Справа № 420/15309/23
Суддя: Катаєва Е.В.
Дата ухвалення: 2023-09-18 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 вересня 2023 року м. Одеса

Одеський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Катаєвої Е.В., розглянувши у письмовому провадженні в місті Одесі справу за адміністративним позовом фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ) до Одеської митниці (вул. Лип Івана та Юрія, 21а, м. Одеса, 65078) про визнання протиправними та скасування рішень, визнання протиправними дій та стягнення фінансових гарантій,

В С Т А Н О В И В:

До суду надійшов адміністративний позов (а.с.1-14) фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до Одеської митниці, в якому позивач просить суд:

- визнати протиправними та скасувати рішення Одеської митниці від 09.06.2023 про коригування митної вартості товарів №UA500080/2023/000085/2 та картку відмови в прийнятті митної декларації, оформленні випуску чи пропуску товарів митному №UA500080/2023/000622;

- визнати протиправною відмову Одеської митниці у поверненні фінансової гарантії, наданої ним - ФОП ОСОБА_1 , за митною декларацією від №23UA55U0 від 08.06.2023, викладену в листі №7.10-3/28.2-04/13/12148 від 15.06.2023 року;

- стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Одеської митниці сплачену фінансову гарантію у формі грошової застави в розмірі 273008,74 грн на його - ФОП ОСОБА_1 , поточний рахунок р/p НОМЕР_1 в Акціонерний банк «Південний».

В обгрунтування позовних вимог позивач зазначив, що між ним та підприємством ASKA MOBILYA DIS TICARET LTD ST (Туреччина) укладено договір поставки №3 від 01.05.2023, відповідно до якого останній зобов`язується виготовити і поставити, а позивач прийняти та оплатити за товар відповідно до додатку до контракту.

Вiдповiдно до вказаних умов контракту позивачем отримано від контрагента товар столові комплекти (стіл та стільці) та з метою здійснення митного оформлення подано митну декларацію від 08.06.2023, якій присвоєно №23UA1700.

Однак відповідачем 09.06.2023 прийняті рішення про коригування митної вартості товарів №UA500080/2023/000085/2 та картку відмови в прийнятті митної декларації, оформленні випуску чи пропуску товарів митному №UA500080/2023/000622, які на думку позивача є протиправними та такими, що підлягають скасуванню, з огляду на наступне.

В оскаржуваному рішенні про коригування митної вартості товару зазначено, що подані документи містять розбіжності, у зв`язку з чим визначена декларантом митна вартість товару не підтверджена, а саме: 1) у документах відсутні відомості про складову митної вартості - вартість упаковки або вартість пакувальних матеріалів та робіт, пов`язаних із пакуванням; 2) у документах відсутні відомості щодо здійснення/нездійснення страхування оцінюваних товарів під час їх перевезення; 3) у банківських платіжних документах від 18.05.2023 №12 та від 29.05.2023 №13 відсутні посилання на інвойс.

Позивач зазначає, що витрати на пакування оцінюваних товарів вже включені до вартості товару, що підтверджується умовами поставки згідно контракту та прайс-листа. При цьому додаткові витрати на упаковку товару були відсутні.

Щодо відомостей про оплату витрат на страхування товару, позивач вказує, що у пункті 2.4 контракту №3 від 01.05.2023 наявна інформація щодо не здійснення страхування оцінюваних товарів під час їх перевезення. Отже, відсутність доказів страхування товару не може бути підставою для відмови у митному оформленні товару за заявленою декларантом митною вартістю.

Між тим в банківських платіжних документах №12 та №13 в пункті №70 (призначення платежу) вказано посилання на контракт та інвойс: prepayment for goods acc.contract 3 dd 01.05.2023 inv REF-746 UK-ASKA 11.05.2023.

Таким чином, подані до митного оформлення документи не містили розбіжностей та у митного органу були відсутні підстави для витребування додаткових документів.

З метою митного формлення товару позивачем подано на вимогу контролюючого органу лист від 09.06.2023 №09/06, а також додатково подано висновок експерта за результатами проведення товарознавчого дослідження від 08.06.2023 №23/1/261 та експортну декларацію країни відправлення вантажу.

Одеська митниця з приводу поданих документів дійшла висновку про неусунення розбіжностей, оскільки висновок експерта носить виключно інформаційний або довідковий характер. З такими доводами позивач не погоджується, оскільки експертом зроблено висновок на основі наданих відповідачу до митного формлення товаросупровідних документів, що містять усі відомості щодо оцінюваного товару.

Водночас, Одеська митниця врахувала, що в експортній декларації країни відправлення вантажу невірно зазначено код товару УКТЗЕД, що позивач вважає помилковим, адже скляну стільницю задекларовано згідно матеріалу, з якого виготовлена основа столу, що відповідає класифікації товарів.

Серед іншого позивач вказує на неможливість прийняття митним органом рішення про коригування митної вартості товарів виключно на підставі відомостей з бази даних АСМО «Інспектор» та ЄАІС ДМСУ, які не є підставою для автоматичного збільшення митної вартості товарів. При цьому відповідачем не вказано, яким чином митна вартість товару визначена саме в такому розмірі, які складові вплинули на формування такої вартості, та не наведено жодних розрахунків, за якими митним органом визначено таку вартість товару, а лише вказано, що «з метою забезпечення повноти оподаткування було проведено аналіз баз даних АСМО «Інспектор» та ЄАІС Держмитслужби України встановлено, що рівень митної вартості є більшим», що є порушенням ст.55 МК України

На підставі викладеного позивач просив задовольнити позовні вимоги.

Ухвалою суду від 03.07.2023 року прийнято позовну заяву до розгляду та відкрите провадження по справі, вирішено розгляд справи здійснити за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (а.с.189).

Ухвалою суду від 18.09.2023 року відмовлено у задоволенні клопотання представника відповідача про розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін.

До суду від представника відповідача надійшов відзив на позов (а.с.196-210), в якому просить суд відмовити у задоволенні позову, в обгрунтування чого зазначає, що під час здійснення митного контролю правильності визначення митної вартості товару за МД №23UA1700 від 09.01.2023 Одеською митницею встановлено, що надані позивачем документи мiстили розбіжності та не містили всiх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів та відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, а саме: 1) до ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за оцінювані товари, якщо вони не включалися до ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті додається така складова митної вартості, як вартість упаковки або вартість пакувальних матеріалів та робіт, пов`язаних із пакуванням. У п.2.1 контракту, зазначено, що пакування входить у вартість товару, проте, у наданих до митного оформлення документах відсутні дані щодо даної складової митної вартості товару, внаслідок чого неможливо перевіряти правильність визначення митної вартості самого товару; 2) при визначенні митної вартості до ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за оцінювані товари, додаються, зокрема, якщо вони не включалися до ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті, витрати на страхування цих товарів. Відповідно до наданого інвойсу поставка товару здійснюється на умовах СРТ Одеса відповідно до Інкотермс 2010, тобто вартість страхування не включена у вартість товару. У наданих до митного оформлення документах (контракті, інвойсі, транспортних (перевізних) документах тощо) відсутня будь-яка інформація щодо здійснення/не здійснення страхування оцінюваних товарів під час їх перевезення, внаслідок чого неможливо перевірити правильність визначення митної вартості самих товарів; 3) у банківських платіжних документах від 18.05.2023 №12, від 29.05.2023 №13 не міститься посилання на рахунок-фактуру (інвойс) від 31.05.2023 №АМF059, який подано до митного оформлення.

Представник відповідача вказує, що декларантом не подано до митниці витребувані документи, у зв`язку з чим відповідач дійшов висновку про неможливість визнання заявленої митної вартості, з огляду на неусунення встановлених розбіжностей.

Отже, оскільки в документах, які надані позивачем до Одеської митниці разом з МД від 08.06.2023 року №23UA1700 містились розбіжності та були відсутні всі відомості, що підтверджують числові значення склалових митної вартості товарів та відомості щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, а також декларантом не подані витребувані митницею додаткові документи, які підтверджують митну вартість товарiв, то зазначені обставини, у відповідності до п.2 ч.6 ст.54 КМ України були підставою для прийняття митницею рішень про коригування митної вартості товарів та вiдмови митним органом у митному оформленні товарів за заявленою декларантом або уповноваженою ним особою митною вартістю.

Крім того, представник відповідача зазначає, що за допомогою інформації, отриманоп з спеціалізованих програмно-інформаційних комплексів Єдиноп автоматизовано інформаційної системи (ЄAIC), у яких міститься інформація, отримана за результатами здійснення митного контролю.

Таким чином, представник відповідача вважає, що прийняті оскаржувані рішення є правомірними та скасуванню не підлягають.

Проаналізував надані сторонами заяви по справі та докази на підтвердження зазначених в них доводів, суд встановив, що 01.05.2023 року між позивачем ФОП ОСОБА_1 (замовник) та компанією ASKA MOBILYA DIS TIC. LTD. STІ (Туреччина) (постачальник) укладено договір поставки №3, відповідно до п.1.1. якого постачальник зобов`язується виготовити та поставити, а замовник прийняти та оплатити за товар. Найменування, кількість, якість та ціна товару визначаються відповідно до інвойсу, який є невід`ємною частиною даного договору (а.с.34-35).

На виконання умов договору ФОП ОСОБА_1 від 08.06.2023 подано до Одеської митниці митну декларацію №23UA1700 (а.с.44-45), в якій митну вартість товару було визначено за першим методом - за ціною договору. Для підтвердження вказаних у декларації відомостей до митного органу був поданий відповідний пакет документів згідно з МКУ (договір поставки, рахунок-фактура (інвойс) та інші документи).

Проте відповідачем 09.06.2023 прийняті рішення про коригування митної вартості товарів №UA500080/2023/000085/2 та картку відмови в прийнятті митної декларації, оформленні випуску чи пропуску товарів митному №UA500080/2023/000622 (а.с.18-21).

В оскаржуваному рішенні про коригування митної вартості товарів від 09.06.2023 №UA500080/2023/000085/2 вказано, що надані документи декларантом містять розбіжності, внаслідок чого неможливо перевірити правильність визначення митної вартості самого товару, зокрема:

відповідно до пп. в) п.2 ч.10 ст.58 МК України при визначенні митної вартості до ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за оцінювані товари, якщо вони не включалися до ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті додається така складова митної вартості, як вартість упаковки або вартість пакувальних матеріалів та робіт, пов`язаних із пакуванням. Разом з цим, у п.2.1 Контракту, зазначено, що пакування входить у вартість товару. Проте, у наданих до митного оформлення документах відсутні дані щодо даної складової митної вартості товару, внаслідок чого неможливо перевіряти правильність визначення митної вартості самого товару;

згідно ч.10 ст.58 МК України при визначенні митної вартості до ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за оцінювані товари, додаються, зокрема, якщо вони не включалися до ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті, витрати на страхування цих товарів. Відповідно до наданого інвойсу поставка товару здійснюється на умовах СРТ Одеса відповідно до Інкотермс 2010, тобто вартість страхування не включена у вартість товару. У наданих до митного оформлення документах (контракті, інвойсі, транспортних (перевізних) документах тощо) відсутня будь-яка інформація щодо здійснення/не здійснення страхування оцінюваних товарів під час їх перевезення, внаслідок чого неможливо перевірити правильність визначення митної вартості самих товарів;

у банківських платіжних документах від 18.05.2023 №12, від 29.05.2023 №13 не міститься посилання на рахунок-фактуру (інвойс) від 31.05.2023 №АМF059, який подано до митного оформлення.

Рішенням від 09.06.2023 №UA500080/2023/000085/2 запропоновано декларанту надати (за наявності) додаткові документи протягом 10 календарних днів, а саме: виписку з бухгалтерської документації; каталоги, специфікації, прейскуранти (прайс-листи) виробника товару.

Декларантом 09.06.2023 року листом за вих.№09/06 повідомлено митний орган про відсутність, що більше документів щодо даної поставки товару немає (а.с.66).

Крім того в оскаржуваному рішенні зазначено, що 08.06.2023 декларантом, в якості додаткового документу було надано висновок експерта за результатами ня вантажу, товарознавчого дослідження від 08.08.2023 №23/1/201, який має інформаційний або довідковий характер та експортну декларацію країни відправлення вантажу, в якій невірно зазначено код товару згідно УКТЗЕД, умови поставки згідно контракту від 01.05.2023 №3, також відсутній переклад на державну мову згідно законодавства.

Відповідач дійшов висновку про неспростування декларантом жодних, визначених контролюючим органом, розбіжностей. Приймаючи оскаржуване рішення про коригування митної вартості товарів, відповідачем визначено митну вартість методом за резервним методом, на підставі баз даних АСМО «Інспектор» та ЄАІС Держмитслужби України у ввезення товарів, заявлених до митного оформлення, яка є більшим ніж заявлено декларантом.

Позивачу, як декларанту, роз`яснено, у разі незгоди з рішеннями, права на їх оскарження до органу вищого рівня відповідно до глави 4 МКУ або суду, а також права викладені у ч.3 ст.52 цього МКУ.

Товар ФОП ОСОБА_1 був випущений у вільний обіг під гарантійні зобов`язання.

Позивач, вважаючи оскаржувані рішення протиправними та такими, що підлягають скасуванню, звернувся до суду з цим позовом.

Відповідно до частини 3 статті 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті вони на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); добросовісно; розсудливо.

Статтею 543 МК України визначено, що безпосереднє здійснення державної митної справи покладається на органи доходів та зборів.

До митної справи відповідно до ст.7 МК України відносяться, крім іншого, встановлені порядок і умови переміщення товарів через митний кордон України, їх митний контроль та митне оформлення.

Згідно з п.23,24 ст.4 МК України митний контроль - сукупність заходів, що здійснюються з метою забезпечення додержання норм цього Кодексу, законів та інших нормативно-правових актів з питань митної справи, міжнародних договорів України, укладених у встановленому законом порядку; митне оформлення - виконання митних формальностей, необхідних для випуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення.

Згідно положень Митного кодексу України митний орган здійснює контроль правильності визначення митної вартості товарів, якою є відповідно до ст.49 МК України, їх вартість, що використовується для митних цілей, яка базується на ціні, що фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Частиною 2 ст.53 МК України визначений перелік документів, які декларант подає митному органу щодо підтвердження митної вартості товарів і обраний метод її визначення. Такими документами, які підтверджують митну вартість товарів, є: 1) декларація митної вартості, що подається у випадках, визначених у частинах п`ятій і шостій статті 52 цього Кодексу, та документи, що підтверджують числові значення складових митної вартості, на підставі яких проводився розрахунок митної вартості; 2) зовнішньоекономічний договір (контракт) або документ, який його замінює, та додатки до нього у разі їх наявності; 3) рахунок-фактура (інвойс) або рахунок-проформа (якщо товар не є об`єктом купівлі-продажу); 4) якщо рахунок сплачено, - банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару; 5) за наявності - інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару; 6) транспортні (перевізні) документи, якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів; 7) ліцензія на імпорт товару, якщо імпорт товару підлягає ліцензуванню; 8) якщо здійснювалося страхування, - страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування.

Відповідно до ч. 3 ст. 53 МКУ у разі якщо документи, зазначені у частині другій цієї статті, містять розбіжності, які мають вплив на правильність визначення митної вартості, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу митного органу зобов`язані протягом 10 календарних днів надати (за наявності) такі додаткові документи, перелік яких визначений в даній нормі закону.

Таким чином, митний орган має право вимагати від декларанта додаткові документи лише при наявності визначених законом підстав, чітко зазначених в ч.3 ст.53 МКУ (- розбіжності у документах, - ознаки підробки документів, - або вони не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари).

В оскаржуваному рішенні про коригування митної вартості товарів від 09.06.2023 №UA500080/2023/000085/2 зазначено, що подані позивачем документи містять розбіжності та не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, які підтверджують митну вартість товарів.

Проте жодного належного та допустимого доказу, що надані позивачем документи містять розбіжності не надано. Розбіжність це відсутність однаковості в документах щодо митної вартості товару. В той же час в договорі, декларації, інвойсі, які є основними документами, що підтверджують митну вартість, жодних розбіжностей не міститься.

Суд вважає, що позивачем надано усі необхідні документи, що стосуються числового значення митної вартості товару або методу її визначення, документи містили всі відомості, що підтверджують числові значення складових митної вартості товару. Ціна товару була визначена позивачем згідно з умовами договору.

В той же час обставини, якими мотивоване рішення митного органу про необхідність витребування додаткових документів є необґрунтованими, оскільки надані документи у сукупності підтверджують визначену митну вартість товару позивачем (декларантом) за першим методом визначення митної вартості.

За приписами МКУ митний орган зобов`язаний зазначити конкретні обставини, які викликали відповідні сумніви, причини неможливості їх перевірки на підставі наданих декларантом документів, а також обґрунтувати необхідність перевірки спірних відомостей та зазначити документи, надання яких зможе усунути сумніви у їх достовірності.

Відповідачем як суб`єктом владних повноважень не доведено наявність підстав для витребування додаткових документів у позивача.

Частиною 5 ст.242 КАС України визначено, що при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Згідно з правовими висновками Верховного Суду митні органи мають право здійснювати контроль правильності обчислення декларантом митної вартості, але ці повноваження здійснюються у спосіб, визначений законом, зокрема, витребування додаткових документів на підтвердження задекларованої митної вартості може мати місце тільки у випадку наявності обґрунтованих сумнівів у достовірності поданих декларантом відомостей.

Суд вважає необґрунтованими посилання на вказані обставини як на розбіжності, які не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товару вартість упаковки товару, з огляду на наступне.

Поставка комплектів меблів здійснювалася на підставі договору поставки №3 від 01.05.2023, який наданий митному органу, згідно з п.1.2. якого найменування, кількість, якість та ціна товару визначаються відповідно до інвойсу, який є невід`ємною частиною даного договору.

11.05.2023 року контрагентом позивача складено інвойс на поставку комплектів меблів, що складається зі скляного столу та 6 стільців, у кількості 185 одиниць, вартістю 97 дол. США за одиницю. Загальна вартість товару 17945 дол. США, вартість транспортування 3800 од. США, що загалом становить 21745 дол. США (а.с.40).

Відповідно до п.2.1 договору поставки №3 від 01.05.2023 столи та стільці поставляються у розібраному вигляді. Основи стільців запаковані у плівку, а спинки та сидіння стільців та столи запаковані у картон (а.с.34).

Згідно прайс листа від 11.05.2023 року вартість упаковки товару поставки за рахунку-фактури №REF-746 UK-ASKA та контракту №3 від 01.05.2023 входить у вартість товару (а.с.36-37).

Таким чином комплекти меблів на підставі договору поставки №3 від 01.05.2023 поставлялась в упаковці (плівка/картон), вартість якої визначалась в залежності від кількості комплектів меблів, тобто вже упакованого товару.

Враховуючи встановлені обставини, суд вважає безпідставним посилання відповідача на те, що неможливість відокремлення вартості упаковки від вартості товару впливає на митну вартість ввезеного товару.

Також відповідач в оскаржуваному рішенні про коригування митної вартості товару вказує, що підставою для коригування стала відсутність у наданих до митного оформлення документах даних щодо витрат на страхування товару, при тому, що поставка здійснювалась на умовах СРТ Одеса відповідно до Інкотермс 2010, тобто фрахт сплачено в порту відправлення.

Пунктом 7 частини 10 статті 58 МК України встановлено, що при визначенні митної вартості до ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за оцінювані товари, додаються також і витрати на страхування цих товарів, якщо вони не включалися до ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті.

Згідно з п.8 ч.2 ст.53 МК України документами, які підтверджують митну вартість товарів, є: якщо здійснювалося страхування, - страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування.

Відповідно до п.2.2 договору поставка товару здійснюється на умовах поставки CFR Одеса.

В графі 20 митної декдарації №23UA1700 визначено умови поставки товару СРТ UA Odesa (а.с.44). Тобто контрагент позивача, компанія ASKA MOBILYA DIS TIC. LTD. STІ (Туреччина), взяла на себе зобов`язання сплатити витрати по перевезенню до пункту призначення, в тому числі фрахт, покупець повинен сплатити страхування вантажу.

Між тим, умови поставки за базисом «СFR» не зобов`язують продавця або покупця здійснити страхування товару, у зв`язку з чим підстав стверджувати, що витрати щодо страхування є складовою митної вартості товару, який поставляється на умовах цього базису поставки, немає.

Суд дійшов висновку, що така складова митної вартості оцінюваного товару, як витрати на страхування не потребували додаткового підтвердження позивачем. Згідно з умовами контракту страхування товару не здійснювалось. Таким чином, суд вважає, що коли фрахт оплачується продавцем, по суті він оплачується покупцем, оскільки витрати по фрахту звичайно включаються продавцем в загальну ціну товару.

Також в оскаржуваному рішенні про коригування митної вартості товарів митним органом зазначено, що у банківських платіжних документах від 18.05.2023 №12, від 29.05.2023 №13 не міститься посилання на рахунок-фактуру (інвойс) від 31.05.2023 №АМF059, який подано до митного оформлення, що зумовлює сумніви у митній вартості товару.

Відповідно до п.4.1 договору поставки №3 від 01.05.2023 року замовник здійснює оплату шляхом перерахування грошових коштів на розрахунковий рахунок постачальника авансом.

Контрагентом позивача складено інвойс від 11.05.2023 №REF-746 UK-ASKA та комерційний інвойс від 31.05.2023 №АМF059, згідно яких загальна вартість поставки товару із транспортуванням становить 21745 дол. США (а.с.40-41).

18.05.2023 року позивачем сплачено на користь контрагента 6523,50 дол. США, що підтверджується платіжною інструкцією в іноземній валюті №12 від 18.05.2023. Також згідно платіжної інструкції в іноземній валюті від 29.05.2023 року №13 позивач сплатив 15221,50 дол. США на користь постачальника. Платіжні документи містять призначення платежу: «оплата товару згідно контракту №3 від 01.05.2023 та інвойсу від 11.05.2023 №REF-746 UK-ASKA» (а.с.52-53).

Таким чином платіжними документами підтверджується сплата поставки товару згідно п.4.1 договору поставки №3 від 01.05.2023 авансовим платежем у розмірі 100% вартості поставки 21745 дол. США. Тобто вказані платіжні документи ідентифікують поставку товару.

При цьому, відповідачем не викладено обгрунтувань щодо можливості зазначення у платіжних документах від 18.05.2023 та 29.05.2023 реквізивів комерційного інвойсу від 31.05.2023 №АМF059, який складений після сплати вартості поставки. Крім того, відповідачем в оскаржуваному рішенні не зазначено яким чином відсутність таких реквізитів впливає на митну вартість товару та свідчить про наявність розбіжностей.

Між тим, митний орган зобов`язаний зазначити конкретні обставини, які викликали сумніви у заявленій митній вартості, причини неможливості їх перевірки на підставі наданих декларантом документів, а також обгрунтувати необхідність перевірки спірних відомостей та достовірності, зазначити документи, надання яких може усунути сумніви у їх оформленні.

Верховний Суд у постанові від 05.03.2019 у справі №815/5791/17 наголошує, що наявність обґрунтованих сумнівів у правильності зазначеної декларантом митної вартості товарів є імперативною умовою, оскільки з цією обставиною закон пов`язує можливість витребування додаткових документів у декларанта та надає митниці право вчиняти наступні дії, спрямовані на визначення дійсної митної вартості товарів.

Сумніви митниці є обґрунтованими, якщо надані декларантом документи містять розбіжності, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари. Митний орган зобов`язаний зазначити конкретні обставини, які викликали відповідні сумніви, причини неможливості їх перевірки на підставі наданих декларантом документів, а також обґрунтувати необхідність перевірки сумнівних відомостей та зазначити документи, надання яких може усунути сумніви у їх достовірності.

В межах спірних правовідносин Одеською митницею в оскаржуваному рішенні та у відзиві на позов не наведено жодних обгрунтувань з приводу прямого зв`язку незазначення у платіжних документах інвойсу від 31.05.2023 №АМF059 та навністю будь-яких розбіжностей митної вартості товару, що свідчить про необгрунтованість сумнівів контролюючого органу.

Крім цього, частиною 3 ст. 53 МК України передбачено, що висновок експерта та копія митної декларації країни відправлення є додатковими документами, та подаються (за наявності) декларантом для підтвердження заявленої митної вартості товарів у разі якщо документи, зазначені у частині другій цієї статті, містять розбіжності, які мають вплив на правильність визначення митної вартості, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, і має бути оформлена відповідно до чинного законодавства цієї країни.

Відповідачем у оскаржуваному рішенні не наведено обґрунтування невідповідності наданої позивачем копії митної декларації країни відправлення вимогам законодавства країни-відправника. Також не наведено будь-яких сумнівів щодо невідповідності заявленої декларантом митної вартості товару до висновків експерта.

Водночас відповідачем не вказано будь-якого іншого обґрунтування причин, через які заявлену декларантом митну вартість не може бути визнано; обґрунтованого математичного розрахунку ціни товару за одиницю (із зазначенням конкретних складових цього розрахунку), визначеної митницею у спірному рішенні.

Відповідно рішення органу доходів і зборів не може ґрунтуватися на припущеннях, на сумнівах про повноту і достовірність відомостей про заявлену митну вартість товару; висновки цього органу повинні ґрунтуватися на достовірних і вичерпних доказах (постанови ВС від 27.04.2020 року по справі №140/804/19, від 11.06.2020 року по справі №815/5464/16, від 30.04.2020 року по справі №820/231/16, від 31.03.2020 року, від 19.03.2020 року по справі №808/4127/15).

Між тим, наявність у митного органу обґрунтованого сумніву у правильності визначення митної вартості є обов`язковою, оскільки з цією обставиною закон пов`язує можливість витребування додаткових документів у декларанта та надає митниці право вчиняти наступні дії, спрямовані на визначення дійсної митної вартості товарів.

МК України встановлено, що при відсутності застережень щодо застосування основного методу, визначених у частині першій статті 58 цього Кодексу та наявності документів, перелік яких зазначений в ч.2 ст.53 МК України застосовується саме основний метод визначення митної вартості товарів.

Згідно ст.57 МК України визначення митної вартості товарів, які ввозяться в Україну відповідно до митного режиму імпорту, здійснюється за основним - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються (вартість операції) та другорядними методами: а) за ціною договору щодо ідентичних товарів; б) за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів; в) на основі віднімання вартості; г) на основі додавання вартості (обчислена вартість); ґ) резервний.

Частинами 3,6 цієї статті визначено, що кожний наступний метод застосовується лише у разі, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу відповідно до норм цього Кодексу. Частиною 8 статті 57 МКУ встановлено, що у разі якщо неможливо застосувати жоден із зазначених методів, митна вартість визначається за резервним методом відповідно до вимог, встановлених статтею 64 цього Кодексу.

Таким чином, митні органи мають виключну компетенцію в питаннях перевірки та контролю правильності обчислення декларантом митної вартості, проте такі функції митних органів мають законодавчі обмеження у випадках незгоди з задекларованою митною вартістю, до яких відносить, зокрема, проведення консультацій та обов`язок послідовного вибору методів визначення митної вартості товарів.

Відповідно до п.2,4 ст.55 МКУ прийняте митним органом письмове рішення про коригування заявленої митної вартості товарів має містити: наявну в митного органу інформацію (у тому числі щодо числових значень складових митної вартості, митної вартості ідентичних або подібних (аналогічних) товарів, інших умов, що могли вплинути на ціну товарів), яка призвела до виникнення сумнівів у правильності визначення митної вартості та до прийняття рішення про коригування митної вартості, заявленої декларантом; обґрунтування числового значення митної вартості товарів, скоригованої митним органом, та фактів, які вплинули на таке коригування.

Між тим, спірне рішення про коригування митної вартості товарів такої інформації не містить, що не дає підстав вважати його обґрунтованим та мотивованим у контексті положень пунктів 2, 4 ч.2 ст.55 МКУ.

Оцінюючи вказане рішення відповідача суд вважає за необхідне врахувати також правові висновки щодо застосування норм права до спірних правовідносин, викладені в постановах Верховного Суду.

Верховний Суд наголошував у своїх правових висновках, що різниця між вартістю товару, задекларованого особою та вартістю схожих товарів, що розмитнювались цією особою чи іншими особами у попередніх періодах не свідчить про наявність порушень з боку декларанта і не є підставою для автоматичного збільшення митної вартості товарів до показників автоматизованої системи аналізу та управління ризиками.

Верховний Суд вважав за необхідне зауважити, що рішення про коригування митної вартості товару не може базуватися виключно на інформації ЄАІС ДФС України, оскільки порядок її формування, ведення, отримання інформації, а також порядок використання її даних суб`єктами господарських відносин при здійсненні ними зовнішньоекономічної діяльності Митним кодексом України не передбачено. Також слід врахувати, що в ЄАІС ДФС України відсутня інформація про коригування заявленої митної вартості товарів, а також інформація щодо судових рішень з питань визначення митної вартості товарів та методів її визначення, у зв`язку з чим така інформаційна база не містить всіх об`єктивних даних щодо імпортованих в Україну товарів, які підтверджуються документально та підлягають обчисленню (постанова від 25 лютого 2020 року справа №260/718/19; 27 квітня 2020 року справа №140/804/19).

Статтею 9 КАС України визначено, що розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Відповідно до ст. 72, 73, 75, 76 КАС України, доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування.

Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

З урахуванням встановлених фактів, суд дійшов висновку, що позовні вимоги позивача підлягають задоволенню шляхом визнання протиправними та скасування рішень від 09.06.2023 про коригування митної вартості товарів №UA500080/2023/000085/2 та картку відмови в прийнятті митної декларації, оформленні випуску чи пропуску товарів митному №UA500080/2023/000622.

Щодо вимоги позивача стягнути з відповідача сплачену фінансову гарантію у формі грошової застави у розмірі 273008,74 грн суд вважає, що така вимога є передчасною, враховуючи наступне.

12.06.2023 року позивач звернувся до відповідача із заявою, в якій просив скасувати оскаржувані в даній спраі рішення, визначти заявлену митну вартість та повернути внесену грошову заставу (а.с.22-29).

За результатом розгляду заяви Одеською митницею надіслано лист №7.10-3/28.2-04/13/12148 від 15.06.2023, яким повідомлено про відсутність підстав для повернення наданої ФОП ОСОБА_1 фінансової гарантії, оскільки по митній декларації від 08.06.2023 року №23UA1700 прийняті рішення про коригування митної вартості товарів №UA500080/2023/000085/2 від 09.06.2023 та картка відмови в прийнятті митної декларації, оформленні випуску чи пропуску товарів митному №UA500080/2023/000622 від 09.06.2023.

Суд враховує, що станом на час розгляду відповідачем заяви позивача від 12.06.2023 року не скасовані оскаржувані у даній справі рішення, у зв`язку з чим ФОП ОСОБА_1 сплачена фінансова гарантія.

При цьому, повернення фінансової гарантії пов`язується з помилково та/або надміру сплаченими сумами митних, інших платежів та пені згідно Порядку повернення авансових платежів (передоплати) та помилково та/або надміру сплачених сум митних платежів, затверджений наказом Міністерства фінансів України від 18.07.2017 №643 (далі порядк №643).

Тобто станом на час розгляду заяви 12.06.2023 року сплачена сума фінансової гарантії у формі грошової застави у розмірі 273008,74 грн не набула статусу «помилково та/або надміру сплачених сум митних платежів», з чим Порядок №643 пов`язує повернення таких коштів. Тому суд вважає прийняту відмову у такому поверненні такою, що відповідає вимогам закону. Водночас вказане звільняє відповідача від обов`язку розгляду заяви платника після набрання законної сили рішенням по цій справі.

Крім того, відповідно до п.43.1-43.4 ст.43 ПК України, помилково та/або надміру сплачені суми грошового зобов`язання підлягають поверненню платнику відповідно до цієї статті та статті 301 Митного кодексу України, крім випадків наявності у такого платника податкового боргу.

У разі наявності у платника податків податкового боргу, повернення помилково та/або надміру сплаченої суми грошового зобов`язання на поточний рахунок такого платника податків в установі банку або на єдиний рахунок, або шляхом повернення готівковими коштами за чеком, у разі відсутності у платника податків рахунку в банку, проводиться лише після повного погашення такого податкового боргу платником податків.

Таким чином при розгляді заяви платника податків про повернення помилково та/або надміру сплачених сум митних, інших платежів та пені суб`єктом владних повноважень враховується стан розрахунків платника з державою. Суд не може переймати на себе повноваження суб`єкта влданих повноважень у даному випадку.

З урахуванням встановлених фактів, суд дійшов висновку, що позовні вимоги позивача підлягають частковому задоволенню.

Відповідно до ч.3 ст.139 КАС України, при частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. При цьому суд не включає до складу судових витрат, які підлягають розподілу між сторонами, витрати суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката та сплату судового збору.

Позивач за подання даного позову сплатив судовий збір у загальному розмірі 8098,10 грн, що підтверджується платіжними інструкціями на переказ готівки від 27.06.2023 року №ПН836, №ПН840, №ПН842 (а.с.15-17).

Відповідно до п.1 ч.3 ст.4 Закону України «Про судовий збір» за подання до адміністративного суду адміністративного позову майнового характеру, який подано фізичною особою або фізичною особою-підприємцем сплачується судовий збір у розмірі 1% ціни позову, але не менше 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб і не більше 5 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Верховний Суд у постанові від 16.03.2020 по справі №1.380.2019.001962 дійшов висновку, що при оскарженні рішення про коригування митної вартості товарів ціною позову в розумінні Закону «Про судовий збір» є різниця митних платежів, що підлягали сплаті з урахуванням митної вартості, розрахованої декларантом, та митної вартості, розрахованої митним органом в оскаржуваному рішенні.

Також Верховним Судом у постанові від 18.02.2020 року по справі №320/3053/19 сформований правовий висновок, що рішення про коригування митної вартості та картка відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення, лише в сукупності позбавляють позивача права оформити товар за основним методом визначення митної вартості та породжують обов`язок позивача задекларувати товар за визначеною відповідачем митною вартістю товару. Відповідно, скасування зазначених актів митного органу є способом захисту позивачем лише одного права - права оформити Товар за заявленою ним митною вартістю, що вказує на те, що це є однією позовною вимогою.

Таким чином, судовий збір у розмірі 2684,00 грн (сплачений за вимогу про визнання протиправною та скасування картки відмови) підлягає поверненню позивачу у порядку ст. 7 Закону України «Про судовий збір», згідно з якою сплачена сума судового збору повертається за клопотанням особи, яка його сплатила за ухвалою суду в разі внесення судового збору в більшому розмірі, ніж встановлено законом.

По даній справі різниця митних платежів, що підлягали сплаті з урахуванням митної вартості, розрахованої декларантом, та митної вартості, розрахованої митним органом в оскаржуваному рішенні складає 273008,74 грн, з чим погодились сторони у заявах по суті справи.

З урахуванням часткового задоволення позовних вимог, з відповідача за рахунок бюджетних асигнувань підлягають стягненню на користь позивача судові витрати зі сплати судового збору у розмірі 2730,08 грн (1% ціни позову (різниці митних платежів) за вимогу майнового характеру про визнання протиправним та скасування рішення про коригування митної вартості товарів).

На підставі викладеного, керуючись статтями 2,3,6,7,9,12,13,139,241-246 КАС України, суд,

ВИРІШИВ:

Адміністративний позов фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 ) до Одеської митниці (вул. Лип Івана та Юрія, 21а, м. Одеса, 65078, код ЄДРПОУ ВП 44005631) про визнання протиправними та скасування рішень, визнання протиправними дій та стягнення фінансових гарантій, задовольнити частково.

Визнати протиправними та скасувати рішення Одеської митниці від 09.06.2023 про коригування митної вартості товарів №UA500080/2023/000085/2 та картку відмови в прийнятті митної декларації, оформленні випуску чи пропуску товарів митному від 09.06.2023 №UA500080/2023/000622.

В задоволенні решти позовних вимог - відмовити.

Стягнути з Одеської митниці за рахунок бюджетних асигнувань на користь фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 витрати зі сплати судового збору в розмірі 2730,08 грн.

Рішення набирає законної сили у порядку ст.255 КАС України.

Рішення може бути оскаржене у порядку та строки встановлені ст.295-297 КАС України.

Суддя Е.В. Катаєва