Справа № 520/25141/23
Суддя: Зоркіна Ю.В.
Дата ухвалення: 2023-09-18 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Харківський окружний адміністративний суд
УХВАЛА

про відмову у відкритті провадження

18 вересня 2023 року Справа № 520/25141/23

Суддя Харківського окружного адміністративного суду Зоркіна Ю.В., розглянувши адміністративний позов ОСОБА_1 до Департаменту реєстрації Харківської міської ради, третя особа: ОСОБА_2 про визнання дій та рішення протиправними, зобов`язання вчинити певні дії,-

установив

Позивач звернулась до суду з вказаним позовом, у якому просить суд:

визнати протиправними дії та рішення Департаменту реєстрації Харківської міської ради про скасування/зняття з реєстрації місця проживання/перебування з 22 червня 2023 року ОСОБА_1 за адресою: АДРЕСА_1 та про скасування у Єдиному державному демографічному реєстрі запису про реєстрацію місця проживання ОСОБА_1 за адресою: АДРЕСА_1 ;

зобов`язали Департамент реєстрації Харківської міської ради скасувати зняття з реєстрації місця проживання ОСОБА_1 та поновити місце реєстрації за адресою: АДРЕСА_1 та у Єдиному демографічному реєстрі запису про реєстрації ОСОБА_1 за адресою: АДРЕСА_1

Відповідно до п. 6 ч. 1 ст. 171 КАС України суддя після одержання позовної заяви з`ясовує, чи: немає інших підстав для залишення позовної заяви без руху, повернення позовної заяви або відмови у відкритті провадження в адміністративній справі, встановлених цим Кодексом.

Вирішуючи питання, викладені у ч.1 ст. 171 КАС України, суд вважає, що поданий позов не підлягає розгляду в порядку адміністративного судочинства, виходячи з наступного.

Пунктами 1, 2 частини першої статті 4 КАС України визначено, що адміністративна справа - це переданий на вирішення адміністративного суду публічно-правовий спір.

Публічно-правовий спір - це спір, у якому: хоча б одна сторона здійснює публічно-владні управлінські функції, в тому числі на виконання делегованих повноважень, і спір виник у зв`язку із виконанням або невиконанням такою стороною зазначених функцій; або хоча б одна сторона надає адміністративні послуги на підставі законодавства, яке уповноважує або зобов`язує надавати такі послуги виключно суб`єкта владних повноважень, і спір виник у зв`язку із наданням або ненаданням такою стороною зазначених послуг; або хоча б одна сторона є суб`єктом виборчого процесу або процесу референдуму і спір виник у зв`язку із порушенням її прав у такому процесі з боку суб`єкта владних повноважень або іншої особи.

Відповідно до пункту 7 частини першої статті 4 КАС України суб`єкт владних повноважень - це орган державної влади, орган місцевого самоврядування, їх посадова чи службова особа, інший суб`єкт при здійсненні ними публічно-владних управлінських функцій на підставі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень, або наданні адміністративних послуг.

Пунктом 1 частини першої статті 19 КАС передбачено, що юрисдикція адміністративних судів поширюється на справи у публічно-правових спорах, зокрема спорах фізичних чи юридичних осіб із суб`єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи індивідуальних актів), дій чи бездіяльності, крім випадків, коли для розгляду таких спорів законом встановлено інший порядок судового провадження.

Отже, до компетенції адміністративних судів належать спори фізичних чи юридичних осіб з органом державної влади, органом місцевого самоврядування, їхньою посадовою або службовою особою, предметом яких є перевірка законності рішень, дій чи бездіяльності цих органів (осіб), прийнятих або вчинених ними під час здійснення владних управлінських функцій, крім спорів, для яких законом установлений інший порядок судового вирішення.

Характерною ознакою публічно-правових спорів є сфера їхнього виникнення - публічно-правові відносини, тобто передбачені нормами публічного права суспільні відносини, що виражаються у взаємних правах та обов`язках їхніх учасників у різних сферах діяльності суспільства, зокрема пов`язаних з реалізацією публічної влади.

Публічно-правовий спір має особливий суб`єктний склад. Участь суб`єкта владних повноважень є обов`язковою ознакою для того, щоб класифікувати спір як публічно-правовий. Проте сама собою участь у спорі суб`єкта владних повноважень не дає підстав ототожнювати спір з публічно-правовим та відносити його до справ адміністративної юрисдикції.

Отже під час визначення предметної юрисдикції справ суди повинні виходити із суті права та/або інтересу, за захистом якого звернулася особа, заявлених вимог, характеру спірних правовідносин, змісту та юридичної природи обставин у справі.

Визначальною ознакою справи адміністративної юрисдикції є суть (зміст, характер) спору. Публічно-правовий спір, на який поширюється юрисдикція адміністративних судів, є спором між учасниками публічно-правових відносин і стосується саме цих відносин.

Суд звертає увагу, що предметом спірних правовідносин є житлові права позивачки та її дитини.

У порядку цивільного судочинства розглядаються спори щодо права особи на житло (приватизація житла, взяття на облік громадян, які потребують поліпшення житлових умов, або зняття з такого обліку, надання житла, користування жилим приміщенням у будинку державного чи приватного жилого фонду, житлово-будівельних кооперативів, у гуртожитках, встановлення автономного опалення у приміщенні державного житлового фонду, зняття з реєстраційного обліку місця проживання за наявності спору, зобов`язання органу влади чи органу місцевого самоврядування здійснити необхідні дії щодо утримання в належному стані житлового будинку, виселення, а також спори щодо забезпечення житлових прав мешканців гуртожитків тощо). Такі спори є житловими (цивільними) спорами, незалежно від участі у справі суб`єкта владних повноважень як відповідача.

Така правова позиція неодноразово висловлена Великою Палатою Верховного Суду, зокрема у постановах від 16 травня 2018 року (справа № 337/2535/2017), від 10 квітня 2019 року (справа № 826/3620/17), від 04 грудня 2019 року (справа №820/212/18), від 19 лютого 2020 року (справа №161/20662/18), у яких дійшла висновку, що позовні вимоги про визнання незаконною та скасування (зняття) з реєстрації місця проживання не підлягають розгляду в порядку адміністративного судочинства.

Також, суд звертає увагу на постанову Верховного Суду від 08 лютого 2022 року у справі №522/20762/19, позовні вимоги у якій стосувалися визнання протиправними дій Департаменту надання адміністративних послуг Одеської міської ради, скасування рішення про зняття з реєстрації місця проживання та були розглянуті в порядку цивільного судочинства.

В обґрунтування вимог зазначено, що колишній чоловік протиправно зняв її з реєстрації місця проживання за зазначеною адресою, оскільки немає законних підстав для зняття позивача з реєстраційного обліку, а саме немає судового рішення про позбавлення позивача права користування житлом. Під час подання заяви щодо зняття з реєстрації подані документи, а саме, рішення про розірвання шлюбу від 13.07.2023 року Московського районного суду міста Києва та Інформація з державного реєстру речових прав на нерухоме майно, в якому вказано, шо власником даної квартири являється ОСОБА_2 , на підставі договору купівлі-продажу №1208 від 28.03.2003 року. В самому рішенні про розірвання шлюбу встановлено, що шлюб зареєстрований 16 лютого 2001 року Полтавським міським відділом реєстрації актів громадянського стану Полтавського обласного управління юстиції, актовий запис №147. Отже, квартира є спільною сумісною власністю в розумінні ч.3 ст.368 ЦК України, яка проголошує та закріплює наступне: майно, набуте подружжям за час шлюбу, є їхньою спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено договором або законом. В квартирі позивач зареєстрована з 27.05.2003 року, в подальшому зареєстрована донька, а саме 05.04.2023 року.

Таким чином, можна зробити висновок про незгоду позивача з позбавленням права користування житловим будинком , зняттям з реєстраційного обліку, тобто спір стосується права користування житловим приміщенням, відповідно має приватноправовий характер.

У частині першій статті 19 ЦПК України встановлено, що суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства.

Згідно з пунктом 1 частини 1 статті 170 КАС України, суддя відмовляє у відкритті провадження в адміністративній справі, якщо позов не належить розглядати за правилами адміністративного судочинства.

Отже, наявні підстави для відмови у відкритті провадження у цій справі згідно пункту 1 частини 1 статті 170 КАС України, оскільки суть та характер спірних правовідносин, спрямованість заявлених вимог і механізми (засоби) їх задоволення в своїй сукупності зводяться до того, що предметом спору у цій справі є вимоги про захист права власності на нерухоме майно або захист житлових прав, або/та захист учасників справи свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Захист цього права можна здійснити одним із способів, передбачених цивільним законом, за правилами цивільного судочинства.

Вказані висновки узгоджуються з правовою позицією Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду, викладеною в постанові від 27 липня 2023 року по справі № 420/13945/22.

Стосовно посилання позивача на постанову ВС від 30.06.2015 року в адміністративній справі №21-1438а15 як на підставу для задоволення позовних вимог, суд зазначає, що Велика Палата Верховного Суду в постанові від 12.12.2018 року в адміністративній справі №826/8687/16 відступила від правових висновків, викладених у постановах Верховного Суду України від 30 червня 2015 року та 01 березня 2016 року у справах № 21-1438а15 та № 825/1335/13-а, щодо належності до юрисдикції адміністративних судів спорів за позовами осіб про визнання протиправними дій щодо зняття з реєстрації місця проживання та зазначила, що на такі спірні відносини не розповсюджується юрисдикція адміністративних судів.

Таким чином, враховуючи суть спірних правовідносин, вказаний спір не є публічно-правовим, не належить до юрисдикції адміністративних судів, носить приватноправовий характер та має розглядатися за правилами цивільного судочинства.

Окремо суд зазначає, що відповідно до ч.5 ст. 170 КАС України, повторне звернення тієї самої особи до адміністративного суду з адміністративним позовом з тих самих предмета і підстав та до того самого відповідача, як той, щодо якого постановлено ухвалу про відмову у відкритті провадження, не допускається.

Роз`яснити, що за приписами п.3 ч.1 ст.7 Закону України «Про судовий збір» сплачена сума судового збору повертається за клопотанням особи, яка його сплатила за ухвалою суду в разі відмови у відкритті провадження у справі в суді першої інстанції, апеляційного та касаційного провадження у справі

На підставі вищевикладеного, керуючись положеннями ст. ст. 5, 170, 241, 248, 256, 294, 295, 297 КАС України, суд,

УХВАЛИВ:

Відмовити у відкритті провадження.

Роз`яснити заявнику, що розгляд вказаної справи віднесено до юрисдикції місцевого загального суду в порядку цивільного судочинства.

Копію ухвали про відмову у відкритті провадження в адміністративній справі невідкладно надіслати особі, яка подала позовну заяву, разом із позовною заявою та усіма доданими до неї матеріалами.

Ухвала, постановлена судом поза межами судового засідання або в судовому засіданні у разі неявки всіх учасників справи, під час розгляду справи в письмовому провадженні, набирає законної сили з моменту її підписання суддею. Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до Другого апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом п`ятнадцяти днів з дня її складання.

Суддя Зоркіна Ю.В.