Справа № 620/4683/22
Суддя: Кучма Андрій Юрійович
Дата ухвалення: 2023-09-14 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа № 620/4683/22 Суддя (судді) першої інстанції: Ткаченко О.Є.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 вересня 2023 року м. Київ

Колегія суддів Шостого апеляційного адміністративного суду у складі:

головуючого судді Кучми А.Ю.,

суддів Аліменка В.О., Безименної Н.В.

за участю секретаря Островської О.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Чернігівського окружного адміністративного суду від 19 квітня 2023 року (м. Чернігів, дата складання повного тексту - 02.05.2023) у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції в Чернігівській області про скасування наказу та поновлення на посаді,-

В С Т А Н О В И Л А :

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом, в якому просить:

- скасувати наказ Головного управління Національної поліції в Чернігівській області від 13.06.2022 № 489 в частині накладення дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення з органів внутрішніх справ на сержанта поліції ОСОБА_1 , поліцейського сектору реагування патрульної поліції відділення поліції №1 ЧРУП ГУНП в Чернігівській області;

- скасувати наказ Головного управління Національної поліції в Чернігівській області від 28.06.2022 № 324 о/с «по особовому складу» в частині звільнення позивача зі служби в поліції за п.6 ч.1 ст.77 Закону України «Про Національну поліцію»;

- поновити позивача на посаді поліцейського сектору реагування патрульної поліції відділення поліції №1 ЧРУП ГУНП в Чернігівській області з 30.06.2022;

- стягнути з Головного управління Національної поліції в Чернігівської області на користь позивача суму середнього заробітку за час вимушеного прогулу з 30.06.2022 року до дня поновлення на посаді.

Позовні вимоги обґрунтовано тим, що дисциплінарне стягнення застосовано до позивача безпідставно, адже ним не було допущено дисциплінарних проступків, а оскаржувані накази прийняті необґрунтовано та з порушенням засади пропорційності. Позивач вважає, що жодного разу не порушував вимоги ст. 18 Закону України «Про Національну поліцію», ст.1 Дисциплінарного статуту Національної поліції України, Присяги працівника поліції.

Відповідачем подано відзив на позовну заяву, в якому заперечує проти позовних вимог, зазначає, що доводи позивача є необґрунтованими, помилковими та такими, що не відповідають нормам права та дійсним обставинам. Матеріалами службового розслідування повно та вірно встановлено факти порушення позивачем службової дисципліни в частині відсутності позивача на службі, самоусунення від виконання ним службових обов`язків під час воєнного стану на територій України, зокрема, на території дислокації підрозділу, що стало підставою для видання оскаржуваних наказів ГУНП в Чернігівській області про звільнення позивача зі служби в поліції, які були виданні у відповідності до вимог законодавства, в межах наданих повноважень та в спосіб, визначений Законом.

Рішенням Чернігівського окружного адміністративного суду від 19 квітня 2023 року у задоволенні позовних вимог відмовлено.

Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції, позивач подав апеляційну скаргу, в якій просить зазначене рішення скасувати та прийняти нову постанову, якою задовольнити позовні вимоги. При цьому вказує на неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи, порушення судом норм матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи. Вказує про відсутність факту самоусунення з 25.02.2022 від виконання своїх службових обов`язків, оскільки вчиняв активні дії з метою з`ясування подальшого порядку проходження служби. Наголошує на відсутності підстав застосування такого виду дисциплінарного стягнення як звільнення.

Розглянувши доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи, правильність застосування судом першої інстанції норм законодавства, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а рішення суду - без змін.

Згідно ст. 316 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом першої інстанції, 23.03.2022 заступником начальника ГУНП в Чернігівській області полковником поліції Васильченком О. , начальником Чернігівського РУП ГУНП полковником поліції Калитою О., командиром РПОП ГУНП майором поліції Гамалієм О, начальником ІТТ №1 (м. Чернігів) ГУНП в Чернігівській області підполковником поліції Гужова К. та т.в.о. начальника Ніжинського РВП ГУНП в Чернігівській області підполковником поліції Чепурним О. начальнику ГУНП в Чернігівській області подано рапорти про факти відсутності на службі без поважних причин та небажання продовжувати службу в Національній поліції України окремих поліцейських структурних та територіальних підрозділів ГУНП в Чернігівській області (в тому числі і позивача).

За фактами, викладеними в вищевказаних рапортах, наказом ГУНП в Чернігівській області від 23.03.2022 №507 було призначено службове розслідування.

За наслідками проведеного службового розслідування наказом №122 о/с від 23.03.2022 позивача звільнено зі служби в поліції за п.6 ч.1 ст.77 Закону України «Про Національну поліцію» (у зв`язку з реалізацією дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення зі служби, накладеного відповідно до Дисциплінарного статуту Національної поліції України) (а.с.16).

13.05.2022 начальнику ГУНП в Чернігівській області подано доповідну записку начальника відділу правового забезпечення ГУНП в Чернігівській області капітана поліції Олега Роєнка з обґрунтуванням та пропозицією скасування як передчасних наказів про притягнення до дисциплінарної відповідальності поліцейських та наказів по особовому складу ГУНП в Чернігівській області, які були видані в процесі реалізації висновків службових розслідувань, проведених дисциплінарними комісіями, в тому числі накази відносно позивача.

Наказами ГУНП в Чернігівській області від 13.05.2022 №424 та №212о/с скасовано попередні накази та позивача поновлено на службі в поліції (а.с.64-65).

13.05.2022 з метою повної, усебічної та об`єктивної перевірки відомостей, викладених у доповідній записці начальника відділу правового забезпечення ГУНП в Чернігівській області капітана поліції Олега Роєнка, наказом ГУНП в Чернігівській області від 13.05.2022 №595 за фактом відсутності на службі та невиконання службових обов`язків окремими поліцейськими структурних та територіальних підрозділів ГУНП в Чернігівській області, вказаних у матеріалах службових розслідувань, призначених наказами ГУНП в Чернігівській області від 16.03.2022 №498, від 20.03.2022 №501, від 21.03.2022 №502, від 23.03.2022 №507, від 25.03.2022 №510, від 28.03.2022 №512 та від 31.03.2022 №513, з 24.02.2022, у зв`язку з військовою агресією російської федерації та введенням з цього приводу воєнного стану на території України, зокрема, на території Чернігівської області, призначено проведення службового розслідування, з одночасним відстороненням, наказом ГУНП в Чернігівській області від 13.05.2022 №425 та №212о/с, поновлених на службі в поліції 128 поліцейських (в тому числі відносно позивача) (а.с. 64 із зворотного боку, 65 т.1).

11.06.2022 складено висновок службового розслідування за відомостями, викладеними у доповідній записці начальника ВПЗ ГУНП в Чернігівській області капітана поліції Олега Роєнка (а.с.87-104), де зазначено про таке:

«Опитаний в ході службового розслідування лейтенант поліції ОСОБА_1 (а.с.60) пояснив, що з 24.02.2022 після оголошення бойової тривоги по ГУНП в Чернігівській області, о 08:00 год. знаходився на місці несення служби після добового чергування ВП №1 Чернігівського РУП ГУНП в Чернігівській області (смт. Козелець) з табельною вогнепальною зброєю, яку отримав на постійне носіння, того ж дня останньому випала нагода поїхати до м. Чернігів після добового чергування для вирішення побутових питань стосовно сім`ї в період військового стану.

25.02.2022 від колег стало відомо про вказівку начальника ГУНП в Чернігівській області щодо евакуації з м. Чернігова. Участі в евакуації не брав, і залишався із сім`єю в м. Чернігів.

Тобто з 25.02.2022 по 21.03.2022 кожен день виконував службові обов`язки по забезпеченню публічної безпеки і порядку в м. Чернігів (добові чергування на блок-постах, патрулювання міста, розвезенні гуманітарної допомоги, фільтрація підозрілих осіб), адже прибути на постійне місце несення служби до ВП №1 (смт.Козелець) ЧРУП ГУНП в Чернігівській області не було можливим із-за бойових дій на території та із-за відсутності приватного транспортного.

21.03.2022 після нічних авіаударів та обстрілів, які відбувались біля помешкання опитуваного, внаслідок чого його будинок та будинок родичів отримав руйнування та пошкодження вікон, дверей, даху та всіх комунікаційних умов для життя: газ, світло та водопостачання, ним було прийнято рішення про евакуацію своєї родини.

22.03.2022 з дозволу керівництва приватним транспортом евакуював свою родину (наречену, бабусю та дідуся інваліда 1-ї групи) до Вінницької області, в подальшому мали намір поїхати до м. Дрогобич задля пошуку житла. Бабусю з дідусем залишили на декілька діб з волонтером у Вінницькій області на час вирішення житлових питань. Повернутися до місця несення служби в м. Чернігів у нього не було можливості, оскільки його родичі потребували догляду, на що вказує довідку з лікарні, а також 23.03.2022 ворожими силами було підірвано транспортне сполучення, через яке була можливість заїзду до м. Чернігова.

Керуючись наказом Голови Національної поліції України від 10.03.2022 № 190, 24.03.2022 дістався до Львівської області та цього ж дня одразу пішов до Дрогобицького РВП ГУНП в Львівській області для реєстрації та постановки на облік, де його рапорт не прийняли та повідомили про те, що на облік можна тільки стати через Львівське ГУНП, що знаходиться за адресою АДРЕСА_1 . Наступного дня, 25.03.2022 приїхав до Львівського ГУНП задля становлення на облік для подальшого несення служби, де заступник начальника кадрового забезпечення ОСОБА_4 ознайомив з наказом №190 та попросив розписати причину прибуття до Львівської області, адже згідно Наказу МВС №190 від 10.03.2022, на його думку, причина була не вагомою, та не підпадала під п. 1 даного наказу. Згодом після розмови, ОСОБА_4 попросив прийти до ГУНП в Львівській області наступного дня, адже з його слів, вийти на зв`язок з Чернігівським ГУНП йому не вдалося.

26.03.2022 за запрошенням ОСОБА_4 опитуваний прибув до ГУНП в Львівській області, де йому вручили копію витягу з наказу про звільнення з лав Національної поліції України від 23.03.2022, та конфіскували у нього посвідчення та жетон без вагомих на то причин, опитуваному не було надано будь-яких документів, що супроводжують звільнення.

Опитаний безпосередній керівник позивача - начальник СРПП ВП № 1 (смт. Козелець) ЧРУП ГУНП в Чернігівській області підполковник поліції ОСОБА_5 пояснив, що 24.02.2022 року поліцейський СРПП відділення поліції № 1 Чернігівського РУП ГУНП в Чернігівській області сержант поліції ОСОБА_1 змінився після добового чергування та поїхав до м. Чернігів. 26.02.2022 року не прибув на службу та в телефонній розмові повідомив, що не може виїхати з м. Чернігова, так як ведуться активні бойові дії та зі слів пішов до ЧРУП, де спільно з співробітниками ніс службу на блокпостах та здійснював патрулювання міста.

Опитаний найближчий прямий керівник позивача - начальник ВП № 1 (смт. Козелець) ЧРУП ГУНП в Чернігівській області полковник поліції ОСОБА_5 пояснив, що 24.02.2022 року поліцейський СРПП відділення поліції № 1 Чернігівського РУП ГУНП в Чернігівській області сержант поліції ОСОБА_1 змінився після добового чергування та поїхав до м. Чернігів. 26.02.2022 року начальник СРПП ВП №1 Чернігівського РУП ГУНП в Чернігівській області підполковник поліції Ігор Адаменко доповів опитуваному, що його підлеглий поліцейський СРПП сержант поліції ОСОБА_1 не прибув на службу та в телефонній розмові повідомив, що не може виїхати з м. Чернігова, так як ведуться активні бойові дії та з його слів пішов до ЧРУП, де спільно з співробітниками ніс службу на блокпостах та здійснював патрулювання міста.

Аналізуючи вищевказані пояснення позивача та його безпосередніх керівників, беручи до уваги розпорядчі документи ГУНП в Чернігівській області, дисциплінарна комісія встановила, що під час дії правового режиму воєнного стану на території України позивач з 26.02.2022 за місцем несення служби не з`являвся, а 22.03.2022 року без будь-якого погодження та отримання відповідного дозволу як безпосереднього керівника, так і керівництва ГУНП в Чернігівській області виїхав за межі Чернігівської області, чим всупереч Присязі поліцейського самоусунувся від виконання своїх службових, функціональних обов`язків як поліцейського відповідно до Закону України «Про Національну поліцію», та в подальшому жодних дій, спрямованих на повернення до місця дислокації підрозділу та несення служби, не вчинив».

За результатами проведеного службового розслідування видано наказ ГУНП в Чернігівській області від 13.06.2022 №489 «Про притягнення до дисциплінарної відповідальності», яким за грубе порушення службової дисципліни, невиконання посадових обов`язків, недотримання вимог ст. 1, 5 Дисциплінарного статуту Національної поліції України, ст.18 Закону України «Про Національну поліцію», Присяги працівника поліції у частині самоусунення з 26.02.2022 від виконання своїх службових обов`язків як поліцейського від захисту Українського народу, охорони прав і свобод людини, честі держави в період дії правового режиму воєнного стану в Україні, зокрема на території Чернігівської області, невиконання наказів керівництва ГУНП в Чернігівській області та Національної поліції України, а також самовільному залишенню, без будь-якого погодження з керівництвом, території дислокації підрозділу поліцейського сектору реагування патрульної поліції відділення поліції №1 Чернігівського районного управління поліції ГУНП в Чернігівській області сержанта поліції ОСОБА_1 звільнено зі служби в поліції (а.с.21 т.1).

Реалізовано вказаний наказ шляхом видання наказу ГУНП в Чернігівській області від 28.06.2022 №324о/с, яким позивача звільнено зі служби поліції за п.6 ч.1 ст.77 Закону України «Про Національну поліцію» (у зв`язку з реалізацією дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення зі служби, накладеного відповідно до Дисциплінарного статуту Національної поліції України (а.с.22 т.1).

Вважаючи вищевказані накази та своє звільнення протиправним, позивач звернувся до суду з даним позовом.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції виходив з того, що відповідач обґрунтував правомірність звільнення позивача зі служби належними та допустимими в межах спірних правовідносин, доказами, з посиланням на відповідні положення чинного законодавства. Наведені ж позивачем доводи є необґрунтованими.

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду першої інстанції з огляду на наступне.

Правові засади організації та діяльності Національної поліції України, статус поліцейських, а також порядок проходження служби в Національній поліції України визначає Закон України «Про Національну поліцію» від 02.07.2015 № 580-VIII.

Національна поліція України (поліція) - це центральний орган виконавчої влади, який служить суспільству шляхом забезпечення охорони прав і свобод людини, протидії злочинності, підтримання публічної безпеки і порядку (частина перша статті 1 Закону України «Про Національну поліцію»).

В частинах першій, другій статті 19 Закону України «Про Національну поліцію» передбачено, що у разі вчинення протиправних діянь поліцейські несуть кримінальну, адміністративну, цивільно-правову, матеріальну та дисциплінарну відповідальність відповідно до закону.

До поліцейських можуть застосовуватися такі види дисциплінарних стягнень: 1) зауваження; 2) догана; 3) сувора догана; 4) попередження про неповну службову відповідність; 5) пониження у спеціальному званні на один ступінь; 6) звільнення з посади; 7) звільнення із служби в поліції.

Підстави та порядок притягнення поліцейських до дисциплінарної відповідальності, а також застосування до поліцейських заохочень визначаються Дисциплінарним статутом Національної поліції України, затвердженим Законом України від 15.03.2018 №2337-VIII (далі - Дисциплінарний статут).

В частині першій статті 1 Дисциплінарного статуту визначено, що службова дисципліна - дотримання поліцейським Конституції і законів України, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, актів Президента України і Кабінету Міністрів України, наказів Національної поліції України, нормативно-правових; актів Міністерства внутрішніх справ України, Присяги поліцейського, наказів керівників.

Відповідно до частини першої статті 11 Дисциплінарного статуту за порушення службової дисципліни поліцейські незалежно від займаної посади та спеціального звання несуть дисциплінарну відповідальність згідно з цим Статутом.

Дисциплінарним проступком визнається протиправна винна дія чи бездіяльність поліцейського, що полягає в порушенні ним службової дисципліни, невиконанні чи неналежному виконанні обов`язків поліцейського або виходить за їх межі, порушенні обмежень та заборон, визначених законодавством для поліцейських, а також у вчиненні дій, що підривають авторитет поліції (стаття 12 Дисциплінарного статуту).

Відповідно до частин першої та третьої статті 13 Дисциплінарного статуту дисциплінарне стягнення є засобом підтримання службової дисципліни, що застосовується за вчинення дисциплінарного проступку з метою виховання поліцейського, який його вчинив, для безумовного дотримання службової дисципліни, а також з метою запобігання вчиненню нових дисциплінарних проступків. Серед іншого, до поліцейських може застосовуватись такий вид дисциплінарного стягнення як звільнення зі служби в поліції.

З аналізу наведених вище положень Дисциплінарного статуту вбачається, що службова дисципліна поліцейського полягає у виконанні (дотриманні) законодавчих та підзаконних актів з питань службової діяльності, бездоганному та неухильному додержанні порядку і правил, що такими нормативними актами передбачені, та належному виконанні обов`язків поліцейського, визначених законом. Водночас, порушення поліцейським службової дисципліни є дисциплінарним проступком, за вчинення якого до особи-порушника можуть застосовуватися заходи дисциплінарного стягнення, зокрема, звільнення зі служби в поліції.

Згідно з частинами першою, другою статті 14 Дисциплінарного статуту, службове розслідування - це діяльність із збирання, перевірки та оцінки матеріалів і відомостей про дисциплінарний проступок поліцейського.

Службове розслідування проводиться з метою своєчасного, повного та об`єктивного з`ясування всіх обставин вчинення поліцейським дисциплінарного проступку, встановлення причин і умов його вчинення, вини, ступеня тяжкості дисциплінарного проступку, розміру заподіяної шкоди та для підготовки пропозицій щодо усунення причин вчинення дисциплінарних проступків.

Відповідно до частини першої, п`ятої статті 26 Дисциплінарного статуту у період дії воєнного стану службове розслідування проводиться з дотриманням вимог цього Статуту з урахуванням особливостей, визначених розділом V Статуту.

За результатами службового розслідування уповноважена особа складає висновок. У разі проведення службового розслідування безпосередньо керівником, який його призначив, висновок не складається, а обставини вчинення дисциплінарного проступку відображаються в наказі про притягнення до дисциплінарної відповідальності або в довідці про відсутність в діях поліцейського ознак дисциплінарного проступку.

Пунктом 4 розділу V Порядку проведення службових розслідувань у Національній поліції України, затверджений наказом Міністерства внутрішніх справ України від 07.11.2018 № 893 (далі - Порядок №893) визначено, що службове розслідування має встановити: наявність чи відсутність складу дисциплінарного проступку в діянні (дії чи бездіяльності) поліцейського, з приводу якого (якої) було призначено службове розслідування; наявність чи відсутність порушень положень законів України чи інших нормативно-правових актів, організаційно-розпорядчих документів або посадових інструкцій; ступінь вини кожної з осіб, що вчинили дисциплінарний проступок; обставини, що пом`якшують або обтяжують ступінь і характер відповідальності поліцейського чи знімають безпідставні звинувачення з нього; відомості, що характеризують поліцейського, а також дані про наявність або відсутність у нього дисциплінарних стягнень; вид і розмір заподіяної шкоди; причини та умови, що призвели до вчинення дисциплінарного проступку.

Згідно з пунктом 7 розділу V Порядку №893 розгляд справи дисциплінарною комісією проводиться зазвичай у формі письмового провадження.

Збирання та перевірка матеріалів і відомостей про дисциплінарний проступок поліцейського у разі розгляду справи у формі письмового провадження здійснюються зазвичай шляхом: одержання пояснень щодо обставин справи від поліцейського, стосовно якого проводиться службове розслідування, та від інших осіб; одержання в органах, закладах, установах поліції та їх підрозділах чи за запитом в інших органах державної влади та органах місцевого самоврядування необхідних документів або їх копій та долучення до матеріалів справи; отримання консультацій спеціалістів з питань, що стосуються службового розслідування.

Відповідно до пункту 1 розділу VІІ Порядку №893 у разі якщо за результатами розгляду матеріалів службового розслідування (справи) дисциплінарна комісія встановить наявність у діях (бездіяльності) поліцейського дисциплінарного проступку, керівнику, який призначив службове розслідування, вносяться пропозиції щодо накладення на поліцейського дисциплінарного стягнення. Уповноважений керівник, враховуючи характер проступку, обставини, за яких він був учинений, особу порушника, ступінь його вини, обставини, що пом`якшують або обтяжують відповідальність, попередню поведінку поліцейського, його ставлення до служби, визначає вид дисциплінарного стягнення, що підлягає застосуванню до поліцейського, та видає письмовий наказ про його застосування.

Аналіз наведених положень свідчить про те, що однією з підстав для звільнення зі служби в поліції є реалізація дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення зі служби, накладеного відповідно до Дисциплінарного статуту.

З матеріалів справи встановлено, що підставою для проведення службового розслідування стала доповідна записка начальника відділу правового забезпечення ГУНП в Чернігівській області капітана поліції Олега Роєнка від 13.05.2022 з обґрунтуванням та пропозицією скасування як передчасних наказів про притягнення до дисциплінарної відповідальності поліцейських та наказів по особовому складу ГУНП в Чернігівській області, які були видані в процесі реалізації висновків службових розслідувань, проведених дисциплінарними комісіями, в тому числі накази відносно позивача (висновок а.с.87-104 т.1).

Проведеним службовим розслідуванням встановлено факт відсутності в період з 26.02.2022 на службі, невиконання службових обов`язків під час воєнного стану на території України, зокрема самовільному залишенню, без будь-якого погодження з керівництвом, території дислокації підрозділу (м. Козелець), поліцейського сектору реагування патрульної поліції відділення поліції №1 Чернігівського районного управління поліції ГУНП в Чернігівській області сержанта поліції ОСОБА_1 та запропоновано притягнути його до дисциплінарної відповідальності у вигляді звільнення зі служби.

Указом Президента України від 24.02.2022 № 64/2022, затвердженого Законом України від 24.02.2022 № 2102-IX, у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України, в Україні введено воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24.02.2022 строком на 30 діб.

Частиною першою статті 12 Закону України «Про оборону України» визначено, що участь в обороні держави разом із Збройними Силами України беруть у межах своїх повноважень інші військові формування, утворені відповідно до законів України, Державна спеціальна служба транспорту, Державна служба спеціального зв`язку та захисту інформації України, а також відповідні правоохоронні органи.

Інші військові формування, утворені відповідно до законів України, та відповідні правоохоронні органи, зокрема: беруть участь у виконанні завдань територіальної оборони та руху опору, сприяють забезпеченню правового режиму воєнного стану; сприяють Збройним Силам України у виконанні ними завдань, здійснюють їх пріоритетне забезпечення та інші повноваження у сфері оборони України згідно із законодавством.

Відповідно до частини першої статті 59 Закону України «Про Національну поліцію» служба в поліції є державною службою особливого характеру, яка є професійною діяльністю поліцейських з виконання покладених на поліцію повноважень.

Згідно з частиною першою статті 23 Закону поліція відповідно до покладених на неї завдань, зокрема: 24) бере участь відповідно до повноважень у забезпеченні та здійсненні заходів правового режиму воєнного або надзвичайного стану, зони надзвичайної екологічної ситуації у разі їх введення на всій території України або в окремій місцевості.

Частиною другою статті 24 Закону України «Про Національну поліцію» визначено, що у разі виникнення загрози державному суверенітету України та її територіальної цілісності, а також у ході відсічі збройної агресії проти України органи та підрозділи, що входять до системи поліції, відповідно до законодавства України беруть участь у виконанні завдань територіальної оборони, забезпеченні та здійсненні заходів правового режиму воєнного стану у разі його оголошення на всій території України або в окремій місцевості.

Відповідно до частини першої статті 17 Закон України «Про Національну поліцію» поліцейським є громадянин України, який склав Присягу поліцейського, проходить службу на відповідних посадах у поліції і якому присвоєно спеціальне звання поліції.

Згідно з частиною першою статті 18 Закону поліцейський зобов`язаний: 1) неухильно дотримуватися положень Конституції України, законів України та інших нормативно-правових актів, що регламентують діяльність поліції, та Присяги поліцейського; 2) професійно виконувати свої службові обов`язки відповідно до вимог нормативно-правових актів, посадових (функціональних) обов`язків, наказів керівництва; 3) поважати і не порушувати прав і свобод людини; 4) надавати невідкладну, зокрема домедичну і медичну, допомогу особам, які постраждали внаслідок правопорушень, нещасних випадків, а також особам, які опинилися в безпорадному стані або стані, небезпечному для їхнього життя чи здоров`я; 5) зберігати інформацію з обмеженим доступом, яка стала йому відома у зв`язку з виконанням службових обов`язків; 6) інформувати безпосереднього керівника про обставини, що унеможливлюють його подальшу службу в поліції або перебування на займаній посаді.

Відповідно до частини третьої статті 1 Дисциплінарного статуту службова дисципліна, крім основних обов`язків поліцейського, визначених статтею 18 Закону України «Про Національну поліцію», зобов`язує поліцейського, зокрема: 1) бути вірним Присязі поліцейського, мужньо і вправно служити народу України; 2) знати закони, інші нормативно-правові акти, що визначають повноваження поліції, а також свої посадові (функціональні) обов`язки; 4) безумовно виконувати накази керівників, віддані (видані) в межах наданих їм повноважень та відповідно до закону; 6)утримуватися від дій, що перешкоджають іншим поліцейським виконувати їхні обов`язки, а також які підривають авторитет Національної поліції України; 13) сприяти керівникові в організації дотримання службової дисципліни, інформувати його про виявлені порушення, у тому числі вчинені іншими працівниками поліції.

Наказом ГУ НП в Чернігівській області від 21.02.2022 № 268 на підставі наказу Національної поліції України від 20.02.2022 № 143 «Про переведення особового складу на посилений варіант несення службової діяльності», пунктів 4, 9 та 11 Положення про Національну поліцію, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 28.10.2015, особовий склад поліції Чернігівської області переведено на посилений варіант службової діяльності, а саме:

1. з 08:00 21 лютого до 08:00 27.02.2022 поліцейських структурних підрозділів ГУНП в Чернігівській області, територіальних та міжрегіональних органів поліції (УПП, УСР, УБН, ВПК, УПО, ВВБ в Чернігівській області) переведено на посилений варіант службової діяльності згідно з наказом МВС України від 10.12.2015 №1560 «Про затвердження Інструкції про порядок переведення органів Національної поліції У країни на посилений варіант службової діяльності», зареєстрованому у Міністерстві юстиції України 05.01.2016 №12/28142.

2. На період заходів для всього особового складу визначено 12 годинний режим робочого дня, а саме з 08:00 до 20:00 щоденно та двозмінний графік чергування для особового складу, що несе службу щодобово (відпочивають лише поліцейські після добового чергування), решта поліцейських, які вивільнились від добових чергувань, несуть службу на вищезазначених підставах.

3. Поліцейським структурних підрозділів ГУНП в Чернігівській області, територіальних та міжрегіональних органів поліції (УПП, УСР, УБН, ВПК, УПО, ВВБ в Чернігівській області), заборонено всі виїзди за межі обслуговуємої території та Чернігівського гарнізону без дозволу начальника ГУНП в Чернігівській області.

23.02.2022 Національною поліцією України прийнято наказ «Про переведення особового складу на посилений варіант службової діяльності та Ситуаційного центру Національної поліції України й ситуаційних центрів головних управлінь Національної поліції в надзвичайний (позаплановий) режим діяльності» № 171.

Колегія суддів звертає увагу, що законодавець висуває підвищені вимоги до поліцейського, що пов`язано з особливим статусом Національної поліції, а також спрямованістю діяльності поліції на служіння суспільству шляхом забезпечення охорони прав і свобод людини, підтримання публічної безпеки і порядку. У свою чергу, недотримання поліцейським вищезазначених вимог є дисциплінарним проступком, за вчинення якого до порушника застосовуються заходи дисциплінарного стягнення.

Відповідно до пункту 2 розділу 1 Інструкції про порядок переведення органів Національної поліції України на посилений варіант службової діяльності, затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України 10.12.2015 № 1560 (далі Інструкція № 1560) посилений варіант службової діяльності (далі - посилений варіант) - комплекс організаційно-правових, превентивних, профілактичних, оперативних та інших заходів, пов`язаних з особливим режимом виконання службових завдань і залученням значної кількості поліцейських з метою швидкої стабілізації оперативної обстановки, якщо наявними силами і засобами, що безпосередньо залучені до забезпечення публічної безпеки і порядку у повсякденному режимі несення служби, їх виконати неможливо.

Згідно з пунктом 1 розділу 3 Інструкції № 1560 поліцейські, які проходять службу в регіональних підрозділах міжрегіональних територіальних органів поліції, на час запровадження посиленого варіанта перебувають в оперативному підпорядкуванні ГУНП. Їх функціональне використання визначається начальником відповідного ГУНП за погодженням з керівниками зазначених вище органів.

Пунктом 1 розділу 5 Інструкції № 1560 визначено, що безпосереднє управління залученими силами та засобами, організацію взаємодії, збирання, аналіз оперативної інформації та обмін нею здійснюють керівники НПУ, ГУНП, відповідних підрозділів територіальних органів НПУ або їх заступники відповідно до компетенції тих служб, діяльність яких найбільше відповідає меті введення посиленого варіанта.

Статтею 5 Дисциплінарного статуту передбачено, що поліцейський отримує наказ від керівника в порядку підпорядкованості та зобов`язаний неухильно та у визначений строк точно його виконувати. Забороняється обговорення наказу чи його критика.

За відсутності можливості виконати наказ поліцейський зобов`язаний негайно повідомити про це безпосередньому керівнику з обґрунтуванням причин невиконання і повідомленням про вжиття заходів до подолання перешкод у виконанні наказу.

У разі якщо поліцейський, який виконує наказ безпосереднього керівника, отримав від прямого керівника новий наказ, що стає перешкодою для виконання попереднього, він зобов`язаний негайно доповісти про це керівникові, який віддав (видав) такий наказ, і після отримання його згоди припинити виконання попереднього наказу. Керівник, який віддав (видав) новий наказ, повідомляє про це керівнику, який віддав (видав) попередній наказ.

Поліцейському забороняється виконувати злочинний або явно незаконний наказ. У разі одержання наказу, що суперечить закону, підлеглий не повинен виконувати його, про що зобов`язаний невідкладно в письмовій формі доповісти керівнику, який віддав (видав) наказ, та своєму безпосередньому керівникові, а в разі наполягання на його виконанні - письмово повідомити про це прямому керівнику.

Виконання поліцейським злочинного або явно незаконного наказу, а також невиконання правомірного наказу тягнуть за собою відповідальність, передбачену цим Статутом та законом.

Наказ вищих органів, керівників, посадових та службових осіб не може бути підставою для порушення поліцейським Конституції та законів України.

Згідно з частинами третьою, четвертою статті 59 Закону України «Про Національну поліцію» рішення з питань проходження служби оформлюються письмовими наказами по особовому складу на підставі відповідних документів, перелік та форма яких установлюються Міністерством внутрішніх справ України.

Видавати накази по особовому складу можуть керівники органів, підрозділів, закладів та установ поліції відповідно до повноважень, визначених законом та іншими нормативно-правовими актами, та номенклатурою посад, затвердженою Міністерством внутрішніх справ України.

Відповідно до частини дев`ятої статті 65 Закону України «Про Національну поліцію» переведення поліцейського здійснюється на підставі єдиного наказу про звільнення із займаної посади та направлення для подальшого проходження служби до іншого органу (закладу, установи) поліції та про призначення на посаду в органі (закладі, установі) поліції, до якого переміщується поліцейський.

В частині п`ятій статті 59 Закону України «Про Національну поліцію» передбачено, що порядок підготовки та видання наказів щодо проходження служби в поліції встановлює Міністерство внутрішніх справ України.

Відповідно до вказаного положення наказом Міністерства внутрішніх справ України від 23.11.2016 № 1235 затверджено Порядок підготовки та видання наказів щодо проходження служби в поліції (далі Порядок № 1235).

Розділом ІІ порядку № 1235 передбачено, що підставою для видання наказів по особовому складу є такі зміни в службовій діяльності, зокрема, призначення на посади, переміщення по службі, тимчасове виконання обов`язків за іншою посадою.

Згідно з пунктами 1, 2 розділу ІІІ Порядку № 1235 видавати накази по особовому складу можуть керівники органів та підрозділів поліції, а також закладів та установ, що належать до сфери управління Національної поліції України (далі - органи поліції), відповідно до повноважень, визначених законом та іншими нормативно-правовими актами, а також номенклатурою посад, затвердженою Міністерством внутрішніх справ України.

Підставою для підготовки та видання наказів по особовому складу є документи з питань проходження служби, подані до підрозділу кадрового забезпечення поліцейським, його керівником або працівником, який здійснює кадрове забезпечення підрозділу.

До переліку документів з питань проходження служби, затвердженого Порядком № 1235, належать: 1. Рапорт (заява), що пишеться власноручно у довільній формі; 2. Подання про призначення на посаду (додаток 1).

Позивач, як поліцейський, який склав присягу на вірність Українському народові та сумлінність виконання службових обов`язків, з моменту офіційного опублікування Указу Президента України «Про введення в України воєнного стану», повинен був вживати всіх можливих заходів з метою виконання повноважень, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави.

Позивач на момент виникнення спірних правовідносин мав спеціальний статус працівника поліції, що додатково покладало на нього певні обмеження та обов`язки пов`язані із проходженням служби в поліції.

Судом першої інстанції вірно встановлено, що позивач рапорт на ім`я керівника ГУНП в Чернігівській області про залишення місця дислокації підрозділу не подавав.

Матеріалами справи підтверджується факт відсутності позивача на робочому місці (службі) в робочий час, у період воєнного стану в Державі.

Поліцейському не надано повноважень самостійного, вільного визначення ним місця несення служби, зміну підрозділу, самостійного усунення поліцейським від виконання обов`язків за основним місцем несення служби без відповідного наказу прямого керівника.

Будь-яких належних доказів невідповідності встановлених службовим розслідуванням фактів дійсним обставинам відсутності позивача на службі ним не наведено, а судом під час розгляду справи - не встановлено.

Поняття «службова дисципліна» містить в собі не лише обов`язок особи належним чином виконувати свої службові обов`язки, а і обов`язок дотримуватися положень чинного законодавства України та Присяги працівника поліції.

З тексту Присяги поліцейського, неухильне дотримання якої визначено законом, також вбачається, що в основі поведінки працівника поліції закладені етичні, правові та службово-дисциплінарні норми поведінки, недодержання яких утворює факт порушення Присяги. Тому, складаючи Присягу, поліцейський покладає на себе не тільки певні службові зобов`язання, але й моральну відповідальність за їх виконання.

Порушення Присяги слід розуміти як скоєння поліцейським проступку (вчинку) проти інтересів служби, який суперечить покладеним на нього обов`язкам, підриває довіру до нього як до носія влади, що призводить до приниження авторитету органів поліції та унеможливлює подальше виконання ним своїх обов`язків.

Присяга поліцейського передбачає зобов`язання виконувати обов`язки сумлінно.

Тобто, порушення Присяги - це несумлінне, недобросовісне виконання обов`язків поліцейським. Про несумлінність дій (бездіяльності) поліцейського свідчить невиконання обов`язків умисно або внаслідок недбалого ставлення до них.

Аналогічний правовий висновок викладено Верховним Судом у постанові від 27.04.2021 у справі № 160/6819/19.

Вимоги морального змісту віднесені до службово-трудових обов`язків працівників поліції. Приймаючи присягу, позивач зобов`язався вірно служити Українському народові, дотримуватися Конституції та законів України, втілювати їх у життя, поважати та охороняти права і свободи людини, честь держави, з гідністю нести високе звання поліцейського та сумлінно виконувати свої службові обов`язки.

Аналогічний правовий висновок викладено у постанові Верховного Суду від 25.04.2019 у справі № 816/604/17.

Частинами першою, другою статті 29 Дисциплінарного статуту у разі встановлення за результатами службового розслідування в діях поліцейського дисциплінарного проступку видається письмовий наказ про застосування до нього одного з видів дисциплінарного стягнення з урахуванням особливостей, визначених цією статтею.

Дисциплінарні стягнення застосовуються в порядку зростання від менш суворого, яким є зауваження, до більш суворого - звільнення зі служби в поліції.

В частині третій статті 19 Дисциплінарного статуту передбачено, що під час визначення виду стягнення дисциплінарна комісія враховує характер проступку, обставини, за яких він був вчинений, особу порушника, ступінь його вини, обставини, що пом`якшують або обтяжують відповідальність, попередню поведінку поліцейського, його ставлення до служби.

Відповідно до частини восьмої статті 19 Дисциплінарного статуту під час визначення виду стягнення керівник враховує характер проступку, обставини, за яких він був вчинений, особу порушника, ступінь його вини, обставини, що пом`якшують або обтяжують відповідальність, попередню поведінку поліцейського, його ставлення до служби.

Відповідно до пункту 6 частини першої статті 77 Закону України «Про Національну поліцію» поліцейський звільняється зі служби в поліції, а служба в поліції припиняється у зв`язку із реалізацією дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення зі служби, накладеного відповідно до Дисциплінарного статуту Національної поліції України.

Обрання виду стягнення за дисциплінарний проступок перебуває у площині дискреційних повноважень суб`єкта його накладення, який, приймаючи рішення про обрання конкретного виду дисциплінарного стягнення, повинен урахувати, зокрема, тяжкість проступку, обставини, за яких його скоєно, попередню поведінку особи, її ставлення до виконання посадових обов`язків тощо.

Одночасно з цим, застосування дисциплінарного стягнення у виді звільнення зі служби в НП України є крайнім заходом дисциплінарного впливу, проте його застосування здійснюється на розсуд уповноваженої особи з урахуванням обставин у справі та не потребує наведення неможливості застосування інших видів дисциплінарних стягнень.

Аналогічна правова позиція викладена у постановах Верховного Суду від 10.09.2019 у справі №815/2527/15, від 13.08.2020 у справі № 817/3305/15, від 24.11.2020 у справі №2140/1341/18, від 27.04.2021 у справі № 160/6819/19.

Адміністративний суд у силу вимог частини третьої статті 2 КАС України в порядку судового контролю за рішеннями, діями чи бездіяльністю суб`єктів владних повноважень повинен дослідити, чи прийняті (вчинені) вони, зокрема, на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України, обґрунтовано, розсудливо, з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення, пропорційно тощо.

Правова оцінка судами правильності та обґрунтованості рішення про притягнення до дисциплінарної відповідальності повинна полягати насамперед у перевірці, чи прийняте таке рішення у межах повноважень, у порядку та спосіб, встановлені Конституцією України та законами України, чи дійсно у діях особи є встановлені законом підстави для застосування до неї дисциплінарного стягнення.

Зазначена позиція суду відповідає позиції Верховного Суду, що викладена у постанові від 06.04.2023 у справі № 620/4545/22 та у постанові від 22.02.2023 у справі № 200/11036/20-а.

Колегія суддів зазначає, що як під час розгляду справи у суді першої інстанції, так і під час розгляду апеляційним судом позивач не наводить доводів щодо оформлення ним дозволу на виїзд поза межі дислокації підрозділу, у тому числі, шляхом подання рапорту.

Щодо доводів позивача про те, що він не мав можливості виїхати до міста Чернігів через бойові дії, судова колегія вважає за необхідне зазначити таке.

Станом на 18.03.2022 місто Чернігів та Чернігівська область не перебувало під тимчасовою окупацією, в облозі чи під оперативною облогою. Повне зупинення транспортного сполучення з містом Чернігів відбулось 23-24 березня 2022 року через руйнування мостів і переправ та саме з 24.03.2022 місто стало в оперативній облозі.

Протягом березня 2022 року постійно, крім певних періодів, коли здійснювались обстріли міста, проводилась евакуація з міста цивільного населення, доставка гуманітарних та інших вантажів, зокрема, човнами, пішохідний міст через р. Десна, до початку квітня 2022 року. Цей факт є загальновідомим.

Відтак самовільне залишення дислокації підрозділу, невихід позивача на службу, неприбуття останнього у подальшому до місця дислокації підрозділу, в якому служив, тобто до місця несення служби, свідчить про безвідповідальне ставлення до своїх функціональних обов`язків.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що в ході судового розгляду відповідач обґрунтував правомірність звільнення позивача зі служби належними та допустимими в межах спірних правовідносин, доказами, з посиланням на відповідні положення чинного законодавства.

Натомість наведені позивачем доводи є необґрунтованими.

На переконання колегії суддів Висновок службового розслідування сформований у межах компетенції та з врахуванням реального військового стану в Державі. Вина позивача у порушенні службової дисципліни доведена належними та допустимими доказами. Застосування до позивача дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення є правомірним і пропорційним.

З огляду на події, які мали місце у період починаючи з 24.02.2022, оцінюючи обставини, викладені у Висновку службового розслідування, зміст документів, наявних в матеріалах службового розслідування та вказані вище правові норми, в діях позивача наявні ознаки вчинення порушення як службової дисципліни, так і Присяги поліцейського, що є порушенням пунктів 1, 2 статті 18 Закону України «Про Національну поліцію», пунктів 1, 4, 6 частини третьої статті 1, частини першої статті 5 Дисциплінарного статуту.

Дисциплінарний проступок позивача виявився у скоєнні ним вчинку, що дискредитує звання поліцейського Національної поліції України, у недотриманні принципів діяльності поліцейського та вчинення дій несумісних з вимогами, що пред`являються до особи, яка перебуває на службі в поліції в частині дотримання службової дисципліни.

Таким чином, враховуючи тяжкість проступку, наслідки проступку, які, як правильно зазначив відповідач, фактично підривають довіру та авторитет до органів Національної поліції, колегія суддів вважає правомірним притягнення позивача до дисциплінарної відповідальності у вигляді звільнення зі служби в поліції.

Колегією суддів враховується, що при визначенні виду дисциплінарного стягнення мають враховуватися тяжкість проступку, обставини, за яких його скоєно, заподіяна шкода, попередня поведінка особи та визнання нею своєї вини, її ставлення до виконання службових обов`язків, рівень кваліфікації, тощо. Звільнення осіб рядового і начальницького складу з органів поліції як вид стягнення є крайнім заходом дисциплінарного впливу.

Разом з тим, як було зазначено вище, встановлені у висновку службового розслідування обставини були достатніми стверджувати про порушення скаржником вимог чинного законодавства, що не породжує сумніви у правомірності оскаржуваного у цій справі наказу.

Обрання виду стягнення за дисциплінарний проступок перебуває у площині дискреційних повноважень суб`єкта його накладення, який, приймаючи рішення про обрання конкретного виду дисциплінарного стягнення, повинен урахувати, зокрема, тяжкість проступку, обставини, за яких його скоєно, попередню поведінку особи, її ставлення до виконання посадових обов`язків тощо. Застосування дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення зі служби в Національній поліції є крайнім заходом дисциплінарного впливу, проте його застосування здійснюється на розсуд уповноваженої особи з урахуванням обставин у справі та не потребує наведення неможливості застосування інших видів дисциплінарних стягнень.

Аналогічна правова позиція неодноразово була висловлена Верховним Судом, зокрема у постановах від 12.12.2019 у справі №816/70/16, від 01.04.2020 у справі №806/647/15, від 21.01.2021 у справі № 826/4681/18.

Щодо твердження представника апелянта про застосування різних видів дисциплінарної відповідальності до різних працівників за однакові проступки (до одних було застосовано попередження про неповну службову відповідність, до інших - звільнення) колегія суддів зазначає, що в кожному конкретному випадку було надано оцінку індивідуальним обставинам, які склалися, зокрема щодо населеного пункту в який працівник поліції виїхав, можливість повернення з нього до міста Чернігова, вчинення активних дій направлених на повернення до місця постійної дислокації та встановлення комунікації із вищим керівництвом, наявність транспортного сполучення та інше.

Представником позивача не доведено, що при абсолютно однакових обставинах було застосовано різні види дисциплінарної відповідальності чи застосовано неоднаковий (упереджений) підхід.

За таких обставин колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що при прийнятті оскаржуваних наказів «Про притягнення до дисциплінарної відповідальності» від 13.06.2022 №489 та «По особовому складу» (про звільнення) від 28.06.2022 № 324о/с в частині, що стосується позивача, відповідач діяв на підставі, в межах повноважень та у спосіб, встановлений законом, тому вказані накази є правомірними та не підлягають скасуванню.

Позовні вимоги щодо поновлення позивача на посаді поліцейського сектору реагування патрульної поліції відділення поліції №1 ЧРУП ГУНП в Чернігівській області, щодо стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу також задоволенню не підлягають, оскільки є похідними вимогами від вимоги про визнання наказу про звільнення протиправним.

Відповідно до пункту 30 рішення Європейського Суду з прав людини у справі «Hirvisaari v. Finland» від 27 вересня 2001 року, рішення судів повинні достатнім чином містити мотиви, на яких вони базуються для того, щоб засвідчити, що сторони були заслухані, та для того, щоб забезпечити нагляд громадськості за здійсненням правосуддя .

Згідно пункту 29 рішення Європейського Суду з прав людини у справі «Ruiz Torija v. Spain» від 9 грудня 1994 року, статтю 6 не можна розуміти як таку, що вимагає пояснень детальної відповіді на кожний аргумент сторін. Відповідно, питання, чи дотримався суд свого обов`язку обґрунтовувати рішення може розглядатися лише в світлі обставин кожної справи

Згідно пункту 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення.

Доводи апеляційної скарги зазначених вище висновків суду попередньої інстанції не спростовують і не дають підстав для висновку, що судом першої інстанції при розгляді справи неправильно застосовано норми матеріального права, які регулюють спірні правовідносини, чи порушено норми процесуального права.

З урахуванням вищевикладеного, колегія суддів приходить до висновку, що рішення суду є законним і обґрунтованим, ухваленим з дотриманням норм матеріального та процесуального права, а тому підстав для його скасування не має.

Керуючись ст. ст. 242, 243, 251, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 328, 329 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів -

П О С Т А Н О В И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення, а рішення Чернігівського окружного адміністративного суду від 19 квітня 2023 року - без змін.

Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття та може бути оскаржена в порядку та строки, встановлені ст.ст. 328, 329 КАС України.

Повний текст постанови виготовлено 18.09.2023.

Головуючий суддя: А.Ю. Кучма

В.О. Аліменко

Н.В. Безименна