаних на військову службу під час мобілізації проводиться в порядку, визначеному цим Законом та Законом України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію».

На військову службу під час мобілізації призиваються резервісти та військовозобов`язані, які перебувають у запасі і не заброньовані в установленому порядку на період мобілізації.

Зміст правового режиму воєнного стану, порядок його введення та скасування, правові засади діяльності органів державної влади, військового командування, військових адміністрацій, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ та організацій в умовах воєнного стану, гарантії прав і свобод людини і громадянина та прав і законних інтересів юридичних осіб визначає Закон України від 12 травня 2015 року № 389-VIII «Про правовий режим воєнного стану» (в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин).

Відповідно до статті 1 Закону № 389 воєнний стан - це особливий правовий режим, що вводиться в Україні або в окремих її місцевостях у разі збройної агресії чи загрози нападу, небезпеки державній незалежності України, її територіальній цілісності та передбачає надання відповідним органам державної влади, військовому командуванню, військовим адміністраціям та органам місцевого самоврядування повноважень, необхідних для відвернення загрози, відсічі збройної агресії та забезпечення національної безпеки, усунення загрози небезпеки державній незалежності України, її територіальній цілісності, а також тимчасове, зумовлене загрозою, обмеження конституційних прав і свобод людини і громадянина та прав і законних інтересів юридичних осіб із зазначенням строку дії цих обмежень.

Згідно зі статтею 2 Закону № 389 правовою основою введення воєнного стану є Конституція України, цей Закон та указ Президента України про введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях, затверджений Верховною Радою України.

Указом Президента України від 24 лютого 2022 року № 64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні», затвердженим Законом України від 24 лютого 2022 року № 2102-IX, введено в Україні воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб (пункт 1).

Пунктом 2 цього Указу постановлено військовому командуванню (Генеральному штабу Збройних Сил України, Командуванню об`єднаних сил Збройних Сил України, командуванням видів, окремих родів військ (сил) Збройних Сил України, управлінням оперативних командувань, командирам військових з`єднань, частин Збройних Сил України, Державної прикордонної служби України, Державної спеціальної служби транспорту, Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації України, Національної гвардії України, Служби безпеки України, Служби зовнішньої розвідки України, Управління державної охорони України) разом із Міністерством внутрішніх справ України, іншими органами виконавчої влади, органами місцевого самоврядування запроваджувати та здійснювати передбачені Законом України «Про правовий режим воєнного стану» заходи і повноваження, необхідні для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави.

Указами Президента України від 14 березня 2022 року № 133/2022, від 18 квітня 2022 року № 259/2022, від 17 травня 2022 року № 341/2022, від 12 серпня 2022 року № 573/2022, від 07 листопада 2022 року № 757/2022 строк дії воєнного стану в Україні продовжено.

Правові основи мобілізаційної підготовки та мобілізації в Україні, засади організації цієї роботи, повноваження органів державної влади, інших державних органів, органів місцевого самоврядування, а також обов`язки підприємств, установ і організацій незалежно від форми власності, повноваження і відповідальність посадових осіб та обов`язки громадян щодо здійснення мобілізаційних заходів встановлює та визначає Закон України від 21 жовтня 1993 року № 3543-XII «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» (в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин).

Відповідно до абзацу четвертого статті 1 Закону № 3543 мобілізація - комплекс заходів, здійснюваних з метою планомірного переведення національної економіки, діяльності органів державної влади, інших державних органів, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ і організацій на функціонування в умовах особливого періоду, а Збройних Сил України, інших військових формувань, Оперативно-рятувальної служби цивільного захисту - на організацію і штати воєнного часу. Мобілізація може бути загальною або частковою та проводиться відкрито чи приховано.

За змістом частин другої, третьої, п`ятої статті 4 Закону № 3543 організація і порядок проведення мобілізаційної підготовки та мобілізації визначаються цим Законом, актами Президента України та Кабінету Міністрів України.

Загальна мобілізація проводиться одночасно на всій території України і стосується національної економіки, органів державної влади, інших державних органів, органів місцевого самоврядування, Збройних Сил України, інших військових формувань, Оперативно-рятувальної служби цивільного захисту, підприємств, установ і організацій.

Вид, обсяги, порядок і строк проведення мобілізації визначаються Президентом України в рішенні про її проведення.

Указом Президента України від 24 лютого 2022 року № 69/2022 «Про загальну мобілізацію» постановлено: оголосити та провести загальну мобілізацію (пункт 1); мобілізацію провести, зокрема, на території Запорізької області.

Статтею 23 Закону № 3543 передбачена відстрочка від призову на військову службу під час мобілізації.

Так, згідно із абзацом 4 частини 1 статті 23 Закону № 3543 (в редакції на час виникнення спірних правовідносин) не підлягають призову на військову службу під час мобілізації військовозобов`язані: жінки та чоловіки, на утриманні яких перебувають троє і більше дітей віком до 18 років (такі жінки та чоловіки можуть бути призвані на військову службу у разі їх згоди і тільки за місцем проживання).

Аналіз цієї норми права вказує, що військовозобов`язані жінки та чоловіки, на утриманні яких перебувають троє і більше дітей віком до 18 років, не підлягають призову на військову службу під час мобілізації. Єдиним винятком є їхня згода, втім за умови, що військову службу вони проходитимуть тільки за місцем їх проживання.

Абзац четвертий частини першої статті 23 Закону № 3543 містить гарантію, суть якої полягає у тому, що військовозобов`язані жінки та чоловіки, на утриманні яких перебувають троє і більше дітей віком до 18 років, не підлягають призову на військову службу під час мобілізації.

При цьому наявність такої гарантії не означає, що військовозобов`язані жінка чи чоловік, на утриманні яких перебувають троє і більше дітей віком до 18 років, позбавлені можливості виконувати конституційний обов`язок щодо оборони України, захисту її суверенітету, територіальної цілісності і недоторканності. Тому за їх згодою вони можуть бути призвані на військову службу під час мобілізації.

Водночас імперативною умовою проходження військової служби під час мобілізації такими жінкою чи чоловіком є проходження ними військової служби за місцем проживання. Таку імперативність норми абзацу четвертого частини першої статті 23 Закону № 3543 підтверджує вжита законодавцем у цій нормі частка «тільки», яка є обмежувальною, і вказує на обмеження щодо місця проходження служби «тільки за місцем проживання».

Відтак якщо жінка чи чоловік, на утриманні яких перебувають троє і більше дітей віком до 18 років, надають згоду на призов на військову службу під час мобілізації, то вони з огляду на положення абзацу четвертого частини першої статті 23 Закону № 3543 мають законні сподівання на те, що їх право на проходження військової служби тільки за місцем проживання буде забезпечене державою протягом усього періоду проходження військової служби після мобілізації.

При цьому ні Законом № 3543, ні Законом № 389 не передбачено право військової частини направляти осіб, на утриманні яких перебувають троє і більше дітей віком до 18 років, та які надали згоду на призов на військову службу під час мобілізації, для проходження військової служби поза межами місця проживання після їх мобілізації.

За нормами статті 12 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, затвердженого Законом України «Про Статут внутрішньої служби Збройних Сил України» від 24.03.1999 № 548-XIV, про все, що сталося з військовослужбовцем і стосується виконання ним службових обов`язків, та про зроблені йому зауваження військовослужбовець зобов`язаний доповідати своєму безпосередньому начальникові, крім тих обставин, щодо надання яких є пряма заборона у законі (таємниця сповіді, лікарська таємниця, професійна таємниця захисника, таємниця нарадчої кімнати тощо).

Із службових та особистих питань військовослужбовець повинен звертатися до свого безпосереднього начальника, а якщо він не може їх вирішити - до наступного прямого начальника (стаття 14 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України).

Відповідно до пункту 2.1.6 Інструкції з діловодства у Збройних Силах України, затвердженої наказом Генерального штабу Збройних Сил України 07.04.2017 № 124, (далі Інструкція з діловодства у Збройних Силах України) рапорт (заява) - письмове звернення військовослужбовця (працівника) до вищої посадової особи з проханням (надання відпустки, матеріальної допомоги, поліпшення житлових умов, переведення,- звільнення тощо) чи пояснення особистого характеру.

Позивач звертає увагу, що на даний час законодавством чітко не визначено та не передбачено ряд моментів при подачі рапортів військовослужбовцями, як-то реєстрація, термін розгляду, оформлення відповіді командира по суті.

Також згідно з пунктом 3.11.6 Інструкції з діловодства у Збройних Силах України, документи, в яких не зазначено строк виконання, повинні бути виконані не пізніше ніж за 30 календарних днів із моменту реєстрації документа у військовій частині (установи), до якої надійшов документ.

Відповідно до п. 2 Положення громадяни проходять військову службу у Збройних Силах України (далі - військова служба) в добровільному порядку або за призовом. За призовом громадяни проходять: строкову військову службу; військову службу за призовом під час мобілізації, на особливий період.

Зважаючи на те, що Положенням про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України не врегульовано питання дострокового звільнення з військової служби військовослужбовців призваних під час мобілізації, до даних правовідносин має бути застосовано п. 213 Положення за аналогією права.

Так, відповідно до п. 213 Положення у разі надходження рапорту від військовослужбовця або заяви від його родичів про дострокове звільнення в запас за сімейними обставинами командир військової частини зобов`язаний надіслати у триденний строк до відповідного територіального центру комплектування та соціальної підтримки за місцем проживання сім`ї військовослужбовця запит для перевірки його сімейного стану.

Керівник районного (міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки, одержавши документи від командира військової частини або заяву безпосередньо від родичів військовослужбовця про дострокове звільнення в запас, призначає комісію, яка перевіряє в десятиденний строк сімейний стан родичів військовослужбовця. За результатами перевірки складається акт обстеження, який надсилається для розгляду керівнику обласного територіального центру комплектування та соціальної підтримки.

Керівник обласного територіального центру комплектування та соціальної підтримки зобов`язаний у триденний строк розглянути документи про дострокове звільнення військовослужбовця зі строкової військової служби і за наявності законних підстав надіслати їх командиру військової частини, де проходить службу військовослужбовець.

08 квітня 2023 року, позивач звернувся до командира військової частини НОМЕР_1 із рапортом, в якому просив його клопотання перед вищим керівництвом на переведення його для подальшого проходження військової служби у військову частину НОМЕР_5 у зв`язку з сімейними обставинами.

Відповідно до змісту письмової згоди командира військової частини НОМЕР_5 від 03 квітня 2023 року, яку долучено до рапорту, командир військової частини НОМЕР_5 просить командира НОМЕР_1 дати дозвіл на переведення позивача для подальшого проходження військової служби у військову частину НОМЕР_5 . Повідомляє, що можливість його розміщення є. Вказує, що солдат ОСОБА_1 може бути призначений на посаду Водія 3 стрілецького відділеня 1 стрілецького взводу 3 стрілецької роти військової частини НОМЕР_4 військової частини НОМЕР_5 оперативного командування « ІНФОРМАЦІЯ_1 » сухопутних військ ЗСУ, ВОС-790037А, ШПК «Солдат», Штат АТ-57/227-01, Тарифний розряд-5».

Станом на 13.04.2023 рапорт розглянутий не був, переведення здійснено не було, що порушує права позивача на несення служби за місцем проживання.

За своєю правовою природою бездіяльністю суб`єкта владних повноважень є пасивна поведінка суб`єкта владних повноважень, тобто не вчинення ним дій (невиконання обов`язків, завдань), які він зобов`язаний вчинити (виконати) в силу норм чинних законодавчих актів.

Аналіз викладених обставин дає підстави стверджувати, що відповідачем вчиняються активні дії стосовно не переведення позивача для проходження військової служби за місцем його проживання, що свідчить про бездіяльності відповідача у цій частині.

Відповідно до ч. 1 ст. 9 КАС України, розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Згідно ч. 1 ст. 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. Частиною 2 статті 77 КАС України передбачено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку про наявність підстав для повного задоволення позовних вимог ОСОБА_1 .

Враховуючі звільнення позивача від сплати судового збору під час звернення до суду із даним позовом, судові витрати розподілу не підлягають.

Керуючись статтями 2, 9, 139, 241-243 та 254-262 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 53-ї Окремої механізованої бригади імені князя Володимира Мономаха про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії, - задовольнити повністю.

Визнати протиправними дії (бездіяльність) Військової частини НОМЕР_1 53-ї Окремої механізованої бригади імені князя Володимира Мономаха (ЄДРПОУ НОМЕР_2 , адреса: АДРЕСА_1 ), щодо не розгляду рапорта ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_3 ) від 08.04.2023 про переведення його на службу до військової частини НОМЕР_4 військової частини НОМЕР_5 в зв`язку з сімейними обставинами.

Зобов`язати Військову частину НОМЕР_8 Окремої механізованої бригади імені князя Володимира Мономаха (, адреса: АДРЕСА_1 ), розглянути рапорт ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_3 ) від 08.04.2023 про переведення його на службу до військової частини НОМЕР_4 військової частини.

Розподіл судових витрат не здійснюється.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення суду може бути оскаржено в апеляційному порядку до Третього апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня його (її) проголошення, а якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Адреси та інша інформація сторін:

позивач: ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_3 ), місце реєстрації: АДРЕСА_4

відповідач - Військова частина НОМЕР_8 Окремої механізованої бригади імені князя Володимира Мономаха Оперативного командування « ІНФОРМАЦІЯ_1 » (), адреса: АДРЕСА_1

Рішення складено у повному обсязі та підписано суддею 18 вересня 2023 року.

Суддя Р.В. Сацький