Справа № 440/9391/23
Суддя: О.О. Кукоба
Дата ухвалення: 2023-09-18 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОЛТАВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

і м е н е м У к р а ї н и

18 вересня 2023 рокум. ПолтаваСправа №440/9391/23

Полтавський окружний адміністративний суд у складі судді Кукоби О.О., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження у письмовому провадженні матеріали справи за позовом фізичної особи - підприємця ОСОБА_1 до Головного управління ДПС у Полтавській області про визнання протиправним та скасування наказу,

В С Т А Н О В И В:

Фізична особа - підприємець ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до Головного управління ДПС у Полтавській області, у якому позивач просила визнати протиправним та скасувати наказ Головного управління ДПС у Полтавській області від 23.06.2023 №1611-п "Про проведення фактичної перевірки".

Позовні вимоги обґрунтувала посиланням на те, що спірний наказ не відповідає вимогам Податкового кодексу України, оскільки в ньому не зазначено мету та підстави проведення фактичної перевірки. Крім того, на переконання позивача, надісланий податковим органом запит від 26.06.2023 про надання документів свідчить про намагання відповідача під видом фактичної провести документальну перевірку платника податків без визначених для того законних підстав.

Ухвалою Полтавського окружного адміністративного суду від 12.07.2023 провадження у справі за цим позовом відкрито, розгляд справи вирішено проводити за правилами спрощеного позовного провадження без виклику учасників (у письмовому провадженні).

Відповідач у відзиві на позовну заяву просив відмовити у задоволенні позовних вимог повністю, зазначивши, що Головним управлінням ДПС у Полтавській області на підставі наказу від 23.06.2023 №1611-п "Про проведення фактичної перевірки" у період з 26.06.2023 по 05.07.2023 проведено фактичну перевірку господарської одиниці ФОП ОСОБА_1 (АЗС за адресою: АДРЕСА_1 ); результати перевірки оформлені актом від 05.07.2023 №68222/16-31-09-02-01/, на підставі висновків якого складені податкові повідомлення-рішення від 08.08.2023 про застосування до позивача штрафних (фінансових) санкцій.

Представник позивача у відповіді на відзив зауважила, що ФОП ОСОБА_1 листом від 03.07.2023 повідомила Головне управління ДПС у Полтавській області про оскарження наказу від 23.06.2023 №1611-п "Про проведення фактичної перевірки", тобто, вчинила дії щодо не допуску посадових осіб податкового органу до перевірки.

Дослідивши докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи, суд дійшов висновку, що цей спір не належить розглядати у порядку адміністративного судочинства з таких підстав.

Залученими до матеріалів справи письмовими доказами підтверджено, що 23.06.2023 Головним управління ДПС у Полтавській області виданий наказ №1611-П, яким визначено провести з 26.06.2023 фактичну перевірку тривалістю 10 діб платника податків ФОП ОСОБА_1 за місцем фактичного провадження діяльності: АДРЕСА_1 , автозаправна станція (АЗС), за період з 26.06.2023 по дату закінчення перевірки у встановленому ПК України порядку /а.с. 34/.

Того ж дня на підставі наказу від 23.06.2023 №1611-п "Про проведення фактичної перевірки" посадовим особам податкового органу видані направлення на перевірку №№ 2902, 2903 /а.с. 35, 36/.

26.06.2023 о 10:50 посадовими особами Головного управління ДПС у Полтавській області оператору АЗС Крупі В.П. вручено копію наказу про проведення фактичної перевірки, копії направлень на перевірку, пред`явлені службові посвідчення та на цій підставі розпочато фактичну перевірку, про що зазначено у бланку направлень /а.с. 35-36/.

Результати перевірки оформлені актом від 05.07.2023 №68222/16-31-09-02-01/ НОМЕР_1 /а.с. 39-44/, на підставі висновків якого складені податкові повідомлення-рішення від 08.08.2023 про застосування до позивача штрафних (фінансових) санкцій /а.с. 31-33/.

Тож, на дату розгляду цієї справи у суді відповідач на підставі наказу від 23.06.2023 №1611-п "Про проведення фактичної перевірки" провів фактичну перевірку в господарській одиниці ФОП ОСОБА_1 , за результатами якої склав акт, у якому відобразив обставини порушення позивачем вимог податкового законодавства, за вчинення яких застосував до позивача штрафні (фінансові) санкції, про що прийняв податкові повідомлення-рішення.

Відповідно до частини п`ятої статті 242 Кодексу адміністративного судочинства України (надалі - КАС України) при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Судова палата з розгляду справ щодо податків, зборів та інших обов`язкових платежів Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду за результатами розгляду справи №826/17123/18 ухвалила постанову від 21.02.2020 (К/9901/25669/19), в якій сформулювала правовий висновок, згідно з яким у разі якщо контролюючим органом була проведена перевірка на підставі наказу про її проведення і за наслідками такої перевірки прийнято податкові повідомлення-рішення чи інші рішення, то цей наказ як акт індивідуальної дії реалізовано його застосуванням, а тому його оскарження після допуску платником податків посадових осіб контролюючого органу до проведення перевірки не є належним способом захисту права платника податків, оскільки наступне скасування наказу не може призвести до відновлення порушеного права. Належним способом захисту порушеного права платника податків у такому випадку є саме оскарження рішення, прийнятого за результатами перевірки.

У свою чергу, Велика Палата Верховного Суду у постанові від 08.09.2021 у справі №816/228/17 розглянула питання можливості оскарження наказу про призначення перевірки після її фактичного проведення та дійшла таких висновків.

Пунктом 19 частини першої статті 4 КАС України визначено, що індивідуальний акт - акт (рішення) суб`єкта владних повноважень, виданий (прийняте) на виконання владних управлінських функцій або в порядку надання адміністративних послуг, який стосується прав або інтересів визначеної в акті особи або осіб та дія якого вичерпується його виконанням або має визначений строк.

В абзаці 4 пункту 1 мотивувальної частини Рішення Конституційного Суду України від 23.06.1997 №2-зп у справі №3/35-313 вказано, що «… за своєю природою ненормативні правові акти, на відміну від нормативних, встановлюють не загальні правила поведінки, а конкретні приписи, звернені до окремого індивіда чи юридичної особи, застосовуються одноразово й після реалізації вичерпують свою дію».

У пункті 5 Рішення Конституційного Суду України від 22.04.2008 №9-рп/2008 у справі №1-10/2008 вказано, що при визначенні природи «правового акта індивідуальної дії» правова позиція Конституційного Суду України ґрунтується на тому, що «правові акти ненормативного характеру (індивідуальної дії)» стосуються окремих осіб, «розраховані на персональне (індивідуальне) застосування» і після реалізації вичерпують свою дію.

Отже, у разі якщо контролюючий орган був допущений до проведення перевірки на підставі наказу про її проведення, то цей наказ як акт індивідуальної дії реалізовано його застосуванням, а тому його оскарження не є належним та ефективним способом захисту права платника податків, оскільки скасування наказу не може призвести до відновлення порушеного права.

Неправомірність дій контролюючого органу при призначенні і проведенні перевірки не може бути предметом окремого позову, але може бути підставами позову про визнання протиправними рішень, прийнятих за наслідками такої перевірки.

Виходячи з наведеного Велика Палата Верховного Суду у постанові від 08.09.2021 у справі №816/228/17 не погодилась із позицією судів попередніх інстанцій у частині задоволення позову про протиправність наказу щодо призначення перевірки, оскільки такий спір не підлягає розгляду за правилами адміністративного судочинства.

При цьому, за висновком Великої Палати Верховного Суду, поняття «спір, який не підлягає розгляду в порядку адміністративного судочинства» слід тлумачити в ширшому значенні, тобто як поняття, що стосується тих спорів, які не підлягають розгляду в порядку адміністративного судочинства, і тих спорів, які взагалі не підлягають судовому розгляду.

На цій підставі, Велика Палата Верховного Суду відступила від висновку, викладеного Верховним Судом України у постанові від 27.01.2015 (справа №21-425а14).

Згідно з пунктом 1 частини першої статті 238 КАС України суд закриває провадження у справі, якщо справу не належить розглядати за правилами адміністративного судочинства.

За таких обставин, зважаючи на проведення відповідачем перевірки на підставі наказу від 23.06.2023 №1611-п "Про проведення фактичної перевірки", провадження у цій справі слід закрити.

Подібні висновки наведені у постанові Верховного Суду від 17.06.2022 у справі №826/9184/18.

Твердження представника позивача про те, що ФОП ОСОБА_1 недопустила посадових осіб Головного управління ДПС у Полтавській області до проведення фактичної перевірки шляхом надсилання листа від 03.07.2023 з повідомленням про оскарження згаданого вище наказу суд визнає безпідставними, оскільки перевірку фактично проведено, внаслідок чого оспорюваний наказ вичерпав свою дію.

Права позивача у спірних відносинах можуть бути захищені шляхом оскарження в адміністративному та/або судовому порядку податкових повідомлень-рішень Головного управління ДПС у Полтавській області, прийнятих 08.08.2023 за результатами фактичної перевірки.

Так, суд враховує, що у провадженні Полтавського окружного адміністративного суду перебуває адміністративна справа №440/12136/23 за позовом фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до Головного управління ДПС у Полтавській області про визнання протиправними та нечинними, скасування рішень, предметом спору у якій є правомірність податкових повідомлень-рішень Головного управління ДПС у Полтавській області, прийнятих на підставі висновків акта фактичної перевірки від 05.07.2023 №6822/16-31-09-02-01/ НОМЕР_1 .

Керуючись статтями 2, 4, 5, 19, 238, 248, 256 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

У Х В А Л И В:

Провадження у справі №440/9391/23 за позовом фізичної особи - підприємця ОСОБА_1 до Головного управління ДПС у Полтавській області про визнання протиправним та скасування наказу - закрити.

Ухвала набирає законної сили з моменту підписання, однак може бути оскаржена.

Апеляційна скарга подається безпосередньо до Другого апеляційного адміністративного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому ухвалу суду не вручено у день її складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Суддя О.О. Кукоба