Справа № 644/4691/23
Суддя: Бугера О. В.
Дата ухвалення: 2023-09-19 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Суддя Бугера О. В.
Справа № 644/4691/23
Провадження № 2-а/644/22/23
РІШЕННЯ

Іменем України

19 вересня 2023 року Орджонікідзевський районний суд м. Харкова, у складі:

Головуючого судді Бугери О.В.,

За участю секретаря судового засідання Радченко І.Ю.,

Представника позивача Кузнецова А.І.,

Представника відповідача Федюка Д.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до інспектора роти 5 батальйону 1 УПП в Харківській області старшого лейтенанта поліції Ішкільдіної Катерини Олександрівни, ДПП, про скасування постанови серії ЕАС №7219229 від 24.06.2023 року про накладання на нього адміністративного стягнення та закриття провадження у справі, -

УСТАНОВИВ:

Представником позивача, 11.07.2023 року, адвокатом Кузнецовим А.І., через систему «Електроний суд» було подано відповідну позовну заяву ОСОБА_1 до інспектора роти 5 батальйону 1 УПП в Харківській області старшого лейтенанта поліції Ішкільдіної Катерини Олександрівни, про скасування постанови серії ЕАС №7219229 від 24.06.2023 року про накладання на нього адміністративного стягнення та закриття провадження у справі. Одночасно, подано клопотання, в якому просили поновити строк на подання адміністративного позову.

В обґрунтування позову зазначено, що він дійсно 23.06.2023 року був вимушений терміново поїхати на автомобілі, що належить військовій частині, де він проходить службу на посаді офіцера логістики, за місцем мешкання сестри, яка часто вживає алкоголь, веде атигромадський спосіб життя та йому телефонують сусіди із скаргами. Так, йому зателефонувала сусідка сестри та повідомила, що та не відповідає на телефонні дзвінки, не відчиняє двері своєї квартири. При цьому, він спочатку прослідував до АДРЕСА_1 , до сестри, о 00.00 години повз блок-пост по АДРЕСА_2 , надавши документи на авто та посвідчення водія, а повертаючись о 01.00 годині 24.06.2023 року, проїжджаючи той самий блок-пост, його знову зупинили та працівнику поліції не сподобалось посвідчення водія, та не заважаючи на надання посвідчення водія в «Дії», щодо нього було складено постанову від 24.06.2023 року інспектором роти 5 батальйону 1 УПП в Харківській області старшим лейтенантом поліції Ішкільдіною К.О., серії ЕАС №7219229, про накладання на нього адміністративного стягнення за ч.1 ст. 126 КУпАП, за те, що водій не мав при собі посвідчення водія відповідної категорії, чим порушив вимоги п.2.1. ПДР. Дана постанова, на думку позивача, є незаконною та такою, що підлягає скасуванню, оскільки на момент складання постанови позивач представив оригінал свого посвідчення водія серії НОМЕР_1 від 06.11.2002 року, який не влаштував працівника поліції, бо є посвідченням старого зразку, тому, був вимушений скористатись додатком «Дія», що повністю відповідає вимогам п.8 Постанови КМУ від 29.12.2021 року №1453, не є порушенням, а є прямою нормою, яка регулює правовідносини. Особа позивача була встановлена відповідним посвідченням офіцера серії НОМЕР_2 .

Також, зазначав, що інспектор не мала повноважень на складання відповідної постанови, оскільки він є військовослужбовцем, а тому, у разі вчинення ним правопорушення, це тягне за собою відповідальність в порядку визначеному главою 13-Б КУпАП. При цьому, протокол про військове правопорушення повинен бути складений уповноваженою особою ВСП ЗСУ.

Ухвалою від 13.07.2023 року було відкрито провадження у справі, призначено справу до розгляду, залучено у якості співвідповідача Департамент патрульної поліції, а також, враховуючи дані про отримання постанови про накладання адміністративного стягнення, визначено, що підстав для поновлення строку на звернення не вбачається, оскільки позивачем цей строк не пропущений.

Представником відповідача ДПП подано відзив на позовну заяву, в якому зазначено, що позивачем в описовій частині позову наведено про існування потреби термінового переїзду до родички, що не відповідає дійсним обставинам справи, зафіксованим на відеозапису. Транспортний засіб було зупинено на блок-посту, в комендантську годину, інспектор представився водію, пояснив причину превентивних

поліцейських заходів, довів до відома позивача нормативно-правові акти, на підставі який застосовуються такі заходи. З дотриманням вимог ст.32 Закону України «Про Національну поліцію» було висунуто вимогу про пред`явлення документів, що посвідчують особу та відповідне право, а саме посвідчення водія та свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу. Позивач повідомив, що не має посвідчення водія. З дотриманням процедури визначеної ст. 278 КУпАП було проведено підготовку до розгляду справи, розглянуто справу та прийнято відповідну постанову про накладання стягнення. Відповідно до вимог Закону України «Про дорожній рух» визначено правові та соціальні основи дорожнього руху з метою захисту життя та здоров`я громадян, створення безпечних і комфортних умов для учасників руху та охорони навколишнього природного середовища. Відповідно до ст. 14 даного Закону учасники дорожнього руху зобов`язані знати і неухильно дотримувати вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативно-правових актів з питань безпеки дорожнього руху. Тобто, позивач зобов`язаний під час керування транспортним засобом мати при собі посвідчення водія. Всупереч визначеним нормам ПДР України позивач не мав при собі такого посвідчення, а надане поліцейському для огляду посвідчення водія в за стосунку «Дія» не відповідало вимогам Постанови КМУ від 29.12.2021 року №1453 та не є електронним документом, бо немає фотографії позивача. Також, звертав увагу на те, що позивач після його зупинки на блок-посту повідомив, що «трошки посидів із друзями», тому, його доводи про необхідність термінової поїздки в комендантську годину до сестри є неправдивими. Окрім цього, зазначав, що відповідальність за порушення безпеки дорожнього руху позивач має нести на загальних підставах, оскільки це чітко визначено ст.15 КУпАП. Інших доводів для підстав скасування постанови не було наведено, просив врахувати судову практику з означеного питання та в задоволенні позову відмовити.

В судовому засіданні представником позивача доводи позову підтримані, додатково звернуто увагу, що під час огляду відеозаписів не вбачається факту керування транспортним засобом ОСОБА_1 , підстав його зупинки та з урахуванням часу вчинення правопорушення 01.15. та початку відеозапису в 01.19, пройшло 4 хвилини, за цей проміжок часу водій міг надати посвідчення для огляду. Просив врахувати дані обставини та задовольнити позов.

Представник відповідача в судовому засіданні проти задоволення позову заперечував, просив врахувати позицію викладено у відзиву, вважав, що постанова складена уповноваженою особою, є обґрунтованою, оглянутий відеозапис повністю підтверджує правомірність прийнятого рішення.

Відповідач інспектор роти 5 батальйону 1 УПП в Харківській області старший лейтенант поліції Ішкільдіна К.О. в судове засідання не з`явилась, про час та дату розгляду справи була повідомлена, відзиву на позовну заяву не подавала. З урахуванням думки представників сторін, суд вважає за можливе проводити розгляд справи за її відсутності.

Вислухавши доводи сторін, дослідивши матеріали справи, судом встановлено наступне.

Відповідно до постанови інспектора роти 5 батальйону 1 УПП в Харківській області старшого лейтенанта поліції Ішкільдіної Катерини Олександрівни, серії ЕАС №7219229 від 24.06.2023 року, позивача притягнуто до адміністративної відповідальності за обставин 24.06.2023 року о 01:15:52 годині , м.Харків, вулиця Академіка Павлова, 165В, водій керував тз Mercedes-Benz Vito 70BNVZ, та не мав при собі посвідчення водія відповідної категорії, чим допустив порушення п.2.1. ПДР України, - керування т/з особою, яка не має при собі посвідчення водія відповідної категорії, реєстраційного документа на тз, а у випадках, передбаченим законодавством ліцензійної картки на т/з, а також поліса (договору) обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів (страхового сертифіката Зелена картка), стаття ч.1 ст.126 КУпАП, та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в сумі 425 грн.. Особу було встановлено посвідченням офіцера.

Суд вважає, що в даному випадку інспектор роти 5 батальйону 1 УПП в Харківській області старший лейтенант поліції Ішкільдіна К.О. не є належним відповідачем, з урахуванням позиції зазначеної у постанові Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду у справі № 742/2298/17 від 17.09.2020, а саме, належним відповідачем у справах про скасування постанов про накладення адміністративного стягнення є орган який таке стягнення застосував, а не конкретна посадова особа вказаного органу. Тобто, вимоги позову до інспектора не підлягають задоволенню з урахуванням неналежності відповідача.

Оцінюючи доводи позову до співвідповідача Департаменту патрульної поліції, суд зазначає наступне.

Суд не погоджується із доводами позивача щодо протиправності дій відповідача інспектора щодо складання постанови, враховуючи статус позивача, військовослужбовця. Відповідно до вимог ст. 15 КУпАП врегульовано питання відповідальності військовослужбовців та інших осіб, на яких поширюється дія дисциплінарних статутів, за вчинення адміністративних правопорушень. За порушення правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, зазначені особи несуть адміністративну відповідальність на загальних підставах. До зазначених осіб не може бути застосовано громадські роботи, виправні роботи, адміністративний арешт.

Відповідальність, передбачену главою 13-Б цього Кодексу, військовослужбовці, а також військовозобов`язані та резервісти під час проходження зборів, несуть лише за вчинення військових адміністративних правопорушень, за умови, якщо ці правопорушення не тягнуть за собою кримінальну відповідальність.

Тобто, інспектор мала повноваження на складання саме відповідної постанови щодо притягнення особи до адміністративної відповідальності.

Обставини керування ОСОБА_1 транспортним засобом Mercedes-Benz Vito 70BNVZ, що переданий у якості гуманітарної допомоги, ніким не оспорювались, позивачем було надано на підтвердження прав на автомобіль акті приймання-передачі від 06.06.2023 року, декларацію.

Щодо правомірності зупинки транспортного засобу суд зазначає наступне. Відповідно до Указу Президента України № 64 від 24.02.2022 року, з наступними змінами, у зв`язку із введенням в Україні воєнного стану тимчасово, на період дії правового режиму воєнного стану, можуть обмежуватися конституційні права і свободи людини і громадянина, передбачені статтями 30-34, 38, 39, 41-44, 53 Конституції України, а також вводитися тимчасові обмеження прав і законних інтересів юридичних осіб в межах та обсязі, що необхідні для забезпечення можливості запровадження та здійснення заходів правового режиму воєнного стану, які передбачені частиною першою статті 8 Закону України «Про правовий режим воєнного стану».

Відповідно до п. 3 ч.1 ст.32 Закону України «Про Національну поліцію» поліцейський має право вимагати в особи пред`явлення нею документів, що посвідчують особу, та/або документів, що підтверджують відповідне право особи, у спосіб, який дає можливість поліцейському прочитати та зафіксувати дані, що містяться в документах, у випадку, якщо особа перебуває на території чи об`єкті із спеціальним режимом або в місці здійснення спеціального поліцейського контролю.

Позивач рухався через блок-пост в місті Харкові, в період комендантської години, на транспортному засобі, що має іноземні реєстраційні номери, у зв`язку з чим, суд вважає, що були підстави для зупинки з метою перевірки документів, в ході якої було виявлено ознаки перебування водія транспортного засобу за кермом в стані алкогольного сп`яніння.

Оцінюючи правомірність складеної постанови суд виходить з наступного.

Відповідно до ч.2 ст. 19 Конституції України правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством. При цьому, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ч.1 статті 8 Закону України «Про Національну поліцію» поліція діє виключно на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України. Згідно п. 8 ч.1 статті 23 зазначеного Закону поліція відповідно до покладених на неї завдань у випадках, визначених законом, здійснює провадження у справах про адміністративні правопорушення, приймає рішення про застосування адміністративних стягнень та забезпечує їх виконання.

Відповідно до ч. 1 статті 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Відповідно до ст.280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Статтею 251 КУпАП України передбачено, що доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно з ст.72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення осіб, які беруть участь у справі, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються судом на підставі пояснень сторін, третіх осіб та їхніх представників, показань свідків, письмових і речових доказів, висновків експертів.

Відповідно до ч.2 ст.77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

Відповідно до вимог ч.1 ст. 126 КУпАП визначено відповідальність за керування транспортним засобом особою, яка не має при собі або не пред`явила у спосіб, який дає можливість поліцейському прочитати та зафіксувати дані, що містяться в посвідченні водія відповідної категорії, реєстраційному документі на транспортний засіб, а також полісі (договорі) обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів (страхового сертифіката "Зелена картка"), або не пред`явила електронне посвідчення водія та електронне свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу, чинний внутрішній електронний договір зазначеного виду обов`язкового страхування у візуальній формі страхового поліса, а також інших документів, передбачених законодавством.

Позивач в позовній заяві стверджував, що ним було надано посвідчення водія старого зразку, який не влаштував інспектора, а також, було надано для огляду посвідчення водія в додатку «Дія». До позовної заяви позивачем додано копію посвідчення водія НОМЕР_1 , яке було оглянуто в судовому засіданні. Представник відповідача зазначав, що доводи позивача нібито про не прийняття даного посвідчення до уваги, оскільки воно видане в 2002 році, не заслуговують уваги, оскільки жодних перешкод у використанні даного посвідчення не має.

Судом було оглянуто відеозаписи з бодікамер. Представником відповідача надано 2 СД-диску, що засвідчені ЕЦП, містять безперервність та цілісність. Відповідно до запису на наданому диску №1, зафіксовано спілкування ОСОБА_1 на блок-посту з поліцейськими, він повідомляє, відвіз людей до Ак.Павлова, розуміє, що комендантська година, але має дозвіл на проїзд, є військовим, не заперечує, що дійсно є запах алкоголю ( 01.17 год).

Відповідно до наданого диску №2, під час спілкування ОСОБА_1 на блок-посту з поліцейськими, повідомляє, що водійське посвідчення у нього вдома (01.20), в подальшому демонструє додаток «Дія» на мобільному телефоні, не заперечує, що в самому додатку немає його фотографії, ані в посвідченні водія, ані в паспорті, його особу було встановлено відповідно до посвідчення офіцера. Паспорту немає, здав для вклеювання фотографії.

Постановою КМУ «Про затвердження Порядку формування та перевірки електронного посвідчення водія, електронного свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу, їх електронних копій» від 29.12.2021 року №1453, затверджено відповідний порядок, який визначає механізм формування електронного посвідчення водія, електронного свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу, їх електронних копій та процедуру їх перевірки органами державної влади, органами місцевого самоврядування, юридичними та фізичними особами - підприємцями.

Відповідно до п.2, 8, 9 п.п.12 Порядку - Електронним посвідченням водія є національне посвідчення водія у формі електронного відображення інформації, що міститься в Єдиному державному реєстрі МВС (далі - Реєстр МВС), разом з унікальним електронним ідентифікатором (QR-кодом, штрих-кодом, цифровим кодом). Електронне посвідчення водія, електронне свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу є дійсними лише за наявності унікального електронного ідентифікатора та не можуть використовуватися без нього. В електронному посвідченні водія відображається відцифрований образ обличчя особи.

Судом досліджено скрін-шот сторінки з додатку «Дія» наданий позивачем, який містить дані в розділі посвідчення водія: ОСОБА_1 , без фотографії, та має застереження - у реєстрі немає фото, запишіться в електронну чергу до сервісного центру МВС та подайте онлайн-заяву про заміну.

Тому суд погоджується із доводами представника відповідача, що позивачем не було надано посвідчення водія, а надане посвідчення в додатку «Дія» не відповідає вимогам електронного документу.

Також, суд не приймає до уваги доводи сторони позивача щодо імовірності надання посвідчення водія в 4 хвилини, що мають місце між часом вчинення правовопорушення та даними відображеними на відеозапису, оскільки жодним чином не спростовують факту зупинки, факту відсутності посвідчення, яке зі слів позивача, у нього вдома.

Тобто, суд вважає, що в даному випадку, повністю спростовано стороною відповідача наданими належними та допустимими доказами доводи позивача щодо неправомірності накладання адміністративного стягнення. Процедура розгляду справи була дотримана, було складено постанову про притягнення особи до відповідальності, обставини порушення позивачем вимог ПДР підтверджені.

З урахуванням наведеного, суд не вбачає підстав для задоволення позову.

Керуючись ст.ст.126, 251, 268, 276, 283, 287-289 КУпАП, ст.ст. 2, 9, 243-246, 286 КАС України, ПДР України, затверджених Постановою КМУ №1306 від 10.10.2001 року, суд, -

УХВАЛИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 , - залишити без задоволення.

Повний текст рішення виготовлений 19.09.2023 року.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано,

набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження чи закриття апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Другого апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня його проголошення.

Головуючий: суддя О.В. Бугера