Справа № 380/14036/22
Суддя: Потабенко Варвара Анатоліївна
Дата ухвалення: 2023-09-13 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

з питань залишення позовної заяви без розгляду

та про поновлення строку звернення до суду

13 вересня 2023 року

Львівський окружний адміністративний суд

в складі головуючої судді - Потабенко В.А.,

за участі секретаря судового засідання - Лизак Д. А.,

за участі:

представника позивача Басюр Л.М., згідно договору,

представника відповідача Горбонос І.К., згідно наказу,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові клопотання Державної міграційної служби України про залишення позовної заяви без розгляду у справі за позовом ОСОБА_1 до Державної міграційної служби, за участі третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача Головне управління Державної міграційної служби України у Львівській області, про визнання протиправним і скасування рішення, зобов`язання вчинити дії та клопотання ОСОБА_1 про поновлення строку звернення до суду з позовом до Державної міграційної служби, за участі третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача Головне управління Державної міграційної служби України у Львівській області, про визнання протиправним і скасування рішення, зобов`язання вчинити дії

в с т а н о в и в:

ОСОБА_1 звернувся до Львівського окружного адміністративного суду з позовом до Державної міграційної служби України, за участі третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача Головного управління Державної міграційної служби України у Львівській області, у якому просить:

- визнати протиправним та скасувати рішення Державної міграційної служби України від 11.03.2022 № 74-22 про відмову у визнанні громадянина росії ОСОБА_1 біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту;

- зобов`язати Державну міграційну службу України прийняти рішення про визнання біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту громадянина росії ОСОБА_1 .

16.11.2022 від відповідача надійшло клопотання про залишення позову без розгляду (вх. № 72206). В обґрунтування клопотання зазначає, що відповідно до ч. 3 ст. 122 КАС України для захисту прав, свобод та інтересів особи цим Кодексом можуть встановлюватися інші строки звернення до адміністративного суду, якщо не встановлено інше, обчислюються з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів. Згідно із ст. ст. 10, 12 Закону України «Про біженців та осіб, які потребують додаткового або тимчасового захисту» позивач має право оскаржити прийняте рішення протягом 5 (п`яти) робочих днів з дня отримання повідомлення, у встановленому законом порядку. Позивачу надіслано рекомендований лист з повідомленням про прийняте відносно нього рішення у формі повідомлення від 19.07.2022 № 11 з викладеними причинами відмови і роз`ясненнями порядку оскарження такого рішення. Таке повідомлення повернулося до ГУ ДМС у Львівській області із довідкою Укрпошти 22.08.2022 із зазначенням причини: «за закінченням терміну зберігання». З адвокатського запиту від 15.09.2022 можна зробити висновок, що стороні позивача на момент подання адвокатського запиту було відомо про оскаржуване рішення ДМС від 11.03.2022 № 74-22, оскільки представник чітко вказувала реквізити такого рішення у своєму запиті. Зазначає, що оскільки представник позивача додає до позову копію повідомлення від 19.07.2022 № 11, то можна зробити висновок, що на момент подачі позову до суду стороні позивача було відомо про прийняте рішення ДМС від 11.03.2022 № 74-22, яке є предметом спору даної справи. Зважаючи на викладене, адміністративний позов слід залишити без розгляду.

23.11.2022 від представника позивача надійшли заперечення на клопотання сторони у справі про залишення позову без розгляду (вх. № 74279). Представник зазначає, що у позивача докази отримання повідомлення про відмову або рішення Державної міграційної служби України про відмову, особисто відсутні. У повідомленні Державна міграційна служби України зазначає, що позивач може оскаржити рішення, звернувшись до суду, в установленому законом порядку, однак сам порядок не роз`яснює (до якого суду, у який строк). Тобто Державна міграційна служби України створює штучні умови для несвоєчасного звернення до суду. Повідомлення про відмову у визнанні біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту від 19.07.2022, ОСОБА_1 не отримав особисто, оскільки проходив службу у стрілецькому батальйоні управління військової частини НОМЕР_1 та брав безпосередню участь у бойових діях з 21.06.2022. Пропущення строку на оскарження позивачем рішення Державної міграційної служби України від 11.03.2022 № 74-22 до суду є виправданим та не може бути перешкодою у здійсненні захисту його прав та інтересів, життя та здоров`я.

03.04.2023 від представника позивача надійшла заява (вх. № 22446) про визнання поважними причин пропуску строку звернення до суду. Підставою для такого поновлення є військова служба ОСОБА_1 в Збройних Силах України.

При вирішенні клопотання про залишення позовної заяви без розгляду та заяви позивача про поновлення строку звернення до суду суд керувався таким.

Частиною 1 ст. 5 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) визначено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду за захистом, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси.

Загальні норми процедури судового оскарження в рамках розгляду публічно-правових спорів регулюються КАС України.

Строк звернення до адміністративного суду - це проміжок часу після виникнення спору у публічно-правових відносинах, протягом якого особа має право звернутися до адміністративного суду із заявою за вирішенням цього спору і захистом своїх прав, свобод чи інтересів.

Згідно із ч. 1 ст. 122 КАС України позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами.

Відповідно до абзацу 1 ч. 2 ст. 122 КАС України для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

При цьому ч. 3 ст. 122 КАС України визначено, що для захисту прав, свобод та інтересів особи цим Кодексом та іншими законами можуть встановлюватися інші строки для звернення до адміністративного суду, які, якщо не встановлено інше, обчислюються з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

З наведених норм слідує, що положення КАС України передбачає можливість установлення іншими законами спеціальних строків звернення до адміністративного суду, а також спеціального порядку обчислення таких строків. Такі спеціальні строки мають перевагу в застосуванні порівняно із загальним строком звернення до адміністративного суду, визначеним ч. 2 ст. 122 цього Кодексу, а також скороченими строками, визначеними ч. 4 ст. 122 КАС України.

Відповідно до п. 8 ч. 1 ст. 240 КАС України суд своєю ухвалою залишає позов без розгляду з підстав, визначених частинами третьою та четвертою статті 123 цього Кодексу.

Частиною 3 ст. 123 КАС України передбачено, що, якщо факт пропуску позивачем строку звернення до адміністративного суду буде виявлено судом після відкриття провадження в адміністративній справі і позивач не заявить про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду, або якщо підстави, вказані ним у заяві, будуть визнані судом неповажними, суд залишає позовну заяву без розгляду.

Згідно з преамбулою Закону України "Про біженців та осіб, які потребують додаткового або тимчасового захисту" ним визначається порядок регулювання суспільних відносин у сфері визнання особи біженцем, особою, яка потребує додаткового або тимчасового захисту, втрати та позбавлення цього статусу, а також встановлення правового статусу біженців та осіб, які потребують додаткового захисту і яким надано тимчасовий захист в Україні.

Так, ч. 1 ст. 12 Закону України "Про біженців та осіб, які потребують додаткового або тимчасового захисту" передбачено, що рішення про відмову в прийнятті заяви про визнання біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту, про відмову в оформленні документів для вирішення питання щодо визнання біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту, протягом п`яти робочих днів з дня отримання повідомлення про відмову можуть бути оскаржені в установленому законом порядку до центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері біженців та осіб, які потребують додаткового або тимчасового захисту, а також до суду у строки, встановлені цим Законом.

Рішення, що приймаються центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері біженців та осіб, які потребують додаткового або тимчасового захисту, щодо визнання іноземця або особи без громадянства біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту, а також рішення про втрату чи позбавлення статусу біженця або додаткового захисту, про скасування рішення про визнання біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту, можуть бути оскаржені в установленому законом порядку та в установлені цим Законом строки до суду. (частина 2 статті 12 Закону України "Про біженців та осіб, які потребують додаткового або тимчасового захисту")

Положеннями ч. 15 ст. 10 Закону України "Про біженців та осіб, які потребують додаткового або тимчасового захисту" передбачено, що у разі невикористання особою права на оскарження протягом п`яти робочих днів з дня її письмового повідомлення про прийняття рішення про відмову у визнанні біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту, центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері біженців та осіб, які потребують додаткового або тимчасового захисту, вилучає у такої особи довідку про звернення за захистом в Україні та повертає особі національний паспорт та інші документи (якщо такі є в особовій справі заявника), що перебувають на зберіганні.

За змістом приписів ч. 15 ст. 10 Закону України "Про біженців та осіб, які потребують додаткового або тимчасового захисту", особа, яка отримала повідомлення про відмову у визнанні біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту, і не використала право на його оскарження, повинна залишити територію України в установлений строк, якщо немає інших законних підстав для перебування в Україні, встановлених Законом України "Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства".

Зі змісту наведених норм вбачається, що законодавством регламентовано скорочений п`ятиденний строк оскарження до суду особою, яка зверталася за захистом до органів ДМС, рішення про відмову в наданні їй статусу біженця або особи, яка потребує додаткового захисту. При цьому законодавець визнав строк у п`ять днів достатнім для того, щоб у справах цієї категорії особа, яка вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушено її права, свободи чи інтереси, визначилася, чи звертатиметься вона до суду з позовом за їх захистом. Після спливу цього строку, настають відповідні зобов`язання та наслідки для такої особи визначені Законом № 3671-VIІ, в тому числі щодо залишення країни.

Поважними причинами слід розуміти лише ті обставини, які були чи об`єктивно є непереборними, тобто не залежать від волевиявлення особи, що звернулася із адміністративним позовом, пов`язані з дійсно істотними обставинами, перешкодами чи труднощами, що унеможливили своєчасне звернення до суду. Такі обставини мають бути підтверджені відповідними та належними доказами.

Пунктом 20 постанови Пленуму Вищого адміністративного суду України від 30 вересня 2013 року № 12 звернуто увагу судів на те, що строк у п`ять робочих днів для оскарження рішення про відмову в прийнятті заяви про визнання біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту, або про відмову в оформленні документів для вирішення питання щодо визнання біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту, встановлений ч. 1 ст. 12 Закону України «Про біженців та осіб, які потребують додаткового або тимчасового захисту», застосовується як для подання скарги до центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері біженців та осіб, які потребують додаткового або тимчасового захисту, так і до строків звернення до суду з позовною заявою.

Оцінюючи обставини, що перешкоджали реалізації процесуального права на звернення до суду, на які позивач посилається як на поважні, а також доводів відповідача про залишення позовної заяви без розгляду, суд виходить з оцінки та аналізу всіх наведених у заяві доводів і з того, чи мав позивач за таких обставин можливість своєчасно реалізувати право на звернення до суду (чи відсутні були вагомі перешкоди, труднощі для реалізації цього права).

Предметом оскарження у цій справі є рішення Державної міграційної служби України від « 11 березня 2022 року № 74-22 про відмову у визнанні біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту».

Відповідач зазначає, що у позивач вчасно ознайомлений з оскаржуваним рішення та повідомленням про відмову у визнанні біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту від 19.07.2022 № 11, оскільки представнику позивача при поданні адвокатського запиту було відомо про реквізити оскаржуваного рішення.

Проте, такі обставини, на думку суду, не є належним повідомленням позивача про оскаржуване рішення.

Су встановив, що 15.09.2022 представник позивача звернулася з адвокатським запитом до Державної міграційної служби, у якому просила надати копію рішення Державної міграційної служби України від 11.03.2022 № 74-22. Разом з тим Державна міграційна служба України листом від 22.09.2022 № 8.5-9735/1-22 «Про розгляд адвокатського запиту», повідомила представника, що для отримання запитуваних матеріалів рекомендовано звернутися до територіального органу ДМС, на обліку якого перебуває особова справа ОСОБА_1 .

Разом з тим, відповідачі не надали доказів ознайомлення позивача ознайомився з рішення Державної міграційної служби України № 11.03.2022 № 74-22.

Більше того, відповідач не заперечує, що повідомлення про відмову у визнанні біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту від 19.07.2022 № 11 позивач не отримував, про, що свідчить трекінг поштового відправлення з Укрпошти, у якому конверт повернувся до відправника «за закінченням терміну зберігання».

Враховуючи наведене, суд відмовляє Державній міграційній службі України у задоволенні клопотання про залишення позовної заяви без розгляду у зв`язку з його необґрунтованістю та ненаданням доказів на підтвердження заявлених вимог.

У свою чергу, представник позивача просила визнати поважними причини пропуску строку звернення до суду. Зокрема зазначає, що повідомлення про відмову у визнанні біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту від 19.07.2022, ОСОБА_1 не отримав особисто, оскільки проходив службу у стрілецькому батальйоні управління військової частини НОМЕР_1 та брав безпосередню участь у бойових діях в період з 21.06.2022 по 21.06.2023 у зв`язку з військовою агресією рф проти України.

В такому випадку пропущення строку на оскарження позивачем рішення Державної міграційної служби України від 11.03.2022 № 74-22, на думку суду, є виправданим та не може бути перешкодою у здійсненні захисту його прав та інтересів, життя та здоров`я.

Відповідно до правових висновків, викладених у постанові Верховного Суду від 29.09.2022 у справі № 500/1912/22, протягом усього періоду дії воєнного стану, запровадженого на території України у зв`язку із збройною агресією російської федерації, суворе застосування адміністративними судами процесуальних строків стосовно звернення до суду із позовними заявами, апеляційними і касаційними скаргами, іншими процесуальними документами може мати ознаки невиправданого обмеження доступу до суду, гарантованого ст. ст. 55, 124, 129 Конституції України, ст. 14 Міжнародного пакту про громадянські і політичні права та ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Верховний Суд у постанові від 08.06.2023 у справі № 480/7238/21 зазначив, що процесуальний строк звернення до суду покликаний забезпечувати принцип правової визначеності і є гарантією захисту прав сторін спору. Вирішуючи питання про поновлення строку звернення до суду або апеляційного оскарження, суди повинні надавати оцінку причинам, що зумовили пропуск строку.

У справі «Іліан проти Туреччини» Європейський суд з прав людини зазначив, що правило встановлення обмежень доступу до суду у зв`язку з пропуском строку звернення повинно застосовуватися з певною гнучкістю і без надзвичайного формалізму, воно не застосовується автоматично і не має абсолютного характеру; перевіряючи його виконання, слід звертати увагу на обставини справи.

Відповідно до ч. 1 ст. 121 КАС України суд за заявою учасника справи поновлює пропущений процесуальний строк, встановлений законом, якщо визнає причини його пропуску поважними, крім випадків, коли цим Кодексом встановлено неможливість такого поновлення.

Поважними причинами пропуску процесуального строку є ті, які унеможливлюють або ускладнюють можливість вчинення процесуальних дій у визначений законом строк, є об`єктивно непереборними, не залежать від волевиявлення особи, що оскаржує судове рішення, та пов`язані з дійсно істотними обставинами, перешкодами чи труднощами, що унеможливили своєчасне вчинення процесуальних дій та підтверджені належними доказами.

Суд з матеріалів справи встановив, що відповідно до наказу командира військової частини НОМЕР_1 від 21.06.2022 №167 ОСОБА_1 проходив службу в стрілецькому батальйоні управління військової частини НОМЕР_1 та приймав безпосередню участь у бойових діях або забезпеченні здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі в стримування збройної агресії, що підтверджується довідкою військової частини від 08.08.2022 №2264.

Фактичне припинення перебування ОСОБА_1 у складі Збройних Сил України відбулось 21.06.2023.

Наведена обставина унеможливлювала дотримання строку позивачем до суду з огляду на наведення ним конкретних фактів, а саме проходження ним військової служби та безпосередній участі в бойових діях.

А відтак, така обставина може бути підставою для поновлення процесуального строку звернення до суду з позовом.

Верховний Суд у постанові від 03.08.2023 № 160/20477/21 зазначив, у кожному конкретному випадку у разі прямого впливу повномасштабного вторгнення російської федерації на територію України та його наслідків на неможливість вчасно учасником справи звернутися до суду з апеляційною скаргою (як конституційним правом особи на судовий захист), суд може визнати такий пропуск поважним.

У зв`язку з чим суд визнає поважними причини пропуску строку звернення до суду ОСОБА_1 та поновлює пропущений строк.

Керуючись ст. ст. 2, 19, 121, 122, 123, 205, 229, 240, 241-246, 248, 250, 256, 294 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

у х в а л и в :

клопотання позивача про поновлення пропущеного строку звернення до суду задовольнити.

Поновити ОСОБА_1 строк звернення до суду із позовом до Державної міграційної служби, за участі третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача Головне управління Державної міграційної служби України у Львівській області, про визнання протиправним і скасування рішення, зобов`язання вчинити дії.

У задоволенні клопотання Державної міграційної служби України про залишення без розгляду позову у справі за позовом ОСОБА_1 до Державної міграційної служби, за участі третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача Головне управління Державної міграційної служби України у Львівській області, про визнання протиправним і скасування рішення, зобов`язання вчинити дії відмовити.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та окремо не оскаржується. Заперечення щодо неї може бути викладено в апеляційній скарзі, поданій на рішення суду, прийняте за результатами розгляду справи по суті.

Повний текст ухвали складено та підписано 18.09.2023.

Суддя Потабенко В.А.