Справа № 302/1320/23
Суддя: Сидоренко Ю. В.
Дата ухвалення: 2023-09-12 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 302/1320/23
Провадежння № 2-а/302/26/23
Категорія 140
Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
12.09.2023 смт. Міжгір`я
30.06.2023 року позивач ОСОБА_1 , в інтересах якого діє представник - адвокат Рега Є.Є. звернувся до Міжгірського районного суду Закарпатської області з адміністративним позовом до Головного управління Національної поліції у Львівській області, старшого сержанта поліції ВП №3 (м.Сколе) Стрийського РУП ГУНП у Львівській області Циб Романа Остаповича, про скасування постанови про притягнення до адміністративної відповідальності та у пред`явленому позові ОСОБА_1 просить скасувати Постанову серії ЕАС №7177723 від 16.06.2023 року, якою ОСОБА_1 було притягнуто до адміністративної відповідальності у вигляді штрафу в розмірі 1190 грн.
В обґрунтування заявлених позовних вимог позивач ОСОБА_1 зазначає, що сержантом поліції ВП №3 (м.Сколе) Стрийського РУП ГУНП у Львівській області Циб Р.О. винесена постанова серії ЕАС №7177723, якою визнано його винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.121-3 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 1190,00 грн. за те, що 16.06.2023 року о 16-21 год. в с.Дубина траса М-6 Київ Чоп, водій керував транспортним засобом із забрудненим номерним знаком, що не дає підстави визначити символи на відстані 20 метрів, чим порушив п.2.9.в ПДР. Позивач вважає постанову про притягнення його до адміністративної відповідальності за вказане правопорушення незаконною, дії поліцейського протиправними з тих підстав, що в ході розгляду справи та прийняття постанови про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності, працівником поліції не підтверджено жодними доказами, або посиланням на проведення відповідних вимірів для встановленої у постанові відстані 20 метрів. Також вказує, що не є зрозумілим та не зазначено у постанові за допомогою якого вимірювального приладу було встановлено, що на відстані 20 метрів неможливо чітко визначити символи номерного знаку автомобіля, на якому рухався ОСОБА_1 . Також позивач посилається на погодні умови в той день 16.06.2023 року, а саме похмуру погоду та проливний дощ, який йшов того дня, що значно ускладнює видимість на відстані та унеможливлює чітко визначити символи номерного знаку автомобіля з відстані 20 метрів. Та позивач не погоджується з винесеною відносно нього оскаржуваною постановою, оскільки вважає себе невинним, а тому змушений звернутися до суду з даним позовом, в якому просить скасувати постанову серії ЕАС №7177723 від 16.06.2023, якою його, ОСОБА_1 , притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.121-3 КУпАП та піддано стягненню у виді штрафу в розмірі 1190 грн.
Ухвалою Міжгірського районного суду Закарпатської області від 05.07.2023 відкрито провадження у даній справі за правилами спрощеного провадження без повідомлення (виклику) сторін.
Стороною відповідача Головним управлінням Національної поліції у Львівській області письмових заперечень (відзив) на позов, та витребувані судом матеріали (докази) на підставі, яких поліцейським Циб Р.О. було винесено оскаржувану постанову, на адресу суду до теперішнього часу не подано. Строк для подання відзиву сплив. Ухвала суду від 05.07.2023 про відкриття провадження у справі, адміністративний позов ОСОБА_1 з додатками надіслано на електронну адресу відповідача ІНФОРМАЦІЯ_1 та доставлено до електронної скриньки ІНФОРМАЦІЯ_2 о 09-37 год.
Відповідно до положень статті 205 КАС України, суд постановив розглянути справу в письмовому провадженні на підставі наявних у справі доказів.
Повно та всебічно вивчивши матеріали адміністративної справи № 302/1320/23, а також надані позивачем докази, на яких ґрунтуються заявлені позовні вимоги, та враховуючи всі обставини по справі, давши їм оцінку у сукупності з оголошеними та дослідженими матеріалами справи, суд вважає, що позов ОСОБА_1 підлягає задоволенню, з наступним підстав.
Відповідно до статті 8 Конституції України в Україні визнається і діє принцип верховенства права.
Згідно зі ст.19 Конституції України органи державної влади, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Відповідно до ч.1 ст.9 Кодексу України про адміністративні правопорушення, адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.
Згідно з ч.5 ст.14 Закону України «Про дорожній рух», учасники дорожнього руху зобов`язані, зокрема знати і неухильно дотримуватись вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху.
Пунктом 1.3 Правил дорожнього руху затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 року №1306 (далі - ПДР України) зазначено, що учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил.
Зі змісту оскаржуваної постанови по справі про адміністративне правопорушення серії ЕАС №7177723 від 16.06.2023 року, складеної старшим сержантом поліції ВП №3 (м.Сколе) Стрийського РУП ГУНП у Львівській області Циб Р.О. вбачається, що ОСОБА_1 16.06.2023 року о 16-21 год., керуючи транспортним засобом «Фольксваген» д.н.з. НОМЕР_1 , рухаючись в с.Дубина траса М-06 Київ Чоп км.1, водій керував транспортним засобом із забрудненим номерним знаком, що не дає підстави визначити символи на відстані 20 метрів, чим порушив п.2.9.в ПДР.
Зазначеною постановою ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.121-3 КУпАП та на ОСОБА_1 накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 1190 грн. та копія цієї оскаржуваної постанови є в матеріалах справи (а.с.7).
Особливості провадження у справах про адміністративні правопорушення визначені в Розділі IV КУпАП.
Відповідно до положень ст.245 КУпАП України завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.
Згідно зі ст.251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.
У даному випадку для підтвердження порушення позивачем вимог Правил дорожнього руху України відповідач, співвідповідач, відповідно до статті 251 КУпАП мав би надати, зокрема, письмові показання свідків правопорушення, показання технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів.
Статтею 40 Закону України «Про Національну поліцію» №580-VIII від 02.07.2015 року визначено, що поліція для забезпечення публічної безпеки і порядку може закріплювати на форменому одязі, службових транспортних засобах, монтувати/ розміщувати по зовнішньому периметру доріг і будівель автоматичну фото- і відеотехніку, а також використовувати інформацію, отриману із автоматичної фото- і відеотехніки, що знаходиться в чужому володінні, з метою забезпечення дотримання правил дорожнього руху.
Тобто, положення Закону №580-VIII надають право поліції використовувати інформацію відеозапису в якості речового доказу наявності або відсутності факту правопорушення та дотримання останніми процедури розгляду ними справ.
Притягнення особи до адміністративної відповідальності можливе лише за умови наявності юридичного складу адміністративного правопорушення, в тому числі встановлення вини особи в його вчиненні, яка підтверджена належними та допустимими доказами, а не підтвердження здійснення водієм правопорушення відповідними доказами не породжує правових підстав для притягнення його до адміністративної відповідальності. Вказана правова позиція викладена у постанові Верховного суду від 26 червня 2019 року у справі №536/1703/17.
Відповідачі не виконали вищезазначених вимог закону. Окрім цього, стаття 283 КУпАП вимагає від посадової особи, яка виносить постанову в справі про адміністративне правопорушення у сферах забезпечення безпеки дорожнього руху, окрім іншого, зазначити технічний засіб, яким здійснено фото або відеозапис (якщо такий здійснювався).
У відповідності до ст.62 Конституції України усі сумніви щодо доведення вини особи тлумачаться на її користь.
Верховним Судом в постанові від 08.07.2020 року у справі № 463/1352/16-а, вказано, що в силу принципу презумпції невинуватості, що підлягає застосуванню у справах про адміністративні правопорушення, всі сумніви щодо події порушення та винності особи, що притягується до відповідальності, тлумачаться на її користь, недоведені подія та вина особи мають бути прирівняні до доведеної невинуватості цієї особи.
Сама по собі оскаржувана постанова про притягнення позивача до адміністративної відповідальності не може бути належним доказом вчинення особою адміністративного правопорушення, оскільки постанова про притягнення до адміністративної відповідальності по своїй правовій природі є рішенням суб`єкта владних повноважень щодо наслідків розгляду зафіксованого правопорушення, якому передує відповідне фіксування цього правопорушення.
Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду від 26 квітня 2018 року у справі №338/1/17.
Згідно з правовим висновком Верховного Суду України, викладеного у постанові від 11 жовтня 2016 року по справі № 2816/4340/14, визначальним принципом здійснення правосуддя в адміністративних справах є принцип офіційного з`ясування всіх обставин у справі й обов`язок суб`єкта владних повноважень доказувати правомірність своїх дій чи рішень.
Відповідно до Рішення Європейського суду з прав людини від 09.12.1994 року по справі «Руїз Торіха проти Іспанії», згідно з установленою практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтованості рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення.
Частинами 1, 2 ст.77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності. У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.
Як встановлено судом будь-яких належних і допустимих доказів, які б свідчили про вчинення позивачем ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.121-3 КУпАП, відповідачем не надано, що свідчить про недоведеність вини водія у вчиненні порушення ПДР.
Таким чином, на переконання суду, факт візуального спостереження вчинення адміністративного правопорушення поліцейським без забезпечення належних та допустимих доказів, визначених ст.251 КпАП України, не може доводити винуватість особи у вчиненому адміністративному правопорушенні.
А відтак, оскільки позивач ОСОБА_1 заперечує вчинення ним адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.121-3 КпАП України, а відповідач, на якого покладено обов`язок доказування, не надав суду будь-яких належних та допустимих доказів, які б беззаперечно підтверджували порушення позивачем ОСОБА_1 вимог Правил дорожнього руху та, відповідно, скоєння ним адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.121-3 КУпАП, суд приходить до висновку про те, що оскаржувана постанова є протиправною, внаслідок чого підлягає скасуванню.
Будь-які докази, які б спростовували вищенаведені висновки суду, відповідачем суду не надано та не зазначено джерел їх здобуття. В межах даної справи відповідачем не надано доказів на підтвердження правомірності свого рішення, а судом з наявних матеріалів справи не встановлено жодних обставин, що свідчили б про зворотне.
Згідно п.3 ч.3 ст.286 КАС України за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право: скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення.
Вищевстановлене дає підстави суду застосувати положення статті 286 ч.3 п.3 КАС України та скасувати оскаржувану постанову і закрити справу про адміністративне правопорушення на підставі п.1 ч.1 статті 247 КУпАП, тобто за відсутністю в діях позивача складу зазначеного адміністративного правопорушення (недоведеністю його вини в установленому законом порядку належними і достатніми доказами).
Проаналізувавши всі наявні у справі докази, суд, враховуючи положення ст.286 КАС України, приходить до висновку, що позовні вимоги ОСОБА_1 про скасування постанови про притягнення до адміністративної відповідальності по справі про адміністративне правопорушення серії ЕАС №7177723 від 16.06.2023 року слід задовольнити, оскільки вказану постанову не можна визнати обґрунтованою та такою, що прийнята у відповідності до вимог чинного законодавства, у зв`язку з чим оскаржувана постанова підлягає скасуванню, а справа про адміністративне правопорушення закриттю.
Відповідно до вимог ч.1 ст.139 КАС України, позивачу слід відшкодувати за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Національної поліції у Львівській області сплачений позивачем судовий збір при зверненні позивача до суду з цим адміністративним позовом в сумі 546,80 грн., що підтверджується квитанцією від 23.06.2023 року, оригінал якої є в матеріалах справи (а.с.1).
На підставі вищевикладеного та керуючись ст.ст.18,19,77,121,139,241-246,286 КАС України, суд
У Х В А Л И В :
Позов ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції у Львівській області, старшого сержанта поліції ВП №3 (м.Сколе) Стрийського РУП ГУНП у Львівській області Циб Романа Остаповича, про скасування постанови про притягнення до адміністративної відповідальності задовольнити.
Скасувати постанову інспектора старшого сержанта поліції відділення поліції №3 (м.Сколе) Стрийського районного управління поліції ГУНП у Львівській області Циб Романа Остаповича серії ЕАС №7177723 від 16.06.2023 року, якою ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення за ч.1 ст.121-3 КУпАП і накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 1190,00 грн та закрити провадження у справі про адміністративне правопорушення у зв`язку з відсутністю в його діях складу цього адміністративного правопорушення (недоведеністю вини) на підставі пункту 1 частини 1 статті 247 КУпАП.
Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Національної поліції у Львівській області (місцезнаходження: м.Львів пл.Генерала Григоренка, буд.3 Закарпатської області, код ЄДРПОУ - 40108833) на користь ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_3 , паспорт громадянина України № НОМЕР_2 , РНОКПП НОМЕР_3 , місце проживання: АДРЕСА_1 ) сплачений позивачем судовий збір в розмірі 546 (п`ятсот сорок шість) гривень 80 копійок.
Рішення суду може бути оскаржене до Восьмого апеляційного адміністративного суду через Міжгірський районний суд шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом десяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справ апеляційним судом.

Суддя Міжгірського районного суду

Закарпатської області Ю.В. СИДОРЕНКО