Справа № 302/1336/23
Суддя: Сидоренко Ю. В.
Дата ухвалення: 2023-09-12 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 302/1336/23 Провадження № 2-а/302/27/23
Категорія 140
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

12.09.2023 смт. Міжгір`я

Суддя Міжгірського районного суду Закарпатської області Сидоренко Ю.В,, розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 (зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 ) до Головного управління Національної поліції в Закарпатській області (місцезнаходження: м.Ужгород, вул.Ференца Ракоці, буд.13 Закарпатської області, код ЄДРПОУ - 40108913), про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення,-

В С Т А Н О В И В :

04.07.2023 року позивач ОСОБА_1 звернувся до Міжгірського районного суду Закарпатської області з адміністративним позовом до Головного управління Національної поліції в Закарпатській області, про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення та у пред`явленому позові ОСОБА_1 просить скасувати постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії БАД № 204638 від 17.06.2023 року, винесену інспектором поліції ВП №2 Хустського РУП ГУНП в Закарпатській області Вовилка М.В., якою ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.5 ст.121, ч.1 ст.121-3, ч.2 ст.126 КУпАП та застосовано адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 3400 грн. та закрити провадження в справі про адміністративне правопорушення у зв`язку з відсутністю події та складу адміністративного правопорушення (п.1 ч.1 ст.247 КУпАП).

В обґрунтування заявлених позовних вимог ОСОБА_1 зазначає, що 17.06.2023 року інспектором ВП №2 Хустського РУП ГУНП в Закарпатській області Вовилка М.В. прийнято постанову по накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії БАД № 204638 та згідно якої до нього застосовано адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 3400,00 грн. та зі змісту цієї постанови вбачається, що о 19-39 год. 17.06.2023 року в с.Тюшка по вул.Центральна водій ОСОБА_1 керував скутером Хонда без д.н.з., своєчасно не зареєстрованому в сервісному центрі МВС, без мотошолома, при цьому не мав права керування без відповідної категорії, чим порушив вимоги п.2.3 г,п.2.9,п.2.1 а ПДР та скоїв адміністративні правопорушення, передбачені ч.5 ст.121, ч.1 ст.121-3, ч.2 ст.126 КУпАП.

Позивач вважає постанову про притягнення його до адміністративної відповідальності незаконною, посилаючись на те, що викладені в оскаржувані постанові обставини не відповідають дійсності, оскільки жодних правопорушень він не вчиняв. Вказує, що 17.06.2023 року він займався роботами по господарству, наводив порядку біля свого будинку, неподалік від якого знаходяться господарські приміщення та він вирішив перештовхати скутер в одне з цих приміщень, щоб той не заважав. При цьому вказує, що зазначеним у постанові скутером він не керував, а перештовхав з одного місця в інше. Працівники поліції, побачивши його, не з`ясувавши всю ситуацію та не вислухавши його пояснення про те, що він штовхав скутер, притягнули його до адміністративної відповідальності. На його вимогу запису з нагрудної камери не продемонстрували, без будь-яких пояснень, йому в цьому було відмовлено. Та вважає, що за відсутності законних на те підстав, його притягнули до адміністративної відповідальності та наклали штраф в розмірі 3400 грн. Зазначає, що копію оскаржуваної постанови він отримав 24.06.2023, а тому строк подачі позову до суду не пропустив.

Та позивач ОСОБА_1 не погоджується з винесеною відносно нього оскаржуваною постановою, оскільки вважає себе невинним, а тому змушений звернутися до суду з даним позовом, в якому просить скасувати постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення серії БАД № 204638 від 17.06.2023 року, якою ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.5 ст.121, ч.1 ст.121-3, ч.2 ст.126 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 3400 грн. та просить закрити провадження в справі про адміністративне правопорушення у зв`язку з відсутністю події та складу адміністративного правопорушення (п.1 ч.1 ст.247 КУпАП).

Ухвалою Міжгірського районного суду Закарпатської області від 07.07.2023 відкрито провадження у даній справі за правилами спрощеного провадження без повідомлення (виклику) сторін.

20.07.2023 року через систему «Електронний суд» відповідачем ГУНП у Закарпатській області в особі представника Олексій В.В. подано до суду відзив на позовну заяву, та в якому відповідач зазначає, що позовні вимоги ОСОБА_1 він не визнає у повному обсязі, вказуючи про те, дії поліцейського щодо зупинки керованого позивачем транспортного засобу та його вимога пред`явлення відповідних документів водієм, ґрунтуються на вимогах Закону. А тому вважають складену відповідачем оскаржувану постанову, яка відповідає нормам КУпАП, Інструкції № 1395 від 07.11.2015 року та зазначають, що посилання позивача на порушення відповідачем ГУНП в Закарпатській області законодавства в даному випадку є безпідставними та необґрунтованими, та в задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 просять відмовити у повному обсязі.

Також, 20.07.2023 року відповідачем подана заява про залишення позову без розгляду, вказуючи про те, що оскаржувана позивачем постанова винесена 17.06.2023 року, під час якої позивач був присутній, а позов до суду поданий 03.07.2023, тобто після спливу 21 дня, що вважає суттєвим порушенням норм процесуального права. Просять залишити позовну заяву ОСОБА_1 без розгляду за наведеними у заяві обґрунтуваннями

02.08.2023 року позивачем ОСОБА_1 подана до суду відповідь на відзив та заяву про залишення позову без розгляду, в якій позивач зазначає, що 18.07.2023 року постановою Міжгірського районного суду Закарпатської області у справі № 302/1195/23 відносно ОСОБА_1 за ч.1 ст.130 КУпАП провадження закрито за відсутністю події та складу вказаного правопорушення. Постановою вказано, що досліджений в судовому засіданні відеозапис не підтвердив факту порушення ОСОБА_1 Правил дорожнього руху, які інкриміновані йому поліцейським ОСОБА_2 , що підтверджує відсутність зі сторони відповідача доказів, які б підтверджували правдивість висловлених ним заперечень проти позову. Також позивач ОСОБА_1 зазначає, що доводи відповідача про пропуск строку звернення до суду є помилковими, посилаючись на ті обставини, що копію оскаржуваної постанови він отримав 24.06.2023 року, а тому вважає своєчасним подачу ним позову до суду, та встановлений законом строк не пропущений.

Відповідно до положень статті 205 КАС України, суд постановив розглянути справу в письмовому провадженні на підставі наявних у справі доказів.

Повно та всебічно вивчивши матеріали адміністративної справи № 302/1336/23, а також надані позивачем докази, на яких ґрунтуються заявлені позовні вимоги, та враховуючи всі обставини по справі, давши їм оцінку у сукупності з оголошеними та дослідженими матеріалами справи, суд вважає, що позов ОСОБА_1 підлягає задоволенню, з наступним підстав.

Відповідно до статті 8 Конституції України в Україні визнається і діє принцип верховенства права.

Згідно зі ст.19 Конституції України органи державної влади, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до положень статті 9 Кодексу України про адміністративні правопорушення, адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Зі змісту оскаржуваної постанови по справі про адміністративне правопорушення серії БАД № 204638 від 17.06.2023 року, складеної інспектором поліції ВП №2 Хустського РУП ГУНП в Закарпатській області Вовилка М.В., вбачається, що водій ОСОБА_1 о 19-39 год. 17.06.2023 року, в с.Тюшка по вул.Центральна керував скутером Хонда без д.н.з., своєчасно не зареєстрованому в сервісному центрі МВС, без мотошолома, при цьому не мав права керування без відповідної категорії, чим порушив вимоги п.2.3 г, п.2.9, п.2.1 а Правил дорожнього руху.

Зазначеною постановою ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.5 ст.121, ч.1 ст.121-3, ч.2 ст.126 КУпАП та піддано адміністративному стягненню у виді штрафу в розмірі 3400 грн. та копія цієї оскаржуваної постанови є в матеріалах справи (а.с.6).

Особливості провадження у справах про адміністративні правопорушення визначені в Розділі IV КУпАП.

Відповідно до приписів статті 245 КУпАП України завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Згідно зі ст.251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

У даному випадку для підтвердження порушення позивачем вимог Правил дорожнього руху України відповідач, співвідповідач, відповідно до статті 251 КУпАП мав би надати, зокрема, письмові показання свідків правопорушення, показання технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів.

Статтею 40 Закону України «Про Національну поліцію» №580-VIII від 02.07.2015 року визначено, що поліція для забезпечення публічної безпеки і порядку може закріплювати на форменому одязі, службових транспортних засобах, монтувати/ розміщувати по зовнішньому периметру доріг і будівель автоматичну фото- і відеотехніку, а також використовувати інформацію, отриману із автоматичної фото- і відеотехніки, що знаходиться в чужому володінні, з метою забезпечення дотримання правил дорожнього руху.

Тобто, положення Закону №580-VIII надають право поліції використовувати інформацію відеозапису в якості речового доказу наявності або відсутності факту правопорушення та дотримання останніми процедури розгляду ними справ.

Притягнення особи до адміністративної відповідальності можливе лише за умови наявності юридичного складу адміністративного правопорушення, в тому числі встановлення вини особи в його вчиненні, яка підтверджена належними та допустимими доказами, а не підтвердження здійснення водієм правопорушення відповідними доказами не породжує правових підстав для притягнення його до адміністративної відповідальності. Вказана правова позиція викладена у постанові Верховного суду від 26 червня 2019 року у справі №536/1703/17.

Відповідач не виконав вищезазначених вимог Закону, жодних доказів в обгрунтування заперечень проти позову ОСОБА_1 , відповідач не надав, відзив містить лише перелік нормативно-правових актів.

У відповідності до ст.62 Конституції України усі сумніви щодо доведення вини особи тлумачаться на її користь.

Верховним Судом в постанові від 08.07.2020 у справі № 463/1352/16-а, вказано, що в силу принципу презумпції невинуватості, що підлягає застосуванню у справах про адміністративні правопорушення, всі сумніви щодо події порушення та винності особи, що притягується до відповідальності, тлумачаться на її користь, недоведені подія та вина особи мають бути прирівняні до доведеної невинуватості цієї особи.

Сама по собі оскаржувана постанова про притягнення позивача до адміністративної відповідальності не може бути належним доказом вчинення особою адміністративного правопорушення, оскільки постанова про притягнення до адміністративної відповідальності по своїй правовій природі є рішенням суб`єкта владних повноважень щодо наслідків розгляду зафіксованого правопорушення, якому передує відповідне фіксування цього правопорушення.

Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду від 26 квітня 2018 року у справі №338/1/17.

Згідно з правовим висновком Верховного Суду України, викладеного у постанові від 11 жовтня 2016 року по справі № 2816/4340/14, визначальним принципом здійснення правосуддя в адміністративних справах є принцип офіційного з`ясування всіх обставин у справі й обов`язок суб`єкта владних повноважень доказувати правомірність своїх дій чи рішень.

Відповідно до Рішення Європейського суду з прав людини від 09.12.1994 року по справі «Руїз Торіха проти Іспанії», згідно з установленою практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтованості рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення.

Відсутність в матеріалах справи доказу, який би підтвердив факт порушення позивачем Правил дорожнього руху, свідчить про недоведеність суб`єктом владних повноважень правомірність прийнятої ним постанови (постанова Верховного Суду України від 23.10.2019 року у справі №357/10134/17).

Така позиція узгоджується з правовою позицією, викладеною у Постанові Верховного Суду від 15.03.2019 року у справі №686/11314/17.

Частинами 1, 2 ст.77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності. У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

Із змісту оскаржуваної постанови видно, що вона винесена поліцейським на місці події, зазначеному в оскаржуваній постанові та в позовній заяві. Проте, постанова не містить посилання на докази, зокрема на фото чи відео фіксацію цього порушення, пояснення чи покази свідків тощо.

Як встановлено судом будь-яких належних і допустимих доказів, які б свідчили про вчинення позивачем ОСОБА_1 адміністративних правопорушень, передбачених ч.5 ст.121, ч.1 ст.121-3, ч.2 ст.126 КУпАП, відповідачем не надано, що свідчить про недоведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні інкримінованих йому порушень ПДР.

Таким чином, на переконання суду, факт візуального спостереження вчинення адміністративного правопорушення поліцейським без забезпечення належних та допустимих доказів, визначених ст.251 КпАП України, не може доводити винуватість особи у вчинених адміністративних правопорушеннях.

А відтак, оскільки позивач ОСОБА_1 заперечує вчинення ним адміністративних правопорушень, передбачених ч.5 ст.121, ч.1 ст.121-3, ч.2 ст.126 КУпАП, а відповідач, на якого покладено обов`язок доказування, не надав суду будь-яких належних та допустимих доказів, які б беззаперечно підтверджували порушення позивачем ОСОБА_1 вимог Правил дорожнього руху та, відповідно, скоєння ним вищевказаних адміністративних правопорушень, суд приходить до висновку про те, що оскаржувана постанова є протиправною, внаслідок чого підлягає скасуванню.

Будь-які докази, які б спростовували вищенаведені висновки суду, відповідачем суду не надано та не зазначено джерел їх здобуття. В межах даної справи відповідачем не надано доказів на підтвердження правомірності свого рішення, а судом з наявних матеріалів справи не встановлено жодних обставин, що свідчили б про зворотне.

При цьому, суд не приймає до уваги посилання відповідача у поданій заяві на те, що позивач ОСОБА_1 умисно позбавив відповідача можливості надати суду відеозапис з нагрудної камери поліцейського, як доказ адміністративного правопорушення, строк зберігання якого становить 30 днів з тих підстав, що оскаржувана постанова винесена 17.06.2023 року, ухвала про відкриття провадження у справі з вимогою надати суду протягом п`яти днів з дня отримання даної ухвали всі матеріали за оскаржуваною постановою була відповідачем отримана 11.07.2023 року та ним своєчасно, у межах 30-тиденного строку зберігання відеозапису виконана не була та вказаний доказ відповідачем суду не наданий. А отже, вищенаведені доводи відповідача є безпідставними.

Крім того, доводи відповідача на ті обставини, що позивачем ОСОБА_1 пропущений строк звернення до суду є безпідставними, оскільки на місці винесення оскаржуваної постанови від 17.06.2023 року, її копія ОСОБА_1 не вручена, а направлена рекомендованим листом за вих. №1030 від 19.06.2023 року, що вбачається з відмітки на самій постанові (а.с.6). Та з доданого до позовної заяви копії поштового конверту, надісланого з ВП №2 Хустського РУП ГУНП в Закарпатській області адресату ОСОБА_1 за трекінгом «Укрпошта» за № 035 (а.с.7) вбачається, що дана кореспонденція отримана адресатом 29.06.2023 року, а адміністративний позов ОСОБА_1 подав до суду 04.07.2023 року, а тому суд вважає, що встановлений Законом строк на оскарження вищевказаної постанови, позивачем не пропущений.

Також, посилання відповідача у заяві про залишення позовної заяви без розгляду на ті обставини, що позивачем ОСОБА_1 пропущений строк звернення до суду майже 63 дні, є такими, що не відповідають дійсності та суперечать вищевстановленим судом фактичним обставинам з цього приводу.

Згідно п.3 ч.3 ст.286 КАС України за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право: скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення.

Вищевстановлене дає підстави суду застосувати положення статті 286 ч.3 п.3 КАС України та скасувати оскаржувану постанову і закрити справу про адміністративне правопорушення на підставі п.1 ч.1 статті 247 КУпАП, тобто за відсутністю в діях позивача складу зазначеного адміністративного правопорушення (недоведеністю його вини в установленому законом порядку належними і достатніми доказами).

Проаналізувавши всі наявні у справі докази, суд, враховуючи положення ст.286 КАС України, приходить до висновку, що позовні вимоги ОСОБА_1 про скасування постанови про притягнення до адміністративної відповідальності по справі про адміністративне правопорушення серії БАД № 204638 від 17.06.2023 року слід задовольнити, оскільки вказану постанову не можна визнати обґрунтованою та такою, що прийнята у відповідності до вимог чинного законодавства, у зв`язку з чим оскаржувана постанова підлягає скасуванню, а справа про адміністративне правопорушення закриттю.

Відповідно до вимог ч.1 ст.139 КАС України, позивачу слід відшкодувати за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Національної поліції у Закарпатській області судовий збір, сплачений позивачем ОСОБА_1 , при зверненні до суду з даним адміністративним позовом в сумі 546,80 грн., що підтверджується квитанцією від 03.07.2023 року, оригінал якої є в матеріалах справи (а.с.1).

На підставі вищевикладеного та керуючись ст.ст.18,19,77,121,139,241-246,286 КАС України, суд

У Х В А Л И В :

Позов ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції в Закарпатській області, про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення задовольнити.

Скасувати постанову інспектора ВП №2 Хустського РУП ГУНП в Закарпатській області Вовилка М.В. по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії БАД № 204638 від 17.06.2023 року, якою ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ч.5 ст.121, ч.1 ст.121-3, ч.2 ст.126 КУпАП і накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 3400,00 грн. та закрити провадження у справі про адміністративне правопорушення.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Національної поліції у Закарпатській області (місцезнаходження: м.Ужгород, вул.Ференца Ракоці, буд.13 Закарпатської області, код ЄДРПОУ - 40108913) на користь ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , паспорт громадянина України серії НОМЕР_1 , РНОКПП НОМЕР_2 , місце проживання: АДРЕСА_1 ) сплачений позивачем судовий збір в розмірі 546 (п`ятсот сорок шість) гривень 80 копійок.

Рішення суду може бути оскаржене до Восьмого апеляційного адміністративного суду через Міжгірський районний суд шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом десяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справ апеляційним судом.

Суддя

Міжгірського районного суду

Закарпатської області Ю.В. СИДОРЕНКО