Справа № 420/6317/23
Суддя: Василяка Д.К.
Дата ухвалення: 2023-09-18 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 420/6317/23
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 вересня 2023 року м. Одеса

Одеський окружний адміністративний суд у складі: головуючого судді Василяки Д.К., розглянувши в письмовому провадженні у порядку спрощеного позовного провадження справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , паспорт серії НОМЕР_1 ) до Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області (вул. Канатна, 83, м. Одеса, 65012, ), Головного управління пенсійного фонду України в Черкаській області (вул. Смілянська, 23, м.Черкаси, 18000, ) про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії,-

ВСТАНОВИВ:

До Одеського окружного адміністративного суду надійшов адміністративний позов ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області, Головного управління пенсійного фонду України в Черкаській області в якому позивач просить суд:

визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Черкаській області №36 від 12.10.2022 року про відмову в призначенні ОСОБА_1 пенсії за віком на пільгових умовах на підставі пп.1 п.2 ст.114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» у зв`язку з відсутністю пільгового стажу;

зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області зарахувати до пільгового стажу період роботи позивача з 01.09.1986 року по 14.03.1998 року у якості працівника зайнятого повний робочий день на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за Списком 1 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затвердженим Кабінетом Міністрів України;

зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 04.10.2022 року про призначення пенсії за віком на пільгових умовах на підставі пп. 1 п.2 ст.114 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" з урахуванням позиції суду викладеної в даному рішенні.

В обґрунтування позовних вимог зазначено, що позивач звернувся до Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області, із заявою про призначення пенсії за віком на пільгових умовах. Вказану заяву за принципом екстериторіальності розглянуто відповідачем, Головним управління Пенсійного фонду України в Черкаській області, та прийнято спірне рішення № 36 від 12.10.2022 про відмову в призначенні пенсії за віком на пільгових умовах.

У вказаному рішенні відповідач 2 зазначив, що страховий стаж особи 22 років 8 місяців 25 днів, з них на роботах із шкідливими іважкими умовами праці за списком № 1 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджених Кабінетом Міністрів України та за результатами атестації робочих місць відсутній.

Разом з цим, позивач надавав відповідачам трудову книжку НОМЕР_2 , в якій є запис під №18 на підставі приказу №427 від 16.12.1994 року: «по результатам аттестации рабочих мест подтверждается право перехода на пенсию на льготных условиях по списку №1» .

На думку позивача, відповідач 2 не законно відмовив в призначенні пенсії на пільгових умовах, адже проігнорував наявність інформації у трудовій книжці і послався на п.20 Порядку «Підтвердження наявного стажу роботи для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній», а саме відповідач 2 зайняв правову позицію, що в наданій трудовій книжці відсутні відомості, що визначають право на пенсію на пільгових умовах, та необхідно надати для підтвердження спеціального стажу роботи уточнюючу довідку від підприємства в якому працював позивач.

Позивач вказує, що ст.62 ЗУ «Про пенсійне забезпечення» встановлено, що основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка.

З урахуванням викладеного позивач звернувся до суду з даним позовом.

За цією позовною заявою відкрито спрощене позовне провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні) за наявними у справі матеріалами.

Від відповідача - Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області надійшов відзив на позовну заяву в якому зазначив, що за результатом розгляду наданих позивачем документів встановлено, що страховий стаж становить 22 роки 8 місяців 25 днів, з них на зазначених роботах (пільговий) відсутній, оскільки ОСОБА_1 не надані довідки, передбачені Порядком № 637, які уточнюють пільговий характер роботи. Таким чином, рішенням від 12.10.2022 № 36 ОСОБА_1 було відмовлено у призначені пенсії за віком на пільгових умовах.

Від Головного управління Пенсійного фонду України в Черкаській області до суду надійшов відзив на позовну заяву в якому зазначає, що за результатами розгляду доданих до заяв про призначення пенсії документів, встановлено, що страховий стаж позивача становить 22 роки 08 місяців 25 днів, до страхового стажу зараховано всі періоди. Пільговий стаж відсутній. Позивачем до заяви про призначення пенсії не надано документів, що підтверджують зайнятість на роботах з особливо шкідливими для здоров`я умовах праці, однак, виключно дані трудової книжки, зазначені обставини не підтверджують. З огляду на зазначене, Головним управлінням Пенсійного фонду України в Черкаській області прийнято рішення про відмову у призначенні пенсії за віком на пільгових умовах, оскільки, у позивача відсутній необхідний пільговий стаж роботи передбачений частиною 2 статті 114 Закону № 1058- IV.

Дослідивши матеріали справи, а також обставини, якими обґрунтовуються вимоги, докази, якими вони підтверджуються, суд встановив наступне: ОСОБА_1 звернувся із заявою до Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області про призначення пенсії за віком на пільгових умовах.

За наслідками розгляду заяви позивача Головним управлінням Пенсійного фонду України в Черкаській області 12.10.2022 було прийнято рішення №36, яким відмовлено позивачу призначенні пенсії за віком у зв`язку із відсутністю необхідного пільгового стажу. В рішенні також зазначено, що страховий стаж заявника становить 22 роки 08 місяців 25 днів, пільговий стаж відсутній. До страхового стажу зараховані всі періоди. Заявник не надав документи, які уточнюють пільговий характер роботи.

Відповідно до записів у трудовій книжці НОМЕР_3 від 03 липня 1986 року, у межах спірних правовідносин ОСОБА_1 :

1) 03.07.1986 прийнятий в транспортний відділ водієм на автопогрузчик

2) 27.08.1986 звільнений у зв`язку зі вступом до навчального закладу;

3) 01.09.1986 - 28.04.1987 навчання;

4) 06.05.1987 - 08.06.1989 служба в радянській армії;

5) 18.07.1989 прийнятий на роботу водієм;

6) 17.12.1990 переведений слюсарем по ремонту автомобілів;

7) 16.01.1991 звільнений за власним бажанням;

8) 25.02.1991 прийнятий електрослюсарем 3 розряду з повним робочим днем під землею;

9) 22.04.1993 звільнений за власним бажанням;

10) 28.04.1993 прийнятий проходчиком 4 розряду з повним робочим днем під землею;

11) 01.10.1994 звільнений з «Антрацитшахтобуд» за власним бажанням;.

12) 03.07.1995 прийнятий на шахту проходчиком з повним робочим

14) 26.02.1996 прийнятий проходчиком 5 розряду з повним робочим днем днем під землею;

13) 05.11.1995 звільнений за власним бажанням;

15) 12.05.1997 звільнений за власним бажанням;

16) 25.05.1997 прийнятий на ділянку №3 електрослюсарем 3 розряду з повним робочим днем під землею;

17) 10.08.1997 звільнений за власним бажанням;

18) 06.10.1997 прийнятий на роботу проходчиком з повним робочим днем під землею;

19) 16.12.1997 по результатам атестації робочих місць підтверджується право переходу на пенсію на пільгових умовах за списком №1 (приказ №427 від 16.12.1997);

20) 14.03.1998 звільнений.

Статтею 46 Конституції України визначено, що громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом. Пенсії, інші види соціальних виплат та допомоги, що є основним джерелом існування, мають забезпечувати рівень життя, не нижчий від прожиткового мінімуму, встановленого законом.

Відповідно до пункту 6 статті 92 Конституції України, виключно законами України визначаються, зокрема, основи соціального захисту, форми і види пенсійного забезпечення.

Принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій, надання соціальних послуг з коштів Пенсійного фонду, що формуються за рахунок страхових внесків роботодавців, бюджетних та інших джерел, передбачених цим Законом, визначає Закон України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» №1058-ІV від 09.07.2003 (далі - Закон №1058-ІV), який розроблений відповідно до Конституції України та Основ законодавства України про загальнообов`язкове державне соціальне страхування. Цей Закон також регулює порядок формування Накопичувального пенсійного фонду та фінансування за рахунок його коштів видатків на оплату договорів страхування довічних пенсій або одноразових виплат застрахованим особам, членам їхніх сімей та іншим особам, передбаченим цим Законом.

Статтею 8 Закону № 1058-IV передбачено право громадян України на отримання пенсійних виплат та соціальних послуг.

Відповідно до частини 1 статті 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», право на пенсію за віком на пільгових умовах незалежно від місця останньої роботи мають особи, які працювали на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за списком № 1 та на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці за списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджених Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, на роботах, що дають право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах, зазначених у частинах другій і третій цієї статті, а пенсії за вислугу років - на умовах, зазначених у частині четвертій цієї статті. Розміри пенсій для осіб, визначених цією статтею, обчислюються відповідно до статті 27 та з урахуванням норм статті 28 цього Закону.

На пільгових умовах пенсія за віком призначається: 1) працівникам, зайнятим повний робочий день на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за списком № 1 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затвердженим Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, - після досягнення 50 років і за наявності страхового стажу не менше 25 років у чоловіків, з них не менше 10 років на зазначених роботах, і не менше 20 років у жінок, з них не менше 7 років 6 місяців на зазначених роботах (п. 1 ч. 2 ст. 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування»).

Отже, пенсія за віком на пільгових умовах за Списком №1 призначається, зокрема, чоловікам після досягнення 50 років і за наявності страхового стажу не менше 25 років, з них не менше 10 років на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за списком № 1 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затвердженим Кабінетом Міністрів України та за результатами атестації робочих місць. Зайнятість на таких роботах має бути повний робочий день.

Працівникам, які не мають стажу роботи з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці, передбаченого абзацом першим цього пункту, але мають не менше половини стажу на зазначених роботах, за наявності передбаченого абзацами першим і п`ятнадцятим - двадцять третім цього пункту відповідного страхового стажу пенсії на пільгових умовах призначаються із зменшенням пенсійного віку, встановленого абзацом першим частини першої статті 26 цього Закону: чоловікам - на 1 рік за кожний повний рік такої роботи; жінкам - на 1 рік 4 місяці за кожний повний рік такої роботи (п. 1 ч. 2 ст. 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування»).

Так, у рішенні №36, яким відмовлено позивачу призначенні пенсії за віком у зв`язку із відсутністю необхідного пільгового стажу. В рішенні також зазначено, що страховий стаж заявника становить 22 роки 08 місяців 25 днів, пільговий стаж відсутній. До страхового стажу зараховані всі періоди. Заявник не надав документи, які уточнюють пільговий характер роботи.

Отже, спірним у цій справі є питання про наявність у позивача пільгового стажу, необхідного для призначення пенсії за віком на пільгових умовах за Списком №1.

Суд зазначає, що згідно з частиною першою статті 24 Закону № 1058-ІV, страховий стаж - період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок.

При цьому, згідно з ч.1 ст.56 Закону України «Про пенсійне забезпечення», до стажу роботи зараховується робота, виконувана на підставі трудового договору на підприємствах, в установах, організаціях і кооперативах, незалежно від використовуваних форм власності та господарювання, а також на підставі членства в колгоспах та інших кооперативах, незалежно від характеру й тривалості роботи і тривалості перерв.

Відповідно до ст.62 Закону України «Про пенсійне забезпечення», основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.

12.08.1993 Кабінет Міністрів України своєю постановою №637 затвердив Порядок підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній (далі Порядок №637).

Так, основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами. У разі коли документи про трудовий стаж не збереглися, підтвердження трудового стажу здійснюється органами Пенсійного фонду на підставі показань свідків (розділ «Загальні положення» Порядку №637).

Пунктом 3 Порядку №637 передбачено, що за відсутності трудової книжки, а також у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження трудового стажу приймаються дані, наявні в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які містять відомості про періоди роботи.

Відповідно до п.20 Порядку №637, у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні відомості, що визначають право на пенсії на пільгових умовах або за вислугу років, установлені для окремих категорій працівників, для підтвердження спеціального трудового стажу приймаються уточнюючі довідки підприємств, установ, організацій або їх правонаступників. У довідці повинно бути вказано періоди роботи, що зараховуються до спеціального стажу; професія або посада; характер виконуваної роботи; розділ, підрозділ, пункт, найменування списків або їх номери, до яких включається цей період роботи; первинні документи за час виконання роботи, на підставі яких видана зазначена довідка, в тому числі виписки або довідки, складені на основі даних, наявних в інформаційних (автоматизованих) та/або інформаційно-комунікаційних системах підприємств, установ, організацій.

Аналізуючи зазначені законодавчі норми, суд зазначає, що основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Однак, у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні відомості, що визначають право на пенсію, зокрема, на пільгових умовах, для підтвердження спеціального трудового стажу приймаються уточнюючі довідки.

Так, трудова книжка, серед інших, містить такі записи про роботу позивача:

1) 03.07.1986 прийнятий в транспортний відділ водієм на автопогрузчик

2) 27.08.1986 звільнений у зв`язку зі вступом до навчального закладу;

3) 01.09.1986 - 28.04.1987 навчання;

4) 06.05.1987 - 08.06.1989 служба в радянській армії;

5) 18.07.1989 прийнятий на роботу водієм;

6) 17.12.1990 переведений слюсарем по ремонту автомобілів;

7) 16.01.1991 звільнений за власним бажанням;

8) 25.02.1991 прийнятий електрослюсарем 3 розряду з повним робочим днем під землею;

9) 22.04.1993 звільнений за власним бажанням;

10) 28.04.1993 прийнятий проходчиком 4 розряду з повним робочим днем під землею;

11) 01.10.1994 звільнений з «Антрацитшахтобуд» за власним бажанням;.

12) 03.07.1995 прийнятий на шахту проходчиком з повним робочим

14) 26.02.1996 прийнятий проходчиком 5 розряду з повним робочим днем днем під землею;

13) 05.11.1995 звільнений за власним бажанням;

15) 12.05.1997 звільнений за власним бажанням;

16) 25.05.1997 прийнятий на ділянку №3 електрослюсарем 3 розряду з повним робочим днем під землею;

17) 10.08.1997 звільнений за власним бажанням;

18) 06.10.1997 прийнятий на роботу проходчиком з повним робочим днем під землею;

19) 16.12.1997 по результатам атестації робочих місць підтверджується право переходу на пенсію на пільгових умовах за списком №1 (приказ №427 від 16.12.1997);

20) 14.03.1998 звільнений.

При цьому, суд зазначає, що у рішенні відсутні будь-які посилання щодо невідповідності даних щодо вказаних періодів, зазначених у трудовій книжці, помилок у їх оформленні, а лише вказано, щодо невідповідності наданих позивачем уточнюючих довідок.

Суд звертає увагу, що зазначені записи в трудовій книжці позивача чітко містять відомості щодо характеру роботи позивача у спірні періоди. Також, в трудовій книжці є посилання на відповідні накази, записи завірені підписом повноважної особи та печаткою, які оформлені належним чином. Даний факт відповідачами не оспорюється.

Водночас, суд звертає увагу, що здійснення перевірки довідок, пенсійним фондом здійснюється лише у разі відсутності записів у трудовій книжці. Натомість, періоди роботи належним чином зафіксовані у трудовій книжці позивача.

Крім того, вказані професії позивача включені до Списку №1 та Списку № 2, що затверджений постановою Ради Міністрів СРСР №1173 від 22.08.1956 року, постановою Ради Міністрів СРСР №10 від 26.01.1991 року та постановою Кабінету Міністрів України, №162 від 11.03.1994 року та відносяться до Списку робіт і професій, що дають право на пенсію на пільгових умовах.

Суд звертає увагу на те, що в матеріалах справи відсутні відомості щодо того, що відповідачем вчинялись будь-які дії щодо витребування необхідних документів, а не вчинення органами Пенсійного фонду України таких дій, на думку суду, не покладає надмірного тягаря та обов`язку на позивача.

Також суд вважає необхідним зазначити, що атестація робочих місць здійснюється на підприємствах, в організаціях та установах незалежно від форм власності і господарювання згідно з Порядком проведення атестації робочих місць за умовами праці, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 01.08.1992 № 422 (далі - Порядок) та розробленими Методичними рекомендаціями для проведення атестації робочих місць за умовами праці, затвердженими постановою Міністерства праці України від 01.09.1992 № 41 (далі - Методичні рекомендації).

Згідно пункту 4 Порядку та підпункту 1.5 пункту 1 Методичних рекомендацій періодичність проведення атестації робочих місць визначається безпосередньо колективним договором підприємства і проводиться не рідше одного разу на 5 років. Відповідальність за своєчасне та якісне проведення атестації покладається на керівника підприємства чи організації.

Відповідно до зазначених нормативних актів основна мета атестації полягає в регулюванні відносин між власником або уповноваженим ним органом і працівниками у галузі реалізації права на здорові й безпечні умови праці, пільгове забезпечення, пільги та компенсації за роботу в несприятливих умовах.

Атестація робочих місць відповідно до Порядку №442 та Методичних рекомендацій передбачає: установлення факторів і причин виникнення несприятливих умов праці; санітарно-гігієнічне дослідження факторів виробничого середовища, важкості й напруженості трудового процесу на робочому місці; комплексну оцінку факторів виробничого середовища і характеру праці на відповідність їхніх характеристик стандартам безпеки праці, будівельним та санітарним нормам і правилам; установлення ступеня шкідливості й небезпечності праці та її характеру за гігієнічною класифікацією; обґрунтування віднесення робочого місця до категорії зі шкідливими (особливо шкідливими), важкими (особливо важкими) умовами праці; визначення (підтвердження) права працівників на пільгове пенсійне забезпечення за роботу у несприятливих умовах; складання переліку робочих місць, виробництв, професій та посад із пільговим пенсійним забезпеченням працівників; аналіз реалізації технічних і організаційних заходів, спрямованих на оптимізацію рівня гігієни, характеру і безпеки праці.

Положеннями пунктів 8 та 9 Порядку №442 передбачено, що проведення атестації робочих місць відомості про результати атестації робочих місць заносяться до карти умов праці, форма якої затверджується Мінпраці разом з Міністерством охорони здоров`я України. Перелік робочих місць, виробництв, професій і посад з пільговим пенсійним забезпеченням працівників, який складається за результатами проведеної атестації робочих місць, після погодження з профспілковим комітетом затверджується наказом по підприємству, організації і зберігається протягом 50 років. Витяги з наказу додаються до трудової книжки працівників, професії та посади яких внесено до переліку.

Суд зазначає, що своєчасно проведена атестація робочих місць за умовами праці є одним із заходів соціального захисту працівників, який має сприяти реалізації прав на здорові й безпечні умови праці, пільги та компенсації за роботу у несприятливих умовах, пільгове пенсійне забезпечення.

Особи, які зайняті на роботах із шкідливими і важкими умовами праці за Списком №2, але з вини власника на таких підприємствах не було проведено атестацію робочого місця, мають право на зарахування стажу роботи на таких посадах до спеціального стажу, необхідного для призначення пенсії за віком на пільгових умовах Списком №2, відповідно до пункту «б» статті 13 Закону №1788-ХІІ.

Цей висновок є також застосовним і щодо осіб, зайнятих на роботах із шкідливими і важкими умовами праці за Списком № 1.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 19.02.2020 у справі №520/15025/16-а.

При цьому на працівника, зайнятого на роботах із шкідливими і важкими умовами праці, не можна покладати відповідальність за не проведення або несвоєчасне проведення атестації робочих місць за умовами праці. Не проведення або несвоєчасне проведення атестації робочих місць власником підприємств або уповноваженим ним органом не може позбавляти громадян їх конституційного права на соціальний захист, у тому числі щодо надання пенсій за віком на пільгових умовах. Контроль за додержанням підприємствами правил проведення атестації робочих місць за умовами праці покладається на відповідні повноважні державні контролюючі органи, зокрема Держпраці.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 25.03.2021 у справі № 750/3198/17.

Відповідно до частини другої статті 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Встановлення невідповідності діяльності суб`єкта владних повноважень хоча б одному із зазначених критеріїв для оцінювання його рішень, дій та бездіяльності може бути підставою для задоволення адміністративного позову.

За встановлених обставин, наведених положень чинного законодавства, суд дійшов висновку, що під час прийняття оскаржуваного рішення відповідач діяв необґрунтовано, тобто без урахування всіх обставин, що мають значення для прийняття рішення, тому це рішення є протиправним і таким, що підлягає скасуванню.

Щодо позовних вимог в частині визнання протиправними дій органів пенсійного фонду щодо відмови у призначенні пенсії за віком на пільгових умовах за Списком №1, суд зазначає, що оцінка дій відповідачів щодо правомірності відмови у призначенні пенсії досліджується в межах прийняття самого рішення і саме через такий спосіб захисту як визнання протиправним та скасування рішення суб`єкта владних повноважень, права позивача будуть відновлені. У той час, коли самі по собі дії щодо винесення рішення не порушують права, свободи та інтереси позивача, адже не мають юридичного наслідку, а відтак не створюють підстав для їх захисту.

Водночас, суд зазначає, що призначення, перерахунок, нарахування та виплата пенсій відноситься до дискреційних повноважень органів Пенсійного фонду України.

Відповідно до ч.1 ст.58 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», пенсійний фонд є органом, який здійснює керівництво та управління солідарною системою, провадить збір, акумуляцію та облік страхових внесків, призначає пенсії та підготовляє документи для її виплати, забезпечує своєчасне і в повному обсязі фінансування та виплату пенсій, допомоги на поховання, здійснює контроль за цільовим використанням коштів Пенсійного фонду, вирішує питання, пов`язані з веденням обліку пенсійних активів застрахованих осіб на накопичувальних пенсійних рахунках, здійснює адміністративне управління Накопичувальним фондом та інші функції, передбачені цим Законом і статутом Пенсійного фонду.

Згідно з п.п.3 п.4 Положення про управління Пенсійного фонду України в районах, містах, районах у містах, а також про об`єднані управління, яке затверджене постановою правління Пенсійного фонду України від 22 грудня 2014 року №28-2 та зареєстроване в Міністерстві юстиції України 15 січня 2015 року за №40/26485, Управління Фонду відповідно до покладених на нього завдань, зокрема, призначає (здійснює перерахунок) і виплачує пенсії, щомісячне довічне грошове утримання суддям у відставці, допомогу на поховання та інші виплати відповідно до законодавства.

З аналізу наведеного вбачається, що на цей час органи Пенсійного фонду України, відповідно до покладених на них завдань, зокрема, призначають (здійснюють перерахунок) і виплачують пенсії, щомісячне довічне грошове утримання суддям у відставці, допомогу на поховання та інші виплати відповідно до законодавства.

Визначення дати, обрахунок пільгового стажу, визначення повних років та обрахунок зниження пенсійного віку також належить до компетенції пенсійних органів.

Питання призначення пенсії є дискреційним повноваженням та виключною компетенцією уповноваженого органу.

Дискреційні повноваження - це сукупність прав та обов`язків органів державної влади та місцевого самоврядування, осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, що надають можливість на власний розсуд визначити повністю або частково вид і зміст управлінського рішення, яке приймається, або можливість вибору на власний розсуд одного з декількох варіантів управлінських рішень, передбачених проектом нормативно-правового акта.

Отже, дискреційне право органу виконавчої влади та місцевого самоврядування, осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування обумовлене певною свободою (тобто вільним, або адміністративним, розсудом) в оцінюванні та діях, у виборі одного з варіантів рішень та правових наслідків.

Наділивши державні органи та осіб, уповноважених на виконання функцій держави дискреційними повноваженнями, законодавець надав відповідному органу держави та особам уповноважених на виконання функцій держави певну свободу розсуду при прийнятті управлінського рішення.

За таких обставин, адміністративний суд не може підміняти інший орган державної влади та перебирати на себе повноваження щодо вирішення питань, які законодавством віднесені до компетенції цього органу державної влади.

Частиною 1 статті 5 КАС України визначено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси, і просити про їх захист шляхом визнання протиправним та скасування індивідуального акта чи окремих його положень; визнання дій суб`єкта владних повноважень протиправними та зобов`язання утриматися від вчинення певних дій; визнання бездіяльності суб`єкта владних повноважень протиправною та зобов`язання вчинити певні дії.

Згідно з частиною 2 статті 5 КАС України, захист порушених прав, свобод чи інтересів особи, яка звернулася до суду, може здійснюватися судом також в інший спосіб, який не суперечить закону і забезпечує ефективний захист прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Таким чином, суд дійшов висновку про зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області повторно розглянути заяву від 04.10.2022 ОСОБА_1 про призначення пенсії за віком на пільгових умовах за Списком №1, з урахуванням висновків суду, наведених у цьому рішенні.

Відповідно до частини 2 статті 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з ч.ч.1, 2 ст.77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні (ч.1 ст.90 КАС України).

З огляду на викладене, позовні вимоги у цій справі підлягають частковому задоволенню.

Частиною першою статті 139 КАС України передбачено, що при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Відповідно до ч.3 ст.139 КАС України, при частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог.

З огляду на викладене, часткове задоволення позовних вимог, а також те, що право позивача на пенсійне забезпечення було порушено Головним управлінням Пенсійного фонду України в Черкаській області рішенням про відмову у призначенні пенсії, яке судом скасовано, суд зазначає про стягнення на користь позивача за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Черкаській області судового збору у розмірі 715,73 грн.

Керуючись ст. ст. 6, 14, 90, 139, 243-246, 250, 255 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , паспорт серії НОМЕР_1 ) до Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області (вул. Канатна, 83, м. Одеса, 65012, ), Головного управління пенсійного фонду України в Черкаській області (вул. Смілянська, 23, м.Черкаси, 18000, ) про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії задовольнити повністю.

Визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Черкаській області №36 від 12.10.2022 року про відмову в призначенні ОСОБА_1 пенсії за віком на пільгових умовах на підставі пп.1 п.2 ст.114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» у зв`язку з відсутністю пільгового стажу;

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області повторно розглянути заяву від 04.10.2022 ОСОБА_1 про призначення пенсії за віком на пільгових умовах за Списком №1, з урахуванням висновків суду, наведених у цьому рішенні.

В іншій частині позовних вимог - відмовити.

Стягнути з Головного управління пенсійного фонду України в Черкаській області за рахунок його бюджетних асигнувань на користь ОСОБА_1 сплачений судовий збір у розмірі 715,73 грн.

Рішення суду набирає законної сили в порядку та строки, встановлені ст. 255 Кодексу адміністративного судочинства України.

Рішення суду може бути оскаржено в порядку та строки, встановлені ст. 295 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя Д.К. Василяка