Справа № 936/513/23
Суддя: Судова-Хомюк Наталія Михайлівна
Дата ухвалення: 2023-09-19 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 вересня 2023 рокуЛьвівСправа № 936/513/23 пров. № А/857/11942/23

Восьмий апеляційний адміністративний суд в складі колегії суддів:

головуючого судді Судової-Хомюк Н.М.,

суддів Онишкевича Т.В. Сеника Р.П.,

за участі секретаря судового засідання Демчик Л.Р.,

представника позивача: не з`явився

представника відповідача: не з`явився

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Воловецького районного суду Закарпатської області від 19 червня 2023 року у справі № 936/513/23 за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Управління патрульної поліції в Закарпатській області Департаменту патрульної поліції про скасування постанови,

суддя в 1-й інстанції Софілканич І.М.

час ухвалення рішення не зазначено,

місце ухвалення рішення смт. Воловець

дата складання повного тексту рішення 23.06.2023,-

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 (далі також ОСОБА_1 позивач) звернувся до суду із позовом до Управління патрульної поліції в Закарпатській області Департаменту патрульної поліції (далі також УПП в Закарпатській обалсті, відповідач) про визнання протиправною та скасування постанови в справі про адміністративне правопорушення серії ЕАС №6884064 від 24.04.2023 року та закриття провадження по справі про адміністративне правопорушення.

В обґрунтування позовних вимог вказує про те, що оскаржувана постанова є незаконною та такою, що підлягає скасуванню. На думку позивача знак 3.41 «Контроль» викликає сумнів у законності його встановлення, а тому твердження відповідача про те, що водій не виконав вимогу знаку є необгрунтованим. Позивач вважає, що в напрямку руху не було відповідних знаків про зменшення відстані в кілометрах до повної зупинки автотранспорту, тому був переконаний, що зупинка здійснюється на вимогу працівників поліції. Зважаючи на наведене, просить суд скасувати постанову серії ЕАС №6884064 від 24.04.2023 про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення.

Рішенням Воловецького районного суду Закарпатської області від 19 червня 2023 року в задоволенні позовних вимог відмовлено.

Не погодившись з рішенням суду, вважаючи таке незаконним, ухваленим з неповним з`ясуванням судом обставин, що мають значення для справи, порушенням норм процесуального права, неправильним застосуванням норм матеріального права, позивач оскаржив його в апеляційному порядку шляхом подання апеляційної скарги.

На обґрунтування вимог апеляційної скарги зокрема зазначає, що працівниками патрульної поліції, під час розгляду справи про адміністративне правопорушення, не було надано доказів, що підтверджують винуватість ОСОБА_1 . Більш того, у постанові немає посилання на відповідний відеозапис, що фіксує правопорушення, а долучений відповідачем до відзиву відеозапис не може вважатися належним та допустимим доказом, адже на думку апелянта здобутий не в процесуальний спосіб. З таким відеозаписом ОСОБА_1 в момент розгляду адміністративної справи та під час винесення постанови не був ознайомлений.

Також звертає увагу суду на те, що у постанові, яка оскаржується, не вказано на якій відстані знаходиться стаціонарний контрольний пункт поліції від встановленого дорожнього знаку 3.41 «Контроль», з тим, щоб зробити висновок про можливість правопорушення. Втім, під час розгляду справи в суді Відповідач не надав роз`яснення щодо порядку проїзду транспортних засобів через територію контрольного пункту поліції з урахуванням потреби їх перевірки.

Вважає непереконливим висновок суду першої інстанції про те, що позивачем не було надано жодних достатніх та належних доказів на підтвердження того, що знак 3.41 «Контроль» встановлений з порушенням норм ДСТУ, окільки представник позивача в судовому засіданні надав отримані відповіді на адвокатські запити до Управління патрульної поліції в Закарпатській області Департаменту патрульної поліції та Служби автомобільних доріг у Закарпатській області, які ухилилися від конкретної відповіді щодо законності встановленого знаку 3.41 «Контроль» перед постом патрульної поліції ДС «Нижні Ворота».

Відтак просить оскаржуване рішення суду першої інстанції скасувати та прийняти постанову, якою позовні вимоги задовольнити у повному обсязі.

Сторони в судове засідання не з`явилися, належним чином повідомленні про дату, час і місце розгляду справи в порядку, визначеному статтею 268 КАС України.

Згідно з частини 3 статті 268 КАС України неприбуття у судове засідання учасника справи, повідомленого відповідно до положень цієї статті, не перешкоджає розгляду справи у судах першої та апеляційної інстанцій.

Відповідно до частини 4 статті 229 КАС України фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши письмові докази, доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення, виходячи з наступного.

Як встановлено судом першої інстанції та підтверджується матеріалами справи, що постановою серії ЕАС №6884064 від 24.04.2023 ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 122 КУПаП та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 340 гривень.

Згідно даної постанови,, 24.04.2023 о 12-22 годині, водій ОСОБА_1 , керуючи автомобілем марки «Honda Accord» д.н.з. НОМЕР_1 на автомобільній дорозі М-06 Київ-Чоп, 717 км, не виконав вимогу дорожнього знаку 3.41 «Контроль», чим порушив вимоги п.8.4 в Правил дорожнього руху України.

Не погодившись із даною постановою про адміністративне правопорушення позивач звернулася до суду щодо її скасування.

Відмовляючи в задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції надав оцінку кожному доводу та зокрема вказав про те, що відеозапис з місця подій підтверджує факт скоєння адміністративного правопорушення та чітко зафіксовано знаки, що встановлюють поетапне зменшення швидкості руху та знак «пост Національної поліції».

Суд дійшов висновку, що усі доводи позивача щодо вказаних ним у позовній заяві порушень є необгрунтованими, а оскаржувана постанова прийнята у відповідності до вимог чинного законодавства.

Апеляційний суд погоджується з висновком суду першої інстанції з огляду на наступне.

Згідно статті 19 Конституції України правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством. Органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до статті 14 Закону України «Про дорожній рух» від 30.06.1993 №3353-XII (далі Закон №3353-XII), учасники дорожнього руху зобов`язані знати і неухильно дотримуватись вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху, створювати безпечні умови для дорожнього руху, не завдавати своїми діями або бездіяльністю шкоди підприємствам, установам, організаціям і громадянам, виконувати розпорядження органів державного нагляду та контролю щодо дотримання законодавства про дорожній рух.

Відповідно до статті 16 Закону №3353-XII, водій зобов`язаний мати при собі та на вимогу поліцейського пред`являти для перевірки посвідчення водія, реєстраційний документ на транспортний засіб, а у випадках, передбачених законодавством, - страховий поліс (сертифікат) про укладення договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів.

Порядок дорожнього руху на території України, відповідно до Закону України «Про дорожній рух», встановлюють Правила дорожнього руху, затверджені Постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 року № 1306.

Згідно пункту 1.9. Правил дорожнього руху, особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.

Судом встановлено, що підставою винесення оскаржуваної постанови стало те, що ОСОБА_1 , керуючи автомобілем марки «Honda Accord» д.н.з. НОМЕР_1 на автомобільній дорозі М-06 Київ-Чоп, 717 км, не виконав вимогу дорожнього знаку 3.41 «Контроль», чим порушив вимоги п.8.4 в Правил дорожнього руху України.

Відповідно до п. 8.4 «в» ПДР України дорожні занки поділяються, зокрема, на заборонні знаки. Запроваджують або скасовують певні обмеження в русі.

Згідно з ПДР України дорожній знак 3.41 - «Контроль». Забороняється проїзд без зупинки перед контрольними пунктами (пост Національної поліції, карантинний пост, прикордонна зона, закрита територія, пункт оплати проїзду на платних дорогах тощо).

За змістом ч. 1 ст. 122 КУпАП порушення вимог дорожніх знаків, тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі п`ятнадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або 50 штрафних балів.

Відповідно до вимог статті 7 КУпАП, ніхто не може бути підданим заходу впливу у зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставі і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюються на основі суворого додержання законності.

Згідно із статтею 9 КУпАП, адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність. Адміністративна відповідальність за правопорушення, передбачені цим Кодексом, настає, якщо ці порушення за своїм характером не тягнуть за собою відповідно до закону кримінальної відповідальності.

Статтею 10 КУпАП передбачено, що адміністративне правопорушення визнається вчиненим умисно, коли особа, яка його вчинила, усвідомлювала протиправний характер своєї дії чи бездіяльності, передбачала її шкідливі наслідки і бажала їх або свідомо допускала настання цих наслідків.

Відповідно до пункту 11 частини 1 статті 23 Закону України «Про Національну поліцію» від 02 липня 2015 року №580-VIII (далі - Закон №580-VIII) поліція відповідно до покладених на неї завдань регулює дорожній рух та здійснює контроль за дотриманням Правил дорожнього руху його учасниками та за правомірністю експлуатації транспортних засобів на вулично-дорожній мережі.

Згідно із статтею 31 Закону № 580-VIII, поліція може застосовувати превентивні заходи, серед яких: перевірка документів особи; опитування особи; зупинення транспортного засобу; застосування технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото і кінозйомки, відеозапису, засобів фото і кінозйомки, відеозапису.

Статтею 40 Закону № 580-VIII встановлено, що поліція для забезпечення публічної безпеки і порядку може закріплювати на форменому одязі, службових транспортних засобах, монтувати/розміщувати по зовнішньому периметру доріг і будівель автоматичну фото- і відеотехніку, а також використовувати інформацію, отриману із автоматичної фото- і відеотехніки, що знаходиться в чужому володінні, з метою: 1) попередження, виявлення або фіксування правопорушення, охорони громадської безпеки та власності, забезпечення безпеки осіб; 2) забезпечення дотримання правил дорожнього руху.

Відповідно до пункту 5 частини 1 статті 213 КУпАП справи про адміністративні правопорушення розглядаються органами Національної поліції, органами державних інспекцій та іншими органами (посадовими особами), уповноваженими на те цим Кодексом.

Відповідно до статті 247 КУпАП обов`язковою умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність події адміністративного правопорушення. Наявність події правопорушення доводиться шляхом надання доказів.

Відповідно до статті 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі або в режимі фотозйомки (відеозапису), які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху та паркування транспортних засобів, актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю (стаття 252 КУпАП).

Відповідно до статті 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Системний аналіз вказаних норм дозволяє зробити висновок про те, що притягнення особи до адміністративної відповідальності можливе лише за наявності факту адміністративного правопорушення та вини особи у його вчиненні, яка підтверджена належними доказами (постанова Верховного суду від 20.05.2020 справа №524/5741/16-а).

Згідно статті 72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

Відповідно до частини 1 статті 73 КАС України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування (частина 2 статті 74 КАС України).

Згідно частин 1, 2 статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення; в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Відповідно до частини 1 статті 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

Як зазначає позивач у позовній заяві, 24.04.2023 року він керуючи автомобілем «Honda Accord» д.н.з. НОМЕР_1 , на автодорозі Київ-Чоп м-06, 717 км., (стаціонарний пост Нижні Ворота) в Закарпатській області був зупинений поліцейським УПП в Закарпатській області, який повідомив про порушення останнім вимоги дорожнього знаку 3.41 «Контроль».

З матеріалів справи встановлюється, що позивач не заперечує, що він керуючи вищевказаним автомобілем проїхав по зазначеному відрізку дороги на дорожній знак 3.41 «Контроль» без зупинки, однак вважає, що ним не порушено прави ПДР, оскільки дія знаку 3.41 «Контроль» розповсюджується лише на місце де він встановлений та не може розповсюджуватись на невизначену відстань та такий знак встановлений з порушенням норм ДСТУ. В напрямку руху не було відповідних знаків про зменшення відстані в кілометрах до повної зупинки автотранспорту, тому водій був переконаний, що зупинка здійснюється на вимогу працівників поліції.

Однак, колегія суддів вважає, що такі доводи позивача є безпідставними і необґрунтованими, оскільки спростовуються наявними у матеріалах справи доказами.

Так факт вчинення адміністративного правопорушення:

Постановою про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ЕАС №6884064 від 24.04.2023 року;

Відеозаписом з технічного приладу із портативного відеореєстратора поліцейського, який сумнівів у суду не викликає та розцінюється належним доказом та який зазначений в п. 7 оскаржуваної постанови. На даному відеозаписі зафіксовано факт вчинення адміністративного правопорушення позивачем, а саме, що водій керуючи автомобілем марки «Honda Accord» д.н.з. НОМЕР_1 на автомобільній дорозі М-06 Київ-Чоп, 717 км, не виконав вимогу дорожнього знаку 3.41 «Контроль»;

Фотознімком на якому відображено встановлення знаку 3.41 «Контроль»;

Відеозаписом video_2023-06-01_09-49-15 з якого слідує, що встановлені знаки встановлюють поетапне зменшення швидкості руху та знак «пост Національної поліції».

Окрім того, колегія суддів з оглянутого відеозапису встановила, що інспектор поліції вживав всі дії для належного проведення розгляду справи стосовно ОСОБА_1 , зокрема представився, повідомив, що позивач не виконав вимогу дорожнього знаку 3.41 «Контроль». На неодноразові вимоги працівника поліції позивач відмовлявся надати посвідчення водія та свідоцтво про реєстрацію, страховий поліс.

Щодо твердження позивача, що знак 3.41 «Контроль» встановлений з порушенням норм ДСТУ, слід погодитись із судом першої інстанції, що позивачем не надано жодних достатніх та належних доказів на підтвердження вказаної обставини.

Крім того, колегія суддів вважає за необхідне вказати про те, що у відповіді ДПП УПП в Закарпатській бласті від 26.05.2023 №67аз/41/15/2-2023 (а.с.33) яка надавалсь представнику позивача на адвокатський запит зокрема зазначено, що на ділянці дороги М-06 «Київ-Чоп» км 777+600 дорожні знаки і їх розміщення відповідають вимогам ДСТУ 4100:2021 «Безпека дорожнього руху. Знаки дорожні. Загальні технічні умови. Правила застосування».

Також слід звернути увагу апелянта на те, що зазначаючи про обов`язок суб`єкта владних повноважень щодо доказування правомірності своїх рішень, дій або бездіяльності, позивачем не враховано, що Кодекс адміністративного судочинства України передбачає не лише обов`язок суб`єкта владних повноважень щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності (ч. 2 ст. 77 КАС України), але й обов`язок кожної сторони довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення (ч. 1 ст. 77 КАС України).

КАС України встановлює, що на підтвердження обставин, якими обґрунтовуються позовні вимоги, позивач надає докази. Вірним є висновок суду першої інстанції про те, що позивач не надав жодних доказів, які б підтверджували обґрунтованість позовних вимог та спростовували б правомірність оскаржуваної постанови.

Відтак, колегія суддів дійшла висновку, що всі викладені доводи позивача не спростовують вчинення ним адміністративного правопорушення, що оспорюється, а зводяться до намагання уникнути адміністративної відповідальності, суд не встановив порушень при складанні матеріалів в адміністративній справі.

Суд апеляційної інстанції вважає, що судом першої інстанції при розгляді адміністративної справи всебічно і об`єктивно встановлено обставини справи, оскаржене рішення суду винесене з дотриманням норм матеріального права та процесуального права, наведені в скарзі доводи правильність висновків суду не спростовують, а тому немає підстав для його скасування.

У відповідності до частини 2 статті 6 КАС України суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського суду з прав людини.

Згідно із статтею 17 Закону України «Про виконання рішень і застосування практики Європейського Суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію і практику Суду як джерело права.

Аналізуючи питання обсягу дослідження доводів скаржника та їх відображення у судових рішеннях, питання вичерпності висновків суду, судом апеляційної інстанції ґрунтується на висновках, що їх зробив Європейський суд з прав людини у справі «Проніна проти України» (Рішення Європейського суду з прав людини від 18.07.2006). Зокрема, у пункті 23 рішення Європейський суд з прав людини зазначив, що пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи, що і зроблено апеляційним судом переглядаючи рішення суду першої інстанції, аналізуючи відповідні доводи скаржника.

Відповідно до статті 316 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Згідно частини 3 статті 272 КАС України судові рішення суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду справ, визначених статтями 273-277, 282-286 цього Кодексу, набирають законної сили з моменту проголошення і не можуть бути оскаржені.

Керуючись ч. 4 ст. 229, ст.ст. 268, 271, 272, 286, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325 КАС України, суд-

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Воловецького районного суду Закарпатської області від 19 червня 2023 року у справі № 936/513/23 залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та в касаційному порядку оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя Н. М. Судова-Хомюк
судді Т. В. Онишкевич
Р. П. Сеник
Повне судове рішення складено 19 вересня 2023 року