Справа № 380/20124/23
Суддя: Мартинюк Віталій Ярославович
Дата ухвалення: 2023-09-18 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

про повернення позовної заяви

18 вересня 2023 рокусправа № 380/20124/23

Суддя Львівського окружного адміністративного суду Мартинюк Віталій Ярославович , розглянувши у м. Львові матеріали позову ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 про визнання протиправною бездіяльність, зобов`язання вчинити дії, -

в с т а н о в и в :

ОСОБА_1 (далі - позивач) звернувся в суд з позовом до Військової частини НОМЕР_1 (далі - відповідач), в якому просить:

визнати протиправною бездіяльність щодо ненарахування та невиплати у повній мірі суми індексації грошового забезпечення за період 2015-2018 роки;

зобов`язати нарахувати та виплатити у повній мірі суму індексації грошового забезпечення за період 2015-2018 роки з урахуванням базового місяця - січня 2008 року.

Ухвалою від 04.09.2023 року позовну заяву було залишено без руху, а позивачу встановлено строк для усунення зазначених у мотивувальній частині ухвали недоліків шляхом подання заяви про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду із зазначенням підстав для поновлення строку з обґрунтуванням причин пропуску та доказів, що підтверджують причини пропуску такого.

11.09.2023 року від позивача надійшла заява про поновлення процесуального строку, в якій він зазначає, що спеціальним законодавством прямо не врегульовано питання строків звернення до суду у зв`язку із порушенням відповідачем законодавства про оплату праці. Стверджує, що отримав довідку-розрахунок 25.08.2023 року і дізнався про порушення свого права, а саме, про протиправну бездіяльність відповідача щодо ненарахування та невиплати у повній мірі суми індексації грошового забезпечення за період 2015-2018 роки з урахуванням базового місяця січня 2008 року. Зазначає, що звернувся до суду 28.08.2023 року, тобто, вкалався у строк встановлений ст.233 КЗпП України.

Розглядаючи питання застосування строків звернення до суду, суддею досліджується таке:

- який строк підлягає застосуванню та яка його правова природа;

- початок перебігу цього строку;

- момент закінчення строку;

- поважність причин пропуску строку.

Щодо строку який підлягає застосуванню та його правової природи.

Відповідно до ч.1 ст.122 КАС України позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами.

За способом викладення диспозитивної частини дана норма є бланкетною, оскільки вказує на звернення до норм іншого нормативного акта іншої галузі права.

19.07.2022 року набув чинності Закон України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо оптимізації трудових відносин» № 2352 (далі Закон №2352), яким внесено ряд важливих змін до діючого законодавства про працю.

Зокрема, змін зазнали норми законодавства щодо порядку звернення громадян до суду у разі виникнення трудових спорів в частині строків таких звернень.

Частини перша та друга ст.233 Кодексу законів про працю України (далі КЗпП України) викладені у наступній редакції:

- працівник може звернутися із заявою про вирішення трудового спору безпосередньо до суду в тримісячний строк з дня, коли він дізнався або повинен був дізнатися про порушення свого права, крім випадків, передбачених частиною другою цієї статті (ч.1);

- із заявою про вирішення трудового спору у справах про звільнення працівник має право звернутися до суду в місячний строк з дня вручення копії наказу (розпорядження) про звільнення, а у справах про виплату всіх сум, що належать працівникові при звільненні, - у тримісячний строк з дня одержання ним письмового повідомлення про суми, нараховані та виплачені йому при звільненні (стаття 116) (ч.2).

Правова позиція Верховного Суду щодо застосування строків, передбачених ч.2 ст.233 КЗпП України, у правовідносинах щодо виплат при звільненні, викладена у постановах від 19 січня 2023 року, від 06 квітня 2023 року у справі №260/3564/22, від 25 квітня 2023 року у справі № 380/15245/22.

Важливим моментом застосування строку є визначення його правової природи з огляду на положення ч.3 ст.3 КАС України, згідно якої провадження в адміністративних справах здійснюється відповідно до закону, чинного на час вчинення окремої процесуальної дії, розгляду і вирішення справи.

Ознаками, які розмежовують матеріальні та процесуальні строки, є їх приналежність до певної галузі права та наслідки їх пропуску.

Оскільки ч.1 ст.122 КАС України є нормою бланкетною та лише в частині строку відсилає до норми іншої галузі строк, який передбачений ч.2 ст.233 КЗпП України є процесуальним строком.

Крім того, пропуск строку звернення до суду, передбачений ч.2 ст.233 КЗпП України, згідно ст.123 та ст.240 КАС України має наслідком повернення позовної заяви або залишення її без розгляду, а не відмови у позові - у випадку поропуску матеріального строку.

Підсумовуючи викладене, можна прийти до висновку, що строк передбачений ч.2 ст.233 КЗпП України, з урахуванням бланкетної норми ч.1 ст.122 КАС України, за ознаками приналежності до процесуальної галузі права та за наслідками його пропуску (спір не розглядається по суті та не приймається рішення) є строком процесуальним.

При цьому, навіть якщо припустити, що строк визначений ч.2 ст.233 КЗпП України є матеріальним, то такий підлягає застосуванню у редакції норми після 19.07.2022 року, оскільки жодних вказівок законодавця у Прикінцевих та перехідних положеннях Закону №2352 на зворотну дію нової редакції чи переживаючу дію попередньої редакції не зазначено.

Щодо початку перебігу строку.

Початок перебігу строку звернення до суду, згідно положень абзацу першого ч.2 ст.122 КАС України, пов`язується з тим коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Частина 2 статті 233 КЗпП України пов`язує початок перебігу такого строку з днем одержання особою письмового повідомлення про суми, нараховані та виплачені йому при звільненні.

В матеріалах справи наявний наказ начальника І прикордонного загону Східного регіонального управління Державної прикордонної служби України м.Маріуполь №76-ОС від 07.02.2022 проку, в якому міститься повідомлення про суми, нараховані та виплачені йому при звільненні.

Відтак, позивач про порушення свого права повинен був дізнатись саме з наказу №76-ОС від 07.02.2022 року.

При цьому, судом не беруться до уваги посилання позивача на те, що про порушення своїх прав він дізнався з моменту отримання розрахунків, оскільки інформація про належні йому суми міститься у згаданому наказі.

Щодо моменту закінчення строку.

Пунктом першим Прикінцевих положень КЗпП України, передбачено що під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), строки, визначені статтею 233 цього Кодексу, продовжуються на строк дії такого карантину.

Зміст даної норми вказує на те, що строк визначений ч.2 ст.233 КЗпП України, продовжується, а не переривається чи зупиняється, на строк дії карантину.

Відтак, закінчення карантину є закінченням строків визначених ч.2 ст.233 КЗпП України.

Постановою Кабінету Міністрів України від 09.12.2020 року №1236 «Про встановлення карантину та запровадження обмежувальних протиепідемічних заходів з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2» (зі змінами, внесеними постановою Кабінету Міністрів України від 23.12.2022 року №1423) на території України карантин установлений з 19.12.2020 року до 30.06.2023 року.

Постановою Кабінету Міністрів України від 27.06.2023 року №651 відмінено з 24 години 00 хвилин 30.06.2023 року на всій території України карантин, встановлений з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2.

Як наслідок, з 24 години 00 хвилин 30.06.2023 року строки визначені ч.2 ст.233 КЗпП України закінчили свою дію.

Оскільки позивач повинен був дізнатися про порушення свого права 07.02.2022 року, а до суду звернувся 28.08.2023 року, суддя вважає, що ним пропущено трьохмісячний строк звернення до суду визначений ч.2 ст.233 КЗпП України.

Згідно із п.9 ч.4 ст.169 КАС України позовна заява повертається позивачеві, у випадках, передбачених ч.2 ст.123 цього Кодексу.

Частиною другою статті 123 КАС України, передбачено, якщо заяву не буде подано особою в зазначений строк або вказані нею підстави для поновлення строку звернення до адміністративного суду будуть визнані неповажними, суд повертає позовну заяву.

З огляду на викладене, суд дійшов висновку, що позовну заяву належить повернути позивачу.

Керуючись ст.ст.47, 160, 161, 169, 248, підп.15.5 п.15 Перехідних положень Кодексу адміністративного судочинства України, суддя,

у х в а л и в :

Позовну заяву ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 про визнання протиправною бездіяльність, зобов`язання вчинити дії повернути позивачу.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання.

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом п`ятнадцяти днів з дня її складення через Львівський окружний адміністративний суд, а у разі реєстрації офіційної електронної адреси в Єдиній судовій інформаційно-телекомунікаційній системі безпосередньо до Восьмого апеляційного адміністративного суду.

Суддя Мартинюк Віталій Ярославович