Справа № 420/18920/23
Суддя: Бездрабко О.І.
Дата ухвалення: 2023-09-18 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

У Х В А Л А

15 вересня 2023 року м.Одеса

Одеський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді - Бездрабка О.І.,

при секретарі - Стрезєвої А.В.,

за участю:

позивача - ОСОБА_1 ,

представника позивача - Бориченко К.В.,

представника відповідача - Абросимова І.С.,

розглянувши в підготовчому засіданні клопотання позивача про зміну предмета позову та поновлення строку звернення до суду в адміністративній справі за позовною заявою ОСОБА_1 до військової частини НОМЕР_1 про визнання протиправним та скасування наказу,

встановив

ОСОБА_1 звернувся з позовною заявою до військової частини НОМЕР_1 , в якій просить визнати протиправним та скасувати наказ командира військової частини НОМЕР_1 від 26 вересня 2022 року № 1059 щодо притягнення до дисциплінарної відповідальності офіцера резерву 4 запасної роти, старшого лейтенанта ОСОБА_1 .

Ухвалою від 31.07.2023 р. позовну заяву залишено без руху та надано позивачу строк для усунення недоліків позовної заяви.

Ухвалою від 08.08.2023 р. визнано поважними причини пропуску строку звернення до суду та поновлено позивачу строк звернення до суду, відкрито провадження за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні).

Ухвалою від 30.08.2023 р. відмовлено в задоволенні клопотання відповідача про залишення позовної заяви без розгляду.

Ухвалю від 30.08.2023 р. за клопотанням відповідача суд перейшов до розгляду справи за правилами загального позовного провадження, призначено підготовче засідання на 15.09.2023 р. о 10:00 год.

15.09.2023 від позивача надійшло клопотання про зміну предмета позову, яке мотивоване тим, що з відзиву на позовну заяву дізнався про притягнення його до дисциплінарної відповідальності на підставі наказу командира військової частини НОМЕР_1 від 26.09.2022 р. № 1093, а не наказом від 26.09.2022 р. № 1059 як це зафіксовано в особовій картці військовослужбовця. Тому внаслідок зміни предмета позову просить визнати протиправним та скасувати наказ командира військової частини НОМЕР_1 від 26.09.2023 р. № 1093 щодо притягнення до дисциплінарної відповідальності офіцера резерву 4 запасної роти, старшого лейтенанта ОСОБА_1 . Крім того, просить поновити строк звернення до суду з даним позовом, оскільки про притягнення його до дисциплінарної відповідальності за наказом від 26.09.2023 р. № 1093 дізнався лише з відзиву відповідача, а у зв`язку з чим не мав можливості звернувся до суду у межах строку, визначеного ст.122 КАС України. Окрім цього неможливість своєчасного звернення до суду зумовлена також проходженням станом на дату звернення до суду з цим клопотанням служби на території Вінницької області. Зауважує, що з січня 2023 року місце проходження служби змінювалося декілька разів: з 21.01.2023 р. у в/ч НОМЕР_2 АДРЕСА_1 , з 17.04.2023 р. у в/ч НОМЕР_3 АДРЕСА_1 , з 18.06.2023 р. у в/ч НОМЕР_4 АДРЕСА_2 , з 23.07.2023 р. у в/ч НОМЕР_5 АДРЕСА_3 . Зважаючи на воєнний стан, запроваджений в Україні з 24.02.2022 р., та неможливість залишення місця служби, доступ позивача до судового захисту його прав значно ускладнений - самостійно звернутися до суду за захистом своїх прав позивач не може, так як не має юридичної освіти та необхідних умов для підготовки та подання позовної заяви у місці проходження військової служби.

У підготовчому засіданні позивач та представник позивача підтримали дане клопотання та просили його задовольнити.

Представник відповідача заперечував проти заявленого клопотання, оскільки позивач відмовився від ознайомлення з матеріалами службового розслідування, що зафіксовано відповідним актом, а тому строк звернення до суду позивачем пропущено.

При розгляді даного клопотання суд виходить з наступного.

Частиною 1 ст.47 КАС України визначено, що позивач має право змінити предмет або підстави позову шляхом подання письмової заяви до закінчення підготовчого засідання.

Ухвалою від 30.08.2023 р. суд перейшов до розгляду справи за правилами загального позовного провадження та призначив підготовче засідання на 15.09.2023 р. о 10:00 год.

Клопотання про зміну предмета позову надійшло до суду 15.09.2023 р., тобто до закінчення підготовчого засідання та в строки, визначені ч.1 ст.47 КАС України.

Таким чином, клопотання про зміну предмета позову підлягає прийняттю до провадження.

Стосовно клопотання про поновлення строку звернення до суду, то суд зауважує, що відповідно до ч.1 ст.122 КАС України передбачено, що позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами.

Приписами ч.2 ст.122 КАС України визначено, що для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, встановлюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

В той же час, відповідно до ч.3 ст.122 КАС України для захисту прав, свобод та інтересів особи цим Кодексом та іншими законами можуть встановлюватися інші строки звернення до адміністративного суду, які, якщо не встановлено інше, обчислюються з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Згідно ч.5 ст.122 КАС України для звернення до суду у справах щодо прийняття громадян на публічну службу, її проходження, звільнення з публічної служби встановлюється місячний строк.

Статтею 88 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, затвердженого Законом України від 24.03.1999 р. № 551-XIV, встановлено, що військовослужбовець, який вважає, що не вчинив правопорушення, має право протягом місяця з часу накладення дисциплінарного стягнення подати скаргу старшому командирові або звернутися до суду у визначений законом строк.

З аналізу даних правових норм слідує, що для звернення до суду з позовом щодо оскарження наказу про притягнення до дисциплінарної відповідальності встановлено місячний строк з дня коли особа дізналася або могла дізнатися про порушення своїх прав.

З матеріалів справи вбачається, що з метою з`ясування обставин притягнення позивача до дисциплінарної відповідальності представник позивача 02.05.2023 р. звернувся до військової частини НОМЕР_1 з адвокатським запитом.

Листом від 31.05.2023 р. № 0666/35/4364 відповідач повідомив, що за фактом несвоєчасного повернення лейтенанта ОСОБА_1 наказом командира військової частини НОМЕР_1 (з основної діяльності) від 26.09.2022 р. № 1093 його притягнуто до дисциплінарної відповідальності.

Згідно службової картки позивача у розділі ІІ "Стягнення" міститься запис про притягнення його до дисциплінарної відповідальності у вигляді суворої догани на підставі наказу командира військової частини НОМЕР_1 від 26.09.2022 р. № 1059.

Тобто, дані вказані у відповіді на адвокатський запит та службової картки містять різні номери наказів про притягнення ОСОБА_1 до дисциплінарної відповідальності.

При цьому, за приписами ст.106 Дисциплінарного Статуту Збройних Сил України усі заохочення та дисциплінарні стягнення, передбачені цим Статутом, у тому числі і заохочення, оголошені командиром усьому особовому складу підрозділу (команди), військової частини, заносяться у тижневий строк до службової картки військовослужбовця.

Статтею 96 Дисциплінарного Статуту Збройних Сил України також вказано, що дисциплінарне стягнення виконується, як правило, негайно, а у виняткових випадках - не пізніше ніж за три місяці від дня його накладення. Після закінчення зазначеного строку стягнення не виконується, а лише заноситься до службової картки військовослужбовця.

Форма службової картки затверджена Статутом передбачає фіксацію дати накладення стягнення з вказівкою на дату і номер наказу.

Аналіз даних правових норм свідчить про те, що до службової картки військовослужбовця вносяться відомості стосовно дати і номера наказу про притягнення військовослужбовця до дисциплінарної відповідальності.

Враховуючи викладене, позивач і звернувся до суду з позовною заявою до військової частини НОМЕР_1 про визнання протиправним та скасування наказу від 26.09.2022 р. № 1059, тобто наказу, який зазначено у службовій картці позивача.

При цьому жодних відомостей про помилкове зазначення у службовій картці номера наказу про притягнення ОСОБА_1 до дисциплінарної відповідальності, відповідь відповідача від 31.05.2023 р. № 0666/35/4364 на адвокатський запит не містять.

Лише у поданому до суду 16.08.2023 р. відзиві відповідач вказав на помилковість запису у службовій картці щодо номеру наказу № 1059 та притягнення позивача до дисциплінарної відповідальності згідно наказу № 1093.

У підготовчому засіданні представник відповідач не зміг вказати дату ознайомлення позивача з наказом від 26.09.2022 р. № 1093. Також не містять відомостей щодо дати ознайомлення ОСОБА_1 з наказом від 26.09.2023 р. № 1093 долучені до відзиву докази.

Посилання представника відповідача на акт відмови від ознайомлення з матеріалами службового розслідування від 27.09.2022 р., з якого на думку відповідача повинен відраховуватися місячний строк на звернення до суду, суд не бере до уваги, так як цим актом зафіксовано відмову позивача від ознайомлення з матеріалами службового розслідування, а не з наказом від 26.09.2022 р. № 1093 про притягнення до дисциплінарної відповідальності.

Підсумовуючи вищевикладене, суд приходить до висновку про те, що позивач міг дізнатися про порушення своїх прав у червні 2023 року, коли отримав відповідь на адвокатський запит, в якому відповідач вказав на притягнення позивача до дисциплінарної відповідальності на підставі наказу від 26.09.2023 р. № 1093.

З позовною заявою ОСОБА_1 звернувся до суду 25.07.2023 р., тобто з пропуском місячного строку, встановленого ч.5 ст.122 КАС України.

Згідно ч.1 ст.121 КАС України суд за заявою учасника справи поновлює пропущений процесуальний строк, встановлений законом, якщо визнає причини його пропуску поважними, крім випадків, коли цим Кодексом встановлено неможливість такого поновлення.

Під поважними причинами необхідно розуміти лише ті обставини, які були чи є об`єктивно непереборними, тобто не залежать від волевиявлення особи, пов`язані дійсно з істотними обставинами, перешкодами чи труднощами, що унеможливлювали своєчасне звернення до суду у визначений законом строк. У кожній справі суд має перевірити, чи наводить особа, яка заявляє клопотання про поновлення строку на оскарження судового рішення, такі підстави.

Оцінюючи поважність підстав несвоєчасного звернення до суду, слід виходити з того, що причина пропуску строку є поважною, якщо вона відповідає одночасно усім таким умовам: 1) це обставина (або кілька обставин), яка безпосередньо унеможливлює або ускладнює можливість вчинення процесуальних дій у визначений законом або судом строк; 2) це обставина, яка виникла об`єктивно, незалежно від волі особи, яка пропустила строк; 3) ця причина виникла протягом строку, який пропущено; 4) ця обставина підтверджується належними і допустимими засобами доказування.

Усталеною також є і практика Верховного Суду, що при вирішенні питання про поновлення строку, в межах кожної конкретної справи, суд надає оцінку обставинам, які слугували перешкодою для своєчасного звернення до суду, у взаємозв`язку із: тривалістю строку, який пропущено; поведінкою сторони протягом цього строку; діями, які він вчиняв, і чи пов`язані вони з готуванням до звернення до суду та оцінювати їх в сукупності.

Конституція України гарантує право кожного на судовий захист своїх прав та інтересів, що включає також право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб. При цьому звернення до суду може здійснюватися у межах встановленого строку, який у цивільному та господарському судочинстві визначений як строк позовної давності, а в адміністративному - строк звернення до суду.

У справі Європейського суду з прав людини "Стаббігс та інші проти Великобританії" визначено, що право на звернення до суду не є абсолютним і може бути обмеженим, в тому числі і встановленням строків на звернення до суду за захистом порушених прав.

При оцінюванні поважності причин пропуску строку звернення до суду та прийнятті рішень про його поновлення ЄСПЛ, як правило, враховує: 1) складність справи, тобто, обставини і факти, що ґрунтуються на праві (законі) і тягнуть певні юридичні наслідки; 2) поведінку заявника; 3) поведінку державних органів; 4) перевантаження судової системи; 5) значущість для заявника питання, яке знаходиться на розгляді суду, або особливе становище сторони у процесі (справи "Бочан проти України", "Смірнова проти України", "Федіна проти України", "Матіка проти Румунії" та інші).

Європейським судом з прав людини (далі - ЄСПЛ) зазначено, що "надмірний формалізм" може суперечити вимозі забезпечення практичного та ефективного права на доступ до суду згідно з пунктом 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Це зазвичай відбувається у випадку особливо вузького тлумачення процесуальної норми, що перешкоджає розгляду скарг заявника по суті, із супутнім ризиком порушення його чи її права на ефективний судовий захист (див. рішення у справах "Zubac v. Croatia", "Beles and Others v. the Czech Republic", №47273/99, пп. 50-51 та 69, та "Walchli v. France", № 35787/03, п.29).

При цьому, ЄСПЛ провів лінію між формалізмом та надмірним формалізмом. Так, формалізм є явищем позитивним та необхідним, оскільки забезпечує чітке дотримання судами процесу. Надмірний ж формалізм заважає практичному та ефективному доступу до суду. Формалізм не є надмірним, якщо сприяє правовій визначеності та належному здійсненню правосуддя.

У такий спосіб здійснюється "право на суд", яке відповідно до практики ЄСПЛ включає не тільки право ініціювати провадження, але й право отримати "вирішення" спору судом (рішення у справі "Kutic v. Croatia", заява № 48778/99, пункт 25).

Рішеннями ЄСПЛ визначено, що право на доступ до суду має "застосовуватися на практиці і бути ефективним". Для того щоб право на доступ було ефективним, особа "повинна мати реальну можливість оскаржити дію, що порушує її права" (рішення у справах "Bellet v. France" та "Nunes Dias v. Portugal").

Суворе трактування національним законодавством процесуального правила (надмірний формалізм) може позбавити заявників права звертатися до суду (рішення ЄСПЛ у справі "Perez de Rada Cavanilles v. Spain").

До такого правового висновку дійшов Верховний Суд у постанові від 24.09.2019 р. по справі № 160/2551/19.

Дослідивши доводи позивача, викладені у клопотанні про поновлення строку звернення до суду щодо поважності пропуску строку, беручи до уваги факт введення на території України воєнного стану та викладені Радою суддів України 02.03.2022 р. рекомендації щодо роботи судів в умовах воєнного стану, перебування позивача на військовій службі та зміну місця проходження служби у період з січня 2023 року у різних військових частинах (з 21.01.2023 р. у в/ч НОМЕР_2 АДРЕСА_1 , з 17.04.2023 р. у в/ч НОМЕР_3 АДРЕСА_1 , з 18.06.2023 р. у в/ч НОМЕР_4 АДРЕСА_2 , з 23.07.2023 р. у в/ч НОМЕР_5 АДРЕСА_3 ), враховуючи не надання відповідачем доказів ознайомлення позивача з оскаржуваним наказом, суд приходить до висновку про визнання поважними причин пропуску звернення та поновлення позивачу строку звернення до суду.

Керуючись ст.ст.47, 243, 248 КАС України, суд -

ухвалив:

Клопотання позивача задовольнити.

Прийняти до провадження заяву про зміну предмета позову.

Поновити позивачу строк на звернення до суду з позовною заявою до військової частини НОМЕР_1 про визнання протиправним та скасування наказу командира військової частини НОМЕР_1 від 26 вересня 2022 року № 1093.

Ухвала окремо оскарженню не підлягає та набирає законної сили з моменту її проголошення.

Повний текст ухвали виготовлено та підписано 18.09.2023 р.

Суддя О.І.Бездрабко