Справа № 440/13395/23
Суддя: М.В. Довгопол
Дата ухвалення: 2023-09-18 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОЛТАВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

про відмову у відкритті провадження в адміністративній справі

18 вересня 2023 рокум. ПолтаваСправа № 440/13395/23

Суддя Полтавського окружного адміністративного суду Довгопол М.В., розглянувши матеріали позовної заяви ОСОБА_1 до Приватного виконавця Виконавчого округу Полтавської області Лукмасло Тетяни Юріївни про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернувся до Полтавського окружного адміністративного суду з позовною заявою до Приватного виконавця Виконавчого округу Полтавської області Лукмасло Тетяни Юріївни, якій просить:

- визнати протиправною бездіяльність приватного виконавця Лукмасло Т.Ю., що полягає у неповерненні ОСОБА_1 грошових коштів в розмірі - 5 397,23 грн, що були стягнуті як основна винагорода приватного виконавця по виконавчому провадженні № 72175609;

- зобов`язати приватного виконавця Лукмасло Т.Ю. повернути ОСОБА_1 грошові кошти в розмірі - 5397,23 грн, що були стягнуті як основна винагорода приватного виконавця по виконавчому провадженні № 72175609.

Відповідно до частини першої статті 171 Кодексу адміністративного судочинства України суддя після одержання позовної заяви з`ясовує, чи: 1) подана позовна заява особою, яка має адміністративну процесуальну дієздатність; 2) має представник належні повноваження (якщо позовну заяву подано представником); 3) відповідає позовна заява вимогам, встановленим статтями 160, 161, 172 цього Кодексу; 4) належить позовну заяву розглядати за правилами адміністративного судочинства і чи подано позовну заяву з дотриманням правил підсудності; 5) позов подано у строк, установлений законом (якщо позов подано з пропущенням встановленого законом строку звернення до суду, то чи достатньо підстав для визнання причин пропуску строку звернення до суду поважними); 6) немає інших підстав для залишення позовної заяви без руху, повернення позовної заяви або відмови у відкритті провадження в адміністративній справі, встановлених цим Кодексом.

Згідно з частиною першою статті 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Згідно із статтею 4 цього Кодексу адміністративна справа - переданий на вирішення адміністративного суду публічно-правовий спір; а публічно-правовий спір - спір, у якому хоча б одна сторона здійснює публічно-владні управлінські функції, в тому числі на виконання делегованих повноважень, і спір виник у зв`язку із виконанням або невиконанням такою стороною зазначених функцій.

За приписами пункту 1 частини першої статті 19 цього ж Кодексу юрисдикція адміністративних судів поширюється на справи у публічно-правових спорах, зокрема: спорах фізичних чи юридичних осіб із суб`єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи індивідуальних актів), дій чи бездіяльності, крім випадків, коли для розгляду таких спорів законом встановлено інший порядок судового провадження.

Таким чином, до компетенції адміністративних судів належать спори фізичних чи юридичних осіб із суб`єктом владних повноважень, предметом яких є перевірка законності рішень, дій чи бездіяльності такого суб`єкта, прийнятих або вчинених ним при здійсненні владних управлінських функцій, крім спорів, для яких законом установлений інший порядок судового вирішення.

Особливості провадження у справах з приводу рішень, дій або бездіяльності органу державної виконавчої служби, приватного виконавця визначені статтею 287 згаданого Кодексу.

Відповідно до частини першої статті 287 Кодексу адміністративного судочинства України учасники виконавчого провадження (крім державного виконавця, приватного виконавця) та особи, які залучаються до проведення виконавчих дій, мають право звернутися до адміністративного суду із позовною заявою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця порушено їхні права, свободи чи інтереси, а також якщо законом не встановлено інший порядок судового оскарження рішень, дій чи бездіяльності таких осіб.

Аналіз наведеної норми дає підстави для висновку, що рішення, дії, бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби можуть бути оскаржені до адміністративного суду лише в разі відсутності іншого встановленого порядку судового оскарження. Встановлення законом іншого порядку судового оскарження рішень, дій, бездіяльності державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби виключає поширення юрисдикції адміністративних судів на таку категорію справ.

Згідно з частиною першою статті 74 Закону України "Про виконавче провадження" №1404-VIII від 02 червня 2016 року рішення, дії чи бездіяльність виконавця та посадових осіб органів державної виконавчої служби щодо виконання судового рішення можуть бути оскаржені сторонами, іншими учасниками та особами до суду, який видав виконавчий документ, у порядку, передбаченому законом.

Частиною другою цієї статті встановлено, що рішення, дії чи бездіяльність виконавця та посадових осіб органів державної виконавчої служби щодо виконання рішень інших органів (посадових осіб), у тому числі постанов державного виконавця про стягнення виконавчого збору, постанов приватного виконавця про стягнення основної винагороди, витрат виконавчого провадження та штрафів, можуть бути оскаржені сторонами, іншими учасниками та особами до відповідного адміністративного суду в порядку, передбаченому законом.

Із змісту позовної заяви та доданих до неї документів слідує, що позивачем оскаржується бездіяльність приватного виконавця Лукмасло Т.Ю. під час примусового виконання судового наказу Октябрського районного суду м. Полтави у справі № 554/15516/22, що полягає у неповерненні ОСОБА_1 грошових коштів в розмірі - 5397,23 грн, що були стягнуті як основна винагорода приватного виконавця по виконавчому провадженні № 72175609.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що виконавче провадження за № 72175609 закінчено на підставі пункту 5 частини 1 статті 39 Закону України "Про виконавче провадження", однак відповідач всупереч вимогам частини 7 статті 27 Закону України "Про виконавче провадження" не повернув стягнуту винагороду.

Так, частиною 7 статті 27 Закону України "Про виконавче провадження" визначено, що у разі закінчення виконавчого провадження у зв`язку із скасуванням рішення, що підлягало виконанню, або визнання судом виконавчого документа таким, що не підлягає виконанню, виконавчий збір не стягується, а стягнутий виконавчий збір підлягає поверненню.

Таким чином, спір у цій справі пов`язаний із бездіяльністю приватного виконавця, що мала місце під час закінчення виконавчого провадження № 72175609.

Суд звертає увагу на те, що позивачем не оскаржується власне постанова приватного виконавця про стягнення основної винагороди або дії приватного виконавця щодо стягнення основної винагороди.

За наведених обставин вказаний спір не підсудний адміністративному суду, натомість підлягає вирішенню судом, який видав виконавчий документ.

За приписами частини першої статті 447 Цивільного процесуального кодексу України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.

Згідно з частиною першою статті 448 вказаного Кодексу скарга подається до суду, який розглянув справу як суд першої інстанції.

Таким чином, бездіяльність відповідача у виконавчому провадженні № 72175609 підлягає оскарженню до суду, який видав виконавчий документ - судовий наказ № 554/15516/22 від 23.01.2023, тобто до Октябрського районного суду м. Полтави, у порядку, встановленому Цивільним процесуальним кодексом України.

Крім того, суд звертає увагу на те, що фактично спір стосовно повернення стягнутої основної винагороди за сутністю є спором про повернення безпідставно набутого майна. Питання про зобов`язання у зв`язку з набуттям, збереженням майна без достатньої правової підстави врегульовані Цивільним кодексом України, зокрема, статтею 1212, частина 1 якої визначає, що особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала. Отже, відповідний спір має цивільно-правовий характер.

З урахуванням наведеного, змісту і суті позовних вимог, суд доходить висновку, що цей позов належить розглядати в порядку цивільного судочинства, а юрисдикція адміністративного суду на вказаний спір не поширюється.

Відповідно до пункту 1 частини першої статті 170 КАС України суддя відмовляє у відкритті провадження в адміністративній справі, якщо позов не належить розглядати за правилами адміністративного судочинства.

Беручи до уваги те, що позов ОСОБА_1 до приватного виконавця Лукмасло Т.Ю. не належить розглядати за правилами адміністративного судочинства, наявні підстави для відмови у відкритті провадження в адміністративній справі.

За правилами частини п`ятої статті 170 Кодексу адміністративного судочинства України повторне звернення тієї самої особи до адміністративного суду з адміністративним позовом з тих самих предмета і підстав та до того самого відповідача, як той, щодо якого постановлено ухвалу про відмову у відкритті провадження, не допускається.

Керуючись пунктом 1 частини першої статті 170, статтями 171, 248, 256, 287, 294, 295 Кодексу адміністративного судочинства України,

У Х В А Л И В:

Відмовити у відкритті провадження у справі за позовом ОСОБА_1 до Приватного виконавця Виконавчого округу Полтавської області Лукмасло Тетяни Юріївни про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії.

Роз`яснити позивачу, що справа підлягає розгляду місцевим загальним судом у порядку цивільного судочинства.

Роз`яснити, що повторне звернення тієї самої особи до суду з адміністративним позовом з тих самих предмета і підстав та до того самого відповідача, як той, щодо якого постановлено ухвалу про відмову у відкритті провадження, не допускається.

Копію ухвали направити особі, яка подала позовну заяву, разом із позовною заявою та усіма доданими до неї матеріалами.

Ухвала суду набирає законної сили з моменту її підписання.

Ухвала може бути оскаржена до Другого апеляційного адміністративного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом п`ятнадцяти днів з дня складення ухвали.

Суддя М.В. Довгопол