Справа № 300/4347/23
Суддя: Могила А.Б.
Дата ухвалення: 2023-09-18 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ІВАНО-ФРАНКІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
"18" вересня 2023 р. справа № 300/4347/23
м. Івано-Франківськ
Івано-Франківський окружний адміністративний суд у складі судді Могили А.Б., розглянувши у порядку письмового провадження за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Державної податкової служби України в Івано-Франківській області про скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії,-
ВСТАНОВИВ:
ОСОБА_1 звернулася в суд із адміністративним позовом до Головного управління Державної податкової служби України в Івано-Франківській області про скасування рішення від 30.06.2023 №00/6512/2402 про виключення з реєстру платників єдиного податку; зобов`язання включити в реєстр платників єдиного податку ФОП ОСОБА_1 .
В обґрунтування позовних вимог позивачем зазначено про протиправність дій податкового органу щодо анулювання її статусу як платника єдиного податку, оскільки таке рішення прийнято за відсутності на те правових підстав. Податковий борг по сплаті єдиного податку позивачем погашено до прийняття спірного рішення, тож таке підлягає скасуванню.
Ухвалою Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 21.07.2023 відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження.
Відповідач скористався правом подання відзиву на позовну заяву, який надійшов до суду 02.08.2023. Свою позицію обґрунтовує тим, що підставою для прийняття рішення про анулювання реєстрації платника єдиного податку - фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 була несплата податкових зобов`язань в період з 31.12.2022 до 31.05.2023 (2 квартали). Просив в задоволенні позову відмовити (а.с.49-54).
Суд, дослідивши письмові докази, письмові пояснення викладені у заявах по суті справи, зазначає наступне.
ОСОБА_1 19.09.2016 зареєстрована фізичною особою-підприємцем і перебуває на податковому обліку у Головному управлінні ДПС в Івано-Франківській області як платник єдиного податку (а.с.10).
На підставі акту перевірки прийнято рішення №00/6512/2402 від 30.06.2023 про виключення з реєстру платників податків єдиного податку ОСОБА_1 (а.с.9).
Як підстава для прийняття рішення зазначена наявність податкового боргу на кожне перше число місяця протягом двох послідовних кварталів (пп. 8 пп. 298.2.3 п. 298.2 ст. 298 ПК України).
Позивач не погоджується з таким рішенням податкового органу, оскільки сплата єдиного податку нею здійснено 12.06.2023, тобто до прийняття цього рішення.
Незгода позивача із вказаними рішенням зумовила її звернення до суду з цим позовом, при вирішення якого суд виходить з такого.
Спірним питанням у цій справі, зокрема, є встановлення наявності підстав для притягнення позивача до відповідальності у вигляді виключення з реєстру платників єдиного податку, з огляду на встановлені у цій справі обставини та в повному обсязі сплати податкового зобов`язання з єдиного податку до винесення спірного рішення.
Податковий кодекс України, регулює відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, зокрема, визначає вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов`язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов`язки їх посадових осіб під час здійснення податкового контролю, а також відповідальність за порушення податкового законодавства (стаття 1 Податкового кодексу України).
Згідно з п.п. 291.2, 291.3 ст. 291 Податкового кодексу України, спрощена система оподаткування, обліку та звітності - це особливий механізм справляння податків і зборів, що встановлює заміну сплати окремих податків і зборів, встановлених пунктом 297.1 статті 297 цього Кодексу, на сплату єдиного податку в порядку та на умовах, визначених цією главою, з одночасним веденням спрощеного обліку та звітності.
Застосування спрощеної системи оподаткування фактично є одним із видів пільгового оподаткування господарської діяльності. Податковим кодексом України встановлено коло осіб, на яких розповсюджується вказана норма.
Юридична особа чи фізична особа - підприємець може самостійно обрати спрощену систему оподаткування, якщо така особа відповідає вимогам, встановленим цією главою, та реєструється платником єдиного податку в порядку, визначеному цією главою.
Стаття 298 Податкового кодексу України встановлює порядок обрання або переходу на спрощену систему оподаткування, або відмови від спрощеної системи оподаткування.
Відповідно до пункту 299.1 статті 299 Податкового кодексу України, реєстрація суб`єкта господарювання як платника єдиного податку здійснюється шляхом внесення відповідних записів до реєстру платників єдиного податку.
Згідно з абзацом 8 підпункту 298.2.3 пункту 298.2 статті 298 Податкового кодексу України платники єдиного податку зобов`язані перейти на сплату інших податків і зборів, визначених цим Кодексом, у разі наявності податкового боргу на кожне перше число місяця протягом двох послідовних кварталів, - в останній день другого із двох послідовних кварталів.
У разі виявлення відповідним контролюючим органом під час проведення перевірок порушень платником єдиного податку першої - третьої груп вимог, встановлених цією главою, анулювання реєстрації платника єдиного податку першої - третьої груп проводиться за рішенням такого органу, прийнятим на підставі акта перевірки, з першого числа місяця, наступного за кварталом, в якому допущено порушення. У такому випадку суб`єкт господарювання має право обрати або перейти на спрощену систему оподаткування після закінчення чотирьох послідовних кварталів з моменту прийняття рішення контролюючим органом (пункт 299.11 статті 299 Кодексу).
За приписами пункту 299.10 статті 299 Податкового кодексу України реєстрація платником єдиного податку є безстроковою та може бути анульована шляхом виключення з реєстру платників єдиного податку за рішенням контролюючого органу у разі, зокрема у випадках, визначених підпунктом 298.2.3 пункту 298.2 та підпунктом 298.8.6 пункту 298.8 статті 298 цього Кодексу.
З аналізу вищезазначених норм права вбачається, що у випадку невиконання платником єдиного податку обов`язку щодо переходу на сплату інших податків і зборів у разі наявності у нього податкового боргу на кожне перше число місяця протягом двох послідовних кварталів відповідно до положень пункту 299.10 статті 299 Кодексу реєстрація платником єдиного податку може бути анульована за рішенням контролюючого органу шляхом виключення з реєстру платників єдиного податку.
Таким чином, способом реалізації владних управлінських функцій у разі встановлення обставин під час проведення документальної перевірки, за яких платник податків не може перебувати на спрощеній системі оподаткування (бути платником єдиного податку), є прийняття рішення про анулювання реєстрації платника єдиного податку шляхом виключення з реєстру платників цього податку.
Водночас, прийняття контролюючим органом рішення про анулювання реєстрації платника єдиного податку можливе лише на підставі проведеної документальної перевірки відповідного платника податку та встановлених в ході такої перевірки порушень, відповідно до яких платник податків не може перебувати на спрощеній системі оподаткування.
Аналогічна правова позиція була викладена у постанові Верховного Суду від 04.05.2023 (справа № 320/1040/19).
Відповідно до підпункту 14.1.175 пункту 14.1 статті 14 Податкового кодексу України, податковий борг - сума узгодженого грошового зобов`язання, не сплаченого платником податків у встановлений цим Кодексом строк, та непогашеної пені, нарахованої у порядку, визначеному цим Кодексом.
Як вбачається з акту перевірки від 29.06.2023, станом на 01.06.2023 борг ФОП ОСОБА_1 по сплаті єдиного податку з фізичних осіб становив 5696,57 грн. (а.с.11).
Внаслідок аналізу матеріалів справи та норм права, суд зазначає, що податкове зобов`язання з єдиного податку в сумі 6520 грн. позивачем сплачено 12.06.2023, а отже заборгованості на момент камеральної перевірки, а також прийняття контролюючим органом рішення про виключення з реєстру платників єдиного податку не існувало.
За таких обставин, враховуючи відсутність на момент прийняття оскаржуваного рішення відповідачем у позивача податкового боргу, що було єдиною підставою для прийняття оскаржуваного рішення про анулювання реєстрації платника єдиного податку, суд приходить до висновку про наявність правових підстав для задоволення позовних вимог.
Відповідач всупереч вищезазначених норм права не надав належних доказів на підтвердження факту наявності у ОСОБА_1 податкового боргу на момент прийняття спірного рішення.
Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку про недоведеність відповідачем наявності підстав для позбавлення позивача статусу платника єдиного податку та протиправність спірного рішення про виключення фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 з реєстру платників єдиного податку.
Окрім цього, суд вважає за необхідне зазначити, що нормами Податкового кодексу України передбачено право платника податків у разі незгоди з висновками камеральної перевірки чи фактами і даними, викладеними в акті перевірки, подати протягом 10 робочих днів з дня, наступного за днем отримання акта, до контролюючого органу, який проводив таку перевірку, свої заперечення та додаткові документи і пояснення, зокрема, але не виключно, документи, що підтверджують відсутність вини, наявність пом`якшуючих обставин або обставин, що звільняють від фінансової відповідальності, які є невід`ємною частиною матеріалів перевірки.
Проте, прийнявши 30.06.2023 на підставі акту перевірки від 29.06.2023 (тобто на наступний день) оскаржуване рішення, відповідач фактично позбавив позивача можливості подати свої заперечення (пояснення) та/або додаткові документи, у зв`язку з чим таке рішення прийнято без дотримання вимог, закріплених у частині 2 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України.
Також суд враховує, що ст.14 п. 14.1. пп. 14.1.175 Податкового кодексу України визначає, що податковий борг - це сума узгодженого грошового зобов`язання, не сплаченого платником податків у встановлений цим Кодексом строк, та непогашеної пені, нарахованої у порядку, визначеному цим Кодексом.
У разі коли у платника податків виник податковий борг, контролюючий орган надсилає (вручає) йому податкову вимогу в порядку, визначеному для надсилання (вручення) податкового повідомлення-рішення (ст. 59 п. 59.1 Податкового кодексу України).
Так як абз. 8 пп. 298.2.3 п. 298.2 ст. 298 Податкового кодексу України пов`язує втрату особою статусу платника єдиного податку із наявністю податкового боргу, а ст. 59 п. 59.1 Податкового кодексу України передбачає, що наявність податкового боргу фіксується податковою вимогою, то відповідач повинен був надіслати позивачу податкову вимогу.
Суд зазначає, що відповідач не подав суду податкову вимогу, яка б підтверджувала наявність у позивача податкового боргу.
Дійсно, за загальним правилом відповідальність за неналежне виконання податкового обов`язку несе платник. Це визначено статтею 109 Податкового кодексу України, відповідно до якої податковими правопорушеннями є протиправні діяння (дія чи бездіяльність) платників податків, податкових агентів, та/або їх посадових осіб, а також посадових осіб контролюючих органів, що призвели до невиконання або неналежного виконання вимог, установлених цим Кодексом та іншим законодавством, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи. Вчинення платниками податків порушень законів з питань оподаткування, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, тягне за собою відповідальність, передбачену цим Кодексом та іншими законами України.
Разом з тим, зміст заперечень суб`єкта владних повноважень вказує на те, що при прийнятті спірного в цій справі рішення відповідач, зважаючи на виконання платником податкового обов`язку, хоча й з порушенням термінів, не розглянув можливість застосування до платника податку штрафу за несвоєчасну сплату податку, проте контролюючий орган застосував крайній захід - позбавив статусу платника єдиного податку, що призвело до настання найбільш негативних наслідків для позивача.
Враховуючи вищевикладене, на підставі наданих доказів в їх сукупності, системного аналізу положень законодавства України, суд приходить до висновку, що відповідачем необґрунтовано та протиправно прийнято рішення №00/6512/2402 від 30.06.2023, в зв`язку з чим таке підлягає скасуванню.
Що стосується вимоги щодо зобов`язання включення ОСОБА_1 в реєстр платників єдиного податку, то суд виходить з таких мотивів.
Спосіб відновлення порушеного права має бути ефективним та таким, який виключає подальші протиправні рішення, дії чи бездіяльність суб`єкта владних повноважень, а у випадку невиконання, або неналежного виконання рішення не виникала б необхідність повторного звернення до суду, а здійснювалося примусове виконання рішення.
Згідно з пунктом 19-3.1 статті 19-3 Податкового кодексу України до функцій державних податкових інспекцій належать, зокрема:
здійснення сервісного обслуговування платників податків;
здійснення реєстрації та ведення обліку платників податків та платників єдиного внеску, об`єктів оподаткування та об`єктів, пов`язаних з оподаткуванням;
формування та ведення Державного реєстру фізичних осіб - платників податків. Єдиного банку даних про платників податків - юридичних осіб, реєстрів, ведення яких покладено законодавством на контролюючі органи;
виконання інших функцій сервісного обслуговування платників податків, визначених законом.
Як уже зазначалося судом вище, реєстрація суб`єкта господарювання, як платника єдиного податку, здійснюється шляхом внесення відповідних записів до реєстру платників єдиного податку.
Враховуючи ту обставину, що судом скасовано рішення про анулювання реєстрації платника єдиного податку, як протиправне, належним способом відновлення прав позивача є повернення його до того статусу, який він мав до прийняття відповідного рішення.
Таким чином, суд дійшов висновку, що похідну вимогу позивача про зобов`язання відповідача поновити реєстрацію, як платника єдиного податку та включити до реєстру платників єдиного податку також слід задовольнити.
Оцінивши надані сторонами у справі докази, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні, належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, та надавши відповідь на кожен із специфічних, доречних та важливих доводів сторін, суд вважає, що позивач довела обґрунтованість позовних вимог. У свою чергу відповідач належними, допустимими та достовірними доказами не довів, що спірне рішення винесено на підставі норм діючого законодавства.
Відповідно до вимог частини 2 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
За таких обставин суд прийшов до висновку, що зазначений позов ОСОБА_2 слід задовольнити.
Відповідно до частини 1 статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України, за рахунок бюджетних асигнувань відповідача на користь позивача підлягають стягненню судові витрати зі сплати судового збору у сумі 1073,60 грн.
Окремо суд роз`яснює, що оскільки позивачем долучено платіжну інструкцію на підтвердження сплати судового збору на суму 1090 грн., в той час, як за звернення до суду з даним позов підлягав сплаті судовий збір в сумі 1073,60 грн., решта суми (16,40грн.), в силу норм статті 7 Закону України "Про судовий збір" може бути повернуто за відповідним клопотанням позивача.
На підставі статті 129-1 Конституції України, керуючись статтями 139, 241-246, 250 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -
ВИРІШИВ:
Позов задовольнити повністю.
Визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Державної податкової служби в Івано-Франківській області №00/6512/2402 від 30.06.2023 про виключення з реєстру платників єдиного податку ОСОБА_1 .
Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів, з дня складення повного судового рішення.

Апеляційна скарга подається до Восьмого апеляційного адміністративного суду.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя /підпис/ Могила А.Б.