Справа № 420/22677/23
Суддя: Скрипченко В.О.
Дата ухвалення: 2023-09-19 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

19 вересня 2023 р.м. ОдесаСправа № 420/22677/23

П`ятий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого судді-доповідача Скрипченка В.О.,

суддів Косцової І.П. та Осіпова Ю.В.,

розглянувши в порядку письмового провадження в місті Одесі апеляційну скаргу Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 на рішення Одеського окружного адміністративного суду від 1 вересня 2023 року (суддя Юхтенко Л.Р., м. Одеса, повний текст рішення складений 01.09.2023) по справі за заявою Головного управління ДПС в Одеській області до Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 про підтвердження обґрунтованості умовного адміністративного арешту майна платника податків,-

В С Т А Н О В И В:

1 вересня 2023 року ГУ ДПС в Одеській області звернулося до адміністративного суду з заявою до ФОП ОСОБА_1 , в якій просило підтвердити обґрунтованість адміністративного арешту майна платника податків згідно рішення від 30.08.2023 року.

Рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 1 вересня 2023 року подану заяву задоволено повністю.

Не погоджуючись з вищезазначеним рішенням відповідач подав апеляційну скаргу, у якій, посилаючись на неповне з`ясування усіх обставин справи та порушення норм матеріального права, просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове, яким відмовити у задоволенні заяви податкового органу про підтвердження обґрунтованості адміністративного арешту майна платника податків.

На думку апелянта, ФОП було обґрунтовано відмовлено у допуску до перевірки працівників ГУДПС, адже наказ про перевірку не є належно вмотивованим, відсутні конкретні юридичні підстави та відповідної їй фактичної підстави для такої перевірки.

Позивач своїм правом подати відзив на апеляційну скаргу не скористався, що відповідно до статті 304 КАС України не перешкоджає апеляційному перегляду справи.

Справа розглянута судом першої інстанції у відкритому судовому засідання з особливостями провадження у справах за зверненням податкового органу при здійсненні ним визначених законом повноважень.

Апеляційним судом справа розглянута в порядку письмового провадження відповідно до статті 311 КАС України, якою передбачено, що суд апеляційної інстанції може розглянути справу без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження) за наявними у справі матеріалами, якщо справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів, у разі подання апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції, які ухвалені в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у порядку письмового провадження).

Заслухавши суддю-доповідача, доводи апеляційної скарги, вивчивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду в межах доводів і вимог поданої скарги, апеляційний суд дійшов таких висновків.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом першої інстанції, ФОП ОСОБА_1 зареєстрований з 01.06.2011 року, перебуває на обліку в Головному управлінні ДПС в Одеській області. Основним видом діяльності відповідно до витягу є 47.30 роздрібна торгівля пальним. Податкова адреса: АДРЕСА_1 .

27 серпня 2023 року Головним управлінням ДПС в Одеській області, на підставі пп. 19-1.1.4, пп. 19-1.1.8 п. 19-1 ст. 19-1, ст. 20, пп. 75.1.3 п.75.1 ст. 75, пп. 80.2.4 п. 80.2 ст. 80 ПК України, у зв`язку з наявною податковою інформацією, отриманою в рамках проведеного аналізу, що свідчить про можливі порушення при проведенні розрахункових операцій через реєстратор розрахункових операцій з порушенням забезпечення подання до органів ДПС звітності, пов`язаної із застосуванням реєстраторів розрахункових операцій, видано наказ №6744-п про проведення фактичної перевірки ФОП ОСОБА_1 , податкова адреса: АДРЕСА_1 , адреса господарського об`єкту: АДРЕСА_2 , з 24.08.2023 року тривалістю 10 діб. Перевірку провести за період діяльності з 25.08.2020 року по дату закінчення фактичної перевірки, з метою здійснення контролю щодо дотримання норм законодавства з питань регулювання обігу готівки, порядку здійснення платниками податків розрахункових операцій, ведення касових операцій, наявності ліцензій, свідоцтв, у тому числі про виробництво та обіг підакцизних товарів, дотримання роботодавцем законодавства щодо укладення трудового договору, оформлення трудових відносин з працівниками (найманими особами).

29 серпня 2023 року посадовими особами ГУ ДПС в Одеській області на підставі цього наказу та направлень на перевірку від 29.08.2023 року №13222/15-32-07-06 та №13223/15-32-07-06 був здійсненний вихід з метою проведення фактичної перевірки ФОП ОСОБА_1 за адресою: АДРЕСА_3 , з метою здійснення контролю щодо дотримання норм законодавства з питань регулювання обігу готівки, порядку здійснення платниками податків розрахункових операцій, ведення касових операцій, наявності ліцензій, свідоцтв, у тому числі про виробництво та обіг підакцизних товарів, дотримання роботодавцем законодавства щодо укладення трудового договору, оформлення трудових відносин з працівниками (найманими особами), та здійснено заходи щодо вручення копії наказу Головного управління ДПС в Одеській області від 24.08.2023 року №6744-п та направлень на проведення перевірки.

Посадовими особами було пред`явлено представнику ФОП ОСОБА_1 - адвокату Племениченку Г.В., який діяв на підставі договору про надання правової допомоги від 28.08.2019 року №08/28/2019/2, ордер від 29.08.2023 №1196629 службові посвідчення, надано копію наказу від 24.08.2023 року №6744-п та направлення на перевірку від 29.08.2023 року №13222/15-32-07-06 та №13223/15-32-07-06.

Представником ФОП відмовлено у допуску до проведення фактичної перевірки, про що був складено акт відмови від допуску працівників ГУ ДПС в Одеській області №3747/15-32-07-06-17 від 29.08.2023 року.

Підставою не допуску в акті зазначено: "відмовлено в допуску у зв`язку з відсутністю законних підстав на проведення перевірки ГУДПС на підставі наказу №5320-п від 07.07.2023 теж з тих же підстав".

Від підписання направлення на проведення перевірки та отримання копії наказу представник ФОП відмовився, про що також був складений акт №3746/15-32-07-06-17 від 29.08.2023 року.

30 серпня 2023 року начальником управління податкового аудиту ГУ ДПС в Одеській області подано заступнику начальника ГУ ДПС в Одеській області звернення про застосування адміністративного арешту майна платника податку №5237/15-32-07-06-11, до якого додано копія наказу від 24.08.2023 року №6744-п, направлень на перевірку, доповідна записка щодо проведення фактичної перевірки, копія акту про відмову від допуску та відмови від підписання направлення на проведення фактичної перевірки, інформаційні дані щодо ФОП ОСОБА_1 .

На підставі вищезазначених обставин 30 серпня 2023 року о 11:21 годині заступником начальника ГУ ДПС в Одеській області було прийнято рішення про застосування умовного адміністративного арешту майна ФОП ОСОБА_1 .

З метою підтвердження умовного адміністративного арешту, накладеного вищезазначеним рішенням, ГУ ДПС в Одеській області звернувся до суду з даною заявою.

Ухвалюючи рішення про задоволення заяви податкового органу суд першої інстанції виходив з того, що у ФОП ОСОБА_1 не було законних підстав для відмови від допуску працівників ГУ ДПС в Одеській для проведення фактичної перевірки.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції з огляду на наступне.

Так, відповідно до пункту 94.1 статті 94 ПК України адміністративний арешт майна платника податків є винятковим способом забезпечення виконання платником податків його обов`язків, визначених законом.

Підпунктом 94.2.3 пункту 94.2 статті 94 ПК України передбачено, що арешт майна може бути застосовано, якщо платник податків відмовляється від проведення документальної або фактичної перевірки за наявності законних підстав для її проведення або від допуску посадових осіб контролюючого органу.

Згідно пункту 94.4 статті 94 ПК України арешт може бути накладено контролюючим органом на будь-яке майно платника податків, крім майна, на яке не може бути звернено стягнення відповідно до закону, та коштів на рахунку платника податків.

За приписами пункту 94.5 статті 94 ПК України арешт майна може бути повним або умовним.

Повним арештом майна визнається заборона платнику податків на реалізацію прав розпорядження або користування його майном. У цьому випадку ризик, пов`язаний із втратою функціональних чи споживчих якостей такого майна, покладається на орган, який прийняв рішення про таку заборону.

Умовним арештом майна визнається обмеження платника податків щодо реалізації прав власності на таке майно, який полягає в обов`язковому попередньому отриманні дозволу керівника (його заступника або уповноваженої особи) контролюючого органу на здійснення платником податків будь-якої операції з таким майном. Зазначений дозвіл може бути виданий керівником (його заступником або уповноваженою особою) контролюючого органу, якщо за висновком податкового керуючого здійснення платником податків окремої операції не призведе до збільшення його податкового боргу або до зменшення ймовірності його погашення.

Пунктом 94.10 статті94 ПК України встановлено, що арешт на майно може бути накладено рішенням керівника контролюючого органу (його заступника), обґрунтованість якого протягом 96 годин має бути перевірена судом.

Аналогічні положення закріплено в Порядку застосування адміністративного арешту майна платника податків, затвердженому наказом Міністерства фінансів України від 14.07.2017р. №632, зареєстрованому в Міністерстві юстиції України 02.08.2017 року за №948/30816.

З аналізу вказаних норм слідує, що для вирішення питання, чи є підстави для підтвердження обґрунтованості адміністративного арешту майна платника податків, суд повинен встановити, за яких саме обставин відбувся не допуск таким платником податків посадових осіб контролюючого органу до проведення фактичної перевірки та, відповідно, чи були законні підстави для її проведення.

Під час розгляду заяв про підтвердження обґрунтованості адміністративного арешту майна платника податків адміністративний суд здійснює оцінку обґрунтованості рішення контролюючого органу щодо адміністративного арешту майна платника податків шляхом перевірки наявності підстав для прийняття відповідного рішення та правильності юридичної кваліфікації дій платника податків, які стали підставою для прийняття такого рішення. Обґрунтованість причин відмови у допуску посадових осіб податкового органу до проведення податкової перевірки з боку платника податків входять до предмета доказування у справах, передбачених пунктом 2 частини першої статті 283 КАС України.

Аналогічна правова позиція міститься у постанові Верховного Суду від 23.02.2023 року у справі №640/17091/21.

Як вбачається з матеріалів справи, ФОП ОСОБА_1 не допустив посадових осіб ГУ ДПС в Одеській області до проведення фактичної перевірки у зв`язку із відсутністю законних підстав на її проведення (а.с. 25).

Перевіряючи обґрунтованість причин відмови платника податків у допуску посадових осіб контролюючого органу до проведення фактичної перевірки, судова колегія вважає наступне.

Так, згідно з пунктом 16.1 статті 16 ПК України платник податків зобов`язаний, зокрема, не перешкоджати законній діяльності посадової особи контролюючого органу під час виконання нею службових обов`язків та виконувати законні вимоги такої посадової особи (підпункт 16.1.9); допускати посадових осіб контролюючого органу під час проведення ними перевірок до обстеження приміщень, територій (крім житла громадян), що використовуються для одержання доходів чи пов`язані з утриманням об`єктів оподаткування, а також для проведення перевірок з питань обчислення і сплати податків та зборів у випадках, встановлених цим Кодексом (підпункт 16.1.13).

Відповідно до пункту 20.1 статті 20 ПК України контролюючі органи, визначені підпунктом 41.1.1 пункту 41.1 статті 41 цього Кодексу, мають право: проводити відповідно до законодавства перевірки і звірки платників податків (крім Національного банку України), у тому числі після проведення процедур митного контролю та/або митного оформлення (підпункт 20.1.4); доступу під час проведення перевірок до територій, приміщень (крім житла громадян) та іншого майна, що використовуються для провадження господарської діяльності та/або є об`єктами оподаткування, або використовуються для отримання доходів (прибутку), або пов`язані з іншими об`єктами оподаткування та/або можуть бути джерелом погашення податкового боргу (підпункт 20.1.13).

Згідно з пункту 75.1 статті 75 ПК України контролюючі органи мають право проводити камеральні, документальні (планові або позапланові; виїзні або невиїзні) та фактичні перевірки.

Фактичною вважається перевірка, що здійснюється за місцем фактичного провадження платником податків діяльності, розташування господарських або інших об`єктів права власності такого платника. Така перевірка здійснюється контролюючим органом щодо дотримання норм законодавства з питань регулювання обігу готівки, порядку здійснення платниками податків розрахункових операцій, ведення касових операцій, наявності ліцензій, свідоцтв, у тому числі про виробництво та обіг підакцизних товарів, дотримання роботодавцем законодавства щодо укладення трудового договору, оформлення трудових відносин з працівниками (найманими особами) (підпункт 75.1.3 пункту 75.1 статті 75 Податкового кодексу України).

Статтею 80 ПК України визначений порядок проведення фактичної перевірки, за приписами пункту 80.2 якої фактична перевірка може проводитися на підставі рішення керівника (його заступника або уповноваженої особи) контролюючого органу, оформленого наказом, копія якого вручається платнику податків або його уповноваженому представнику, або особам, які фактично проводять розрахункові операції під розписку до початку проведення такої перевірки, та за наявності хоча б однієї з таких підстав, зокрема: у разі наявності та/або отримання в установленому законодавством порядку інформації від державних органів або органів місцевого самоврядування, яка свідчить про можливі порушення платником податків законодавства, контроль за яким покладено на контролюючі органи, зокрема, щодо здійснення платниками податків розрахункових операцій, у тому числі із забезпеченням можливості проведення розрахунків за товари (послуги) з використанням електронних платіжних засобів, ведення касових операцій, наявності патентів, ліцензій та інших документів, контроль за наявністю яких покладено на контролюючі органи, виробництва та обігу підакцизних товарів (підпункт 80.2.2).

За правилами пункту 81.1 статті 81 ПК України посадові особи контролюючого органу мають право приступити до проведення, зокрема, фактичної перевірки, за наявності підстав для їх проведення, визначених цим Кодексом, та за умови пред`явлення або надіслання у випадках, визначених цим Кодексом, таких документів:

направлення на проведення такої перевірки, в якому зазначаються дата видачі, найменування контролюючого органу, реквізити наказу про проведення відповідної перевірки, найменування та реквізити суб`єкта (прізвище, ім`я, по батькові фізичної особи - платника податку, який перевіряється) або об`єкта, перевірка якого проводиться, мета, вид (документальна планова/позапланова або фактична), підстави, дата початку та тривалість перевірки, посада та прізвище посадової (службової) особи, яка проводитиме перевірку. Направлення на перевірку у такому випадку є дійсним за наявності підпису керівника (його заступника або уповноваженої особи) контролюючого органу, що скріплений печаткою контролюючого органу;

копії наказу про проведення перевірки, в якому зазначаються дата видачі, найменування контролюючого органу, найменування та реквізити суб`єкта (прізвище, ім`я, по батькові фізичної особи - платника податку, який перевіряється) та у разі проведення перевірки в іншому місці - адреса об`єкта, перевірка якого проводиться, мета, вид (документальна планова/позапланова або фактична перевірка), підстави для проведення перевірки, визначені цим Кодексом, дата початку і тривалість перевірки, період діяльності, який буде перевірятися. Наказ про проведення перевірки є дійсним за наявності підпису керівника (його заступника або уповноваженої особи) контролюючого органу та скріплення печаткою контролюючого органу;

службового посвідчення осіб (належним чином оформленого відповідним контролюючим органом документа, що засвідчує посадову (службову) особу), які зазначені в направленні на проведення перевірки.

Непред`явлення або не надіслання у випадках, визначених цим Кодексом, платнику податків (його посадовим (службовим) особам або його уповноваженому представнику, або особам, які фактично проводять розрахункові операції) цих документів або пред`явлення зазначених документів, що оформлені з порушенням вимог, встановлених цим пунктом, є підставою для недопущення посадових (службових) осіб контролюючого органу до проведення документальної виїзної або фактичної перевірки.

Відмова платника податків та/або посадових (службових) осіб платника податків (його представників або осіб, які фактично проводять розрахункові операції) від допуску до перевірки на інших підставах, ніж визначені в абзаці п`ятому цього пункту, не дозволяється.

Таким чином підстави, з яких платник податків може на законних підставах не допускати посадових осіб контролюючого органу до проведення перевірки, є нормативно визначеними.

Як встановлено судом першої інстанції та не заперечується сторонами, посадовими особами ГУДПС було пред`явлено представнику ФОП ОСОБА_1 службові посвідчення, надано копію наказу ГУ ДПС в Одеській області від 24.08.2023 року №6744-п та направлення на перевірку від 29.08.2023 року №13222/15-32-07-06 та №13223/15-32-07-06.

Колегія суддів констатує, що наказ від 27.08.2023 року №6744-п про проведення фактичної перевірки ФОП ОСОБА_1 за формою відповідає вимогам пункту 81.1 статті 81 ПК України.

Зокрема в ньому зазначено дата видачі, найменування контролюючого органу, найменування та реквізити суб`єкта, адреса об`єкта, перевірка якого проводиться, мета, вид (документальна планова/позапланова або фактична перевірка), дата початку і тривалість перевірки, період діяльності, який буде перевірятися.

Також наказ містить підставу для проведення перевірки, визначену підпунктом 80.2.4 пункту 80.2 статті 80 ПК України "у зв`язку з наявною податковою інформацією, отриманою в рамках проведеного аналізу, що свідчить про можливі порушення при проведенні розрахункових операцій через реєстратор розрахункових операцій з порушенням забезпечення подання до органів ДПС звітності, пов`язаної із застосуванням реєстраторів розрахункових операцій" (а.с. 22).

А саме, ФОП ОСОБА_1 протягом 2020 - 2023 років не забезпечено подання Т-звітів:

- у вересні 2020 року створено 2-звіт №392 від 15.09.2020 року, та наступний 2-звіт №396 від 19.09.2020 року (за відсутності надходження 2-звітів №393, 394, 395);

- у січні 2021 року відсутнє створення та надіслання /.-звіту за 08.01.2021 року за наявності інформації щодо по-чекового продажу товарно-матеріальних цінностей (чеки №4586 від 08.01.2021 року на суму продажу 699,87 грн., №4587 від 08.01.2021 року на суму продажу 149,95 грн., №4588 від 08.01.2021 року на суму продажу 1025 грн.);

- у березні 2022 року подавались /-звіти №968, №969, №970, №971, №972 з нульовими показниками;

- у січні 2023 року відсутнє створення та надіслання Z-звiтy за 14.01.2023 року за наявності інформації щодо по-чекового продажу товарно-матеріальних цінностей (чеки №2039 від 14.01.2023 року на суму продажу 199,98 грн., №2040 від 14.01.2023 року на суму продажу 399,90 грн.).

При цьому колегія суддів вважає, що для цілей підтвердження неможливості задоволення заяви у цій справі є нерелевантним посилання апелянта на правові висновки Верховного Суду у справах від 28.10.2021 у справі №520/10214/2020, від 12.10.2021 у справі №120/5729/20-а, від 02.12.2021 у справі №120/3918/20-а, від 11 червня 2019 року в справі №1440/2045/18, від 28 жовтня 2021 року у справі №520/10214/2020, від 16 вересня 2021 року у справі №120/1421/20-а, від 08 вересня 2020 року у справі №640/21536/19, 04 вересня 2020 року у справі №821/1274/18, від 02 вересня 2020 року у справі №821/1828/16, від 23 квітня 2019 року у справі №820/9069/15, від 02.09.2020 по справі №821/1828/16, оскільки висновки у згаданих справах сформовані щодо законності наказу податкового органу про проведення фактичної перевірки. Тобто правовідносини не є подібними даній справі.

Поряд із цим, в рамках справи щодо розгляду заяви податкового органу поданої в порядку статті 283 КАС України суд не в праві надавати оцінку правомірності прийняття податковим органом наказу про призначення перевірки.

Аналогічного змісту правову позицію викладено у постанові Верховного Суду від 23 лютого 2023 року у справі №640/17091/21.

Резюмуючи вищевикладене колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що у відповідача не було законних підстав для відмови від допуску працівників ГУ ДПС в Одеській для проведення фактичної перевірки, тому податковим органом було обґрунтовано прийнято рішення про застосування адміністративного арешту майна платника ФОП ОСОБА_1 .

Усе вищевикладене дає підстави вважати, що апеляційна скарга ФОП ОСОБА_1 не містить належних, вагомих і обґрунтованих міркувань, переконливих доводів та аргументів, які б спростовували вищевикладені висновки і давали б підстави вважати інакше. Адже суд першої інстанції правильно та повно з`ясував усі обставини справи та надав їм належну юридичну оцінку, при цьому не допустив порушень норм матеріального і процесуального права.

Згідно з пунктом першим частини першої статті 315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін.

Відповідно до статті 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права

Відтак, апеляційна скарга ФОП ОСОБА_1 задоволенню не підлягає.

Керуючись статтями 272, 283, 292, 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 328, 329 КАС України, апеляційний суд,-

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 залишити без задоволення, а рішення Одеського окружного адміністративного суду від 1 вересня 2023 року без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та касаційному оскарженню не підлягає відповідно до ч. 3 ст. 272 КАС України.

Головуючий суддя-доповідач В.О.Скрипченко

Суддя І.П.Косцова

Суддя Ю.В.Осіпов