Справа № 320/6677/23
Суддя: Терлецька О.О.
Дата ухвалення: 2023-07-24 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

24 липня 2023 року м.Київ № 320/6677/23

Київський окружний адміністративний суд у складі головуючого - судді Терлецька О.О.,

при секретарі судового засідання Карпенко Д.С.,

за участю:

позивача - ОСОБА_1

представника позивача - Чугуєнко Дмитра Віталійовича,

представника відповідача - Дехтярова Василя Васильовича,,

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Центрального міжрегіонального управління державної міграційної служби у м. Києві та Київській області ,

в с т а н о в и в:

До Київського окружного адміністративного суду звернулась громадянка російської федерації ОСОБА_1 (далі позивачка) з адміністративним позовом до Центрального міжрегіонального управління ДМС у м. Києві та Київській області (далі відповідач), про визнання бездіяльності державного органу протиправною та зобов`язання вчинити певні дії.

Зміст позову складають позовні вимоги: визнати протиправним та скасувати рішення відповідача від 07.12.2022 №7003 та зобов`язати відповідача видати позивачці посвідку на тимчасове проживання на підставі пакету документів, який подавався позивачкою 18.11.2022. Свої позовні вимоги позивачка обґрунтовує тим, що відповідно до передбаченого законодавством України порядку та своєчасно звернулась до відповідача з заявою та необхідним пакетом документів для отримання посвідки на тимчасове проживання в Україні. Однак відповідач протиправно відхилив дану заяву у зв`язку з недоліками форми договору страхування, який був доданий до заяви.

Відповідач проти позову заперечив, просив відмовити у задоволенні позовних вимог у повному обсязі. Свої заперечення проти позову відповідач обґрунтовував тим, що позивачкою було подано до заяви один з додатків неналежної форми, що позивач вважає належною та достатньою підставою для винесення оскаржуваного рішення.

Дослідивши матеріали судової справи та заслухавши в судовому засіданні позивачку та представників сторін, судом було встановлено наступні обставини.

Позивачка є громадянкою рф і перебуває на території України з 2019 року. З серпня 2019 позивачка перебуває у шлюбі з громадянином України ОСОБА_2 , що підтверджується копією свідоцтва про шлюб.

14.09.2022 сплив термін дії посвідки на тимчасове проживання позивачки.

Позивачка звернулась 18.11.2022 із заявою про продовження строку дії посвідки у зв`язку з правом та строком, наданим їй Постановою Кабінету Міністрів України від 01.11.2022 №1232 «Деякі питання надання Державною міграційною службою адміністративних послуг іноземцям та осіб без громадянства в умовах воєнного стану».

07.12.2022 відповідач прийняв рішення №7003 (далі оскаржуване рішення) про відмову в оформленні посвідки на проживання на підставі підпункту 6 пункту 61 Порядку оформлення, видачі, обміну, скасування, пересилання, вилучення, повернення державі, визнання недійсною та знищення посвідки на тимчасове проживання, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 25.04.2018 №322 (далі Порядок №322).

Зазначена відмова відповідача мотивована тим, що іноземцем (позивачкою) подано не в повному обсязі або з порушенням строків, визначених пунктами 17-19 Порядку №322, документи та інформацію, необхідні для оформлення і видачі посвідки.

Про оскаржуване рішення позивачка дізналась 14 грудня 2022 року, про що міститься відмітка на копії рішення.

З пояснень представника відповідача в судовому засіданні слідує, що оскаржуване рішення мотивоване тим, що поданий позивачкою договір медичного страхування під час перебування іноземця на території України не відповідає вимогам закону та Порядку №322.

19.12.2022 позивачка направила відповідачу електронною поштою адміністративну скаргу. За результатами розгляду цієї скарги відповідач надіслав позивачці відповідь-рішення №В-2501/6/8010-22/8010.6.2/5132-22 від 29.12.2022.

З зазначеної відповіді слідує, що оскаржуване рішення відповідач виніс у зв`язку з поданням позивачкою страхового полісу «Договір добровільного медичного страхування та страхування від нещасних випадків під час подорожі або перебування на території України», який передбачає страхування медичних та інших витрат та страхування від нещасних випадків (п.4 Договору), що не відповідає вимогам пп.4 п.32 Порядку.

Надаючи правову оцінку обставинам справи, суд виходить з наступного.

Спірні правовідносини регулюються Порядком оформлення, видачі, обміну, скасування, пересилання, вилучення, повернення державі, визнання недійсною та знищення посвідки на тимчасове проживання, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України №322 від 25.04.2018 (далі Порядок №322).

Відповідно до підпункту 4 пункту 32 Порядку №322, - для оформлення посвідки іноземець або особа без громадянства подають дійсний поліс медичного страхування на весь строк дії посвідки.

Відповідно до ст.1 Закону України «Про страхування», - страхування - це вид цивільно-правових відносин щодо захисту майнових інтересів фізичних осіб та юридичних осіб у разі настання певних подій (страхових випадків), визначених договором страхування або чинним законодавством, за рахунок грошових фондів, що формуються шляхом сплати фізичними особами та юридичними особами страхових платежів (страхових внесків, страхових премій) та доходів від розміщення коштів цих фондів.

Відповідно до ч.4 ст.6 Закону України «Про страхування», - видами добровільного страхування можуть бути: 1) страхування життя; 2) страхування від нещасних випадків; 3) медичне страхування (безперервне страхування здоров`я); 4) страхування здоров`я на випадок хвороби; 5) страхування залізничного транспорту; 6) страхування наземного транспорту (крім залізничного); 7) страхування повітряного транспорту; 8) страхування водного транспорту (морського внутрішнього та інших видів водного транспорту); 9) страхування вантажів та багажу (вантажобагажу); 10) страхування від вогневих ризиків та ризиків стихійних явищ; 11) страхування майна (іншого, ніж передбачено пунктами 5 - 9 цієї статті); 12) страхування цивільної відповідальності власників наземного транспорту (включаючи відповідальність перевізника); 13) страхування відповідальності власників повітряного транспорту (включаючи відповідальність перевізника); 14) страхування відповідальності власників водного транспорту (включаючи відповідальність перевізника); 15) страхування відповідальності перед третіми особами (іншої, ніж передбачена пунктами 12 - 14 цієї статті); 16) страхування кредитів (у тому числі відповідальності позичальника за непогашення кредиту); 17) страхування інвестицій; 18) страхування фінансових ризиків; 19) страхування судових витрат; 20) страхування виданих гарантій (порук) та прийнятих гарантій; 21) страхування медичних витрат; 211) страхування цивільно-правової відповідальності арбітражного керуючого за шкоду, яку може бути завдано у зв`язку з виконанням його обов`язків; 212) страхування життя і здоров`я волонтерів на період надання ними волонтерської допомоги; 22) страхування сільськогосподарської продукції; 221) страхування ризику фінансових втрат, викликаних кризовою ситуацією на об`єкті критичної інфраструктури; 23) інші види добровільного страхування.

Відповідно до ч.5 ст.6 Закону України «Про страхування», - характеристику та

класифікаційні ознаки видів добровільного страхування визначає Уповноважений орган.

Характеристика та класифікаційні ознаки видів добровільного страхування затверджена розпорядженням Державної комісії з регулювання ринків фінансових послуг України від 09.07.2010 №565 (далі Розпорядження №565).

В пунктах 3.2, 3.3 та 3.21 Розпорядження №565 зазначено наступне.

Страхування від нещасних випадків - вид страхування, за яким предметом договору страхування є майнові інтереси, що не суперечать закону, пов`язані з життям, здоров`ям та працездатністю страхувальника чи третьої особи (застрахованої особи), визначеної страхувальником у договорі страхування за її згодою. Даний вид страхування передбачає обов`язок страховика за встановлену договором страхування плату (страховий внесок, страховий платіж, страхову премію) здійснити страхову виплату відповідно до умов договору страхування в розмірі страхової суми або її частини у випадку смерті страхувальника чи застрахованої особи, тимчасової втрати ним (нею) працездатності, встановлення йому (їй) інвалідності або отримання ним (нею) травматичних ушкоджень та/або функціональних розладів здоров`я, передбачених договором страхування, внаслідок нещасного випадку, який стався зі страхувальником чи застрахованою особою під час дії договору страхування. Добровільне страхування від нещасних випадків може передбачати особливі умови страхування водія та/або пасажирів наземного транспорту від нещасного випадку, пов`язаного з дорожньо-транспортною пригодою.

Медичне страхування (безперервне страхування здоров`я) - вид страхування, за яким предметом договору страхування є майнові інтереси, що не суперечать закону, пов`язані зі здоров`ям та працездатністю страхувальника чи третьої особи (застрахованої особи), визначеної страхувальником у договорі страхування за її згодою. Даний вид страхування передбачає обов`язок страховика за встановлену договором страхування плату (страховий внесок, страховий платіж, страхову премію) здійснити страхову виплату відповідно до умов договору страхування в розмірі страхової суми або її частини шляхом: оплати вартості медико-санітарної допомоги певного переліку та якості в обсязі обраної страхувальником програми медичного страхування, яка була надана страхувальнику чи застрахованій особі закладами охорони здоров`я, до яких він (вона) звернувся під час дії договору, у зв`язку із захворюванням, загостренням хронічного захворювання або розладом здоров`я внаслідок нещасного випадку, іншої допомоги, передбаченої правилами та договором страхування, що пов`язана з наданням медико-санітарної допомоги. Відшкодування понесених страхувальником чи застрахованою особою документально підтверджених витрат на отримання медико-санітарної допомоги.

Страхування медичних витрат - вид страхування, за яким предметом договору страхування є майнові інтереси, що не суперечать закону, пов`язані з життям, здоров`ям страхувальника чи третьої особи (застрахованої особи), визначеної страхувальником у договорі страхування за її згодою, а також медичними та додатковими витратами, які безпосередньо пов`язані з настанням страхового випадку під час здійснення страхувальником чи застрахованою особою подорожі (поїздки). Даний вид страхування передбачає обов`язок страховика за встановлену договором страхування плату (страховий внесок, страховий платіж, страхову премію) здійснити страхову виплату відповідно до умов договору страхування в розмірі страхової суми або її частини шляхом відшкодування документально підтверджених витрат на отримання страхувальником чи застрахованою особою медико-санітарної та іншої допомоги у зв`язку з настанням страхового випадку під час здійснення страхувальником чи застрахованою особою подорожі (поїздки).

Враховуючи вищезазначене, суд погоджується з доводами позивача, що і медичне страхування і страхування медичних витрат пов`язані з життям, здоров`ям та працездатністю страхувальника чи третьої особи (застрахованої особи) передбачають покриття витрат на екстрену медичну та медико-санітарну допомогу.

Позивачкою надано договір страхування, який за своїм змістом передбачає покриття медичних витрат, в тому числі і отримання позивачкою екстреної медичної допомоги, екстреної стаціонарної або амбулаторної медичної допомоги, медичної евакуації, лікування та обсервацію, які надаються державними та відомчими медичними закладами на території України у період з 14.11.2022 по 13.11.2025.

Тому суд приходить до висновку, що наданий відповідачеві позивачкою поліс медичного страхування відповідає своїм змістом вимогам законодавства щодо добровільного медичного страхування особи, та, зокрема, п.32 Порядку №322.

Відповідно до пункту 1 Положення про державну міграційну службу України, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 20 серпня 2014 р. №360 (далі Положення про ДМС), - Державна міграційна служба України (ДМС) є центральним органом виконавчої влади, діяльність якого спрямовується та координується Кабінетом Міністрів України через Міністра внутрішніх справ і який реалізує державну політику у сферах міграції (імміграції та еміграції), у тому числі протидії нелегальній (незаконній) міграції, громадянства, реєстрації фізичних осіб, біженців та інших визначених законодавством категорій мігрантів.

Загальний перелік повноважень ДМС визначений пунктами 4 та 5 Положення про ДМС. Окрім того відповідач має спеціальні контролюючі повноваження, визначені вичерпним переліком в пункті 6 Положення про ДМС, а саме: 1) залучати в установленому порядку до виконання окремих робіт, участі у вивченні окремих питань вчених і фахівців, працівників центральних та місцевих органів виконавчої влади, органів місцевого самоврядування, а також підприємств, установ та організацій (за погодженням з їх керівниками); 2) одержувати безоплатно від державних органів та органів місцевого самоврядування, підприємств, установ та організацій незалежно від форми власності та їх посадових осіб, а також від громадян та їх об`єднань інформацію, документи і матеріали, необхідні для виконання покладених на ДМС завдань; 3) скликати наради, утворювати комісії та робочі групи, проводити наукові конференції, семінари з питань, що належать до її компетенції; 4) користуватися відповідними інформаційними базами даних державних органів, державною системою урядового зв`язку та іншими технічними засобами; 5) проводити перевірки стану додержання органами виконавчої влади, громадянами, органами реєстрації підприємствами, установами та організаціями вимог законодавства у сферах міграції (імміграції та еміграції), у тому числі протидії нелегальній (незаконній) міграції, громадянства, реєстрації фізичних осіб, біженців та інших визначених законодавством категорій мігрантів і вносити пропозиції щодо усунення причин порушення таких вимог; 6) ініціювати проведення спільних перевірок з правоохоронними органами та іншими центральними органами виконавчої влади у межах повноважень, передбачених законом; 7) створювати умови для тимчасового тримання іноземців та осіб без громадянства, затриманих за незаконне перебування на території України, до вирішення питання щодо їх примусового видворення або поміщення до пункту тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні, шляхом виділення приміщень в територіальних органах ДМС.

З вищезазначеного слідує, що відповідач, що відповідач не наділений повноваженнями надавати правову оцінку змісту договорам медичного страхування чи іншим документам, які відповідають формальним вимогам, як додаткам до заяви про продовження дії посвідки на тимчасове проживання.

Тому суд погоджується з доводами позивачки, що відповідач не мав повноважень оцінювати зміст договору страхування та на цій підставі виносити оскаржуване рішення.

Окрім того в судовому засіданні, відповідаючи на запитання суду, представник відповідача не надав пояснень, - яким чином позивачці до прийняття оскаржуваного рішення було доведено про існування на думку відповідача недоліків змісту страхового полісу та порядок усунення цих недоліків. Відповідачем фактично були створені умови, коли позивачка діючи добросовісно не мала можливості реалізувати своє право на отримання посвідки на тимчасове проживання.

З зазначеного слідує, що при прийнятті оскаржуваного рішення позивач діяв не у межах повноважень, наданих відповідачеві, не обґрунтовано і без врахування права особи на участь у процесі прийняття рішення, що відповідно до ч.2 ст.2 Кодексу адміністративного судочинства України приводить суд до висновку про задоволення позову.

Відповідно до ч. 1 ст. 132 КАС України до судових витрат налжить судовий збір. Позивачем було сплачено судовий збір у розмірі 2147,20 грн, що підтверджується відповідною квитанцією.

Статтею 139 КАС України передбачено, що при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Керуючись статтями 9, 14, 73, 74, 75, 76, 77, 78, 90, 143, 242- 246, 250, 255 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

в и р і ш и в:

1. Адміністративний позов задовольнити.

2. Визнати протиправним та скасувати рішення Управління з питань тимчасового та постійного проживання іноземців та осіб без громадянства Центрального міжрегіонального управління Державної міграційної служби в м. Києві та Київській області від 07 грудня 2022 року №7003.

3. Зобов`язати Центральне міжрегіональне управління Державної міграційної служби в м. Києві та Київській області видати посвідку на тимчасове проживання громадянці російської федерації ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на підставі пакету документів, який подавався 18 листопада 2022 року.

4. Стягнути з Центрального міжрегіонального управління ДМС у м. Києві та Київській області (місцезнаходження 02152, місто Київ, вулиця Березняківська, 4-А, ) на користь ОСОБА_1 (РНОКПІ1 НОМЕР_1 ) судові витрати по справі в розмірі 2147 (дві тисячі сто сорок сім) гривень 20 (двадцять) копійок.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду. Апеляційна скарга на рішення суду подається до Шостого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту рішення.

Суддя Терлецька О.О.

Дата виготовлення і підписання повного тексту рішення - 18 вересня 2023 р.