Справа № 160/18844/22
Суддя: Добродняк І.Ю.
Дата ухвалення: 2023-09-12 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

12 вересня 2023 року м. Дніпросправа № 160/18844/22

Третій апеляційний адміністративний суд

у складі колегії суддів: головуючого - судді Добродняк І.Ю. (доповідач),

суддів: Бишевської Н.А., Семененка Я.В.,

за участю секретаря судового засідання Поспєлової А.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Дніпрі апеляційну скаргу Нікопольського районного територіального центру комплектування та соціальної підтримки

на рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 27 лютого 2023 року (головуючий суддя Калугіна Н.Є.)

у справі №160/18844/22

за позовом ОСОБА_1

до Нікопольського районного територіального центру комплектування та соціальної підтримки, Військової частини НОМЕР_1

про визнання протиправними та скасування наказів, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Нікопольського районного територіального центру комплектування та соціальної підтримки, Військової частини НОМЕР_1 в якому просив:

- визнати протиправним та скасувати наказ начальника Нікопольського районного територіального центру комплектування та соціальної підтримки № 72/1 від 02.03.2022 «Про призов військовозобов`язаних на військову службу під час мобілізації у складі команд №№ НОМЕР_1 , 3036» в частині пп. 1 п. 1 що стосується призову та направлення ОСОБА_1 для проходження військової служби;

- визнати протиправним та скасувати наказ командира військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) № 63 від 02.03.2022 в частині зарахування солдата ОСОБА_1 до списків особового складу військової частини.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що не зважаючи на надані відомості щодо сімейного стану (батько трьох неповнолітніх дітей) та не проведення медичного огляду військово-лікарською комісією, 02 березня 2022 року позивач був призваний на військову службу по мобілізації відповідно до наказу Нікопольського районного територіального центру комплектування та соціальної підтримки №72/1 від 02.03.2022 «Про призов військовозобов`язаних на військову службу під час мобілізації у складі команд №А0536, 3036» згідно Указу Президента України № 69/2022 від 24.02.2022 року «Про загальну мобілізацію». У подальшому наказом командира військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) № 63 від 02.03.2022 солдата ОСОБА_1 зараховано до списків особового складу військової частини. Позивач вважає, що його права під час призову по мобілізації були грубо порушені, у зв`язку із чим прийняті відповідачами накази про призов на військову службу та зарахування до списків особового складу військової частини підлягають скасуванню.

Рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 27 лютого 2023 року адміністративний позов задоволено.

Суд першої інстанції виходив з того, що наказ начальника Нікопольського районного територіального центру комплектування та соціальної підтримки № 72/1 від 02.03.2022 «Про призов військовозобов`язаних на військову службу під час мобілізації у складі команд №№ НОМЕР_1 , 3036» в частині пп. 1 п. 1, яким ОСОБА_1 призвано та направлено для проходження військової служби, є протиправним та прийнятим без урахування всіх обставин, що мають значення для вчинення таких дій. Суд встановив, що позивач є багатодітним батьком та має на утриманні трьох дітей віком до 18 років, тому на час виникнення спірних правовідносин, позивач відповідно до статті 23 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію»№ 3543-XII підлягав призову на військову службу під час мобілізації тільки за його згодою і тільки за місцем проживання. Видаючи наказ № 72/1 від 02.03.2022, начальник Нікопольського районного територіального центру комплектування та соціальної підтримки мав врахувати усі обставини, що мають значення для його видання, зокрема, наявність обмежень, встановлених статтею 23 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію». Також суд першої інстанції виходив з того, що доказів проведення медичного огляду позивача, окрім книги протоколів засідань, до якої внесено не повні дані про тих, хто пройшов медичний огляд, матеріали справи не містять, а витребувану судом картку обстеження медичного огляду військовослужбовця ОСОБА_1 відповідачем не надано.

Щодо позовної вимоги про визнання протиправним та скасування наказу командира військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) № 63 від 02.03.2022 в частині зарахування солдата ОСОБА_1 до списків особового складу військової частини суд зазначив, що цей наказ є похідним від вищевказаного рішення щодо призову позивача на військову службу, а командир військової частини діяв на основі рішень керівництва центру комплектування, тому таке рішення також не може відповідати критеріям правомірності, визначеним у ч. 2 ст. 2 КАС України, а тому підлягає скасуванню.

Не погодившись з рішенням суду першої інстанції в частині задоволених позовних вимог, пред`явлених до Нікопольського районного територіального центру комплектування та соціальної підтримки, відповідач-1 подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить скасувати рішення суду першої інстанції та прийняти нове рішення, яким відмовити в задоволенні позовних вимог. Скаржник зазначає, що відповідно до книги протоколів щодо ОСОБА_1 , 1968 року народження скарги на стан здоров`я відсутні. Тому скаржник вважає, що відсутні підстави вважати, що військовозобов`язаний ОСОБА_1 не проходив медичну комісію перед призовом на військову службу по мобілізації. Військовозобов`язаний ОСОБА_1 був направлений до військової частини НОМЕР_1 з оригіналом довідки ВЛК та іншими документами, необхідними для зарахування для проходження військової служби. Також скаржник зазначив, що військовозобов`язаний ОСОБА_1 не надав до 1 відділу смт. Тамаківка заяву про надання відстрочки від призову або документи , що підтверджують, що він має на утриманні трьох неповнолітніх дітей.

В судовому засіданні представник відповідача-1 підтримав доводи, викладені в апеляційній скарзі.

Позивач (його представник), представник відповідача-2 в судове засідання не з`явились, про час і місце судового засідання означені особи повідомлені судом належним чином.

Відповідно до ч.1 ст.308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Визначаючи межі апеляційного перегляду справи, суд апеляційної інстанції виходить з того, що рішення суду першої інстанції оскаржено відповідачем-1 в частині задоволених позовних вимог, пред`явлених до відповідача-1, у зв`язку з чим судом апеляційної інстанції надається оцінка рішенню суду на предмет його законності та обґрунтованості в цій частині.

Рішення суду в іншій частині не оскаржується, тому судом апеляційної інстанції в цій частині рішення суду першої інстанції не перевіряється.

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, суд апеляційної інстанції вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, з огляду на таке.

Як встановлено судом та підтверджено матеріалами справи, позивач з 03.10.1986 перебуває на обліку військовозобов`язаних в Томаківському районному військовому комісаріаті Дніпропетровської області, наразі 1 відділ смт Томаківка Нікопольського районного територіального центру комплектування та соціальної підтримки.

28.02.2022 позивач в телефонному режимі повідомлений про необхідність прибуття до 1 відділу смт Томаківка Нікопольського районного територіального центру комплектування та соціальної підтримки для перевірки персональних даних військовозобов`язаного.

Наказом начальника Нікопольського районного територіального центру комплектування та соціальної підтримки № 72/1 від 02.03.2022 «Про призов військовозобов`язаних на військову службу під час мобілізації у складі команд №№ НОМЕР_1 , 3036» ОСОБА_1 призвано та направлено для проходження військової служби під час загальної мобілізації військовозобов`язаних (згідно додатку військове звання рядовий, військово-облікова спеціальність 790037А, № команди НОМЕР_1 , результат медичного огляду придатний) - пп. 1 п. 1 наказу.

Наказом командира військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) від 02.03.2022 № 63 солдата ОСОБА_1 зараховано до списків особового складу частини НОМЕР_1 та призначено на посаду номера обслуги 2 самохідної артилерійської гармати 1 самохідно-артилерійського взводу 5 самохідно-артилерійської батареї 2 самохідно-артилерійського дивізіону бригадної артилерійської групи військової частини НОМЕР_1 .

З огляду на фактичні обставини справи, норми законодавства, що регулюють спірні правовідносини, суд апеляційної інстанції, погоджується з висновками судом першої інстанції про протиправність виданого відповідачем-1 наказу в частині, що стосується позивача.

Згідно частини першої статті 1 Закону України «Про військовий обов`язок та військову службу» від 25.03.1992 №2232-XII захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України є конституційним обов`язком громадян України.

Військовий обов`язок установлюється з метою підготовки громадян України до захисту Вітчизни, забезпечення особовим складом Збройних Сил України, інших утворених відповідно до законів України військових формувань, а також правоохоронних органів спеціального призначення, посади в яких комплектуються військовослужбовцями (ч.2 ст. 1 Закону №2232-ХІІ).

За приписами ч.3 ст. 1 Закону №2232-ХІІ військовий обов`язок включає: підготовку громадян до військової служби; приписку до призовних дільниць; прийняття в добровільному порядку (за контрактом) та призов на військову службу; проходження військової служби; виконання військового обов`язку в запасі; проходження служби у військовому резерві; дотримання правил військового обліку.

Відповідно до ч.7 ст. 1 Закону №2232-ХІІ виконання військового обов`язку громадянами України забезпечують державні органи, органи місцевого самоврядування, утворені відповідно до законів України військові формування, підприємства, установи та організації незалежно від підпорядкування і форм власності в межах їх повноважень, передбачених законом, та районні (об`єднані районні), міські (районні у містах, об`єднані міські) територіальні центри комплектування та соціальної підтримки, територіальні центри комплектування та соціальної підтримки Автономної Республіки Крим, областей, міст Києва та Севастополя (далі - територіальні центри комплектування та соціальної підтримки).

Відповідно до пункту 1 Положення про територіальні центри комплектування та соціальної підтримки, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 23.02.2022 №154, територіальні центри комплектування та соціальної підтримки є органами військового управління, що забезпечують виконання законодавства з питань військового обов`язку і військової служби, мобілізаційної підготовки та мобілізації.

Пунктом 2 цього Положення встановлено, що територіальні центри комплектування та соціальної підтримки у своїй діяльності керуються Конституцією та законами України, актами Президента України, постановами Верховної Ради України, актами Кабінету Міністрів України, наказами та директивами Верховного Головнокомандувача Збройних Сил, Міноборони, Міністра оборони, Головнокомандувача Збройних Сил, Генерального штабу Збройних Сил, іншими нормативно-правовими актами, цим Положенням.

Покладення на територіальні центри комплектування та соціальної підтримки завдань, не передбачених законодавством, не допускається.

Відповідно до п.4 Положення територіальні центри комплектування та соціальної підтримки виконують покладені на них завдання у взаємодії з Радою міністрів Автономної Республіки Крим, місцевими держадміністраціями, іншими державними органами, органами місцевого самоврядування, а також з органами військового управління, з`єднаннями, військовими частинами, установами, організаціями, вищими військовими навчальними закладами та військовими навчальними підрозділами закладів вищої освіти Збройних Сил та інших військових формувань, Держспецзв`язку, правоохоронними та розвідувальними органами, державними органами спеціального призначення з правоохоронними функціями, громадськими об`єднаннями (організаціями).

Відповідно до ч.2 ст.2 Закону України «Про військовий обов`язок та військову службу» від 25.03.1992 №2232-XII проходження військової служби здійснюється громадянами України - у добровільному порядку (за контрактом) або за призовом.

Одним із видів військової служби відповідно до ч.6 ст.2 Закону №2232-ХІІ є військова служба за призовом під час мобілізації, на особливий період.

За визначенням в п.12 ч.1 ст.1 Закону України «Про оборону України» особливий період - період, що настає з моменту оголошення рішення про мобілізацію (крім цільової) або доведення його до виконавців стосовно прихованої мобілізації чи з моменту введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях та охоплює час мобілізації, воєнний час і частково відбудовний період після закінчення воєнних дій.

Відповідно до ч.1 ст.39 Закону №2232-ХІІ призов резервістів та військовозобов`язаних на військову службу під час мобілізації проводиться в порядку, визначеному цим Законом та Законом України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію».

На військову службу під час мобілізації призиваються резервісти та військовозобов`язані, які перебувають у запасі і не заброньовані в установленому порядку на період мобілізації.

Статтею 22 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» № 3543-XII встановлені обов`язки громадян щодо мобілізаційної підготовки та мобілізації.

Згідно абзацу 2 частини 1 статті 22 Закону № 3543-XII в редакції на час виникнення спірних правовідносин громадяни зобов`язані з`являтися за викликом до територіального центру комплектування та соціальної підтримки (військовозобов`язані, резервісти Служби безпеки України - за викликом Центрального управління або регіонального органу Служби безпеки України, військовозобов`язані, резервісти Служби зовнішньої розвідки України - за викликом Служби зовнішньої розвідки України) для взяття на військовий облік військовозобов`язаних чи резервістів, визначення їх призначення на особливий період.

Статтею 23 цього Закону визначено перелік осіб, які мають право на відстрочку від призову на військову службу під час мобілізації.

Відповідно до ст.23 вказаного Закону в редакції на час виникнення спірних правовідносин не підлягають призову на військову службу під час мобілізації військовозобов`язані:

визнані відповідно до висновку військово-лікарської комісії тимчасово непридатними до військової служби за станом здоров`я на термін до шести місяців (з наступним проходженням військово-лікарської комісії) абз.3 ч.1;

жінки та чоловіки, на утриманні яких перебувають троє і більше дітей віком до 18 років (такі жінки та чоловіки можуть бути призвані на військову службу у разі їх згоди і тільки за місцем проживання) абз.4 ч.1.

В спірному випадку, фактичні обставини справи свідчать, що позивач 28.02.2022 з метою актуалізації відомостей з`явився до 1 відділу смт Томаківка Нікопольського районного територіального центру комплектування та соціальної підтримки.

Як зазначає позивач в позовній заяві, з метою уточнення даних ним надано фахівцю центру комплектування серед інших документів посвідчення батьків багатодітної сім`ї від 20.10.2010 та копії свідоцтв про народження дітей, які засвідчують факт наявності у позивача дітей 2004, 2009 та 2013 років народження, вік яких станом на час призову (02.03.2022) був меншим 18 років. При цьому згоди на проходження військової служби не надавав.

Відповідач-1, не заперечуючи та не спростовуючи факт наявності у позивача станом на момент прийняття оскаржуваного наказу від 02.03.2021 № 72/1 трьох дітей віком до 18 років, в якості обґрунтування правомірності призову позивача на військову службу посилається на те, що позивач не подав заяву про надання відстрочки від призову та документи, що підтверджують наявність у нього на утриманні трьох неповнолітніх дітей.

Вказані обставини в повній мірі з`ясовані судом першої інстанції з наданням оцінки, з якою суд апеляційної інстанції погоджується, вважає за необхідне зазначити таке.

Відповідно до наведеної вище норми абз.4 ч.1 ст.23 Закону № 3543-XII визначальним для відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації є факт перебування на утриманні військовозобов`язаного трьох і більше дітей віком до 18 років, про що акцентував увагу відповідач.

Відповідно до ч.11 ст.38 Закону №2232-ХІІ призовники, військовозобов`язані, резервісти в разі зміни їх сімейного стану, стану здоров`я, адреси місця проживання (перебування), освіти, місця роботи, посади зобов`язані особисто в семиденний строк повідомити про такі зміни відповідні органи, де вони перебувають на військовому обліку, у тому числі у випадках, визначених Кабінетом Міністрів України, через центри надання адміністративних послуг та інформаційно-телекомунікаційні системи.

За приписами ч.3 ст.33 Закону №2232-ХІІ військовий облік усіх призовників, військовозобов`язаних та резервістів ведеться за місцем їх проживання і відповідно до обсягу та деталізації поділяється на персонально-якісний, персонально-первинний та персональний.

Частиною 1 статті 34 цього ж Закону встановлено, що персонально-якісний облік призовників, військовозобов`язаних та резервістів передбачає облік відомостей (персональних та службових даних) стосовно призовників, військовозобов`язаних та резервістів, які узагальнюються в облікових документах та вносяться до Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів. Ведення персонально-якісного обліку призовників, військовозобов`язаних та резервістів покладається на відповідні районні (міські) територіальні центри комплектування та соціальної підтримки.

Відповідно до Порядку організації та ведення військового обліку призовників та військовозобов`язаних, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України № 921 від 07.12.2016, який діяв на час виникнення спірних правовідносин і на який посилається суд першої інстанції, головною вимогою до системи військового обліку є постійне забезпечення повноти та достовірності даних, що визначають кількісний склад та якісний стан призовників і військовозобов`язаних.

За правилами п.55 цього Порядку персонально-якісний облік призовників і військовозобов`язаних ведеться районними (міськими) територіальними центрами комплектування та соціальної підтримки шляхом обліку персональних та службових даних призовників і військовозобов`язаних, які узагальнюються в особових справах призовників або в облікових картках військовозобов`язаних та реєструються в Єдиному державному реєстрі призовників, військовозобов`язаних та резервістів.

Виходячи з наведених правових норм, суд апеляційної інстанції вважає, що саме відповідач має забезпечувати повноту та достовірність відомостей (персональних та службових даних) стосовно призовників, військовозобов`язаних та резервістів, тому не може бути прийнятним посилання скаржника на те, що позивач не звертався до відповідача-1 та не надав своєчасно актуальні дані щодо змін, які передбаченні правилами військового обліку.

В спірному випадку відповідач-1, будучи обізнаним про наявність у позивача трьох дітей до 18 років, не з`ясував обставин, що дають підстави для відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації відповідно до ст.23 Закону № 3543-XII, а саме: перебування цих дітей на утриманні позивача.

Виходячи з приписів статті 2 КАС України, суд першої інстанції правильно зазначив, що рішення суб`єкта владних повноважень, який приймається на виконання приписів закону, має бути обґрунтованим та прийнятим з урахуванням усіх обставин, що мають значення для його прийняття.

Тому, видаючи наказ № 72/1 від 02.03.2022, начальник Нікопольського районного територіального центру комплектування та соціальної підтримки мав врахувати усі обставини, що мають значення для його видання, зокрема, наявність обмежень встановлених статтею 23 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію».

Отже, встановлене вище дає підстави для висновку, що наказ № 72/1 від 02.03.2022 в оскаржуваній частині є передчасним, таким, що не відповідає критеріям, які пред`являються до рішень суб`єктів владних повноважень (ч.2 ст.2 КАС України), що є достатньою підставою для визнання його протиправним та скасування.

Стосовно наведених позивачем доводів про порушення вимог законодавства про обов`язкове проходження громадянами України медичного огляду під час призову на військову службу, суд апеляційної інстанції зазначає, що згідно із пунктом 1.1 глави 1 розділу І Положення про військово-лікарську експертизу в Збройних Силах України, затвердженого наказом Міністра оборони України 14 серпня 2008 року №402, військово-лікарська експертиза визначає придатність за станом здоров`я до військової служби призовників, військовослужбовців та військовозобов`язаних, установлює причинний зв`язок захворювань, травм (поранень, контузій, каліцтв) та визначає необхідність і умови застосування медико-соціальної реабілітації та допомоги військовослужбовцям.

За змістом п.2.1 глави 2 розділу I Положення № 402 штатні та позаштатні (постійно і тимчасово діючі) ВЛК приймають постанови. Постанови ВЛК оформлюються свідоцтвом про хворобу, довідкою військово-лікарської комісії, протоколом засідання військово-лікарської комісії з визначення причинного зв`язку захворювань, поранень, контузій, травм, каліцтв у колишнього військовослужбовця.

Постанови ВЛК військових комісаріатів оформлюються довідкою ВЛК (додаток 4 до Положення) у двох примірниках, яка не підлягає затвердженню штатною ВЛК і дійсна протягом шести місяців з дня медичного огляду. Копія довідки видається на руки особі, яка пройшла медичний огляд (п.3.8 глави 3 розділу II Положення № 402).

Відповідно до п.22.1 глави 22 розділу II Положення № 402 дані про тих, хто пройшов медичний огляд (прізвище, ім`я та по батькові, рік народження, військове звання, військова частина, місяць та рік призову на військову службу тощо), діагноз та постанова ВЛК про ступінь придатності до військової служби та про причинний зв`язок записуються в Книгу протоколів засідань ВЛК (ЛЛК).

За наведеного вище правового регулювання суд апеляційної інстанції погоджується з відповідачем-1 про відсутність підстав вважати, що військовозобов`язаний ОСОБА_1 не проходив військову комісію перед призовом на військову службу по мобілізації з огляду на внесені записи до Книги протоколів засідань ВЛК щодо позивача «скарги на стан здоров`я відсутні» та постанову ВЛК № 340 від 02.03.2022, якою військовозобов`язаний ОСОБА_1 визнаний придатним до військової служби.

Втім, означені обставини за наведеного вище мотивування не впливають на правомірність оскаржуваного наказу з огляду на його необґрунтованість, встановлену вище.

З урахуванням викладеного суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що суд першої інстанції під час розгляду даної справи ухвалив правильне рішення про задоволення позову.

Доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції.

Передбачені ст.317 КАС України підстави для скасування рішення суду першої інстанції та ухвалення нового рішення відсутні.

Керуючись ст.ст. 310, 315, 316, 321, 322 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Нікопольського районного територіального центру комплектування та соціальної підтримки залишити без задоволення.

Рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 27 лютого 2023 року у справі №160/18844/22 залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дати її прийняття, може бути оскаржена до касаційного суду в порядку та строки, встановлені ст.ст.328, 329 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий - суддя І.Ю. Добродняк

суддя Н.А. Бишевська

суддя Я.В. Семененко