Справа № 400/3083/23
Суддя: Ступакова І.Г.
Дата ухвалення: 2023-09-18 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

18 вересня 2023 р.м. ОдесаСправа № 400/3083/23

Головуючий в 1 інстанції: Ярощук В.Г. Дата і місце ухвалення: 31.05.2023р., м. Миколаїв
Колегія суддів П`ятого апеляційного адміністративного суду

у складі:

головуючого Ступакової І.Г.

суддів Бітова А.І.

Лук`янчук О.В.

розглянувши в порядку письмового провадження в місті Одесі адміністративну справу за апеляційною скаргою Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області на рішення Миколаївського окружного адміністративного суду від 31 травня 2023 року по справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області про визнання протиправною відмови у призначенні пенсії за віком та зобов`язання призначити пенсію за віком зі зниженням пенсійного віку, -

В С Т А Н О В И Л А :

В березні 2023 року ОСОБА_1 звернулася до Миколаївського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області про визнання протиправною відмови відповідача щодо призначення позивачу пенсії за віком зі зниженням пенсійного віку та зобов`язання ГУ ПФУ у Львівській області призначити ОСОБА_1 пенсію зі зниженням пенсійного віку.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначала, що на підставі ст.55 Закону України «Про статус та соціальний захист осіб, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» вона має право на пенсію за віком зі зниженням пенсійного віку, у зв`язку з чим звернулася до Баштанського відділу ГУ ПФУ в Миколаївській області із заявою про призначення пенсії. Однак, рішенням ГУ ПФУ у Львівській області від 28.12.2022р. №38, прийнятим за принципом екстериторіальності розгляду заяв, ОСОБА_1 відмовлено у призначенні пенсії з посиланням на підтвердження наданими документами факту проживання заявника станом на 01.01.1993р. в зоні гарантованого добровільного відселення 0 років 10 місяців 23 дні, замість мінімально необхідного 2 роки. Таку відмову у призначенні пенсії ОСОБА_1 вважає незаконною та зазначає, що наданими нею документами підтверджено наявність умов для призначення пенсії за віком на підставі ст.55 Закону.

Рішенням Миколаївського окружного адміністративного суду від 31 травня 2023 року позов задоволено.

Визнано протиправним та скасовано рішення ГУ ПФУ у Львівській області про відмову у призначенні пенсії від 28.12.2022р. №38.

Зобов`язано ГУ ПФУ у Львівській області призначити ОСОБА_1 пенсію за віком на підставі ст.55 Закону України «Про статус та соціальний захист осіб, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» із зменшенням пенсійного віку з 22.12.2022р.

Стягнуто на користь позивача за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень ГУ ПФУ у Львівській області судовий збір у розмірі 1073,60 грн.

Не погоджуючись з вказаним рішенням ГУ ПФУ у Львівській області подало апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на не правильне застосування судом першої інстанції норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить скасувати рішення від 31.05.2023р. з ухваленням по справі нового судового рішення про відмову в задоволенні позову ОСОБА_1 .

В своїй скарзі апелянт зазначає, що при вирішенні спору судом першої інстанції не надано належної правової оцінки посиланням відповідача на відсутність у ОСОБА_1 документально підтвердженого факту постійного проживання в зоні безумовного (обов`язкового) добровільного відселення станом на 01.01.1993р. 2 роки. Неможливо врахувати наступні періоди реєстрації місця постійного проживання в зоні, яка відноситься до 2 категорії безумовного (обов`язкового) добровільного відселення:

з 26.04.1986р. по 01.06.1986р., оскільки даний період перетинається з періодом навчання позивача з 01.09.1985р. по 21.06.1986р. у Вінницькому обласному учбовому комбінаті;

з 04.01.1987р. по 11.03.1988р. та з 11.03.1988р. по 23.10.1988р., оскільки даний період перетинається з періодами роботи в ясла-садку №30 міста Вінниці;

з 01.03.1990р. по 31.12.1992р., оскільки даний період співпадає з періодами роботи в колгоспі «Зорі Кремля», який знаходився в м.Баштанка Миколаївської області.

У зв`язку з цим, апелянт стверджує, що у ОСОБА_1 відсутнє право на призначення пенсії відповідно до ст.55 Закону України «Про статус та соціальний захист осіб, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» із зменшенням пенсійного віку.

Справу розглянуто судом апеляційної інстанції в порядку письмового провадження на підставі п.3 ч.1 ст.311 КАС України.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши суддю-доповідача, перевіривши законність і обґрунтованість судового рішення в межах позовних вимог і доводів апеляційної скарги, колегія суддів доходить наступних висновків.

Судом першої інстанції встановлено та матеріалами справи підтверджено, що ОСОБА_1 має статус громадянки, яка постійно проживала у зоні безумовного (обов`язкового) відселення з моменту аварії на ЧАЕС до прийняття рішення про відселення (категорія 2), що підтверджується посвідченням серії НОМЕР_1 , виданим Миколаївською обласною державною адміністрацією 20.12.1993р.

Довідкою Олевської районної державної адміністрації Житомирської області №10 від 06.08.2014р. підтверджено, що ОСОБА_1 постійно проживала в зоні безумовного (обов`язкового) відселення у смт.Діброва Олевського району Житомирської області з моменту аварії на ЧАЕС по 08.02.1990р.

У період з 01.09.1985р. по 21.06.1986р. ОСОБА_1 навчалася у Вінницькому обласному навчальному комбінаті, що підтверджується свідоцтвом Головного управління підготовки і підвищення кваліфікації працівників обліку Б №176248 від 21.06.1986р.

Відповідно до записів №№ 1-4 трудової книжки позивача ОСОБА_1 працювала з 04.01.1987р. по 11.03.1988р. у дитячому садку №67 м. Вінниця, а з 11.03.1988р., у зв`язку зі скороченням штату працівників, її переведено до дитячого садка №30 м. Вінниця, в якому позивач працювала до ІНФОРМАЦІЯ_1 .

ІНФОРМАЦІЯ_2 у ОСОБА_1 народилася дитина, що підтверджується свідоцтвом про народження серія НОМЕР_2 від 28.11.1987р.

Згідно відомостей архівної довідки Департаменту освіти Вінницької міської ради від 21.10.2022р. №8/15/131543/01-15 ОСОБА_1 надана частково оплачувана відпустка по догляду за дитиною до досягнення нею 1,5 року з 01.06.1987р. до 22.10.1988р. За період роботи з 04.01.1987р. до 01.06.1987р. наказ про надання відпустки в зв`язку з вагітністю та пологами не видавався (це мали бути не відпустка, а лікарняні).

22.12.2022р. ОСОБА_1 у 54-річному віці звернулась до ГУ ПФУ в Миколаївській області із заявою за призначенням пенсії відповідно до статті 55 Закону України «Про статус та соціальний захист осіб, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» із зменшенням пенсійного віку.

Відповідно до п.п.4.1 та 4.2 Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», затвердженого Постановою Правління Пенсійного фонду України від 25.11.2005р. №22-1, заяву позивача за принципом екстериторіальності передано для розгляду до ГУ ПФУ у Львівській області.

Рішенням від 28.12.2022р. №38 ГУ ПФУ у Львівській області відмовило ОСОБА_1 у призначенні пенсії зі зниженням пенсійного віку.

У вказаному рішенні територіального органу ПФУ зазначено, що однією із обов`язкових умов для призначення пенсії за віком відповідно до ст.55 Закону є факт постійного проживання чи постійного працевлаштування в зоні гарантованого добровільного відселення станом на 01.01.1993р. не менше 2 років. Документами підтверджено факт проживання станом на 01.01.1993р. 0 років 10 місяців 23 дні. Неможливо врахувати наступні періоди реєстрації місця постійного проживання в зоні, яка відноситься до 2 категорії безумовного (обов`язкового) добровільного відселення: з 26.04.1986р. по 01.06.1986р., оскільки даний період перетинається з періодом навчання позивача з 01.09.1985р. по 21.06.1986р. у Вінницькому обласному учбовому комбінаті; з 04.01.1987р. по 11.03.1988р. та з 11.03.1988р. по 23.10.1988р., оскільки даний період перетинається з періодами роботи в ясла-садку №30 міста Вінниці; з 01.03.1990р. по 31.12.1992р., оскільки даний період співпадає з періодами роботи в колгоспі «Зорі Кремля», який знаходився в м.Баштанка Миколаївської області. Згідно поданих документів право на дострокову пенсію згідно ст.55 Закону відсутнє, заявник матиме право на пенсію виплату з 04.03.2033р. відповідно до Закону №1058.

Не погоджуючись з правомірністю відмови ГУ ПФУ у Львівській області у призначені пенсії за віком зі зниженням пенсійного віку на підставі ст.55 Закону України «Про статус та соціальний захист осіб, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» ОСОБА_1 оскаржила її в судовому порядку.

Задовольняючи позов суд першої інстанції виходив з того, що відповідач зобов`язаний був врахувати період з 04.01.1987р. по 22.10.1988р. (01 рік 09 місяців 19 днів) до періоду проживання ОСОБА_1 в зоні безумовного (обов`язкового) відселення, оскільки у цей період вона перебувала в оплачуваних відпустках у зв`язку з вагітністю та пологами, а також по догляду за дитиною до 1,5 року та проживала в смт Діброва Олевського району Житомирської області у зоні безумовного (обов`язкового) відселення. А відтак, за висновками суду, беручи до уваги врахований відповідачем у рішенні від 28.12.2022р. №38 період проживання ОСОБА_1 у зоні безумовного (обов`язкового) відселення тривалістю 0 років 10 місяців 23 дні, загальна тривалість проживання позивача у зоні безумовного (обов`язкового) відселення до 01.01.1993р. складає 02 роки 08 місяців 12 днів, що дає їй право на одержання пенсії за віком згідно зі статтею 55 Закону №796-ХІІ зі зменшенням пенсійного віку на 6 років.

Колегія суддів погоджується з такими висновками суду першої інстанції виходячи з наступного.

Відповідно до частини першої статті 9 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» (далі - Закон №1058-IV) в солідарній системі призначаються такі пенсійні виплати: пенсія за віком; пенсія по інвалідності; пенсія у зв`язку з втратою годувальника.

Абзацами другим і сьомим частини першої статті 26 Закону №1058-ІV передбачено, що починаючи з 01.01.2018р. право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років мають особи за наявності страхового стажу: з 01.01.2022р. по 31.12.2022р. не менше 29 років.

Згідно абзацу четвертого пункту 2 частини першої статті 55 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, як постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» від 28.02.1991р. №796-ХІІ (далі - Закон №796-ХІІ) особам, які працювали або проживали на територіях радіоактивного забруднення, пенсії надаються із зменшенням пенсійного віку, встановленого статтею 26 Закону №1058-ІV, за наявності відповідного страхового стажу, зменшеного на кількість зменшення пенсійного віку, але не менше 15 років страхового стажу:

потерпілі від Чорнобильської катастрофи: особи, які постійно проживали або постійно проживають чи постійно працювали або постійно працюють у зоні безумовного (обов`язкового) відселення за умови, що вони станом на 1 січня 1993 року проживали або відпрацювали у цій зоні не менше 2 років зменшення пенсійного віку 4 роки* та додаткового 1 рік за кожний рік проживання, але не більше 9 років.

Примітка: початкова величина зниження пенсійного віку встановлюється лише особам, які постійно проживали або постійно працювали у зазначених зонах з моменту аварії по 31 липня 1986 року незалежно від часу проживання або роботи в цей період.

З аналізу вказаної норми слідує, що потерпілі від Чорнобильської катастрофи, які постійно проживали у зоні безумовного (обов`язкового) відселення за умови, що вони проживали або відпрацювали у цій зоні станом на 01.01.1993р. не менше 2 років та з моменту аварії по 31.07.1986р. незалежно від часу проживання або роботи в цей період, мають право на зменшення пенсійного віку, встановленого статтею 26 Закону №1058-IV, та страхового стажу, зменшеного на кількість зменшення пенсійного віку, на 4 роки та додаткового 1 рік за кожний рік проживання, але не більше 9 років.

Відповідно до ч.4 ст.15 Закону №796-ХІІ підставою для визначення статусу потерпілих від Чорнобильської катастрофи, які проживають або працюють на забруднених територіях, є довідка про періоди проживання, роботи на цих територіях.

При цьому, у відповідності до змісту пунктів 2, 4 Порядку видачі посвідчень особам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 25.08.1992р. №501, єдиним документом, що підтверджує статус потерпілого від Чорнобильської катастрофи та надає право пільги, встановлені Законом №796-ХІІ, зокрема, на призначення пенсії зі зменшенням пенсійного віку, є посвідчення потерпілого від Чорнобильської катастрофи.

Як вже зазначалося колегією суддів, посвідченням серії НОМЕР_1 , виданим Миколаївською обласною державною адміністрацією 20.12.1993р. підтверджено статус ОСОБА_1 як громадянки, яка постійно проживала у зоні безумовного (обов`язкового) відселення з моменту аварії до прийняття рішення про відселення (категорія 2). Видача позивачу відповідного посвідчення, на думку колегії суддів, свідчить про те, що уповноваженим органом перевірялись обставини проживання ОСОБА_1 у зоні безумовного (обов`язкового) відселення з моменту аварії до прийняття рішення про відселення (розпорядження Ради Міністрів УРСР від 28.06.1989р. №224).

В апеляційній скарзі апелянт посилається на ненадання позивачем разом із заявою про призначення пенсії довідок про період (періоди) проживання (роботи) на територіях радіоактивного забруднення, виданих органами місцевого самоврядування (підприємствами, установами, організаціями), як це передбачено ч.4 ст.15 Закону №796-ХІІ.

Колегія суддів не приймає до уваги такі доводи апелянта, оскільки зазначену обставину не вказано ГУ ПФУ у Львівській області в рішенні від 28.12.2022р. №38 в якості підстави (обґрунтування) для відмови у призначенні ОСОБА_1 пенсії за віком зі зниженням пенсійного віку.

До того ж, як правильно зазначив суд першої інстанції, період проживання позивача на території безумовного (обов`язкового) відселення з моменту аварії по 08.02.1990р. підтверджується довідкою №10, виданою 06.08.2014р. Олевською районною державною адміністрацією Житомирської області. Зазначену довідку ОСОБА_1 надавала до органу ПФУ разом із заявою про призначення пенсії.

Матеріалами справи підтверджується факт постійного проживання у зоні безумовного (обов`язкового) відселення в період з 22.06.1986р. по 31.07.1986р., у зв`язку з чим позивач має право на призначення пенсії із зменшенням пенсійного віку за умови, що вона станом на 01.01.1993р. проживала або відпрацювала у цій зоні не менше 2 років.

Спірним рішенням ГУ ПФУ у Львівській області від 28.12.2022р. №38 визнано факт проживання ОСОБА_1 у зоні безумовного (обов`язкового) відселення 0 років 10 місяців 23 дні. Натомість, як вже зазначалося, декілька періодів проживання позивача в цій зоні до 01.01.1993р. відповідач не врахував, оскільки вони перетиналися з періодами навчання та роботи позивача у м. Вінниця.

При зверненні з даним позовом до суду ОСОБА_1 заперечила факт перетинання періодів її проживання у зоні безумовного (обов`язкового) відселення лише з періодом її роботи з 12.02.1987р. по 23.10.1988р. у дитячому садку №67 м. Вінниця і дитячому садку №30 м. Вінниця.

У зв`язку з цим, колегія суддів не надає правову оцінку посиланням апелянта щодо перетинання періодів навчання позивача у Вінницькому обласному учбовому комбінаті, а також періоду її роботи в колгоспі «Зорі Кремля» (м.Баштанка Миколаївської області) з періодом її проживання в зоні безумовного (обов`язкового) відселення.

Записами трудової книжки позивача підтверджено, що з 04.01.1987р. по 11.03.1988р. вона працювала у дитячому садку №67 м. Вінниця, а з 11.03.1988р. до 22.10.1988р. - у дитячому садку №30 м. Вінниця.

Разом з тим, відповідно до архівної довідки Департаменту освіти Вінницької міської ради від 21.10.2022р. ОСОБА_1 було надано частково оплачувану відпустку по догляду за дитиною до 1,5 року з 01.06.1987р. до 22.10.1988р. За період роботи з 04.01.1987р. до 01.06.1987р. наказ про надання відпустки в зв`язку з вагітністю та пологами не видавався (це мали бути не відпустка, а лікарняні).

Згідно з довідками Департаменту освіти Вінницької міської ради про заробітну плату для обчислення пенсії від 09.12.2022р. за періоди роботи з липня по грудень 1987 року та з травня по листопад 1988 року позивач не отримувала заробітної плати.

Зазначене дає підстави для висновку, що у період з 04.01.1987р. по 22.10.1988р. ОСОБА_1 перебувала в оплачуваних відпустках у зв`язку з вагітністю та пологами, а також по догляду за дитиною до 1,5 року. А відтак, враховуючи довідку Олевської районної державної адміністрації Житомирської області від 06.08.2014р. №10, у цей період вона проживала в смт Діброва Олевського району Житомирської області - у зоні безумовного (обов`язкового) відселення.

На підставі викладеного колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що період з 04.01.1987р. по 22.10.1988р. (01 рік 09 місяців 19 днів) ГУ ПФУ у Львівській області зобов`язане було врахувати до періоду проживання позивача в зоні безумовного (обов`язкового) відселення, що дає їй право на одержання пенсії за віком згідно зі статтею 55 Закону №796-ХІІ зі зменшенням пенсійного віку на 6 років (з урахуванням визнаного територіальним органом ПФУ періоду 0 років 10 місяців 23 дні).

Оскільки зазначена у рішенні відповідача від 28.12.2022р. №38 єдина підстава для відмови у призначені позивачу пенсії за віком (не встановлення факту її проживання в зоні безумовного (обов`язкового) відселення не менше 2 років) не знайшла свого підтвердження під час розгляду справи, тому суд першої інстанції правомірно скасував вказане рішення та зобов`язав ГУ ПФУ у Львівській області призначити ОСОБА_1 пенсію за віком на підставі ст.55 Закону №796-ХІІ із зменшенням пенсійного віку з 22.12.2022р.

Доводи апеляційної скарги ГУ ПФУ у Львівській області правильність висновків суду першої інстанції не спростовують, а тому підстав для задоволення скарги відповідача та скасування рішення від 31.05.2023р. колегія суддів не вбачає.

Відповідно до ст.316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Враховуючи, що дана справа правомірно віднесена судом першої інстанції до категорії незначної складності та розглядалась за правилами спрощеного провадження, тому постанова суду апеляційної інстанції, відповідно до ч.5 ст.328 КАС України, в касаційному порядку оскарженню не підлягає.

Керуючись ст.ст. 308, 311, п.1 ч.1 ст.315, ст.ст. 316, 321, 322, 325, 328 КАС України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А :

Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області залишити без задоволення, рішення Миколаївського окружного адміністративного суду від 31 травня 2023 року залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дати її прийняття та оскарженню в касаційному порядку не підлягає, крім випадків, передбачених п.2 ч.5 ст.328 КАС України.

Повний текст судового рішення виготовлений 18 вересня 2023 року.

Головуючий: І.Г. Ступакова

Судді: А.І. Бітов

О.В. Лук`янчук