Справа № 540/1459/22
Суддя: Хом'якова В.В.
Дата ухвалення: 2023-09-18 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 540/1459/22
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 вересня 2023 року м. Одеса

Одеський окружний адміністративний суд у складі судді Хом`якової В.В., розглянувши адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Дніпровського відділу державної виконавчої служби у місті Херсоні Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) про зобов`язання вчинити певні дії, -

ВСТАНОВИВ:

В провадженні Херсонського окружного адміністративного суду знаходилася адміністративна справа за позовом ОСОБА_1 до Дніпровського відділу державної виконавчої служби у місті Херсоні Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) про зобов`язання зняти арешт з квартири за адресою АДРЕСА_1 , що належить позивачці.

Позовні вимоги обгрунтовані тим, що в лютому 2022 року від приватного нотаріусу позивачка дізналась про наявність арешту на квартиру АДРЕСА_2 , яка належить позивачці на праві власності. 14.02.2022 ОСОБА_1 звернулась до Дніпровського відділу ДВС у м. Херсоні із заявою про зняття арешту з майна, 17.02.2022 отримала відповідь про те, що арешт був накладений ще в 2008 році у межах виконавчого провадження № 4974609, яке було завершене та знищено у зв`язку з закінченням трирічного терміну зберігання. Підстави для зняття арешту державною виконавчою службою відсутні, арешт може бути знятий тільки судом. Будь-які відкриті виконавчі провадження щодо неї відсутні, як і відсутній борг. Оскільки виконавче провадження щодо неї завершено, а арешт не знятий, відмова державної виконавчої служби в знятті арешту з майна позивачки суперечить законодавству та порушує її права вчиняти дії щодо належного їй майна.

Згідно Розпорядження Голови Верховного Суду від 18.03.2022 року № 11/0/9-22 "Про зміну територіальної підсудності судових справ в умовах воєнного стану (окремі суди Донецької, Харківської та Херсонської областей)" територіальна підсудність справ Херсонського окружного адміністративного суду визначена за Одеським окружним адміністративним судом.

Справа № 540/1459/22 за результатами автоматизованого розподілу була передана для розгляду судді Одеського окружного адміністративного суду Хом`яковій В.В.

Ухвалою від 05.05.2023 справа прийнята до розгляду, вирішено розглядати у порядку спрощеного позовного провадження без виклику представників сторін за наявними у справі матеріалами.

До суду 13.09.2023 надійшов відзив на позовну заяву від Дніпровського відділу Державної виконавчої служби у м. Херсоні Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) , в якому відповідач послався на те, що перелік випадків, коли державний виконавець може зняти арешт з майна передбачений ст. 59 Закону України "Про виконавче провадження", оскільки випадок з позивачкою не підпадає під дію норми ст. 59, арешт може бути знятий судом.

Розглянувши матеріали справи, суд встановив, що з інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно №299866196 від 16.02.2022 вбачається, що на майно ОСОБА_1 квартиру АДРЕСА_2 накладено обтяження - арешт нерухомого майна на підставі постанови АА 018783 від 18.02.2008 державного виконавця Воронової О.С. на підставі виконавчого листа № 2-2771 від 18.09.2007 Дніпровського районного суду м. Херсона.

Після звернення до Дніпровського відділу Державної виконавчої служби у м. Херсоні Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) із запитом, позивачка отримала відповідь від 17.02.2023 № 13788 про те, що виконавче провадження № 4974609 з примусового виконання виконавчого листа № 2-2771 від 18.09.2007, виданого Дніпровським районним судом м. Херсона про стягнення з ОСОБА_1 на користь ТОВ "Злагода" 247 грн. 19 коп. боргу , було відкрито 08.10.2007, 21.02.2008 державним виконавцем був накладений арешт на квартиру позивачки. 22.04.2008 державним виконавцем винесена постанова про повернення виконавчого документа стягувачу на підставі відсутності у боржника майна. У зв`язку з закінченням трирічного терміну зберігання, завершене виконавче провадження № 4974609 знищено. Відсутні підстави для зняття арешту з майна ОСОБА_1 . Арешт знімається у порядку ст. 59 Закону України "Про виконавче провадження", у всіх інших випадках арешт може бути знятий за рішенням суду.

Наявність обтяження у вигляді арешту нерухомого майна обмежує право власності позивачки, тому вона звернулась до суду з даним позовом.

Вирішуючи цей спір, суд керувався наступними приписами законодавства.

Згідно з ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Захист порушених прав, свобод чи інтересів особи, яка звернулася до суду, може здійснюватися судом також в інший спосіб, який не суперечить закону і забезпечує ефективний захист прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Частиною 1 статті 287 КАС України передбачено, що учасники виконавчого провадження (крім державного виконавця, приватного виконавця) та особи, які залучаються до проведення виконавчих дій, мають право звернутися до адміністративного суду із позовною заявою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця порушено їхні права, свободи чи інтереси, а також якщо законом не встановлено інший порядок судового оскарження рішень, дій чи бездіяльності таких осіб.

Суд приймає до уваги, що станом на день звернення до суду позивач втратив статус боржника, оскільки виконавче провадження завершено, тому справа розглядається в загальному порядку.

Згідно з пунктом 1 частини 1 статті 19 КАС України юрисдикція адміністративних судів поширюється на справи у публічно-правових спорах, зокрема, спорах фізичних чи юридичних осіб із суб`єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи індивідуальних актів), дій чи бездіяльності, крім випадків, коли для розгляду таких спорів законом встановлено інший порядок судового провадження.

Вирішуючи спір по суті, суд враховує, що порядок примусового виконання рішень визначений Законом України "Про виконавче провадження" від 21 квітня 1999 року №606-XIV (надалі - Закон №606-XIV), що був чинний на момент відкриття та закінчення виконавчого провадження, у якому було накладено арешт на нерухоме майно позивачки, втратив чинність 05.01.2017.

В свою чергу ч. 2 ст. 74 Закону "Про виконавче провадження" від 02.06.2016 № 1404-УІІ , який діє станом на день подання позову до суду, передбачено, що рішення, дії чи бездіяльність виконавця та посадових осіб органів державної виконавчої служби щодо виконання рішень інших органів (посадових осіб), у тому числі постанов державного виконавця про стягнення виконавчого збору, постанов приватного виконавця про стягнення основної винагороди, витрат виконавчого провадження та штрафів, можуть бути оскаржені сторонами, іншими учасниками та особами до відповідного адміністративного суду в порядку, передбаченому законом.

Підставою позову є неправомірні, на думку позивачки, дії органу Державної виконавчої служби при поверненні виконавчого документа у вигляді не зняття арешту з майна, тому такий спір має розглядатися в порядку адміністративного судочинства.

Частиною першою статті 6 Закону України "Про виконавче провадження" №606 встановлено, що державний виконавець зобов`язаний використовувати надані йому права відповідно до закону і не допускати у своїй діяльності порушення прав та законних інтересів фізичних і юридичних осіб. Згідно з положеннями статті 11 Закону України "Про виконавче провадження" державний виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів примусового виконання рішень, неупереджено, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії. Виходячи зі змісту статті 25 Закону України "Про виконавче провадження" за заявою стягувача державний виконавець одночасно з винесенням постанови про відкриття виконавчого провадження може накласти арешт на майно та кошти боржника, про що виноситься відповідна постанова.

Відповідно до статті 30 Закону України "Про виконавче провадження" № 606-ХІУ державний виконавець провадить виконавчі дії з виконання рішення до завершення виконавчого провадження у встановленому цим Законом порядку, а саме:

- закінчення виконавчого провадження - згідно із статтею 49 цього Закону;

- повернення виконавчого документа стягувачу - згідно із статтею 47 цього Закону;

- повернення виконавчого документа до суду чи іншого органу (посадовій особі), який його видав - згідно із статтю 48 цього Закону.

Отже, як закінчення виконавчого провадження, так і повернення виконавчих документів з різних підстав, законодавцем визначено як стадію завершення виконавчого провадження, за яким ніякі інші дії державного виконавця не проводяться.

Відповідно до п. 1 ч. 6 ст. 55 Закону № 606 арешт майна боржника застосовується для забезпечення реального виконання рішення.

Положеннями статті 57 Закону України "Про виконавче провадження" передбачалось, що державний виконавець виносить постанову про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження не пізніше наступного робочого дня після закінчення строку для самостійного виконання рішення, якщо така постанова не виносилася під час відкриття виконавчого провадження, та не пізніше наступного робочого дня із дня виявлення майна.

Згідно з приписами статті 50 Закону України "Про виконавче провадження" у разі закінчення виконавчого провадження, повернення виконавчого документа до суду або іншого органу (посадовій особі), який його видав, арешт, накладений на майно боржника, знімається, скасовуються інші вжиті державним виконавцем заходи примусового виконання рішення, а також провадяться інші дії, необхідні у зв`язку із завершенням виконавчого провадження, у разі якщо у виконавчому провадженні державним виконавцем накладено арешт на майно боржника, у постанові про закінчення виконавчого провадження або повернення виконавчого документа до суду або до іншого органу, який його видав, державний виконавець зазначає про зняття арешту.

Статтею 60 Закону України "Про виконавче провадження" передбачався порядок зняття арешту з майна, накладеного державним виконавцем, при прийнятті судом рішення про зняття арешту, або за постановою начальника відповідного відділу державної виконавчої служби, якому безпосередньо підпорядкований державний виконавець, якщо виявлено порушення порядку накладення арешту.

Відповідно до зазначеної статті державний виконавець завершуючи виконавче провадження (в рамках якого було накладено арешт на нерухоме майно позивачки) повинний був зняти арешт з майна при поверненні виконавчого документа стягувачу, проте державним виконавцем у виконавчому провадженні № 4974609 цього зроблено не було.

Як вбачається з матеріалів справи, відповідачем не надано суду доказів існування незавершених виконавчих проваджень щодо позивачки, які б обумовлювали необхідність залишення в силі накладеного на її майно арешту.

Таким чином, відсутні будь-які докази, які б свідчили про наявність невиконаних зобов`язань позивачки та які б підтверджували обгрунтованість існування арешту.

На сьогодні діє ст. 59 Закону України "Про виконавче провадження" № 1404-УІІ від 02.06.2016, ч.3 якої передбачає, що у разі виявлення порушення порядку накладення арешту, встановленого цим Законом, арешт з майна боржника знімається згідно з постановою начальника відповідного відділу державної виконавчої служби, якому безпосередньо підпорядкований державний виконавець. Підставами для зняття виконавцем арешту з усього майна (коштів) боржника або його частини є: 1) отримання виконавцем документального підтвердження, що рахунок боржника має спеціальний режим використання та/або звернення стягнення на такі кошти заборонено законом; 2) надходження на рахунок органу Державної виконавчої служби, рахунок приватного виконавця суми коштів, стягнених із боржника (в тому числі від реалізації майна боржника), необхідної для задоволення вимог усіх стягувачів, стягнення виконавчого збору, витрат виконавчого провадження та штрафів, накладених на боржника; 3) отримання виконавцем документів, що підтверджують про повний розрахунок за придбане майно на електронних торгах; 4) наявність письмового висновку експерта, суб`єкта оціночної діяльності - суб`єкта господарювання щодо неможливості чи недоцільності реалізації арештованого майна боржника у зв`язку зі значним ступенем його зношення, пошкодження; 5) відсутність у строк до 10 робочих днів із дня отримання повідомлення виконавця, зазначеного в частині шостій статті 61 цього закону, письмової заяви стягувача про його бажання залишити за собою нереалізоване майно; 6) отримання виконавцем судового рішення про скасування заходів забезпечення позову; 7) погашення заборгованості зі сплати періодичних платежів, якщо виконання рішення може бути забезпечено в інший спосіб, ніж звернення стягнення на майно боржника; 8) отримання виконавцем документального підтвердження наявності на одному чи кількох рахунках боржника коштів, достатніх для виконання рішення про забезпечення позову; 9) підстави, передбачені пунктом 1-2 розділу XIII "Прикінцеві та перехідні положення" цього закону. У всіх інших випадках арешт може бути знятий за рішенням суду.

Із наведеної норми вбачається, що зняття арешту з майна здійснюється шляхом винесення виконавцем постанови. Така постанова може бути винесена на підставі постанови начальника відповідного відділу Державної виконавчої служби лише в разі порушення порядку накладення арешту, в усіх інших випадках - виключно на підставі рішення суду.

Виконавче провадження, в межах якого на майно позивача накладено арешт, на виконанні у відповідача не перебуває, воно закінчено та знищено у зв`язку із закінченням терміну зберігання, враховуючи це, у державного виконавця відсутня можливість винести в межах цього виконавчого провадження постанову про зняття арешту з майна боржника.

Статтею 41 Конституції України встановлено, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом.

Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним.

Враховуючи наведене, суд приходить до висновку, що відповідачем не доведено належними доказами правомірності існування на сьогодні накладеного на майно позивача арешту, тому суд задовольняє вимогу про його зняття, оскільки не зняття арешту з майна позивачки є протиправною бездіяльністю органу ДВС, порушені права підлягають захисту шляхом зняття арешту з нерухомого майна позивачки.

Відповідно до ст.ст. 9, 11 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості. кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення.

Суд при вирішенні справи керується принципом законності, відповідно до якого органи державної влади, органи місцевого самоврядування, їхні посадові і службові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ч. 1 ст. 139 Кодексу адміністративного судочинства України При задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Позов задовольняється, позивачу відшкодовуються судові витрати за рахунок відповідача.

Керуючись статтями 9, 14, 73-78, 90, 243-246, 250, 255 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

В И Р І Ш И В :

Позов задовольнити.

Зняти арешт з нерухомого майна ОСОБА_1 (квартири АДРЕСА_2 ), накладений на підставі постанови АА 018783 від 18.02.2008, прийнятої державним виконавцем Дніпровського ВДВС Херсонського МУЮ Воронової О.С. в межах виконавчого провадження № 4974609.

Зобов`язати Дніпровський відділ державної виконавчої служби у місті Херсоні Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) () вчинити дії по зняттю арешту з нерухомого майна ОСОБА_1 (рнокпп НОМЕР_1 ) в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Дніпровського районного відділу державної виконавчої служби у місті Херсоні Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) () на користь ОСОБА_1 (рнокпп НОМЕР_2 ) грн. судового збору.

Рішення суду набирає законної сили відповідно до ст. 255 Кодексу адміністративного судочинства України.

Апеляційні скарги на судові рішення у справах, визначених статтею 287 КАС України, можуть бути подані до П`ятого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня підписання повного тексту рішення.

Суддя В.В.Хом`якова