Справа № 380/2292/23
Суддя: Шинкар Тетяна Ігорівна
Дата ухвалення: 2023-09-19 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 вересня 2023 рокуЛьвівСправа № 380/2292/23 пров. № А/857/11737/23

Восьмий апеляційний адміністративний суд у складі:

судді-доповідача Шинкар Т.І.,

суддів Носа С.П.,

Шевчук С.М.,

розглянувши в порядку письмового провадження в м.Львові апеляційні скарги Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області та ОСОБА_1 на рішення Львівського окружного адміністративного суду (головуючий суддя Кисильова О.Й.), ухвалене у письмовому провадженні за правилами спрощеного позовного провадження в м.Львові 02 червня 2023 року у справі № 380/2292/23 за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області про визнання протиправною бездіяльності та зобов`язання вчинити дії,

В С Т А Н О В И В :

07.02.2023 ОСОБА_1 звернувся в суд з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області (далі Управління), просив: визнати протиправною бездіяльність щодо відмови нарахувати та виплатити компенсацію втрати частини грошових доходів за період з 01.01.2016 по 09.11.2022 у зв`язку з порушенням строків виплати пенсії згідно з рішенням Львівського окружного адміністративного суду від 18.11.2019 у справі №1.380.2019.002998; зобов`язати Управління нарахувати та виплатити компенсацію за втрату частини доходів за період з 01.01.2016 по 09.11.2022 у зв`язку з порушенням строків виплати пенсії згідно з рішенням Львівського окружного адміністративного суду від 18.11.2019 у справі №1.380.2019.002998.

Рішенням Львівського окружного адміністративного суду від 02 червня 2023 року позов задоволено частково: визнано протиправною бездіяльність Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області щодо не нарахування та не виплати ОСОБА_1 компенсації втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків виплати пенсії за період з 01.01.2016 по 31.12.2017; зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України у Львівській області нарахувати та виплатити ОСОБА_1 компенсацію втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків виплати пенсії за період з 01.01.2016 по 31.12.2017, обраховуючи суму компенсації за період затримки виплати із листопада 2020 року по 09.11.2022. У задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

Задовольняючи частково позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що з 29.09.2020 нормативне регулювання правовідносин щодо виплати перерахованої позивачу за період із 01.01.2016 по 31.12.2017 пенсії не передбачало поетапного порядку її виплати. Суд першої інстанції вказав, що після визнання нечинною частини 2 пункту 1 Постанови № 1088 дії Головного управління щодо подальшої поетапної виплати перерахованої пенсії є такими, що вчинені не на підставі наданих повноважень та не у спосіб встановлений законодавством, оскільки жодним нормативно-правовим актом після 29.09.2020 не встановлювався інший строк (відтермінування чи розстрочення) виплати пенсії перерахованої за період з 01.01.2016 по 31.12.2017. Суд першої інстанції зазначив, що перерахунок пенсії проведений лише у березні 2018 року на підставі постанови Кабінету Міністрів України №103 від 21.02.2018, і хоча цей перерахунок проведений за минулий час (із 01.01.2016 по 31.12.2017) однак нормативна підстава його проведення виникла у лютому 2018 року, тому стверджувати про неправомірну поведінку органу пенсійного фонду щодо невиплати у 2016 - 2017 роках перерахованої пенсії немає жодних підстав. Суд першої інстанції також вказав, що підставою для здійснення компенсації громадянам втрати частини доходів є дотримання таких основних умов: нарахування належних доходів (заробітної плати, пенсії, соціальних виплат, стипендії); порушення встановлених строків їх виплати (як з вини так і без вини підприємств всіх форм власності і господарювання); затримка виплати доходів на один і більше календарних місяців; зростання цін на споживчі товари і тарифи на послуги; доходи не повинні носити разового характеру (пенсії, соціальні виплати, стипендії, заробітна плата). Суд першої інстанції дійшов висновку, що у випадку бездіяльності органу Пенсійного фонду щодо виплати сум пенсії, позивач має право на компенсацію втрати доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати за умови покладення на відповідача відповідним нормативно - правовим актом обов`язку здійснити виплату належних позивачу сум. Суд першої інстанції вказав, що Головне управління ПФУ у Львівській області зобов`язане нарахувати та виплатити позивачу компенсацію втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків виплати пенсії перерахованої за період з 01.01.2016 по 31.12.2017, обраховуючи суму компенсації за період затримки виплати з листопада 2020 року по листопад 2022 року. Суд першої інстанції звернув увагу, що право на нарахування компенсації у позивача виникло саме з листопада 2020 року, а не з 01.01.2016, а тому позовні вимоги в цій частині підлягають частковому задоволенню.

Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції в частині задоволення позовних вимог, Управління подало апеляційну скаргу, просить скасувати рішення Львівського окружного адміністративного суду від 02 червня 2023 року та ухвалити нове, яким в задоволенні позову відмовити в повному обсязі. Апеляційну скаргу мотивовано тим, що оскільки позивач звільнений з органів внутрішніх справи, то пункти 1, 2 Постанови №103 на позивача не поширюються, перерахунок пенсії позивача регулюється пунктом 3 вказаної Постанови. Скаржник вказує, що на виконання Постанови №103 Управління провело перерахунок пенсії позивачу з 01.01.2016 виключно за рахунок коштів Фонду та інших джерел, визначених законодавством. Скаржник зазначає, що Управління при проведенні перерахунку та виплаті пенсії позивачу не мало правових підстав для не врахування та не застосування до спірних правовідносин положення норм частини 4 статті 63 Закону №2262 в частині наданого Уряду права встановлювати умови порядку виплати пенсії. Вважає, що порушень щодо строків виплати не відбулося, перерахований розмір пенсії із підвищенням позивач отримував щомісячно. Скаржник вказує, що на виконання рішення Львівського окружного адміністративного суду від 18.11.2019 у справі №1.380.2019.002998, яке набрало законної сили 24.01.2020, Управління провело перерахунок пенсії позивачу з 01.01.2016, виходячи з відсоткового значення розміру пенсії 85% сум грошового забезпечення, виконано. Також зазначає, що виплата заборгованості за рішенням Львівського окружного адміністративного суду від 18.11.2019 у справі №1.380.2019.002998 в сумі 54522,22 за період з 01.01.2016 по 23.01.2020 здійснено в листопаді 2022 року.

Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції в частині відмови в задоволенні позовних вимог, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, просить скасувати рішення Львівського окружного адміністративного суду від 02 червня 2023 року та ухвалити нове, яким позов задовольнити в повному обсязі. Апеляційну скаргу мотивовано тим, що рішення суду першої інстанції пов`язано виключно з перерахунком пенсії, який проведений за постановою КМУ №103 в березні 2018 року, тоді як в позовній заяві мова йде про інший перерахунок. Скаржник вказує, що на виконання рішення суду від 18.11.2019 у справі №1.380.2019.002998 відповідач надав розрахунок на доплату пенсійних виплат за період з січня 2016 року по січень 2020 року включно та за вказаний проміжок часу кожного місяця доплачував 1118,59 грн. і таким чином загальний борг досяг 54522,24 грн. Скаржник вказує, що виплату донарахованої пенсії здійснено 09.11.2022. Скаржник зазначає, що перерахунок пенсії на виконання рішення суду від 18.11.2019 у справі №1.380.2019.002998 не має ніякого відношення до раніше проведеного перерахунку у березні 2018 року на підставі Постанови №103. Скаржник також зазначає, що суд першої інстанції помилково стягнув з бюджетних асигнувань відповідача лише половину сплаченого судового збору.

Враховуючи положення статті 311 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України), суд апеляційної інстанції дійшов висновку щодо можливості розглянути справу без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження) за наявними у справі матеріалами, на підставі наявних у ній доказів.

Згідно з ст.242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Судове рішення має відповідати завданню адміністративного судочинства, визначеному цим Кодексом.

Суд апеляційної інстанції, переглядаючи справу за наявними у ній доказами та перевіривши законність і обґрунтованість оскаржуваного рішення суду першої інстанції, в межах доводів та вимог апеляційних скарг, дослідивши докази, що стосуються фактів, на які посилаються учасники справи, приходить до переконання, що оскаржуване рішення суду першої інстанції вимогам статті 242 КАС України не відповідає.

Як встановлено судом першої інстанції з матеріалів справи, ОСОБА_1 перебуває на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України у Львівській області та з 25.01.1999 отримує пенсію за вислугу років, призначену відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб».

Рішенням Львівського окружного адміністративного суду від 18.11.2019 у справі №1.380.2019.002998 зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України у Львівській області здійснити з 01.01.2016 перерахунок пенсії ОСОБА_1 відповідно до ст. 63 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» у порядку і розмірах, визначених постановою Кабінету Міністрів України від 21.02.2018 № 103 «Про перерахунок пенсій особам, які звільнені з військової служби, та деяким іншим категоріям осіб», виходячи з відсоткового значення розміру пенсії 85% суми грошового забезпечення, та здійснити виплату з урахуванням виплачених сум.

На виконання вказаного рішення суду, яке набрало законної сили 24.01.2020, Головне управління Пенсійного фонду України у Львівській області провело перерахунок пенсії ОСОБА_1 , з 01.03.2020 загальний розмір пенсійної виплати становив 6788,21. Доплату пенсії з 24.01.2020 по 29.02.2020 в сумі 1407,26 здійснено в березні 2020 року, доплату за період з 01.01.2016 по 23.01.2020 в сумі 54522,24 здійснено в порядку визначеному постановою Кабінету Міністрів України від 22.08.2018 №649, про що повідомлено ОСОБА_1 листом Управління від 10.03.2020 № 1300-0330-8/12033.

29.11.2022 ОСОБА_1 звернувся в Головне управління Пенсійного фонду України у Львівській області із заявою про виплату компенсації втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати за період з 01.01.2016 до 09.11.2022.

Листом від 26.12.2022 Головне управління ПФУ у Львівській області відмовило ОСОБА_1 у нарахуванні компенсації втрати частини доходів мотивуючи тим, що відповідно до статті 2 Закону України від 19.10.2000 № 2050-III «Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати», який набрав чинності з 01.01.2001, компенсація громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати провадиться у разі затримки на один і більше календарних місяців виплати доходів, зокрема пенсії, нарахованої громадянам за період, починаючи з дня набрання чинності цим Законом. Тобто Закон № 2050-ІІІ передбачає, що компенсація частини доходів проводиться тільки у випадку, якщо такі доходи були нараховані громадянам, коли строки їх виплати були порушені. Враховуючи вищезазначене, пенсія ОСОБА_1 перерахована та виплачується відповідно до вимог чинного законодавства, підстави для нарахування та виплати компенсації, а також надання запитуваного позивачем розрахунку на доплату пенсії з урахуванням суми компенсації, відсутні. Вказано, також, що виплатою пенсії у розмірі, обчисленому на виконання судового рішення з дати набрання законної сили (24.01.2020) ОСОБА_1 забезпечено в березні 2020 року, виплата заборгованості за рішенням суду в сумі 54522,22 за період з 01.01.2016 по 23.01.2020 здійснена в листопаді.

Вважаючи протиправною бездіяльність відповідача щодо не здійснення нарахування та виплати компенсації втрати частини грошових доходів, позивач звернувся до суду із цим позовом.

Перевіряючи законність та обґрунтованість оскаржуваного рішення суду першої інстанції, суд апеляційної інстанції враховує такі підстави.

Враховуючи вимоги частини 2 статті 19 Конституції України та частини 2 статті 2 КАС України, законодавцем визначено критерії для оцінювання рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень, які одночасно є принципами адміністративної процедури, що вироблені у практиці європейських країн.

Наведена норма означає, що суб`єкт владних повноважень зобов`язаний діяти лише на виконання закону, за умов і обставин, визначених ним, вчиняти дії, не виходячи за межі прав та обов`язків, дотримуватися встановленої законом процедури, обирати лише встановлені законодавством України способи правомірної поведінки під час реалізації своїх владних повноважень.

Компенсація громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати здійснюється відповідно до Закону України «Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати» від 19.10.2000 № № 2050-III (далі Закон № 2050-III) та Постанови Кабінету Міністрів України від 21.02.2001 №159 «Про затвердження Порядку проведення компенсації громадянам втрати частини грошових доходів у зв`язку з порушенням термінів їх виплати» (далі - Порядок №159).

Статтями 1, 2 Закону №2050-III передбачено, що підприємства, установи і організації всіх форм власності та господарювання здійснюють компенсацію громадянам втрати частини доходів у випадку порушення встановлених строків їх виплати, у тому числі з вини власника або уповноваженого ним органу (особи).

Компенсація громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати (далі - компенсація) провадиться у разі затримки на один і більше календарних місяців виплати доходів, нарахованих громадянам за період починаючи з дня набрання чинності цим Законом.

Під доходами у цьому Законі слід розуміти грошові доходи громадян, які вони одержують на території України і які не мають разового характеру, зокрема, пенсії або щомісячне довічне грошове утримання (з урахуванням надбавок, підвищень, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги, пенсії за особливі заслуги перед Україною та інших доплат до пенсії, встановлених законодавством).

Відповідно до статті 3 Закону №2050-III сума компенсації обчислюється шляхом множення суми нарахованого, але не виплаченого громадянину доходу за відповідний місяць (після утримання податків і обов`язкових платежів) на індекс інфляції в період невиплати доходу (інфляція місяця, за який виплачується доход, до уваги не береться).

Використане у статті 3 Закону №2050-III формулювання, що компенсація обчислюється як добуток «нарахованого, але не виплаченого грошового доходу за відповідний місяць», означає, що має існувати обов`язкова складова обчислення компенсації - невиплачений грошовий дохід, який може бути або нарахований, або який можна нарахувати, зокрема, і на підставі судового рішення.

Відповідно до усталеної судової практики Верховного Суду України (зокрема, постанова від 19.12.2011 у справі № 6-58цс11) та Верховного Суду (зокрема, постанова від 03.07.2018 у справі № 521/940/17 та постанова від 15.08.2019 у справі № 674/24/17), нормативне регулювання компенсації громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати не встановлює першості нарахування і виплати доходу, який своєчасно не був виплачений, та не ставить у залежність компенсацію втрати частини грошових доходів від попереднього, окремого нарахування доходів. За цим регулюванням правове значення має те, чи з порушенням строків був виплачений нарахований дохід, чи виплачений і коли цей платіж, чи не нараховувався і не виплачувався грошовий дохід, право на який визнано судовим рішенням. Саме ці події є тими юридичними фактами, з якими пов`язується виплата компенсації втрати частини грошових доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати.

При цьому слід зазначити, що кошти, які підлягають нарахуванню в порядку компенсації частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати, мають компенсаторний характер. Вони спрямовані на забезпечення достатнього життєвого рівня та купівельної спроможності особи у зв`язку з інфляційними процесами та зростанням споживчих цін на товари та послуги.

Отже, право на компенсацію втрати частини грошових доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати особа набуває незалежно від того, чи були такі суми їй попередньо нараховані, але невиплачені.

Аналогічних висновків дійшов Верховний Суд у постановах від 08.06.2022 у справі №200/5213/20-а, від 05 липня 2022 року у справі №420/7633/20.

Пункти 1, 2 Порядку № 159 відтворюють положення Закону № 2050-ІІІ, конкретизують підстави та механізм виплати компенсацій.

У справі №1.380.2019.002998 судом встановлено, що Ліквідаційна комісія ГУМВС України у Львівській області підготувала та відправила до Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області довідку про розмір грошового забезпечення ОСОБА_1 від 23.03.2018 за №91-14889, станом на 01.01.2016.

Головне управління Пенсійного фонду України у Львівській області на виконання Постанови Кабінету Міністрів України від 21.02.2018 за №103 «Про перерахунок пенсій особам, які звільнені з військової служби, та деяким іншим категоріям осіб» здійснило перерахунок пенсії позивачу з 01.01.2016 з розрахунку 70% грошового забезпечення.

ОСОБА_1 звернувся у Головне управління Пенсійного фонду України у Львівській області із заявою про здійснення перерахунку раніше призначеної пенсії, у якій просив здійснити перерахунок його пенсії з урахуванням 85% грошового забезпечення з 01.01.2016 та на підставі перерахунку здійснити виплату різниці між нарахованою пенсією (70% грошового забезпечення) та перерахованою пенсією (з урахуванням 85% грошового забезпечення) з 01.01.2016.

Листом Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області №2578/Г-20/11.03-06 від 28.05.2019 ОСОБА_1 відмовлено у здійсненні перерахунку його пенсії, так як при перерахунку пенсії враховане чинне на той час законодавство, а саме: Закон України «Про запобігання фінансової катастрофи та створення передумов для економічного зростання в Україні», яким з 01.05.2014 обмежено розмір максимальної пенсії, обчислений відповідно до ст.13 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», до 70% відповідних сум.

Саме зменшення основного розміру пенсії за вислугу років з 85% до 70% відповідних сум грошового забезпечення під час її перерахунку на підставі Постанови Кабінету Міністрів України №103 від 21.02.2018 «Про перерахунок пенсій особам, які звільнені з військової служби, та деяким іншим категоріям осіб» стало підставою звернення до суду та мало наслідком прийняття рішення Львівським окружним адміністративним судом від 18.11.2019 у справі №1.380.2019.002998.

Відповідно до частини 1 статті 370 КАС України судове рішення, яке набрало законної сили, є обов`язковим для учасників справи, для їхніх правонаступників, а також для всіх органів, підприємств, установ та організацій, посадових чи службових осіб, інших фізичних осіб і підлягає виконанню на всій території України. Невиконання судового рішення тягне за собою відповідальність, встановлену законом.

В межах спірних правовідносин предметом позову є нарахування та виплата компенсації за втрату частини доходів у зв`язку з порушенням строків виплати пенсії згідно з рішенням Львівського окружного адміністративного суду від 18.11.2019 у справі №1.380.2019.002998.

В свою чергу суд першої інстанції помилково застосував до спірних правовідносин положення Постанови Кабінету Міністрів України №1088 від 24.12.2019 «Деякі питання виплати пенсій окремим категоріям громадян» щодо поетапного порядку виплати перерахованої пенсії позивачу та положення Постанови Кабінету Міністрів України № 103 від 21.02.2018 «Про перерахунок пенсій особам, які звільнені з військової служби, та деяким іншим категоріям осіб» щодо проведення перерахунку за минулий час (з 01.01.2016 по 31.12.2017).

Як вбачається з матеріалів справи та зазначено самим Управлінням у відзиві на позовну заяву та апеляційній скарзі, на виконання рішення Львівського окружного адміністративного суду від 18.11.2019 у справі №1.380.2019.002998, яке набрало законної сили 24.01.2020, Управління провело перерахунок пенсії позивача з 01.01.2016, виходячи з відсоткового значення розміру пенсії 85% сум грошового забезпечення. Доплату пенсії з 24.01.2020 по 29.02.2020 в сумі 1407,26 грн здійснено в березні 2020 року, доплату за період з 01.01.2016 по 23.01.2020 в сумі 54522,24 грн. за період з 01.01.2016 по 23.01.2020 здійснена в листопаді 2022 року.

При цьому, заперечуючи щодо заявлених позовних вимог Управління вказує на відсутність факту несвоєчасної виплати та вини Управління щодо виплати нарахованої суми доплати на виконання судового рішення від 18.11.2019 у справі №1.380.2019.002998 та на те, що така доплата є разовим доходом.

Такі аргументи Управління суд апеляційної інстанції вважає безпідставними, оскільки вказані кошти нараховані в результаті перерахунку пенсії та відновлення прав позивача, порушених при виплаті пенсії у меншому розмірі, а тому вказана сума є доходом в розумінні статті 2 Закону №2050-III.

Вказане узгоджується з висновками Верховного Суду, викладеними у постановах від 21 серпня 2023 року у справі №460/6767/20, від 29.04.2020 у справі №420/2093/16-а, від 16.12.2020 у справі №521/21718/16-а, від 23.12.2020 у справі № 640/7975/15-а, від 21 вересня 2022 року у справі №816/1627/18.

При цьому, суд апеляційної інстанції зауважує, що основною умовою для виплати громадянину компенсації, передбаченої Законом №2050-III, є порушення встановлених строків виплати нарахованих доходів, у тому числі пенсії. Одночасно законодавець пов`язав виплату компенсації із виплатою заборгованості доходу, тобто і компенсація, і заборгованість по доходу провадиться в одному місяці.

Проте суд апеляційної інстанції зауважує, що оскільки на виконання вимог Постанови Кабінету Міністрів України від 21.02.2018 за №103 «Про перерахунок пенсій особам, які звільнені з військової служби, та деяким іншим категоріям осіб» дії щодо перерахунку пенсії відповідній категорії пенсіонерів, до якої відноситься і позивач, почали вчинятися Управлінням лише з 01.03.2018, хоч перерахунок і охоплював ретроспективно період з 01.01.2016, а тому вимоги щодо компенсації втрати частини грошових доходів у зв`язку з порушенням строків виплати пенсії згідно з рішенням Львівського окружного адміністративного суду від 18.11.2019 у справі №1.380.2019.002998 слід задовольнити з 01.03.2018 по 09.11.2022.

Згідно з статтею 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Відповідно до частини 1 статті 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

За встановлених обставин, надаючи правову оцінку аргументам сторін, в обсязі встановлених у цій справі фактичних обставин, враховуючи їхній зміст та юридичну природу, зважаючи на висловлену Верховним Судом правову позицію у такій категорії справ, враховуючи, що нарахування сум пенсії позивача у меншому розмірі відбулось у зв`язку з неправомірним зменшенням пенсійним органом розміру пенсії за вислугу років з 85% до 70% відповідних сум грошового забезпечення, що встановлено рішенням Львівським окружним адміністративним судом від 18.11.2019 у справі №1.380.2019.002998, яке набрало законної сили, суд апеляційної інстанції приходить до висновку, що позивач має право на отримання компенсації втрати частини пенсії у зв`язку з порушенням строків її виплати за період з 01.03.2018 (моменту проведення перерахунку на виконання Постанови №103) по 09 листопада 2022 року (момент виплати позивачу заборгованості за вказаним судовим рішенням).

Частиною 2 статті 6 КАС України та статтею 17 Закону України «Про виконання рішень і застосування практики Європейського Суду з прав людини» передбачено застосування судами Конвенції та практики ЄСПЛ як джерела права.

У пункті 58 Рішення Європейського суду з прав людини у справі «Серявін та інші проти України» від 10 лютого 2010 року Суд повторює, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення. Хоча національний суд має певну свободу розсуду щодо вибору аргументів у тій чи іншій справі та прийняття доказів на підтвердження позицій сторін, орган влади зобов`язаний виправдати свої дії, навівши обґрунтування своїх рішень.

З огляду на викладене, враховуючи положення статті 317 КАС України, прецедентну практику ЄСПЛ, суд апеляційної інстанції приходить до переконання, що судом першої інстанції неповно з`ясовано обставини, що мають значення для справи, неправильно застосовано норми матеріального права, а тому рішення суду першої інстанції слід скасувати та ухвалити нове, яким позов задовольнити частково.

Щодо судового збору, то враховуючи положення статті 139 КАС України сплачений позивачем судовий збір за подання позовної заяви слід стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Управління на користь позивача.

Керуючись статтями 241, 243, 308, 311, 317, 321, 325, 328 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційні скарги ОСОБА_1 та Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області задовольнити частково.

Рішення Львівського окружного адміністративного суду від 02 червня 2023 року у справі № 380/2292/23 скасувати та ухвалити нове судове рішення, яким позов ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області про визнання протиправною бездіяльності та зобов`язання вчинити дії задовольнити частково.

Визнати протиправною відмову Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області нарахувати та виплатити ОСОБА_1 компенсацію втрати частини грошових доходів за період з 01.03.2018 по 09.11.2022 у зв`язку з порушенням строків виплати пенсії згідно з рішенням Львівського окружного адміністративного суду від 18.11.2019 у справі №1.380.2019.002998.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України у Львівській області нарахувати та виплатити ОСОБА_1 компенсацію за втрату частини доходів за період з 01.03.2018 по 09.11.2022 у зв`язку з порушенням строків виплати пенсії згідно з рішенням Львівського окружного адміністративного суду від 18.11.2019 у справі №1.380.2019.002998.

В задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області (місце знаходження: вул.Митрополита Андрея, 10, м.Львів, 79016, ) на користь ОСОБА_1 (місце проживання: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) 1073 грн. (тисячу сімдесят три гривні шістдесят копійок) 60 коп. судового збору, сплаченого за подання позовної заяви відповідно до квитанції №98 від 16.02.2023.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків встановлених ч.5 ст.328 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя-доповідач Т. І. Шинкар
судді С. П. Нос
С. М. Шевчук