Справа № 600/3367/23-а
Суддя: Боднарюк Олег Васильович
Дата ухвалення: 2023-09-18 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЧЕРНІВЕЦЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 вересня 2023 р. м. Чернівці Справа № 600/3367/23-а

Чернівецький окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Боднарюка О.В., розглянувши в порядку письмового провадження за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 кафедра військової підготовки Кам`янець-Подільського національного університету, про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити дії,-

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 (далі - позивач), звернувся в суд з позовом до Військової частини НОМЕР_1 кафедри військової підготовки Кам`янець-Подільського національного університету (далі - відповідач), в якому просить:

- визнати протиправними дії військової частини НОМЕР_1 щодо відмови ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1 у звільненні його з військової служби на підставі пп. г, п. 2, ч. 4 ст. 26 ЗУ "Про військовий обов`язок і військову службу";

- зобов`язати військову частину НОМЕР_1 звільнити ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1 як військовослужбовця, який проходить військову службу за призовом під час мобілізації у воєнний час, за сімейними обставинами у зв`язку з необхідністю здійснення догляду за матір`ю ОСОБА_2 , яка за висновком лікарсько-консультативної комісії закладу охорони здоров`я потребує постійного догляду, на підставі пп. г, п. 2, ч. 4 ст. 26 ЗУ "Про військовий обов`язок і військову службу".

АРГУМЕНТИ УЧАСНИКІВ СПРАВИ.

1. Позивач в обґрунтування позовних вимог зазначив, що ним особисто подано рапорт про звільнення військовослужбовця з військової служби за сімейними обставинами.

За результатами розгляду зазначеного вище рапорту відповідачем повідомлено позивача, про недостатність підстав для звільнення останнього з військової служби, зокрема не доведено відсутність інших осіб, які можуть здійснювати постійний догляд за ОСОБА_2 .

Позивач вважає, дану відповідь незаконною, протиправною, а також такою, що порушує його законні права та інтереси, з огляду на наступне.

Звертав увагу суду на те, що для підтвердження факту спільного проживання з особою, якій надаються соціальні послуги з догляду на непрофесійній основі, та догляду за нею складається акт про проведення обстеження сім`ї фахівцями уповноваженого органу. Форма акта про проведення обстеження сім`ї затверджується Мінсопполітики. Якщо фізична особа надає соціальні послуги за місцем проживання/перебування особи, якій надаються соціальні послуги з догляду на непрофесійній основі, але має інше зареєстроване місце проживання, обстеження сім`ї для встановлення факту догляду є обов`язковим.

Таким чином, на думку позивача доведено належними доказами те, що ним здійснюється догляд за матір`ю ОСОБА_2 .

Окрім іншого, вважає помилковими посилання відповідача на те що, не доведено факт відсутності будь-яких інших осіб, які б могли здійснювати догляд за ОСОБА_2 , оскільки обов`язковою умовою для звільнення військовослужбовця з військової служби є необхідність здійснення постійного догляду, за своїми батьками (в даному випадку за матір`ю), що підтверджується висновком лікарсько-консультативної комісії закладу охорони здоров`я, без обов`язкової умови, що відсутні інші особи, які можуть здійснювати такий догляд.

2. Відповідач подав до суду відзив на адміністративний позов в обґрунтування якого, заперечив щодо задоволення позовних вимог з огляду на наступне.

Заперечуючи проти позову зазначив, що позивачем подано рапорт на звільнення з військової служби, до якого долучені документі, які на думку останнього, давали йому право на звільнення з військової служби за сімейними обставинами, в тому числі і висновок ЛКК № 412 від 31.03.2023 року.

Звертав увагу суду на те, що згідно зазначеного вище висновку ЛКК, ОСОБА_2 , являється матір`ю позивача, за станом здоров`я хвора та потребує постійного стороннього догляду. При цьому зазначив, що згідно матеріалів справи вбачається про те, що існують інші особи, які разом з нею проживають та зареєстровані за однією адресою.

Разом з тим, позивачеві було повідомлено, що для підтвердження наявності підстави для звільнення, що була вказана у рапорті, необхідно довести відсутність інших осіб, які можуть здійснювати постійний догляд, що останнім доведено не було, відтак посадові особи відповідача діяли в межах чинного законодавства та правомірно відмовили позивачеві у звільненні.

Крім того, зверталась увага суду на те, що також не підлягає задоволенню зобов`язальна частина позовних вимог, оскільки питання звільнення позивача з військової служби виходить за межі компетенції військової частини НОМЕР_1 . При цьому зазначив, що право звільнити позивача з військової служби є у військової частини НОМЕР_2 , нового місця проходження військової служби, за наявності документального підтвердження відповідної підстави для звільнення передбаченої статтею 26 Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу".

ПРОЦЕСУАЛЬНІ ДІЇ В СПРАВІ.

1. Ухвалою суду відкрито провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін за наявними у справі матеріалами.

2. Ухвалою суду відмовлено в задоволенні клопотання представника відповідача, про розгляд справи в судовому засіданні з повідомленням сторін.

ВСТАНОВЛЕНІ СУДОМ ОБСТАВИНИ ТА ВІДПОВІДНІ ПРАВОВІДНОСИНИ.

1. 26.03.2023 року ОСОБА_1 , мобілізований через перший відділ Дністровського районного територіального центру комплектування та соціальної підтримки та проходить службу солдатом, сапером 4 підрозділу у військовій частині НОМЕР_1 .

2. 11.04.2023 року представником позивача інтересах позивача подано Командиру військової частини НОМЕР_1 заяву, про звільнення від проходження військової служби у зв`язку із сімейним обставинами, а саме із необхідністю здійснення постійного стороннього догляду за хворою матір`ю ОСОБА_2 , на підставі одного із абзаців 3,7 пп. г, п.2, ч.4 ст. 26 Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу".

3. 24.04.2023 року командування військової частини НОМЕР_1 повідомило позивача, про недостатність документального підтвердження підстави для звільнення з військової служби та як наслідок відмовлено в такому звільненні.

Крім того в листі зазначається про те, що не доведено відсутність інших осіб, які можуть здійснювати постійний догляд за ОСОБА_2 .

4. Судом також встановлено, що позивачем особисто було подано рапорт про звільнення військовослужбовця з військової служби за сімейними обставинами, який надійшов до військової частини 01.05.2023 року.

5. Відповідно до відповіді на рапорт від 02.05.2023 року №2385, командування військової частини НОМЕР_1 повідомило, про недостатність документального підтвердження підстави для звільнення ОСОБА_1 з військової служби, та як наслідок відмову в такому звільненні.

6. Згідно матеріалів справи судом також встановлено, що у військовослужбовця ОСОБА_1 є мати ОСОБА_2 , яка є особою з інвалідністю ІII групи, що підтверджується довідкою до акта огляду медико-соціальної експертної комісії серії 12 ААГ № 071343 від 15.02.2023 року та батько ОСОБА_3 , який є особою з інвалідністю ІII групи, що підтверджується довідкою до акта огляду медико-соціальної експертної комісії серії 12 ААГ № 572734від 01.03.2022 року.

7. Згідно з висновком ЛКК № 412 від 31.03.2023 року КНП "Хотинська багатопрофільна лікарня" ОСОБА_2 потребує постійного стороннього догляду, висновок дійсний до 29.03.2024 року.

8. Згідно довідки про склад сім`ї № 296 від 03.04.2023р. виданою виконавчим комітетом Клішковецької сільської ради встановлено, що гр. ОСОБА_1 зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , в склад його сім`ї входять: мама - ОСОБА_2 , тато - ОСОБА_3 , брат ОСОБА_4 , з 2017 році по даний час - перебуває за межами України.

9. 03.04.2023 року комісією Клішковецької сільської ради Дністровського району Чернівецької області складний акт, який затверджений старостою Шиловецького старостинського округу 03.04.2023 року, обстеження матеріально - побутових умов домогосподарства/фактичного місця проживання особи.

Даним актом встановлено, що: мама позивача ОСОБА_2 , з 2018 року є інвалідом ІІІ загального захворювання з ураженням опорно-рухового апарату, постійно хворіє - за станом здоров`я та згідно висновку комісії ЛКК - довідка № 412 від 31.03.2023 року, потребує стороннього догляду; тато - ОСОБА_3 , з 2021 року по даний час є інвалідом загального захворювання, постійно хворіє; ОСОБА_1 , постійно зареєстрований та постійно проживав за даною адресою (до 26 березня 2023 року) та постійно здійснював догляд (до 26 березня 2023 року) за своєю хворою мамою ОСОБА_2 , яка потребує постійного стороннього догляду.

ДО ВКАЗАНИХ ПРАВОВІДНОСИН СУД ЗАСТОСОВУЄ НАСТУПНІ ПОЛОЖЕННЯ ЗАКОНОДАВСТВА ТА РОБИТЬ ВИСНОВКИ ПО СУТІ СПОРУ.

1. Відносини між державою і громадянами України у зв`язку з виконанням ними конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, а також загальні засади проходження в Україні військової служби регулюються Законом України "Про військовий обов`язок і військову службу" № 2232-XII від 25.03.1992 (далі - Закон №2232-XII).

Частинами 1, 2, 4 - 6 статті 2 Закону №2232-XII встановлено, що військова служба є державною службою особливого характеру, яка полягає у професійній діяльності придатних до неї за станом здоров`я і віком громадян України, іноземців та осіб без громадянства, пов`язаній із обороною України, її незалежності та територіальної цілісності.

Проходження військової служби здійснюється: громадянами України - у добровільному порядку (за контрактом) або за призовом; іноземцями та особами без громадянства - у добровільному порядку (за контрактом) на посадах, що підлягають заміщенню військовослужбовцями рядового, сержантського і старшинського складу Збройних Сил України, Державної спеціальної служби транспорту та Національної гвардії України.

Порядок проходження військової служби, права та обов`язки військовослужбовців визначаються цим та іншими законами, відповідними положеннями про проходження військової служби, що затверджуються Президентом України, та іншими нормативно-правовими актами.

Види військової служби: строкова військова служба; військова служба за призовом під час мобілізації, на особливий період; військова служба за контрактом осіб рядового складу; військова служба за контрактом осіб сержантського і старшинського складу; військова служба (навчання) курсантів вищих військових навчальних закладів, а також вищих навчальних закладів, які мають у своєму складі військові інститути, факультети військової підготовки, кафедри військової підготовки, відділення військової підготовки; військова служба за контрактом осіб офіцерського складу; військова служба за призовом осіб офіцерського складу; військова служба за призовом осіб із числа резервістів в особливий період.

Підстави звільнення з військової служби передбачені статтею 26 Закону №2232-XII і залежать від виду військової служби.

Підстави звільнення з військової служби військовослужбовців, які проходять військову службу за призовом під час мобілізації, на особливий період та військову службу за призовом осіб із числа резервістів в особливий період, передбачені частиною четвертою цієї статті.

При цьому, пунктом першим визначені підстави для звільнення таких військовослужбовців під час дії особливого періоду (крім періоду дії воєнного стану), а пунктом другим - під час воєнного стану.

2.Указом Президента України "Про введення воєнного стану в Україні" №64/2022 від 24.02.2022, затвердженим Законом України №2102-IX від 24.02.2022, введено в Україні воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24.02.2022 строком на 30 діб, який в подальшому неодноразово продовжувався та діє на даний час.

В свою чергу, Указом Президента України "Про загальну мобілізацію" № 69/2022 від 24.02.2022 постановлено оголосити та провести загальну мобілізацію.

3. Звертаючись до суду, позивач у позовній заяві зазначає про те, що подав рапорт і просив його звільнити з військової служби на підставі п.п. "г" п. 2 ч. 4 ст. 26 Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу".

Згідно з підпунктом "г" пункту 2 частини 4 статті 26 Закону № 2232-XII військовослужбовці, які проходять військову службу за призовом під час мобілізації, на особливий період, військову службу за призовом осіб із числа резервістів в особливий період, звільняються з військової служби на підставах:

2) під час воєнного стану:

г) через такі сімейні обставини або інші поважні причини (якщо військовослужбовці не висловили бажання продовжувати військову службу):

- у зв`язку з вихованням дитини з інвалідністю віком до 18 років;

- у зв`язку з вихованням дитини, хворої на тяжкі перинатальні ураження нервової системи, тяжкі вроджені вади розвитку, рідкісні орфанні захворювання, онкологічні, онкогематологічні захворювання, дитячий церебральний параліч, тяжкі психічні розлади, цукровий діабет I типу (інсулінозалежний), гострі або хронічні захворювання нирок IV ступеня, дитини, яка отримала тяжку травму, потребує трансплантації органа, потребує паліативної допомоги, що підтверджується документом, виданим лікарсько-консультативною комісією закладу охорони здоров`я в порядку та за формою, встановленими центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну політику у сфері охорони здоров`я, але якій не встановлено інвалідність;

- у зв`язку з необхідністю здійснення постійного догляду за хворою дружиною (чоловіком), дитиною, а також батьками своїми чи дружини (чоловіка), що підтверджується відповідним медичним висновком медико-соціальної експертної комісії або лікарсько-консультативної комісії закладу охорони здоров`я;

- у зв`язку з наявністю дружини (чоловіка) із числа осіб з інвалідністю та/або одного із своїх батьків чи батьків дружини (чоловіка) із числа осіб з інвалідністю I чи II групи;

- у зв`язку з необхідністю здійснення опіки над особою з інвалідністю, визнаною судом недієздатною;

- у зв`язку з необхідністю здійснення постійного догляду за особою з інвалідністю I групи;

- у зв`язку з необхідністю здійснення постійного догляду за особою з інвалідністю II групи або за особою, яка за висновком медико-соціальної експертної комісії або лікарсько-консультативної комісії закладу охорони здоров`я потребує постійного догляду, у разі відсутності інших осіб, які можуть здійснювати такий догляд;

- військовослужбовці-жінки - у зв`язку з вагітністю;

- військовослужбовці-жінки, які перебувають у відпустці для догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку, а також якщо дитина потребує домашнього догляду тривалістю, визначеною в медичному висновку, але не більш як до досягнення нею шестирічного віку;

- один із подружжя, обоє з яких проходять військову службу і мають дитину (дітей) віком до 18 років;

- військовослужбовці, які самостійно виховують дитину (дітей) віком до 18 років.

Наполягаючи на необхідності здійснення постійного догляду за хворою матір`ю, позивач зазначає про те, що необхідність такого догляду підтверджена висновком №412 від 31.03.2023 року виданого КНП "Хотинська багатопрофільна лікарня", який позивач долучив до рапорту про звільнення з військової служби за сімейними обставинами. Зі змісту зазначено висновку вбачається про те, що ОСОБА_2 за станом здоров`я потребує постійного стороннього догляду та актом від 03.04.2023 року складеним комісією Шиловецького старостинського округу, обстеження матеріально - побутових умов домогосподарства/фактичного місця проживання особи, згідно якого встановлено, що ОСОБА_1 , постійно зареєстрований та постійно проживав за даною адресою (до 26 березня 2023 року) та постійно здійснював догляд (до 26 березня 2023 року) за своєю хворою мамою ОСОБА_2 , яка потребує постійного стороннього догляду.

4. Разом з тим, заперечуючи щодо аргументів позивача відповідач зазначив, що позивачем не надано доказів про те, що відсутні інші особи, які можуть здійснювати постійний догляд.

Надаючи оцінку спірним правовідносинам, суд виходить з наступного.

Суд звертає увагу на те, що не може бути підставою для звільнення у випадку позивача - висновок лікарсько-консультативної комісії закладу охорони здоров`я, оскільки такий висновок не може підтверджувати необхідність здійснення постійного догляду за хворою матір`ю, оскільки стосовно підтвердження такого факту уповноваженим органом є інша установа.

Так, відповідно до абзацу 6 постанови Кабінету Міністрів України від 12.06.2013 № 413 "Про затвердження переліку сімейних обставин та інших поважних причин, що можуть бути підставою для звільнення громадян з військової служби та із служби осіб рядового і начальницького складу" військовослужбовці, крім військовослужбовців строкової військової служби, та особи рядового і начальницького складу на їх прохання можуть бути звільнені з військової служби та із служби осіб рядового і начальницького складу через такі сімейні обставини та інші поважні причини, зокрема:

- необхідність постійного стороннього догляду за хворою дружиною (чоловіком), дитиною, а також батьками своїми чи дружини (чоловіка), що підтверджується відповідним медичним висновком медико-соціальної експертної комісії для осіб віком понад 18 років чи лікарсько-консультативної комісії для осіб до 18 років.

Зміст наведеного правового регулювання свідчить на користь висновку, що стосовно осіб, які є старшими 18 років, відповідні обставини мають бути підтверджені медичним висновком саме медико-соціальної експертної комісії.

Позивач висновку медико-соціальної експертної комісії, якою була би підтверджена необхідність постійного догляду за його матір`ю - не надав, що свідчить про відсутність підстав для його звільнення з військової служби та правомірність залишення рапорту останнього без реалізації.

5. При вирішенні даного спору, суд наголошує на тому, що нормативно-правові приписи постанови КМУ від 12.06.2013 № 413 деталізують положення Закону України № 2232-XII, з огляду на специфіку регулювання спірних правовідносин в контексті співвідношення діяльності закладів охорони здоров`я та проходження такого особливого виду служби як військова ( в т.ч. і під час військового стану). Закон встановлює загальні правові норми, якими передбачено перелік документів і органів, які можуть підтверджувати відповідні обставини. У свою чергу, приписи постанови КМУ розмежовують повноваження таких органів в залежності від суб`єкта, якому надається відповідний висновок. Жодних суперечностей у викладеному правовому регулюванні не існує, позаяк воно не передбачає одночасної можливості різних суб`єктів підтверджувати ідентичні обставини.

Крім того, з проведеного ретельного аналізу наведених нормативних актів в контексті розподілення повноважень між ЛКК та МСЕК, суд дійшов висновку, що необхідність постійного стороннього догляду за хворою особою підтверджується відповідним медичним висновком медико-соціальної експертної комісії. В той же час, необхідність постійного стороннього догляду за хворою дитиною підтверджується висновком лікарсько-консультативної комісії.

За таких обставин, норми Закону №2232-XII та Постанови КМУ №413 не містять конфлікту щодо їх змісту, оскільки положення Постанови конкретизують суб`єкт, який видає медичний висновок у залежності від віку особи, яка потребує стороннього догляду.

Отже, довідка ЛКК, надана позивачем, не може бути визнана документом, передбаченим чинним законодавством, на підставі якого позивач підлягає звільненню з військової служби, оскільки висновок, виданий такою комісією, може підтверджувати відповідні обставини лише стосовно особи, яка не досягла 18 років.

6. Слід також зауважити, що висновок не містить жодного посилання на безтермінову необхідність постійного отримання сторонньої допомоги, що очевидно вказує на обмежену часову межами компетенцію лікарсько-консультативної комісії з цього питання. Так, у висновку ЛЛК №412 від 31.03.2023 року (дійсний до 29.03.2024 року) на який посилається позивач, зазначається лише про те, що ОСОБА_5 за станом здоров`я потребує постійного стороннього догляду. Очевидним є те, що такий висновок наданий лікарями на час огляду ОСОБА_2 , у той час як позивач ініціює остаточне звільнення з військової служби.

7. Наведені висновки суду узгоджуються з правовою позицією Сьомого апеляційного адміністративного суду викладеної в постанові від 01.08.2023 року в справі 240/5021/23 в аналогічних правовідносинах.

8. Крім того, суд відхиляє посилання позивача на акт обстеження матеріально - побутових умов № 26 від 03.04.2023 року, як на доказ здійснення останнім постійного догляду за хворою матір`ю, оскільки законодавцем визначений інший порядок підтвердження такого догляду. При цьому суд зазначає, що даний акт встановлює фактичне місце проживання ОСОБА_1 , разом з батьком та матір`ю за однією адресою.

Крім того, суд зазначає, що відповідно до наказу Міністерства соціальної політики України № 190 від 04.07.2022 року затверджено форму акта обстеження матеріально-побутових умов домогосподарства/ фактичного місця проживання особи, з метою призначення житлових субсидій та надання щомісячної грошової допомоги особі, яка проживає разом з особою з інвалідністю I чи II групи внаслідок психічного розладу, яка за висновком лікарської комісії медичного закладу потребує постійного стороннього догляду. У випадку позивача, спірні правовідносини не стосуються призначення житлових субсидій та надання щомісячної грошової допомоги особі з інвалідністю, що свідчить про неналежність такого доказу як Акт обстеження матеріально-побутових умов у правовідносинах публічної служби.

Більше того, суд відхиляє аргументи позивача, які стосуються посилань на норми Постанови КМУ від 29.04.2004 року №558 Про затвердження Порядку призначення і виплати компенсації фізичним особам, які надають соціальні послуги, оскільки такий не врегульовує спірні правовідносини та втратив чинність 25.09.2020 року.

9. Окрім іншого, суд погоджується з аргументами відповідача, про те, що позивачем належними та допустимими доказами не доведено факт відсутності інших осіб, які б могли за наявності всіх передбачених законом документів, здійснювати такий догляд.

10. Проаналізувавши наведе вище в сукупності в контексті встановлених обставин у справі, суд дійшов висновку, що законні підстави для звільнення позивача з військової служби на підставі поданого рапорту з додатками відсутні, а дії та рішення відповідача узгоджуються з вимогами чинного законодавства та не порушують прав позивача.

11. Суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), що міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). (ст. 90 КАС України).

Системний аналіз наведеного вище дає підстави дійти висновку, що дії відповідача правомірні та узгоджуються з вимогами встановленими частиною другою статті 19 Конституції України та частиною другою статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України, а тому, виходячи з меж заявлених позовних вимог, системного аналізу положень законодавства України та доказів, наявних у матеріалах справи, адміністративний позов задоволенню не підлягає.

РОЗПОДІЛ СУДОВИХ ВИТРАТ.

1. Відповідно до частини 1 статті 139 КАС України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

2. Враховуючи те, що в задоволенні адміністративного позову відмовлено, суд не вирішує питання про розподіл судових витрат в частині стягнення з суб`єкта владних повноважень.

Керуючись статтями 241 - 246, 250 Кодексу адміністративного судочинства України, суд-

В И Р І Ш И В:

1. У задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 кафедра військової підготовки Кам`янець-Подільського національного університету - відмовити повністю.

2. Розподіл судових витрат не здійснюється.

Згідно статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У відповідності до статей 293, 295 Кодексу адміністративного судочинства України рішення суду першої інстанції можуть бути оскаржені в апеляційному порядку повністю або частково. Апеляційна скарга на рішення подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення (складання).

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повне найменування учасників процесу:

Позивач - ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , код РНОКПП: НОМЕР_3 ).

Відповідач - Військова частина НОМЕР_1 кафедра військової підготовки Кам"янець-Подільського національного університету (вул. Гагаріна, 56, м. Кам`янець-Подільський, Хмельницька область, 32302, ).

Суддя О.В. Боднарюк