Справа № 160/7517/23
Суддя: Тулянцева Інна Василівна
Дата ухвалення: 2023-08-07 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
07 серпня 2023 року Справа № 160/7517/23
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі:
головуючого суддіТулянцевої І.В.
за участі секретаря судового засіданняЯлтанець К.В.
представника позивача представника відповідача Трайдук Н.А. Пономаренка О.О.
розглянувши у відкритому судовому засіданні у місті Дніпрі в порядку загального позовного провадження адміністративну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «ТЕЙСТІ КОРН» до Головного управління ДПС у Дніпропетровській області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень, -
11 квітня 2023 року до Дніпропетровського окружного адміністративного суду надійшла позовна заява Товариства з обмеженою відповідальністю «ТЕЙСТІ КОРН» до Головного управління ДПС у Дніпропетровській області, в якій позивач просить:
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 01 травня 2023 року позовну заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «ТЕЙСТІ КОРН» прийнято до розгляду та відкрито провадження в адміністративній справі №160/7517/23, призначено цю справу до розгляду за правилами загального позовного провадження з призначенням підготовчого судового засідання на 29 травня 2023 року об 11:00 год.
29.05.2023 року представником позивача до суду подано відповідь на відзив, в якій висловлено позицію, аналогічну викладеній в позовній заяві, та зазначено, що відзив відповідача є законодавчо необґрунтованим та таким, що не спростовує доводи, викладені в позовній заяві.
В підготовче судове засідання 29 травня 2023 року представники сторін не з`явилися, про час, дату та місце розгляду справи повідомлені належним чином, що підтверджується доказами, наявними в матеріалах справи, причин неявки суду не повідомили.
Підготовче судове засідання відкладено на 12 червня 2023 року о 13:30 год.
У підготовчому судовому засіданні 12.06.2023 року усною ухвалою суду, постановленою без виходу до нарадчої кімнати, із занесенням до протоколу судового засідання, витребувано у представника відповідача належним чином завірену податкову декларацію з ПДВ за листопад 2022 року з додатками, у зв`язку з чим оголошено перерву до 03 липня 2023 року об 11:00 год.
23 червня 2023 року через систему «Електронний суд» до суду від представника відповідача надійшло клопотання про долучення доказів, яким останнім долучено до матеріалів справи податкову декларацію з ПДВ за листопад 2022 року з додатками.
У підготовчому судовому засіданні 03.07.2023 року усною ухвалою суду, постановленою без виходу до нарадчої кімнати, із занесенням до протоколу судового засідання, було закрито підготовче провадження та призначено справу №160/7517/23 до судового розгляду по суті у судовому засіданні на 17 липня 2023 року об 11:00 год.
У судовому засіданні 17.07.2023р. оголошено перерву до 31.07.2023р. на 10:00год.
31.07.2023 року справу було знято з розгляду у зв`язку з оголошеною повітряною тривогою і можливістю ракетних обстрілів Російською Федерацією території України, що підтверджується довідкою від 31.07.2023 № 1404, яка міститься в матеріалах справи.
Судове засідання було відкладено на 07.08.2023 на 14:00 год.
В судовому засіданні 07.08.2023 року представник позивача підтримав пред`явлений позов у повному обсязі та, посилаючись на викладені у ньому та у відповіді на відзив доводи, просив повністю задовольнити позовні вимоги.
Представник відповідача у судовому засіданні 07.08.2023 року пред`явлений позов не визнав та, посилаючись на викладені у відзиві на позовну заяву доводи, просив повністю відмовити у задоволенні позовних вимог.
Заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши матеріали справи та надані сторонами докази, а також проаналізувавши зміст норм матеріального та процесуального права, що регулюють спірні правовідносини, суд доходить висновку про задоволення позовних вимог в повному обсязі, з огляду на таке.
За результатами проведеної перевірки складено акт від 10.02.2023 року №525/04-36-07-02/43595428, яким зафіксовано встановлені цією перевіркою порушення ТОВ «ТЕЙСТІ КОРН вимог п.189.1 ст.189, п.198.1, п.198.2, п.198.3 та п.198.5 ст.198 Податкового кодексу України, в результаті чого завищено ТОВ «ТЕЙСТІ КОРН» від`ємне значення з ПДВ за листопад 2022 року, що зараховується до складу наступного звітного періоду у сумі 6302213,00 грн.
Крім того, за результатами проведеної перевірки складено акти про не надання документів ТОВ «ТЕЙСТІ КОРН» при проведенні документальної позапланової виїздної перевірки з питання законності декларування суми від`ємного значення по податковій декларації з ПДВ за листопад 2022 року, яке становить більше 100 тис. грн., з урахуванням періодів формування від`ємного значення та поданих уточнюючих розрахунків від 25.01.2023 р. №318/04-36-07-02/43595428 та від 31.01.2023 №360/04-36-07-02/43595428
ТОВ «ТЕЙСТІ КОРН» на підставі п. 86.7 ст.86 ПК України подано до Головного управління ДПС у Дніпропетровській області заперечення до акту документальної позапланої виїзної перевірки ТОВ «ТЕЙСТІ КОРН» щодо дотримання податкового законодавства при декларуванні за листопад 2022 року від`ємного значення з податку на додану вартість у сумі 8595149 грн. від 17.02.2023 року вих.№17/02/2023-1, відповідно до яких зазначило, що висновки цього акту не відповідають положенням діючого законодавства України та фактичним обставинам, які мали місце в перевірених контролюючим органом правовідносинах, та на підставі п.86.7 ст.86 ПК України просило переглянути їх та привести у відповідність до вимог чинного законодавства.
Незгода позивача з вказаними податковими повідомленнями-рішеннями стала підставою для звернення до суду з цим позовом.
Розглядаючи позовні вимоги про визнання протиправними та скасування цих податкових повідомлень-рішень, суд зважає на таке.
Відповідно до статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, зокрема, визначає вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов`язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов`язки їх посадових осіб під час здійснення податкового контролю, а також відповідальність за порушення податкового законодавства регулює ПК України (далі в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин).
Відповідно до приписів пункту 21.1 статті 21 ПК України посадові та службові особи контролюючих органів зобов`язані, зокрема дотримуватися Конституції України та діяти виключно у відповідності з цим Кодексом та іншими законами України, іншими нормативними актами; забезпечувати сумлінне виконання покладених на контролюючі органи функцій; забезпечувати ефективну роботу та виконання завдань контролюючих органів відповідно до їх повноважень; не допускати порушень прав та охоронюваних законом інтересів громадян, підприємств, установ, організацій.
Відповідно до підпунктів 20.1.4, 20.1.6 пункту 20.1 статті 20 ПК України контролюючі органи, визначені підпунктом 41.1.1 пункту 41.1 статті 41 цього Кодексу, мають право: проводити відповідно до законодавства перевірки і звірки платників податків (крім Національного банку України), у тому числі після проведення процедур митного контролю та/або митного оформлення; запитувати та вивчати під час проведення перевірок первинні документи, що використовуються в бухгалтерському обліку, регістри, фінансову, статистичну та іншу звітність, пов`язану з обчисленням і сплатою податків, зборів, платежів, виконанням вимог законодавства, контроль за додержанням якого покладено на контролюючі органи.
Главою 8 ПК України визначені види перевірок контролюючих органів та порядок їх проведення.
Відповідно до пункту 75.1 статті 75 ПК України контролюючі органи мають право проводити камеральні, документальні (планові або позапланові; виїзні або невиїзні) та фактичні перевірки.
Згідно з підпунктом 75.1.2 пункту 75.1 статті 75 ПК України документальною перевіркою вважається перевірка, предметом якої є своєчасність, достовірність, повнота нарахування та сплати усіх передбачених цим Кодексом податків та зборів, а також дотримання валютного та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, дотримання роботодавцем законодавства щодо укладення трудового договору, оформлення трудових відносин з працівниками (найманими особами) та яка проводиться на підставі податкових декларацій (розрахунків), фінансової, статистичної та іншої звітності, регістрів податкового та бухгалтерського обліку, ведення яких передбачено законом, первинних документів, які використовуються в бухгалтерському та податковому обліку і пов`язані з нарахуванням і сплатою податків та зборів, виконанням вимог іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, а також отриманих в установленому законодавством порядку контролюючим органом документів та податкової інформації, у тому числі за результатами перевірок інших платників податків.
Документальна позапланова перевірка не передбачається у плані роботи контролюючого органу і проводиться за наявності хоча б однієї з підстав, визначених цим Кодексом.
Документальною виїзною перевіркою вважається перевірка, яка проводиться за місцезнаходженням платника податків чи місцем розташування об`єкта права власності, стосовно якого проводиться така перевірка.
Як встановлено судом, документальна позапланова виїзна перевірка ТОВ «ТЕЙСТІ КОРН», за результатами якої складено акт від 10.02.2023 року №525/04-36-07-02/43595428, була проведена в приміщенні платника податків.
Порядок проведення документальних позапланових перевірок визначений статтею 78 ПК України.
Згідно із пунктами 78.4, 78.5 статті 78 ПК України про проведення документальної позапланової перевірки керівник (його заступник або уповноважена особа) контролюючого органу приймає рішення, яке оформлюється наказом. Право на проведення документальної позапланової перевірки платника податків (крім перевірок, передбачених підпунктом 78.1.22 пункту 78.1 цієї статті) надається лише у випадку, коли йому до початку проведення зазначеної перевірки вручено у порядку, визначеному статтею 42 цього Кодексу, копію наказу про проведення документальної позапланової перевірки. Допуск посадових осіб контролюючих органів до проведення документальної позапланової виїзної перевірки здійснюється згідно із статтею 81 цього Кодексу.
Пунктом 78.6 ст. 78 ПК України установлено, що проведення документальної позапланової перевірки здійснюється у строки встановлені статтею 82 цього Кодексу.
Пунктом 200.10 статті 200 Податкового кодексу України встановлено, що протягом 30 календарних днів, що настають за граничним терміном отримання податкової декларації, контролюючий орган проводить камеральну перевірку заявлених у ній даних. Сума бюджетного відшкодування вважається узгодженою контролюючим органом з дня, наступного за днем закінчення терміну проведення камеральної перевірки, у разі якщо камеральна перевірка проведена не була або за результатами проведення перевірки податкове повідомлення-рішення не було надіслано платнику податку у строк, визначений цим Кодексом.
Підпунктом 49.18.1 пункту 49.18 статті 49 Податкового кодексу України встановлено, що податкові декларації, крім випадків, передбачених цим Кодексом, подаються за базовий звітний (податковий) період, що дорівнює календарному місяцю (у тому числі в разі сплати місячних авансових внесків) - протягом 20 календарних днів, що настають за останнім календарним днем звітного (податкового) місяця.
Звітним періодом для платника податку на додану вартість є один календарний місяць, що встановлено пунктом 202.1 статті 202 Податкового кодексу України.
Згідно з пунктом 203.1 статті 203 Податкового кодексу України податкова декларація подається за базовий звітний (податковий) період, що дорівнює календарному місяцю, протягом 20 календарних днів, що настають за останнім календарним днем звітного (податкового) місяця.
В редакції яка була чинна до 27.05.2022 року , пунктом 200.11 ст. 200 ПК України було установлено, що контролюючий орган має право протягом 60 календарних днів, що настають за граничним строком подання податкової декларації, а в разі якщо така податкова декларація надана після закінчення граничного строку - за днем її фактичного подання, провести документальну перевірку платника податку у порядку, передбаченому підпунктом 78.1.8 пункту 78.1 статті 78 цього Кодексу.
Рішення про проведення документальної перевірки має бути прийнято не пізніше закінчення граничного строку проведення камеральної перевірки.

Натомість 27.05.2022 року набув чинності Закон України №2260-ІХ від 12.05.2022 «Про внесення змін до Податкового кодексу України та інших законів України щодо особливостей податкового адміністрування податків, зборів та єдиного внеску під час дії воєнного стану», відповідно підпункт 69.2. підрозділу 10 «Інші перехідні положення» ПК України викладено в новій редакції, відповідно до якої дію пункту 200.11. статті 200 ПК України, тимчасово зупинено на період до припинення або скасування воєнного стану на території України.

Зокрема підпунктом 69.2. підрозділ 10 «Інші перехідні положення» ПК України передбачено, що документальні позапланові перевірки, що будуть розпочаті після набрання чинності Законом України «Про внесення змін до Податкового кодексу України та інших законів України щодо особливостей податкового адміністрування податків, зборів та єдиного внеску під час дії воєнного, надзвичайного стану», з підстав, визначених підпунктом 78.1.8 пункту 78.1 статті 78 цього Кодексу, декларацій або уточнюючих розрахунків (у разі їх подання), до яких подано заяву про повернення суми бюджетного відшкодування, проводяться протягом 60 календарних днів, що настають після закінчення граничного терміну проведення камеральної перевірки відповідної декларації або уточнюючого розрахунку.

Нормами підпункту 69.2. підрозділ 10 «Інші перехідні положення» ПК України визначено, що камеральні податкові перевірки податкових декларацій з податку на додану вартість та уточнюючих розрахунків до них за звітні податкові періоди лютий, березень, квітень, травень 2022 року - розпочинаються на наступний день після 20 липня 2022 року та завершуються не пізніше 20 вересня 2022 року; червень, липень 2022 року - розпочинаються на наступний день після 20 серпня 2022 року та завершуються не пізніше 20 жовтня 2022 року.

Окрім того, відповідно до правової позиції Верховного Суду, яка викладена в постанові від 01.02.2023 у справі № 380/4259/20 ключовим фактором, який дозволяє говорити про можливість скасування податкового повідомлення-рішення у зв`язку із виявленими порушеннями, є встановлена судом істотність (фундаментальність) вчиненого порушення. Фундаментальне порушення - це таке порушення суб`єктом владних повноважень норм права, допущення істотної помилки при прийнятті певного рішення, яке мало наслідком прийняття незаконного рішення. Тобто, основним критерієм істотності порушення є міра порушених прав та вплив такого порушення на правомірність наслідків проведеної перевірки.

Верховний Суд зазначив, що зважаючи на міркування розумності та доцільності, деякі вимоги до процедури прийняття акта необхідно розуміти як вимоги не до самого акта, а до суб`єктів владних повноважень, уповноважених на його прийняття. Дефектні процедури прийняття адміністративного акта, як правило, спричинюють настання дефектних наслідків. Водночас не кожен дефект акта робить його неправомірним.

Стосовно ж процедурних порушень, то вони, залежно від характеру, можуть мати наслідком нікчемність або оспорюваність прийнятого суб`єктом владних повноважень акта, але в певних випадках і за певних умов.

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 08.09.2021 року по справі №816/228/17 сформувала правовий висновок, відповідно до якого: «…підставами для скасування таких рішень є не будь-які порушення, допущені під час призначення і проведення такої перевірки, а лише ті, що вплинули або об`єктивно могли вплинути на правильність висновків контролюючого органу за результатами такої перевірки та відповідно на обґрунтованість і законність прийнятого за результатами перевірки рішення…».

Виходячи з наведеного, не применшуючи значення необхідності дотримання встановленої законодавством процедури ухвалення того чи іншого рішення, на думку суду, таке порушення може бути підставою до скасування рішення суб`єкта владних повноважень лише за тієї умови, що воно вилинуло або могло вплинути на правильність рішення, якщо порушення такої процедури призвело до порушень, за яких платник був позбавлений у можливості реалізувати належне йому право щодо активної участі у проведенні такої перевірки, висловленні міркувань та доводів, надання необхідних документів та заперечень в тому рахунку і на стадії прийняття рішень за результатами висновків названої перевірки яка проведена з порушенням закону.

Досліджуючи доводи сторін щодо виявлених порушень, то судом ураховано наступне.

Згідно з пунктом 198.1. статті 198 ПК України до податкового кредиту відносяться суми податку, сплачені/нараховані у разі здійснення операцій з:

а) придбання або виготовлення товарів та послуг;

б) придбання (будівництво, спорудження, створення) необоротних активів (у тому числі у зв`язку з придбанням та/або ввезенням таких активів як внесок до статутного фонду та/або при передачі таких активів на баланс платника податку, уповноваженого вести облік результатів спільної діяльності);

в) отримання послуг, наданих нерезидентом на митній території України, та в разі отримання послуг, місцем постачання яких є митна територія України;

г) ввезення необоротних активів на митну територію України за договорами оперативного або фінансового лізингу;

ґ) ввезення товарів та/або необоротних активів на митну територію України.

Пунктом 198.2 статті 198 ПК України встановлено, що датою віднесення сум податку до податкового кредиту вважається дата тієї події, що відбулася раніше:

дата списання коштів з банківського рахунка платника податку на оплату товарів/послуг;

дата отримання платником податку товарів/послуг.

Відповідно до 198.3. статті 198 ПК України податковий кредит звітного періоду визначається виходячи з договірної (контрактної) вартості товарів/послуг та складається із сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за ставкою, встановленою пунктом 193.1 статті 193 цього Кодексу, протягом такого звітного періоду у зв`язку з:

придбанням або виготовленням товарів та наданням послуг;

придбанням (будівництвом, спорудженням) основних фондів (основних засобів, у тому числі інших необоротних матеріальних активів та незавершених капітальних інвестицій у необоротні капітальні активи);

ввезенням товарів та/або необоротних активів на митну територію України.

Нарахування податкового кредиту здійснюється незалежно від того, чи такі товари/послуги та основні фонди почали використовуватися в оподатковуваних операціях у межах провадження господарської діяльності платника податку протягом звітного податкового періоду, а також від того, чи здійснював платник податку оподатковувані операції протягом такого звітного податкового періоду.

Згідно пункту 198.5 статті 198 ПК України платник податку зобов`язаний нарахувати податкові зобов`язання виходячи з бази оподаткування, визначеної відповідно до пункту 189.1 статті 189 цього Кодексу, та скласти не пізніше останнього дня звітного (податкового) періоду і зареєструвати в Єдиному реєстрі податкових накладних в терміни, встановлені цим Кодексом для такої реєстрації, зведену податкову накладну за товарами/послугами, необоротними активами, придбаними/виготовленими з податком на додану вартість (для товарів/послуг, необоротних активів, придбаних або виготовлених до 1 липня 2015 року, - у разі якщо під час такого придбання або виготовлення суми податку були включені до складу податкового кредиту), у разі якщо такі товари/послуги, необоротні активи призначаються для їх використання або починають використовуватися г) в операціях, що не є господарською діяльністю платника податку (крім випадків, передбачених пунктом 189.9 статті 189 цього Кодексу).

Пунктом 198.6. статті 198 ПК України встановлено, що не відносяться до податкового кредиту суми податку, сплаченого (нарахованого) у зв`язку з придбанням товарів/послуг, не підтверджені зареєстрованими в Єдиному реєстрі податкових накладних податковими накладними/розрахунками коригування до таких податкових накладних чи не підтверджені митними деклараціями (тимчасовими, додатковими та іншими видами митних декларацій, за якими сплачуються суми податку до бюджету при ввезенні товарів на митну територію України), іншими документами, передбаченими пунктом 201.11 статті 201 цього Кодексу.

У разі коли на момент перевірки платника податку контролюючим органом суми податку, попередньо включені до складу податкового кредиту, залишаються не підтвердженими зазначеними у абзаці першому цього пункту документами, платник податку несе відповідальність відповідно до цього Кодексу.

Податкові накладні, отримані з Єдиного реєстру податкових накладних, є для отримувача товарів/послуг підставою для нарахування сум податку, що відносяться до податкового кредиту.

У разі якщо платник податку не включив у відповідному звітному періоді до податкового кредиту суму податку на додану вартість на підставі отриманих податкових накладних/розрахунків коригування до таких податкових накладних, зареєстрованих в Єдиному реєстрі податкових накладних, таке право зберігається за ним протягом 1095 календарних днів з дати складення податкової накладної/розрахунку коригування.

Суми податку, сплачені (нараховані) у зв`язку з придбанням товарів/послуг, зазначені в податкових накладних/розрахунках коригування до таких податкових накладних, зареєстрованих в Єдиному реєстрі податкових накладних з порушенням строку реєстрації, включаються до податкового кредиту за звітний податковий період, в якому зареєстровано податкові накладні/розрахунки коригування до таких податкових накладних в Єдиному реєстрі податкових накладних, але не пізніше ніж через 1095 календарних днів з дати складення податкових накладних/розрахунків коригування до таких податкових накладних.

Платники податку, які застосовують касовий метод податкового обліку, суми податку, зазначені в податкових накладних/розрахунках коригування до таких податкових накладних, зареєстрованих в Єдиному реєстрі податкових накладних, та не включені до податкового кредиту протягом періоду 1095 календарних днів з дати складення таких податкових накладних/розрахунків коригування до таких податкових накладних у зв`язку з відсутністю фактів списання коштів з банківського рахунку (видачі з каси) платника податку або надання інших видів компенсацій вартості поставлених (або тих, що підлягають поставці) йому товарів/послуг, мають право на включення таких сум до податкового кредиту у звітному податковому періоді, в якому відбулося списання коштів з банківського рахунку (видачі з каси) платника податку або надання інших видів компенсацій вартості поставлених (або тих, що підлягають поставці) йому товарів/послуг, але не пізніше ніж через 60 календарних днів з дати такого списання, надання інших видів компенсацій.

Не відносяться до податкового кредиту суми податку, сплаченого (нарахованого) відповідно до підпункту 191.1.2 пункту 191.1 статті 191 цього Кодексу оператором поштового зв`язку, експрес-перевізником.

Стаття 200 ПК України встановлює порядок визначення суми податку, що підлягає сплаті (перерахуванню) до Державного бюджету України або відшкодуванню з Державного бюджету України (бюджетному відшкодуванню), та строки проведення розрахунків:

Пункт 200.1 цієї статті вказує, що сума податку, що підлягає сплаті (перерахуванню) до Державного бюджету України або бюджетному відшкодуванню, визначається як різниця між сумою податкового зобов`язання звітного (податкового) періоду та сумою податкового кредиту такого звітного (податкового) періоду.

Відповідно до пункту 200.4. цієї статті при від`ємному значенні суми, розрахованої згідно з пунктом 200.1 цієї статті, така сума:

а) враховується у зменшення суми податкового боргу з податку, що виник за попередні звітні (податкові) періоди (у тому числі розстроченого або відстроченого відповідно до цього Кодексу) в частині, що не перевищує суму, обчислену відповідно до пункту 200-1.3 статті 200-1 цього Кодексу на момент отримання контролюючим органом податкової декларації, а в разі відсутності податкового боргу -

б) або підлягає бюджетному відшкодуванню за заявою платника у сумі податку, фактично сплаченій отримувачем товарів/послуг у попередніх та звітному податкових періодах постачальникам таких товарів/послуг або до Державного бюджету України, в частині, що не перевищує суму, обчислену відповідно до пункту 200-1.3 статті 200-1 цього Кодексу на момент отримання контролюючим органом податкової декларації, на поточний рахунок платника податку та/або у рахунок сплати грошових зобов`язань або погашення податкового боргу такого платника податку з інших платежів, що сплачуються до державного бюджету;

в) та/або зараховується до складу податкового кредиту наступного звітного (податкового) періоду.

Так згідно акту перевірки контролюючий орган дійшов висновку про те, що в ході проведення перевірки ТОВ «ТЕЙСТІ КОРН» не надано первинні та нормативні документи, відповідно яких списано ТМЦ у виробництво, пояснення та підтверджуючі документи щодо етапів виробництва попкорну та напівфабрикатів кукурудзи (запити перевіряючих від 23.01.2023 №4/01-23 та від 26.01.2023 №6/01-23), чим не доведено правомірність списання сировини, матеріалів та загальновиробничих витрату виробництво у суму 23 019 722,93 грн. за період з червня по листопад 2022 року: Дт23-Кт201 у сумі 16 589 589,06 грн. (кукурудза, жири, спеції), Дт23-Кт204 у сумі 1 574 770,64 грн. (упаковка, тара), Дт23-Кт209 у сумі 2 884 257,47 грн. (кислота, натрій), Дт23-Кт22 у сумі 28 363,20 грн. (полотно), Дт23-Кт91 у сумі 1 942 742,56 грн. (загальновиробничі витрати).

Вказані висновки податкового органу ґрунтуються, зокрема на тому, що під час перевірки платник податків не надав до перевірки відомості про етапи виробництва, ТУ, норми списання сировини та оприбуткування готової продукції, планові (нормативні) та фактичні калькуляції тощо, не надано документів, чим на думку контролюючого органу не підтвердив правомірність списання сировини, матеріалів та загальновиробничих витрат у виробництво у сумі 23 019 722.93 грн. за період з червня по листопад 2022 року та не довів факту використання у господарський діяльності вищенаведених ТМЦ.

Суд звертає увагу на те, що між сторонами відсутній спір щодо обставин достовірності придбання сировини для виготовлення готової продукції та її оприбуткування.

Втім, між сторонами наявний спір щодо правильності застосування норм податкового законодавства в частині правомірність списання сировини, матеріалів та загальновиробничих витрат у виробництво у сумі 23 019 722.93 грн. за період з червня по листопад 2022 року. Так, контролюючий орган наполягає на необхідності застосування до вказаних операції норми пункту 198.5 статті 198 ПК України. Натомість платник податків вважає помилковим такий висновок контролюючого органу.

Пункт 198.5 ст.198 ПКУ регламентує нарахування компенсуючих податкових зобов`язань лише у наступних випадках:

а) в операціях, що не є об`єктом оподаткування відповідно до статті 196 цього Кодексу (крім випадків проведення`операцій, передбачених підпунктом 196.1.7 пункту 196.1 статті 196 цього Кодексу) або місце постачання яких розташоване за межами митної території України,

б) в операціях, звільнених від оподаткування відповідно до статті 197, підрозділу 2 розділу XX цього Кодексу, міжнародних договорів (угод) (крім випадків проведення операцій, передбачених підпунктом 197.1.28 пункту 197.1 статті 197 цього Кодексу та операцій, передбачених пунктом 197.11 статті 197 цього Кодексу);

в) в операціях, що здійснюються платником податку в межах балансу платника податку, у тому числі передача для невиробничого використання, переведення виробничих необоротних активів до складу невиробничих необоротних активів;

г) в операціях, що не є господарською діяльністю платника податку (крім випадків, передбачених пунктом 189.9 статті 189 цього Кодексу).

Так, за твердженням позивача, за період червень-листопад ТОВ «ТЕСТІ КОРН» було реалізовано готової продукції та напівфабрикатів на суму 17 745 161,46 грн. (за собівартістю), ПДВ нараховано в повному обсязі (на базу оподаткування, визначену за п. 188.1 ст.188 ПКУ, з урахуванням дати визначення податкових зобов`язань (події) за п. 187.1 ПКУ), ПН зареєстровані в ЄРПН у відповідності законодавству. Решта виробленої готової продукції та напівфабрикатів та не реалізованих на 30.11.2022 знаходилася на складі ТОВ «ТЕСТІ КОРН» і реалізовувалася протягом наступних періодів.

При цьому в Акті від 10.02.2023 року №525/04-36-07-02/43595428 відсутні зауваження контролюючого органу з приводу завищення податкових зобов`язань з ПДВ при реалізації готової продукції та напівфабрикатів.

Статтею 1 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» господарська операція - дія або подія, яка викликає зміни в структурі активів та зобов`язань, власному капіталі підприємства.

Відповідно до пункту 44.1 статті 44 Податкового кодексу України для цілей оподаткування платники податків зобов`язані вести облік доходів, витрат та інших показників, пов`язаних з визначенням об`єктів оподаткування та/або податкових зобов`язань, на підставі первинних документів, регістрів бухгалтерського обліку, фінансової звітності, інших документів, пов`язаних з обчисленням і сплатою податків і зборів, ведення яких передбачено законодавством.

Платникам податків забороняється формування показників податкової звітності, митних декларацій на підставі даних, не підтверджених документами, що визначені абзацом першим цього пункту.

Пунктом 44.6 ст. 44 ПК України встановлено, що у разі якщо до закінчення перевірки або у терміни, визначені в п. 86.7 ст. 86 цього Кодексу платник податків не надає посадовим особам контролюючого органу, які проводять перевірку, документи (незалежно від причин такого ненадання, крім випадків виїмки документів або іншого вилучення правоохоронними органами), що підтверджують показники, відображені таким платником податків у податковій звітності, вважається, що такі документи були відсутні у такого платника податків на час складення такої звітності.

Як зазначається позивачем та не заперечується відповідачем, на адресу ТОВ «ТЕСТІ КОРН» від контролюючого органу в межах проведення документальної позапланової виїзної перевірки направлялись запити від 23.01.2023 р. №1/01-23, №2/01-23, №3/01-23, №4/01-23, від 25.01.2023 р. №5/01-23, від 26.01.2023 р. №6/01-23, від 30.01.2023 р. № 7/01-23, від 31.01.2023р. №8/01-23 та від 03.02.2023 р. №9/02-23 та відповідно позивачем на виконання вимог п. 85.2 ст. 85 ПК України, були надані відповіді від 25.01.2023р. №24/01/2023-1, від 24.01.2023 р. №24/01/2023-2 та №24/01/2023-3, від 27.01.2023 р. №27/01/2023-1, від 30.01.2023 р. № 30/01/2023-2, від 30.01.2023 р. №30/01/2023-1, від 31.01.2023 р. №31/01/2023-3, від 03.02.2023 р. №03/02/2023-1, супровідний лист вих. №27/01/2023-2 від 27.01.2023 р., а також 27.01.2023 р. ТОВ «ТЕСТІ КОРН» було забезпечено надання для обстеження працівників ГУ ДПС територій та приміщень, які використовуються для проведення господарської діяльності- проведені обстеження виробничих приміщень та складських приміщень за адресою м. Павлоград, вул. Некрасова, 54В та вул. Дніпровська, 334з, що на переконання платника податку, підтверджують числові значення декларування від`ємного значення з податку на додану вартість за листопад 2022 року.

Отже, вказані вище обставини доводять, що позивач надавав наявні у нього документи, тобто виконав вимоги ПК України, а тому відповідачем не доведено порушення позивачем приписів п. 44.1, п. 44.6 ст. 44, п. 85.2 ст. 85 ПК України.

Відповідно до частини 1 статті 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи. Неістотні недоліки в документах, що містять відомості про господарську операцію, не є підставою для невизнання господарської операції, за умови, що такі недоліки не перешкоджають можливості ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції, та містять відомості про дату складання документа, назву підприємства, від імені якого складено документ, зміст та обсяг господарської операції тощо.

Положенням про документальне забезпечення записів у бухгалтерському обліку, затвердженим наказом Міністерства фінансів України від 24.05.1995 № 88, передбачено, що первинні документи для надання їм юридичної сили і доказовості повинні мати такі обов`язкові реквізити, як найменування підприємства, установи, від імені яких складений документ, назва документа (форми), дата складання, зміст та обсяг господарської операції, одиниця виміру господарської операції (у натуральному та/або вартісному виразі), посади і прізвища осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення, особистий підпис або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції.

Верховним Судом у постанові від 22 жовтня 2020 року у справі № 160/3055/19 висловлено правову позицію щодо того, що визначальною ознакою господарської операції є те, що вона спричиняє реальні зміни майнового стану платника податків. Здійснення господарської операції і власне її результат підлягають відображенню в бухгалтерському обліку. Якщо господарська операція фактично не відбулася, то первинні документи, складені платником податку та його контрагентом на підтвердження такої операції, не відповідають дійсності.

Ані в акті від 10.02.2023 року №525/04-36-07-02/43595428, ані представником відповідача під час судового позгляду не надавались зауваження, щодо повноти та належного оформлення наданих позивачем до перевірки первинних документів за господарськими операціями з усіма його контрагентами.

Отже, у контролюючого органу були відсутні зауваження щодо наявності недоліків чи дефектів, які ставлять під сумнів реальність господарських операцій до наданих ТОВ «ТЕСТІ КОРН» для перевірки первинних документів (зокрема, договори, акти виконаних робіт/наданих послуг, видаткові накладні, товарно-транспортні накладні), які підтверджують фактичні витрати на виробництво продукції та їх реалізацію.

Надаючи оцінку обставинам щодо встановленого порушення, судом ураховано, що діюче законодавство не пов`язує виникнення права на податковий кредит з ПДВ з відомостями про етапи виробництва, ТУ, нормами списання сировини та оприбуткування готової продукції, плановими (нормативними) та фактичними калькуляціями тощо, оскільки вказані відомості/документи не складаються платниками податків в разі фактичного здійснення господарської операції з придбання основних засобів, сировини, матеріалів, напівфабрикатів, готової продукції, а отже вказаними документами не можна підтвердити чи спростувати виникнення у платника податків від`ємного значення з ПДВ у перевіряємому періоді.

Крім того, вищевказані документи не є первинними бухгалтерськими документами у відповідності до вимог Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні».

Аналогічна правова позиція відображена в постанові ВСУ від 10.06.2019 у справі №804/5840/16 (адміністративне провадження №К/9901/35378/18).

Чинне законодавство не містить визначення поняття «калькуляція» і відповідно не вимагає оформлення документа з такою назвою. На практиці калькуляція собівартості одиниці виготовленої продукції визначається як обчислення собівартості одиниці продукції, виконаних робіт і послуг, а також заготівельної собівартості матеріальних цінностей та засобів виробництва за елементами витрат, яка за своє суттю може бути плановою та нормативні калькуляції; що складаються за даними бухгалтерського обліку; фактичні калькуляції.

Калькуляція собівартості продукції за своїм призначенням не відповідає ознакам первинного бухгалтерського документа та використовується для попереднього визначення ціни продукції перед здійсненням виробництва для планування витрат, які можуть в подальшому змінюватись, що не заборонено законодавством

Аналогічні висновки відображені в постанові ВСУ від 30.06.2020р. у справі №520/2963/19, в постанові Львівського окружного адміністративного суду від 04.06.2020р. №380/249/20.

Верховний Суд в постанові від 10.06.2019 у справі № 804/5840/16 навів наступний правовий висновок: "Запитувані податковим органом документи, за наслідками неподання яких контролюючий орган зробив висновок про відсутність первинних документів які підтверджують використання в господарській діяльності запасів в сумі 96153947,56 грн, як от калькуляції, лімітно-забірні картки, технологічні картки, картки розкрою тощо не є первинними бухгалтерськими документами у відповідності до вимог Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні", у зв`язку з чим, віднесення цих документів податковим інспектором до первинних бухгалтерських документів є безпідставним".

Отже, є безпідставним застосування відповідачем наслідків неподання платником податків під час перевірки первинних документів згідно статті 44 ПК України, оскільки документи, які запитував контролюючий орган згідно вимог Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні" не відносяться до первинних бухгалтерських документів.

Наведений висновок також відповідає правовій позиції Верховного Суду, викладеній в постанові від 05.10.2022 у справі № 160/11773/21.

Крім того, судом враховується, що ТОВ «ТЕЙСТІ КОРН» листом № 03/02/2023-1 від 03.02.2023 р. на підтвердження списання сировини та напівфабрикатів у виробництво було надано наступні первинні бухгалтерські документи щодо списання у виробництво та оприбуткування запасів: акти списання сировини у виробництво кукурудзи у кількості 237 922 кг на суму 2 035 318,64 грн., кукурудзи восковидної у кількості 218 600 кг на суму 5 275 877,37 грн.; внутрішні накладні надходження напівфабрикату кукурудзи мокрої на склад у кількості 303 298,900 кг. (українського походження) на суму 6 236 329,61 грн., та у кількості 282 324,000 кг. на суму 9 416 629,95 грн.; акти списання у виробництво напівфабрикату кукурудзи мокрої у кількості 303 298,900 кг. (українського походження) на суму 6 236 329,61 грн., та у кількості 282 324,000 кг. на суму 9 416 629,95 грн.; внутрішні накладні надходження напівфабрикату кукурудзи смаженсї на склад у кількості 157 815,280 кг. (українського походження) на суму 9 834 524,21 грн., та у кількості 146 791,407 кг. на суму 12 624 587,59 грн.

Отримання вищезазначенних документів також підтверджується актом від 10.02.2023 року №525/04-36-07-02/43595428.

Також, ТОВ «ТЕЙСТІ КОРН» в листі № 03/02/2023-1 від 03.02.2023 р. у відповідь на запит №9/02-23 від 03.02.2023 р. надано деталізовані пояснення щодо розбіжностей за період з 01.12.2022р. по 25.01.2023р. на підтвердження відсутності в обліку залишків напівфабрикату кукурудзи смаженої надано у табл. дані синтетичного обліку за рах. 25 "Напівфабрикати" напівфабрикату кукурудзи смаженої за період 01.12.2022 - 25.01.2023р.; на підтвердження списання сировини у виробництво та оприбуткування з виробництва напівфабрикату кукурудзи смаженої надано первинні документи (акти списання сировини у виробництво кукурудзи, внутрішні накладні надходження напівфабрикату кукурудзи мокрої на склад, акти списання у виробництво напівфабрикату кукурудзи мокрої, внутрішні накладні надходження напівфабрикату кукурудзи смаженої на склад) .

З урахуванням вищевказаного, суд погоджується з твердженням позивача, що твердження Акту від 10.02.2023 року №525/04-36-07-02/43595428про не доведення факту використання у господарській діяльності ТМЦ та послуг на загальну суму 23 019 722,93 грн. (ПДВ - 4 603 945 грн.) є безпідставним, оскільки списання даних витрат у виробництво відображено в обліку належним чином, первинні документи, на підставі яких операції відображені в бухобліку, були надані платником податків при перевірці.

Крім того, слід зазначити, що проведення платником податку на вимогу контролюючого органу під час проведення податкової перевірки інвентаризації товарів, є єдиним встановленим законом засобом доказування нестачі чи наявності товарів у платника податку і, відповідно, використання чи невикористання платником податку таких товарів в операціях, що не є господарською діяльністю платника податку.

Судом встановлено, що на вимогу контролюючого органу, позивачем проведено інвентаризацію матеріальних цінностей, за результатами якої встановлено відповідність наявних матеріалів по кількості і вартості документам бухгалтерського обліку станом на 25.01.2023, що підтверджується листом ТОВ «ТЕСТІ КОРН» від 30.01.2023 №30/01/2023-1 та даними інвентарізаційних описів ТМЦ (рахунки 201, 204, 209).

Окремо слід зазначити, що контролюючим органом не враховано, що платники податку на додану вартість мають право самостійно визначати при заповненні додатку 2 та додатку 3 до податкової декларації з ПДВ послідовність відображення від`ємного значення ПДВ та суми бюджетного відшкодування в розрізі періодів виникнення таких сум, а також послідовність погашення за рахунок такого від`ємного значення податкових зобов`язань відповідного звітного періоду.

Додатки 2 та 3 є лише інформаційними носіями для відображення періодів формування суми від`ємного значення ПДВ. В той же час, жодних зауважень до господарських операцій, на підставі яких сформовано від`ємне значення з ПДВ у контролюючого органу під час проведення перевірки не було.

Аргументи, викладені в акті перевірки, щодо того, що позивач позбавлений можливості реалізації такого права у зв`язку з недотриманням послідовності відображення від`ємного значення ПДВ звітного (податкового) періоду та суми бюджетного відшкодування в розрізі періодів виникнення відповідних сум, не підтверджені жодними доказами та, на думку суду, є суб`єктивним судженням посадової особи відповідача, яка проводила перевірку.

Ані Податковим кодексом України, ані Порядком заповнення і подання податкової звітності з податку на додану вартість, затвердженим наказом Міністерства фінансів України від 28 січня 2016 року №21, не встановлено особливостей та хронології відображення від`ємного значення податку на додану вартість звітного (податкового) періоду в Додатку 2 та Додатку 3 до податкової декларації з податку на додану вартість.

Вищезазначене узгоджується з правовою позицією викладеною в постановах Верховного Суду від 06.10.2021 у справі №640/11775/20 та від 21.10.2021 у справі №320/2555/19.

Решта доводів учасників справи на спірні правовідносини не впливають та висновків суду по суті спору не змінюють.

Статтею 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права та застосовує цей принцип з урахуванням судової практики Європейського суду з прав людини, рішення якого є джерелом права та обов`язковими для виконання Україною відповідно до статті 46 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (надалі по тексту також - Конвенція).

Так, Європейський Суд з прав людини (надалі по тексту також - Суд) у своєму рішенні по справі "Руїс Торіха проти Іспанії" (від 9 грудня 1994 року №18390/91), вказав, що статтю 6 Конвенції не можна розуміти як таку, що вимагає пояснень, детальної відповіді на кожний аргумент сторін. Міра цього обов`язку може варіюватися залежно від характеру рішення. Необхідно також враховувати численність різноманітних тверджень, з якими сторона у справі може звернутися до судів, та відмінності, наявні в Договірних державах, стосовно передбачених законом положень, звичаєвих норм, правових висновків, викладення та підготовки рішень. Відповідно, питання, чи дотримався суд свого обов`язку обґрунтовувати рішення може розглядатися лише в світлі обставин кожної справи

В рішенні "Салов проти України" (заява №65518/01; від 6 вересня 2005 року) Суд також звернув увагу на те, що статтю 6 параграф 1 Конвенції не можна розуміти як таку, що вимагає пояснень детальної відповіді на кожний аргумент сторін.

У своїх рішеннях Європейський Суд з прав людини неодноразово зазначав, що рішення національних судів мають бути обґрунтованими, зрозумілими для учасників справ та чітко структурованими; у судових рішеннях має бути проведена правова оцінка доводів сторін, однак, це не означає, що суди мають давати оцінку кожному аргументу та детальну відповідь на нього. Тобто мотивованість рішення залежить від особливостей кожної справи, судової інстанції, яка постановляє рішення, та інших обставин, що характеризують індивідуальні особливості справи.

Разом з цим, згідно з пунктом 41 висновку №11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень, обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення.

Відповідно до статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з частиною 1 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Частиною 2 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

З урахуванням вищевикладеного, податкові повідомлення-рішення прийняті Головним управлінням Державної податкової служби України у Дніпропетровській області форми «ПН» від 21.03.2023 року №, форми «В4» від 21.03.2023 року №, форми «ПС» від 03.03.2023 року №, форми «ПС» від 06.03.2023 року № є протиправними та підлягають скасуванню, а позовні вимоги, відповідно, - задоволенню у повному обсязі.

Відповідно до ч.1 ст.143 КАС України суд вирішує питання щодо судових витрат у рішенні, постанові або ухвалі.

Згідно з абз.1 ч.1 ст.139 Кодексу адміністративного судочинства України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа, тому судові витрати зі сплати судового збору у розмірі 10736,00 грн., понесені позивачем при зверненні до суду із цим позовом, підлягають стягненню на його користь з відповідача за рахунок бюджетних асигнувань останнього.

Керуючись статтями 9, 73-78, 90, 139, 243, 246 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

УХВАЛИВ:

Адміністративний позов Товариства з обмеженою відповідальністю «ТЕЙСТІ КОРН» (49000, м. Дніпро, вул. Універсальна, буд. 1, прим. 17, офіс 7, ) до Головного управління ДПС у Дніпропетровській області (49000, м. Дніпро, вул. Сімферопольська, 17-А, код ЄДРПОУ ВП: 44118658) про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень - задовольнити у повному обсязі.

Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення форми «ПН» від 21.03.2023 року №, прийняте Головним управлінням Державної податкової служби України у Дніпропетровській області.

Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення форми «В4» від 21.03.2023 року №, прийняте Головним управлінням Державної податкової служби України у Дніпропетровській області.

Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення форми «ПС» від 03.03.2023 року №, прийняте Головним управлінням Державної податкової служби України у Дніпропетровській області.

Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення форми «ПС» від 06.03.2023 року №, прийняте Головним управлінням Державної податкової служби України у Дніпропетровській області.

Стягнути з Головного управління ДПС у Дніпропетровській області (49000, м.Дніпро, вул. Сімферопольська, 17-А, код ЄДРПОУ ВП: 44118658) за рахунок його бюджетних асигнувань на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «ТЕЙСТІ КОРН» (49000, м. Дніпро, вул. Універсальна, буд. 1, прим. 17, офіс 7, ) судові витрати зі сплати судового збору у розмірі 10736,00 грн. (десять тисяч сімсот тридцять шість гривен 00 копійок).

Рішення суду набирає законної сили відповідно до статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене в порядку та у строки, встановлені статтями 295, 297 Кодексу адміністративного судочинства України.

Повний текст рішення складено 17 серпня 2023 року.

Суддя І.В. Тулянцева