Справа № 148/1340/23
Суддя: Ковганич С. В.
Дата ухвалення: 2023-09-14 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 148/1340/23
Провадження №2-а/148/21/23
14 вересня 2023 року Тульчинський районний суд
Вінницької області
в складі: головуючого судді Ковганича С.В.
при секретарі Мрочко Т.О.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Тульчина за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Тульчинського районного територіального центру комплектування та соціальної підтримки про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення
ОСОБА_1 звернувся в суд з вказаним вище позовом. В обґрунтування позовних вимог послався на те, що 06.07.2023 йому стало відомо, що відносно нього у Тульчинському ВДВС відкрито виконавче провадження. Ознайомившись із матеріалами, він встановив, що 23.05.2023 начальником Тульчинського районного територіального центру комплектування та соціальної підтримки підполковником Ліщиною Я.М. винесена постанова № 730 про притягнення його до адміністративної відповідальності за ст.210-1 ч.2 КУпАП та накладено штраф в розмірі 3400 грн. Підставою для винесення вказаної постанови стало те, що він, будучи належним чином повідомлений про необхідність з`явитися 17.05.2023 на призовну дільницю для проходження військово-лікарської комісії не з`явився, чим порушив ст.1 ч.10 абз.2 Закону України «Про військовий обов`язок та військову службу», ст.22 ч.3 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію», ст. 17 Закону України «Про оборону України».
Позивач вважає оскаржувану постанову незаконною та такою, що підлягає скасуванню, а справа про адміністративне правопорушення - закриттю. Так, дійсно 16.05.2023 він отримав повістку про необхідність з`явитися 17.05.2023 о 09:00 год. на призовну дільницю для проходження військово-лікарської комісії, проте він одразу повідомив, що на 09:00 год. 17.05.2023 він записаний до лікаря і з`явитися не може. На його прохання працівники Тульчинського РТЦК та СП не реагували та надали повістку на 17.05.2023 на 09:00.
17.05.2023 він проходив обстеження в лікарні м. Немирів, що підтверджується довідкою №1140, протоколом ультрозвукового дослідження.
У визначені дату та час він не прибув на призовну дільницю для проходження військово-лікарської комісії так як був записаний до сімейного лікаря та проходив медичні обстеження, про що надав відповідні документи. Вказана обставина, на переконання позивача, є поважною причиною неприбуття.
Посилання відповідача в постанові на те, що він не перебував на стаціонарному лікуванні та звернувся до лікаря за власним бажанням, а отже не є поважною причиною неявки, безпідставні та такі, що не відповідають чинному законодавству.
З огляду на те, що він не прибув за викликом з поважної причини, про що надав відповідачу належні довідки, вважає, що в його діях відсутній склад адміністративного правопорушення, а тому постанова № 730 від 23.05.2023, винесена начальником Тульчинського районного територіального центру комплектування та соціальної підтримки підполковником Ліщиною Я.М., про накладення на нього адміністративного стягнення за ст. 210-1 ч.2 КУпАП є незаконною та підлягає скасуванню, а справа про адміністративне правопорушення відносно нього - закриттю.
Позивач в судове засідання не з`явився, надав суду письмову заяву про розгляд справи за його відсутності, позов підтримує, просить задоволити.
Представник Тульчинського районного територіального центру комплектування та соціальної підтримки в судове засідання не з`явився. Про дату, час та місце судового розгляду повідомлені належним чином. За підписом начальника Тульчинського районного територіального центру комплектування та соціальної підтримки до суду надійшла заява про розгляд справи у відсутність представників центру, а також за його підписом від центру до суду надійшов відзив на позов, в якому зазначається про те, що позов ОСОБА_1 про скасування постанови № 730 від 23.05.2023 є безпідставним та необґрунтованим. Оскільки своєю бездіяльністю ОСОБА_1 вчинив адміністративне правопорушення передбачене ст. 210-1 ч.2 КУпАП.
Так, 16.05.2023 ОСОБА_1 була вручена повістка з вимогою прибути 17.05.2023 на призовну дільницю для проходження військово-лікарської комісії, однак ОСОБА_1 не прибув за викликом у час, дату та місце, зазначену повісткою, в зв`язку з чим не виконав свої обов`язки передбачені ст. 22 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію». Поряд з цим, слід зазначити, що ОСОБА_1 викликався до Тульчинського РТЦК та СП для проходження медичного огляду та встановлення придатності до військової служби, а не для призову на військову службу під час мобілізації. ОСОБА_1 18.05.2023 з`явився до Тульчинського РТЦК та СП і відносно нього у його присутності було складено протокол №Т/67 про вчинення адміністративного правопорушення за порушення ст. 210-1 ч.2 КУпАП та повідомлено про те, що розгляд справи відносно нього відбудеться 23.05.2023 о 09:00 год. в каб. №21 Тульчинського РТЦК та СП, що в свою чергу підтверджується підписом позивача в протоколі №Т/67. Оскільки, 23.05.2023 на розгляд справи до Тульчинського РТЦК та СП, будучи належним чином повідомленим, ОСОБА_1 не прибув, було прийнято рішення розгляднути справу у його відсутність.
Слід зазначити, рішення про накладення адміністративного стягнення на позивача було прийнято, оскільки ОСОБА_1 будучи військовозобов`язаним, в період воєнного стану, не прибув у визначений повісткою дату, час та місце, що визнав у своїх поясненнях. Той факт, що ОСОБА_1 був належним чином оповіщеним про дату, час та місце прибуття за повісткою, підтверджується відміткою про отримання повістки №5961 та тим, що у своїх поясненнях до протоколу визнав, що не з`явився за повісткою. При цьому, позивач не надав жодного документа, який би підтверджував наявність поважних причин, які унеможливлювали прибуття у визначений повісткою час, дату та місце.
З вищевикладеного слідує, що ІНФОРМАЦІЯ_1 повністю дотримався процедури притягнення винної особи до адміністративної відповідальності, а саме належним чином повідомив позивача про дату, час та місце розгляду справи, роз`яснив права передбачені ст. 268 КУпАП та повідомив позивача про прийняте рішення шляхом надсилання копії постанови поштовим відправленням. Просив відмовити у задоволені позовних вимог у повному обсязі.
У відповідності до вимог ст. 205 ч.1 КАС України, неявка в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином про дату, час і місце цього засідання не перешкоджає розгляду справи по суті.
Відповідно до ч. 3 ст. 268 КАС України, неприбуття у судове засідання учасника справи, повідомленого відповідно до положень цієї статті, не перешкоджає розгляду справи у судах першої та апеляційної інстанцій.
Відповідно до ст. 229 ч. 4 КПК України, у разі неприбуття в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
Суд повно і всебічно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, встановив наступні обставини та відповідні їм правовідносини.
Так, з копії протоколу №Т/67 про адміністративне правопорушення за ст.210-1 ч.2 КУпАП від 18.05.2023 судом встановлено, що 16.05.2023 ОСОБА_1 вручена повістка, відповідно до якої він повинен 17.05.2023 прибути до призовної дільниці Тульчинського РТЦК та СП для проходження військово-лікарської комісії за адресою: АДРЕСА_1 . Проте, позивач проігнорував виклик і у визначений час на призовну дільницю ІНФОРМАЦІЯ_2 не з`явився, цим самим порушив абз. 2 ч. 10 ст.1 Закону України «Про військовий обов`язок та військову службу», ч.3 ст.22 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» та вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ст.210-1 ч.2 КУпАП. ОСОБА_1 роз`яснено ст. 63 Конституції України, його права та обов`язки, передбачені ст. 268 КУпАП, повідомлено, що розгляд справи про адміністративне правопорушення відбудеться в каб. №21 Тульчинського РТЦК та СП о 09:30 год. 18.05.2023. ОСОБА_1 надав свої письмові пояснення, що 17.05.2023 він не з`явився до призовної дільниці у зв`язку з тим, що із за погіршення стану здоров`я, проходив обстеження в Немирівській лікарні (а.с. 43).
Згідно копії постанови за справою про адміністративне правопорушення № 730 від 23.05.2023, винесеної начальником Тульчинського РТЦК та СП на ОСОБА_1 накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в сумі 3400 грн., у зв`язку з вчиненням адміністративного правопорушення, передбаченого ст.210-1 ч.2 КУпАП.
Так, військовозобов`язаний ОСОБА_1 , будучи належним чином повідомленим про необхідність 17.05.2023 на 09:00 год., прибути до Тульчинського РТЦК та СП, проігнорував даний виклик, та у зазначену дату, не з`явився до Тульчинського РТЦК та СП, чим порушив абз. 2 ч. 10 ст.1 Закону України «Про військовий обов`язок та військову службу», ч.3 ст.22 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» (а.с. 14-16).
Вказана постанова складена у відсутність особи, яка притягається до адміністративної відповідальності.
Судом встановлено, що 17.05.2023 ОСОБА_1 видана довідка №1140 про те, що ОСОБА_1 17.05.2023 перебував на амбулаторному обстежені в сімейного лікаря Немирівського ЦПМСД з 17.05.2023 по 17.05.2023 (а.с.17).
Згідно з електронним направленням №6490-8212-6405-9794 створеним 17.05.2023 встановлено, що ОСОБА_1 проходив рентгенографію (а.с. 18).
З копії розписки № 5961 встановлено, що 16.05.2023 ОСОБА_1 отримав повістку на його ім`я про виклик до Тульчинського районного територіального центру комплектування та соціальної підтримки на 09.00 год. 17.05.2023, про що наявний його підпис (а.с. 41).
Згідно копії рапорту офіцера відділення офіцерів запасу і кадрів Тульчинського РТЦК та СП від 17.05.2023 ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , не з`явився на призовну дільницю Тульчинського РТЦК та СП для проходження медичного огляду (а.с. 42).
З копії протоколу № Т/67 вбачається, що ОСОБА_1 повідомлено, що розгляд справи про вчинення ним адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 210-1 ч.2 КУпАП, відбудеться 23.05.2023 о 09 год. 30 хв. в кабінеті № 21 Тульчинського РТЦК та СП та ознайомлено із правами визначеними ст. 63 Конституції України та ст. 268 КУпАП (а.с. 43).
Аналізуючи представлені сторонами докази, які досліджені в ході судового розгляду та вирішуючи даний спір, суд виходить із наступного.
Згідно зі ст. 55 Конституції України кожному гарантовано право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб. Кожен має право будь-якими не забороненими законом засобами захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань.
Відповідно до ст. 7 КАС України, суд вирішує справи відповідно до Конституції та законів України, а також міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. Суд застосовує інші правові акти, прийняті відповідним органом на підставі, у межах повноважень та у спосіб, визначені Конституцією та законами України.
Частиною 2 ст. 19 Конституції України визначено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Згідно із ст. 2 ч.1 КАС України, завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.
Відповідно до ст. 7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше, як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.
За змістом ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.
Частиною 1 статті 210-1 КУпАП передбачена адміністративна відповідальність за порушення законодавства про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію.
Частиною 2 статті 210-1 КУпАП передбачена адміністративна відповідальність за повторне протягом року вчинення порушення, передбаченого частиною першою цієї статті, за яке особу вже було піддано адміністративному стягненню, а також вчинення такого порушення в особливий період.
Так, об`єктивною стороною правопорушення, передбаченого статтею 210 КУпАП є порушення військовозобов`язаними чи призовниками правил військового обліку, неявка їх на виклик до військового комісаріату без поважних причин в особливий період.
Відповідно до ЗУ «Про оборону України» особливий період - період, що настає з моменту оголошення рішення про мобілізацію (крім цільової) або доведення його до виконавців стосовно прихованої мобілізації чи з моменту введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях та охоплює час мобілізації, воєнний час і частково відбудовний період після закінчення воєнних дій
Згідно Указу Президента України № 64/2022 "Про введення воєнного стану в Україні" від 24.02.2022 , у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до пункту 20 частини першої статті 106 Конституції України, Закону України "Про правовий режим воєнного стану"постановлено ввести в Україні із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року, який триває і по теперішній час.
Отже, 17.05.2023 (дата вчинення правопорушення) діяв особливий період.
Відповідно до ст. 39 ЗУ "Про військовий обов`язок і військову службу" призов резервістів та військовозобов`язаних на військову службу під час мобілізації проводиться в порядку, визначеному цим Законом та Законом України "Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію".
Крім того, Закон України "Про військовий обов`язок і військову службу " здійснює правове регулювання відносин між державою і громадянами України у зв`язку з виконанням ними конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, а також визначає загальні засади проходження в Україні військової служби.
Закон України "Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію" встановлює правові основи мобілізаційної підготовки та мобілізації в Україні, визначає засади організації цієї роботи, повноваження органів державної влади, інших державних органів, органів місцевого самоврядування, а також обов`язки підприємств, установ і організацій незалежно від форми власності (далі - підприємства, установи і організації), повноваження і відповідальність посадових осіб та обов`язки громадян щодо здійснення мобілізаційних заходів.
Згідно ст. 1 вищезазначеного Закону встановлено, що мобілізація - комплекс заходів, здійснюваних з метою планомірного переведення національної економіки, діяльності органів державної влади, інших державних органів, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ і організацій на функціонування в умовах особливого періоду, а Збройних Сил України, інших військових формувань, Оперативно-рятувальної служби цивільного захисту - на організацію і штати воєнного часу. Мобілізація може бути загальною або частковою та проводиться відкрито чи приховано.
Згідно із ч. 2 ст. 4 ЗУ "Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію" встановлено, що загальна мобілізація проводиться одночасно на всій території України і стосується національної економіки, органів державної влади, інших державних органів, органів місцевого самоврядування, Збройних Сил України, інших військових формувань, Оперативно-рятувальної служби цивільного захисту, підприємств, установ і організацій.
У відповідності до ч. ч.5, 6 ст. 4 ЗУ "Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію " передбачено, що вид, обсяги, порядок і строк проведення мобілізації визначаються Президентом України в рішенні про її проведення. Рішення про проведення відкритої мобілізації має бути негайно оголошене через медіа.
Частиною 3 статті 22 ЗУ «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» передбачено, що під час мобілізації громадяни зобов`язані з`явитися до військових частин або на збірні пункти територіального центру комплектування та соціальної підтримки у строки, зазначені в отриманих ними документах (мобілізаційних розпорядженнях, повістках керівників територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки), або у строки, визначені командирами військових частин (військовозобов`язані, резервісти Служби безпеки України - за викликом керівників органів, в яких вони перебувають на військовому обліку, військовозобов`язані, резервісти Служби зовнішньої розвідки України - за викликом керівників відповідних підрозділів Служби зовнішньої розвідки України, військовозобов`язані Оперативно-рятувальної служби цивільного захисту - за викликом керівників відповідних органів управління центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері цивільного захисту).
Адміністративні справи про порушення призовниками, військовозобов`язаними, резервістами правил військового обліку, про порушення законодавства про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію, про зіпсуття військово-облікових документів чи втрату їх з необережності (статті 210, 210-1, 211 (крім правопорушень, вчинених військовозобов`язаними чи резервістами, які перебувають у запасі Служби безпеки України або Служби зовнішньої розвідки України) згідно ст. 235 КУпАП розглядають територіальні центри комплектування та соціальної підтримки.
Від імені територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право керівники територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки.
Згідно абз. 3 ч.9 ст. 29 Закону України Про військовий обов`язок і військову службу поважними причинами неприбуття чи несвоєчасного прибуття військово- зобов`язаного чи резервіста до відповідного територіального центру комплектування та соціальної підтримки для призову на збори в пункт і в строк, установлені його керівником, які підтверджені відповідними документами, визнаються перешкоди стихійного характеру, сімейні обставини та інші поважні причини, перелік яких встановлюється Кабінетом Міністрів України.
Згідно постанови КМУ від 28.07.2010 № 673 «Про затвердження переліку поважних причин неприбуття чи несвоєчасного прибуття військовозобов`язаного до військового комісаріату для призову на збори» поважною причиною неприбуття чи несвоєчасного прибуття військовозобов`язаного чи резервіста для призову на збори в пункт і в строк, установлені керівником відповідного територіального центру комплектування та соціальної підтримки визнається, зокрема, хвороба, підтверджена відповідними документами (довідками).
Разом з тим, на переконання суду, докази на які посилається позивач, не свідчать про поважність причин його не прибуття за викликом до Тульчинського РТЦК та СП 17.05.2023, оскільки не підтверджують факту його хвороби цього дня.
Так, довідка від 17.05.2023 №1140 видана сімейним лікарем Немирівського ЦПМСД та електронне направленням №6490-8212-6405-9794 створене 17.05.2023 які були долучені позивачем до справи про адміністративне правопорушення відносно нього, свідчать лише про звернення останнього 17.05.2023 на прийом до сімейного лікаря та на проходження рентгенографії, проте не підтверджують факт встановлення діагнозу чи хвороби, яка призвела до тимчасової втрати працездатності, що унеможливило його прибуття до Тульчинського РТЦК та СП.
При цьому суд звертає увагу, що із даних доказів наданих позивачем неможливо зробити висновку про те, що у позивача була нагальна потреба звернутися до лікаря на прийом саме 17.05.2023, так як, судячи з медичних документів, гострого перебігу хвороби у нього не було. Крім того, прийом у лікаря не потребував цілого робочого дня.
Щодо твердження позивача про те, що постанова №730 про адміністративне правопорушення була розглянута 18.05.2023 не відповідає дійсності, оскільки з матеріалів справи встановлено, що і позивачем і відповідачем надано копії постанови яка винесена саме 23.05.2023, що також в свою чергу підтверджується наданим відповідачем копією журналу реєстрації постанов про накладення адміністративних стягнень, де вказано, що саме 23.05.2023 відносно ОСОБА_1 була винесена постанова №730 (а.с. 49,50)
Відповідно до ст. 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.
Згідно зі ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.
Ст. 252 КУпАП передбачено, що орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.
Орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи (ст. 280 КУпАП).
Докази, надані сторонами по справі, мають бути належним чином досліджені судом із наданням їм відповідної правової оцінки на предмет їх належності і допустимості, повноти та достатності для визнання правомірності дій та рішень суб`єкта владних повноважень.
Відповідно до ч. 1 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.
Відповідно до ч. 6 ст. 77 КАС України, якщо учасник справи без поважних причин не надасть докази на пропозицію суду для підтвердження обставин, на які він посилається, суд вирішує справу на підставі наявних доказів.
Так, з досліджених доказів суд приходить висновку, що начальник Тульчинського РТЦК та СП. при притягненні ОСОБА_1 23.05.2023 до адміністративної відповідальності діяв правомірно, врахувавши всі обставини справи, дійшов обґрунтованого висновку про відсутність поважних причин неприбуття позивача 17.05.2023 до Тульчинського РТЦК та СП та наявність в діях останнього складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 210-1 ч.2 КУпАП, за наслідками чого виніс постанову про накладення адміністративного стягнення у відповідності до вимог чинного законодавства.
З огляду на викладене, позовні вимоги є безпідставними та такими, що не підлягають задоволенню.
На підставі викладеного, керуючись ст. 210-1 ч.2, ст. ст. 251, 280 КУпАП, ст.ст. 2, 9, 72, 76-79, 90, 241-246, 286, 293, 295 КАС України, Законом України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію», Законом України «Про військовий обов`язок і військову службу», суд, -
Відмовити в задоволенні позову ОСОБА_1 до Тульчинського районного територіального центру комплектування та соціальної підтримки про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення
Рішення суду може бути оскаржене до Сьомого апеляційного адміністративного суду шляхом подання апеляційної скарги через Тульчинський районний суд Вінницької області протягом десяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження.

Суддя: