Справа № 160/22636/23
Суддя: Боженко Наталія Василівна
Дата ухвалення: 2023-09-19 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі:
головуючого суддіБоженко Н.В.
за участі секретаря судового засіданняСватко Є.А.
без участі представників сторін
06 вересня 2023 року до Дніпропетровського окружного адміністративного суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 (далі позивач) до Першого Правобережного відділу державної виконавчої служби у Шевченківському та Центральному районах міста Дніпра Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) (далі відповідач), в якій просить суд:
- визнати протиправною та скасувати постанову Першого Правобережного відділу державної виконавчої служби у Шевченківському та Центральному районах міста Дніпра Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) від 21 липня 2023 року про відкриття виконавчого провадження за реєстраційним номером 72308626.
Позовна заява обґрунтована посиланнями на протиправність постанови відповідача про відкриття виконавчого провадження №72308626 від 21 липня 2023 року, оскільки виконавчий документ відповідачу пред`явлено до виконання після закінчення кінцевого строку пред`явлення виконавчого документа до виконання.
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 08 вересня 2023 року прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження в адміністративній справі, призначено справу до розгляду у судовому засіданні на 12 вересня 2023 року.
12 вересня 2023 року до Дніпропетровського окружного адміністративного суду від представника відповідача надійшов відзив на позовну заяву, в якому відповідач проти позову заперечує в повному обсязі. Зазначає, що відповідно до відмітки на зворотній стороні виконавчого документу у період з 2021 року по 2022 рік він перебував на примусовому виконанні у відповідача та зареєстрована в АСВП за №67905186. В межах цього виконавчого провадження 04.11.2022 року виконавчий документ повернуто стягувачу. Згідно заяви від 15.06.2023 року виконавчий документ повторно подано на примусове виконання разом з постановою про повернення виконавчого документа в рамках виконавчого провадження №67905186, на якій мається відмітка про отримання стягувачем вказаної постанови та оригіналу виконавчого документа лише 12.06.2023 року. Відповідно, строк повторного пред`явлення вимоги необхідно рахувати з 12.06.2023 року, в зв`язку з чим вона може бути пред`явлена до виконання до 12.09.2023 року, в свою чергу її повторно пред`явлено до виконання 21.07.2023 року.
Судове засідання, призначене на 12 вересня 2023 року, протокольною ухвалою відкладено на 19 вересня 2023 року.
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 18 вересня 2023 року у задоволенні клопотання представника позивача про проведення судового засідання в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду по справі відмовлено.
В судове засідання, призначене на 19 вересня 2023 року, учасники справи не з`явилися, про дату, час та місце судового засідання були повідомлені належним чином.
19 вересня 2023 року Дніпропетровським окружним адміністративним судом зареєстровано заяву представника позивача про розгляд справи за відсутності учасників справи, яка надійшла в системі «Електронний Суд».
Справу розглянуто згідно ч. 3 ст. 268 Кодексу адміністративного судочинства України.
Суд, вивчивши матеріали справи та об`єктивно оцінивши наявні у ній докази в їх сукупності, встановив наступні обставини.
На зворотній стороні вимоги міститься відмітка « 04.11.2022 п. 2. ст. 37 ЗУ «Про ВП» Старший д/в Дрозд Ю.С.» та підпис.
Листом відповідача від 04.11.2022 року відповідач направив стягувачу постанову від 04.11.2022 року про повернення виконавчого документу. На листі наявна відмітка про його реєстрацію у стягувача 12.06.2023 року.
Не погодившись з такою постановою відповідача, вважаючи її протиправною, позивач звернувся до суду з цією позовною заявою.
Вирішуючи позовні вимоги по суті, суд зазначає наступне.
Згідно з частиною 2 статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Умови і порядок виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), що відповідно до закону підлягають примусовому виконанню у разі невиконання їх у добровільному порядку, визначає Закон України "Про виконавче провадження" від 02.06.2016 року №1404-VІІІ (далі - Закон №1404).
Згідно з пунктом 7 частини 1 статті 3 Закону №1404 примусовому виконанню підлягають, серед іншого, рішень інших державних органів та рішень Національного банку України, які законом визнані виконавчими документами.
Пунктом 2 ч. 4 ст. 4 Закону №1404, виконавчий документ повертається стягувачу органом державної виконавчої служби, приватним виконавцем без прийняття до виконання протягом трьох робочих днів з дня його пред`явлення, якщо: пропущено встановлений законом строк пред`явлення виконавчого документа до виконання.
Відповідно до частин 1-2 статті 12 Закону №1404, виконавчі документи можуть бути пред`явлені до примусового виконання протягом трьох років, крім посвідчень комісій по трудових спорах та виконавчих документів, за якими стягувачем є держава або державний орган, які можуть бути пред`явлені до примусового виконання протягом трьох місяців.
Відповідно до ч.5 ст.12 Закону №1404, у разі повернення виконавчого документа стягувачу у зв`язку з неможливістю в повному обсязі або частково виконати рішення строк пред`явлення такого документа до виконання після переривання встановлюється з дня його повернення, а в разі повернення виконавчого документа у зв`язку із встановленою законом забороною щодо звернення стягнення на майно чи кошти боржника, а також проведення інших виконавчих дій стосовно боржника - з дня закінчення строку дії відповідної заборони.
Отже, датою повернення виконавчого документа є саме дата відповідної постанови державного виконавця, повторний строк пред`явлення виконавчого документа рахується саме від такої дати постанови, а не від дати її отримання.
Суд зазначає, що відповідач першочергово в своїй діяльності керується нормами Закону №1404, який регламентує його діяльність, і не наділений повноваженнями самостійно визначати дату набрання чинності виконавчим документом чи надавати оцінку діям посадових осіб (органу), які звернули до виконання цей виконавчий документ і зазначили дату набрання ним чинності.
Відтак, єдиною умовою та достатньою підставою для повернення виконавчого документа стягувачеві на підставі п.2 ч.4 ст.4 Закону №1404, є недодержання саме стягувачем строку пред`явлення виконавчого документа до виконання.
Суд зазначає, що після первинного пред`явлення вимоги до примусового виконання відповідачем в рамках виконавчого провадження №67905186 винесено постанову від 04.11.2022 року про повернення виконавчого документа стягувачу. Відповідно, саме з дати ухвалення цієї постанови розпочав свій новий перебіг тримісячний строк для пред`явлення вимоги до примусового виконання. Обставини направлення відповідачем вимоги стягувачу на перебіг такого строку не впливають. Відповідно, строк пред`явлення вимоги до примусового виконання повторно розпочався 04.11.2022 року та сплив 04.02.2023 року, в той час як стягувачем її повторно пред`явлено до виконання лише листом від 15.06.2023 року, який надійшов відповідачу 19.07.2023 року.
Отже, єдиним правомірним варіантом поведінки відповідача за фактом отримання 19.07.2023 року до примусового виконання вимоги, на звороті якої міститься відмітка про її повернення як виконавчого документа в ході попереднього пред`явлення до примусового виконання ще 04.11.2022 року, а також виходячи з визнаної державним виконавцем обізнаності про цей факт, було повернення вимоги стягувачу згідно п. 2 ч. 4 ст. 4 Закону №1404.
В свою чергу відповідач, всупереч вищевикладеному, 21.07.2023 року ухвалив постанову про відкриття виконавчого провадження, що є необґрунтованим та протиправним варіантом правової поведінки.
За вказаних обставин, позовні вимоги підлягають задоволенню.
Щодо судових витрат.
При зверненні до суду позивачем сплачено суму судового збору у розмірі 1073,60 грн, що підтверджується квитанцією від 05.09.2023 року №5978-3907-4335-6153.
Відповідно до ч. 3 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» при поданні до суду процесуальних документів, передбачених частиною другою цієї статті, в електронній формі - застосовується коефіцієнт 0,8 для пониження відповідного розміру ставки судового збору.
Отже, відповідно до положень ст.139 Кодексу адміністративного судочинства України сплачений позивачем судовий збір за подання позову до суду в сумі 858,88 грн підлягає стягненню на його користь за рахунок бюджетних асигнувань відповідача, в свою чергу сума 214,72 грн. є надмірно сплаченою та може бути повернута позивачу за його клопотанням у відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 7 Закону України «Про судовий збір».
Керуючись ст. ст. 139, 241-246, 287 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -
Визнати протиправною та скасувати постанову Першого Правобережного відділу державної виконавчої служби у Шевченківському та Центральному районах міста Дніпра Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) від 21 липня 2023 року про відкриття виконавчого провадження №72308626.
Рішення суду набирає законної сили та може бути оскаржене відповідно до положень статей 255, 287 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя Н.В. Боженко