Справа № 520/6676/23
Суддя: Ральченко І.М.
Дата ухвалення: 2023-09-19 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Головуючий І інстанції: Зінченко А.В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 вересня 2023 р. Справа № 520/6676/23
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

Головуючого судді Ральченка І.М.,

Суддів: Чалого І.С. , Катунова В.В. ,

розглянувши в порядку письмового провадження у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю "Авто Тренд" на рішення Харківського окружного адміністративного суду від 03.05.2023, по справі № 520/6676/23

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Авто Тренд"

до Волинської митниці

про визнання протиправним та скасування рішення,

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю «Авто Тренд» звернулося до суду із позовом, у якому просило:

- визнати протиправним та скасувати рішення Волинської митниці про коригування митної вартості товарів № UА 205140/2022/000205/2 від 05.10.2022;

Рішенням Харківського окружного адміністративного суду від 03.05.2023 відмовлено у задоволенні позову.

Позивач, не погодившись із рішенням суду першої інстанції, подав апеляційну скаргу, в якій посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просив його скасувати та прийняти нове, яким задовольнити позовні вимоги у повному обсязі.

В обґрунтовування апеляційної скарги позивач зазначив, що відповідачем не підтверджено обґрунтованість сумнівів щодо заявленої митної вартості товару, визначеної за першим методом. Також апелянт зазначив стосовно посилань митного органу на розбіжності в поданих позивачем до митного оформлення інвойсах та експортних МД обумовлені зазначенням ціни товару у різних валютах, та із урахування курсу валют вартість товару співпадає. Крім того, стосовно розбіжностей у документації щодо транспортування товару апелянт звертав увагу, що такі неточності виникли у зв`язку з невірним зазначенням експедитором вартості послуг на транспортування товару на безпосередньо експедиторських послуг, що призвело до неспівпадіння в окремих сумах, втім такі розбіжності були роз`яснені, про що митному органу був наданий лист експедитора із відповідними поясненнями.

На підставі п. 3 ч. 1 ст. 311 КАС України справа розглянута в порядку письмового провадження, у зв`язку з чим фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, перевіривши рішення суду першої інстанції, доводи апеляційної скарги, дослідивши докази по справі, вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з таких підстав.

Як встановлено судовим розглядом, 19.07.2022 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Авто Тренд» (покупець) та UАВ «Grunntech» (Литва) (продавець) укладено контракт № 11/ UАВ.

Пунктом 1.1 Контракту передбачено, що постачальник зобов`язується поставляти в порядку та на умовах, визначених цим договором, автомобільні запчастини торгівельної марки Finwhale у кількості, асортименті та по цінам, узгодженим сторонами та вказаними у інвойсах, що є невід`ємною частиною цього договору, з метою подальшої реалізації товарів Покупцем, а Покупець зобов`язуєтеся приймати та оплачувати товари, в порядку та на умовах цього договору.

Відповідно до п. 1.3 Контракту перелік товару, що постачається, його комплектність, асортимент та ціни, вказані у Додатку № 1, що є невід`ємною частиною цього Договору. На кожну партію укладається інвойс та пакувальний лист.

Згідно з п. 4.1 Контракту вантажовідправником товару по дорученню Продавця може бути UАВ «Siauliu Tiekimo Ваzе», Шауляй, Литва.

З метою митного оформлення вказаних товарів позивачем до Волинської митниці подано митну декларацію (МД) № UА205140/2022/069718 від 04.10.2022.

На підтвердження митної вартості товару було подано Контракт №11/ UАВ від 19.07.2022, Інвойс № GR-U22/028 від 27.09.2022, Інвойс № GR-U22/029 від 27.09.2022, Пакувальний лист до Інвойс № GR-U22/028 від 27.09.2022, Пакувальний лист до Інвойс № GR-U22/029 від 27.09.2022, Платіжне доручення в іноземній валюті № 55 від 26.08.2022, Платіжне доручення в іноземній валюті № 54 від 25.08.2022, Платіжне доручення в іноземній валюті № 56 від 12.09.2022, Рахунок-фактуру № 401 від 27.09.2022, Довідку про транспортні витрати № 401 від 28.09.2022, Експертну митну декларацію постачальника 22LTLС0 100ЕК226578, Експертну митну декларацію постачальника 22LTLС0100ЕК233888, міжнародну товарно-транспортну накладну СМR А № 110541.

04.10.2022 відповідно щодо вказаної МД відповідачем направлено позивачу повідомлення стосовно правильності визначення митної вартості, в якій зазначено, що документи містять розбіжності: зокрема, вартість товару, зазначена в експортній декларації № 22LTKC0100EK233888 від 27.09.2022, - 120552,44 евро, в експортній декларації № 22LTLC0100EK226578 від 27.09.2022 - 1104,09 евро не відповідає ціні товару, зазначеній в інвойсах від 27.09.2022 № GR-022/028 - 109998,45 дол. США, № GR-U22/029 - 10855,13 дол. США. В рахунку про надання транспортних послуг № 401 від 27.09.2022 зазначені експедиційні послуги, однак вони не включені до складових митної вартості. Вказане свідчить про наявність ризиків заявлення до митного оформлення неправдивих відомостей стосовно складових митної вартості. Крім того, вище зазначені факти не дають можливості перевірити розрахунок числового значення митної вартості (числове значення витрат на транспортування). Відповідно до CMR від 27.09.2022 А № 110541 відправником товару є UAB "Grurmtech", однак відправником згідно МД є третя сторона - Cast,Warehouse UAB Siauliu Tiekimo Baze", інформація про якого продавцем не зазначено в інвойсі. Відповідно до п. 4, 9 Контракту продавець забезпечує кожну партію товару необхідними товаро-супровідними документами, у тому числі свідоцтвом відповідності, якого не подано до митного оформлення.

Запропоновано позивачу надати протягом 10 календарних днів такі додаткові документи: виписку з бухгалтерської документації (документи бухгалтерського та податкового обліку, що стосуються руху ідентичних та/або подібних оцінюваному товару в середині країни, за попередні періоди); свідоцтво відповідності на товар; договір (угоду, контракт) із третіми особами, пов`язаний з договором (угодою, контрактом) про поставку, митна вартість яких визначається; рахунки про здійснення платежів третім особам на користь продавця; рахунки про сплату комісійних, посередницьких послуг, пов`язаний із виконанням умов договору (угоди, контракту); висновок про якісні та вартісні характеристики товару, підготовлений спеціалізованою експертною організацією з порівняльним аналізом цін на оцінюваний товар на Європейському ринку, -документи, що підтверджують вартість транспортування, експедиційних витрат, прайс-лист для широкого кола осіб, у відповідності до ч. 6 ст. 53 Митного кодексу України декларант має право за бажанням надати інші документи, які підтверджують числові значення складових митної вартості товарів.

У відповідь на повідомлення відповідача позивач додатково надав: прайс-лист продавця (виробника) від 19.01.2022, Додаток 1 від 19.07.2022 до контракту № 11/ UАВ від 19.07.2022, Звіт про оцінку майна № 18/10/2021/07 від 18.10.2021, уточнювальний рахунок на сплату транспортних витрат № 401 від 27.09.2022 та лист-пояснення до нього від перевізника, Договір перевезення № 066 від 13.09.2022, Договір-заявка на перевезення № 401 від 14.09.2022, Експортна декларація № 22LTLС0100ЕК226578 від 27.09.2022, завірена митним складом та внесена до єдиної бази митних декларацій ЕС MDAS, Експортна декларація № 22LTКС0100ЕК233888 від 27.09.2022, завірена митним складом та внесена до єдиної бази митних декларацій ЕС MDAS, Лист Продавця щодо завірення та внесення експортних декларацій до єдиної бази митних декларацій ЕС MDAS, лист Продавця щодо крос-курсу євро-долар США, Лист Продавця № 55 від 02.06.2022, Рахунок-проформа № GR-U22/022 від 20.07.2022 на суму 110000,16 долл. США, Лист ТОВ «Авто Тренд» № 04/10 від 04.10.2022 щодо розбіжностей в передплаті, попередньо оформлену митну декларацію ТОВ «Авто Тренд» № UА807170/2021/076235, попередньо оформлені митні декларації інших імпортерів за тими ж цінами та інвойси до них: UА806020/2022/004750, UА806020/2022/005408, UА205140/2022/03 0902, сертифікати відповідності: UА*46А(b)*0238*01, UА*46А(b)*0239*01, UА*46А(b)*0238*00, UА*46А(b)*0239*00, бухгалтерські документи з продажу оцінювальних товарів за попередні періоди: видаткові накладні: № 54510 від 24.11.2021, № В0000326/08 від 25.03.2022, № 2068 від 09.02.2022, № 42142 від 09.07.2021, № 46147 від 30.08.2021, № 43436 від 26.07.2021, № 54087 від 17.11.2021, № 3807 від 13.04.2022, № 48586 від 22.09.2021, № 3934 від 26.04.2022, № 1337 від 28.01.2022, № 2678 від 17.02.2022, № В0000504/05 від 30.04.2021, № 53672 від 12.11.2021, № 51594 від 21.10.2021, № 3849 від 15.04.2022.

05.10.2022 Волинською митницею прийнято рішення про коригування митної вартості товарів № UА 205140/2022/000205/2 від 05.10.2022.

В обґрунтування вказаного рішення зазначено, що митна вартість товарів не може бути визнана, у зв`язку з тим, що документи, які подані для підтвердження митної вартості, не містять усіх даних, необхідних для визначення митної вартості за методом, обраним декларантом, за митною декларацією № UА205140/2022/069718 від 04.10.2022, документи мають розбіжності, зокрема:

- вартість товару, зазначена в експортній декларації № 22LTKC0100EK233888 від 27.09.2022 120552,44 евро, в експортній декларації № 22LTLC0100EK226578 від 27.09.2022 - 1104,09 евро не відповідає ціні товару, зазначеній в інвойсах від 27.09.2022 № GR-022/028 - 109998,45 дол. США, № GR-U22/029 - 10855,13 дол. США;

- в рахунку про надання транспортних послуг № 401 від 27.09.2022 зазначені експедиційні послуги, однак вони не включені до складових митної вартості;

Вказане свідчить про наявність ризиків заявлення до митного оформлення неправдивих відомостей стосовно складових митної вартості. Крім того, вище зазначені факти не дають можливості перевірити розрахунок числового значення митної вартості (числове значення витрат на транспортування).

- відповідно до CMR від 27.09.2022 А № 110541 відправником товару є UAB "Grurmtech", однак відправником згідно МД є третя сторона - Cast,Warehouse UAB Siauliu Tiekimo Baze", інформація про якого продавцем не зазначено в інвойсі.

Також у рішенні зазначено, що додатково надісланий прайс-лист №б/н від 19.01.2022, в якому відсутній термін дії цінової пропозиції. Видаткові накладні, попередньо оформлені митні декларації на товари та інвойси до них не стосуються контракту № 11/ UАВ ВІД 19.07.2022. Свідоцтво відповідності на товар не стосується п. 4.9 Контракту. Звіт про оцінку майна 18/10/2021/07 виданий 18.10.2021 також не стосується даної поставки і не може бути використаний для підтвердження заявленої митної вартості. Також декларант не надав аргументованого роз`яснення щодо розбіжностей у рахунку про надання транспортних послуг № 401 від 27.09.2022, в якому зазначені експедиційні послуги, які не включені до митної вартості товару.

У зв`язку з відсутністю інформації про ідентичні та подібні товари, з причини відсутності вартісної основи для розрахунку митної вартості у митного органу та декларанта митна вартість визначена за резервним методом відповідно до ст. 64 Митного кодексу України:

- товар № 7 (за кодом УКТЗЕД , обладнання для фільтрування масла у двигунах внутрішнього згорання автомобілі) - 6,72 дол. США/кг за МД № UА 100430/2022/112649 від 15.07.2022;

- товар № 17 (за кодом УКТЗЕД , запасні частини для автомобілів не для промислового складання) - 6,17 дол. США/кг за МД № UА 100120/2022/212639 від 14.07.2022;

- товар № 18 (за кодом УКТЗЕД , запасні частини для системи підвіски автомобілів) - 7,15 дол. США/кг за МД № UА 110130/2022/12991 від 09.08.2022.

У зв`язку з прийняттям митним органом вказаного рішення про коригування митної вартості товарів, з метою випуску товару у вільний обіг у порядку, передбаченому ч. 7 ст. 55 та ч. 2 ст. 263 МК України, декларант з урахуванням коригувань подав нову митну декларацію № UА205140/2022/070483 від 06.10.2022 та додатково сплатив різницю між сумами платежів, нарахованих згідно з митною вартістю, визначеною декларантом, та митною вартістю, визначеною митним органом.

Не погодившись з рішенням про коригування митної вартості, позивач звернувся з даним позовом до суду.

Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того, що рішення відповідача є правомірними, оскільки позивачем до митного оформлення не надано всі необхідні документи, які підтверджують правомірність та обґрунтованість застосування ним першого методу визначення митної вартості товару.

Колегія суддів не погоджується із таким висновком суду першої інстанції, з огляду на наступне.

Відповідно до ч. 2 ст. 52 Митного кодексу України (далі МК України) декларант або уповноважена ним особа, які заявляють митну вартість товару, зобов`язані: 1) заявляти митну вартість, визначену ними самостійно, у тому числі за результатами консультацій з органом доходів і зборів; 2) подавати органу доходів і зборів достовірні відомості про визначення митної вартості, які повинні базуватися на об`єктивних, документально підтверджених даних, що піддаються обчисленню; 3) нести всі додаткові витрати, пов`язані з коригуванням митної вартості або наданням органу доходів і зборів додаткової інформації.

Згідно ч. ч. 2, 3 ст. 53 МК України документами, які підтверджують митну вартість товарів, є: 1) декларація митної вартості, що подається у випадках, визначених у частинах п`ятій і шостій статті 52 цього Кодексу, та документи, що підтверджують числові значення складових митної вартості, на підставі яких проводився розрахунок митної вартості; 2) зовнішньоекономічний договір (контракт) або документ, який його замінює, та додатки до нього у разі їх наявності; 3) рахунок-фактура (інвойс) або рахунок-проформа (якщо товар не є об`єктом купівлі-продажу); 4) якщо рахунок сплачено, - банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару; 5) за наявності - інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару; 6) транспортні (перевізні) документи, якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів; 7) ліцензія на імпорт товару, якщо імпорт товару підлягає ліцензуванню; 8) якщо здійснювалося страхування, - страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування.

У разі якщо документи, зазначені у частині другій цієї статті, містять розбіжності, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу органу доходів і зборів зобов`язані протягом 10 календарних днів надати (за наявності) такі додаткові документи: 1) договір (угоду, контракт) із третіми особами, пов`язаний з договором (угодою, контрактом) про поставку товарів, митна вартість яких визначається; 2) рахунки про здійснення платежів третім особам на користь продавця, якщо такі платежі здійснюються за умовами, визначеними договором (угодою, контрактом); 3) рахунки про сплату комісійних, посередницьких послуг, пов`язаних із виконанням умов договору (угоди, контракту); 4) виписку з бухгалтерської документації; 5) ліцензійний чи авторський договір покупця, що стосується оцінюваних товарів та є умовою продажу оцінюваних товарів; 6) каталоги, специфікації, прейскуранти (прайс-листи) виробника товару; 7) копію митної декларації країни відправлення; 8) висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, та/або інформація біржових організацій про вартість товару або сировини.

Відповідно до ч. 5 ст. 53 МК України забороняється вимагати від декларанта або уповноваженої ним особи будь-які інші документи, відмінні від тих, що зазначені в цій статті.

Згідно ч. 1 ст. 57 МК України визначення митної вартості товарів, які ввозяться в Україну відповідно до митного режиму імпорту, здійснюється за такими методами: 1) основний за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються (вартість операції); 2) другорядні: а) за ціною договору щодо ідентичних товарів; б) за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів; в) на основі віднімання вартості; г) на основі додавання вартості (обчислена вартість); ґ) резервний.

Відповідно до ч. ч 2, 3, 5 ст. 57 МК України основним методом визначення митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є перший метод - за ціною договору (вартість операції). Кожний наступний метод застосовується лише у разі, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу відповідно до норм цього Кодексу.

У разі неможливості визначення митної вартості товарів згідно з положеннями статей 59 і 60 цього Кодексу за основу для її визначення може братися або ціна, за якою ідентичні або подібні (аналогічні) товари були продані в Україні не пов`язаному із продавцем покупцю відповідно до статті 62 цього Кодексу, або вартість товарів, обчислена відповідно до статті 63 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 6 ст. 57 МК України при цьому кожний наступний метод застосовується, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу.

Відповідно до ч .ч. 1-3 ст. 58 МК України метод визначення митної вартості за ціною договору (контракту) щодо товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, застосовується у разі, якщо: 1) немає жодних обмежень щодо прав покупця (імпортера) на використання оцінюваних товарів, за винятком тих, що: а) встановлюються законом чи запроваджуються органами державної влади в Україні; б) обмежують географічний регіон, у якому товари можуть бути перепродані (відчужені повторно); в) не впливають значною мірою на вартість товару; 2) щодо продажу оцінюваних товарів або їх ціни відсутні будь-які умови або застереження, які унеможливлюють визначення вартості цих товарів; 3) жодна частина виручки від будь-якого подальшого перепродажу, розпорядження або використання товарів покупцем не надійде прямо чи опосередковано продавцеві, якщо тільки не буде зроблено відповідне коригування з урахуванням положень частини десятої цієї статті; 4) покупець і продавець не пов`язані між собою особи або хоч і пов`язані між собою особи, однак ці відносини не вплинули на ціну товарів.

Метод визначення митної вартості товарів за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються, не застосовується, якщо використані декларантом або уповноваженою ним особою відомості не підтверджені документально або не визначені кількісно і достовірні та/або відсутня хоча б одна із складових митної вартості, яка є обов`язковою при її обчисленні.

У разі якщо митна вартість не може бути визначена за основним методом, застосовуються другорядні методи, зазначені у п. 2 ч. 1 ст. 57 цього Кодексу.

Згідно з ч. ч. 2, 3 ст. 54 МК України контроль правильності визначення митної вартості товарів за основним методом за ціною договору (контракту) щодо товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту (вартість операції), здійснюється органом доходів і зборів шляхом перевірки розрахунку, здійсненого декларантом, за відсутності застережень щодо застосування цього методу, визначених у ч. 1 ст. 58 цього Кодексу.

За результатами здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів орган доходів і зборів визнає заявлену декларантом або уповноваженою ним особою митну вартість чи приймає письмове рішення про її коригування відповідно до положень ст. 55 Кодексу.

З системного аналізу вищенаведених правових норм вбачається, що обов`язок доведення митної ціни товару лежить на декларантові. При цьому, митний орган у випадку наявності обґрунтованих сумнівів у достовірності поданих декларантом відомостей може витребувати додаткові документи.

Колегія суддів зазначає, що митний орган при здійсненні контролю за правильністю визначення митної вартості зобов`язаний перевірити складові числового значення митної вартості, правильність розрахунку, здійсненого декларантом, упевнитись в достовірності та точності заяв, документів чи розрахунків, поданих декларантом, а також відсутності обмежень для визначення митної вартості за ціною договору, наведених уст. 58 МК України.

Наявність у митного органу обґрунтованого сумніву у правильності визначення митної вартості є обов`язковою, оскільки з цією обставиною закон пов`язує можливість витребування додаткових документів у декларанта та надає митниці право вчиняти наступні дії, спрямовані на визначення дійсної митної вартості товарів.

Однак, витребувати необхідно ті документи, які дають можливість пересвідчитись у правильності чи помилковості задекларованої митної вартості, а не всі, які передбачені статтею 53 МК України. Водночас, навіть у разі витребування додаткових документів, митний орган має враховувати, що ненадання їх повного пакету може бути підставою для коригування митної вартості лише тоді, коли подані документи є недостатніми або такими, що в сукупності не спростовують сумнів у достовірності наданої інформації про заявлену митну вартість.

Зазначений висновок відповідає правовій позиції, викладеній в постановах Верховного Суду від 19.03.2019 по справі № 810/4116/17, від 13.10.2020 по справі № 826/13139/15.

При цьому, саме по собі припущення митного органу про подання декларантом невідповідних документів чи наявності в них розбіжностей, відмінність між рівнем заявленої декларантом митної вартості товару та рівнем митної вартості ідентичних або подібних товарів, митне оформлення яких вже здійснено, не є достатнім для висновку про недостовірність даних щодо митної вартості товарів, заявленої декларантом, або беззаперечною підставою для незастосування обраного ним методу визначення митної вартості.

Вказана правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 10.10.2019 по справі № 809/1469/16.

У ході судового розгляду судом апеляційної інстанції встановлено, що рішення митного органу про коригування митної вартості прийнято з огляду на невідповідність обраного декларантом методу визначення митної вартості, в зв`язку з тим, що використані декларантом відомості не підтверджені в повній мірі документально, не надано всіх витребуваних додаткових документів, подані декларантом, документи містять розбіжності, які мають вплив на правильність визначення митної вартості.

Отже, надаючи оцінку доводам апеляційної скарги в розрізі висновків митного органу, що покладені в основу оскаржуваного рішення, колегія суддів зазначає наступне.

Щодо посилань митного органу на про спрацювання ризиків АСАУР колегія суддів зазначає, що цінова інформація, викладена в автоматизованій системі аналізу та управління ризиками Держмитслужби (АСАУР) не може бути обґрунтованою підставою для коригування показників митної вартості товару, зазначених в митній декларації, поданій позивачем, оскільки автоматизована система аналізу та управління ризиками з об`єктивних причин не містить усієї інформації, що стосується суб`єктів зовнішньоекономічної діяльності, товарів і умов їх продажу, відтак такі дані не можуть мати першочергового значення у порівнянні з наданими декларантом первинними документами про товар.

Судовим розглядом встановлено, що оскаржуване рішення відповідача не містить інформації, який саме товар було використано в якості джерела інформації, які числові значення митної вартості такого товару, відсутні обґрунтування числового значення митної вартості товару, відсутнє її коригування, не зазначено фактів, які вплинули або повинні були вплинути на таке коригування, щодо обсягів, умови поставки, фактурної вартості, країни походження, методи визначення митної вартості, тощо.

Формально нижчий рівень митної вартості імпортованого позивачем товару від рівня митної вартості іншого митного оформлення (подібного, а не аналогічного товару) не може розцінюватися як заниження позивачем митної вартості, а тому не є перешкодою для застосування основного методу визначення митної вартості товару і не може бути достатньою підставою для відмови у здійсненні митного оформлення товару за основним методом визначення його митної вартості.

Оскаржуване рішення про коригування митної вартості не містить жодних відомостей про будь-які характеристики ідентичних або подібних (аналогічних) товарів, обсяги партій, умов поставки, комерційних умов тощо, а лише посилання на номер та дату митних декларацій, які стали джерелом інформації для коригування митної вартості та не зазначено докладної, інформації, та джерел, які використовувалися контролюючим органом, при її визначенні.

Однак, у рішенні про коригування заявленої митної вартості, крім номера та дати митних декларацій, які були взяті за основу для визначення митної вартості оцінюваних товарів, митний орган повинен також навести пояснення щодо зроблених коригувань на обсяги партії ідентичних або подібних (аналогічних) товарів, умов поставки, комерційних умов тощо та зазначити докладну інформацію і джерела, які використовувалися митним органом при визначенні митної вартості оцінюваних товарів із застосуванням резервного методу.

Аналогічної правової позиції дотримується Верховний Суд у постановах від 26.02.2019 у справі №808/454/18, від 19.06.2018 у справі №826/6346/16, від 31.01.2018 у справі №813/7272/13-а, від 02.03.2018 у справі №804/2997/17.

Застосування митницею ціни за відомостями спеціалізованої бази даних Єдиної автоматизованої інформаційної системи Держмитслужби України суд вважає необґрунтованим, оскільки самі по собі відомості згаданої системи не містять жодних параметрів, об`єктивно необхідних для судження про схожість, подібність, аналогічність чи ідентичність товарів. Потрібні для такого судження характеристики товару можуть бути з`ясовані лише у спосіб порівняння змісту поданих до митного оформлення документів з документами про властивості раніше імпортованого товару.

Аналогічний висновок щодо застосування норм матеріального права, викладений в постанові Верховного Суду від 09.11.2022 р. у справі № 520/10381/2020.

Стосовно посилань митного органу на розбіжності в поданих позивачем до митного оформлення інвойсу та експортної декларації слід зазначити наступне.

Так, митним органом зазначено, що відповідно до CMR від 27.09.2022 А № 110541 відправником товару є UAB "Grurmtech", однак відправником згідно МД є третя сторона - Cast,Warehouse UAB Siauliu Tiekimo Baze", інформація про якого продавцем не зазначено в інвойсі.

Із матеріалів справи встановлено, шо відповідно до умов Контракту від 19.07.2022 № 11/ UАВ продавцем товару є UАВ «Grunntech» (Литва), п. 4.1 Контракту визначено, що вантажовідправником товару може бути UАВ «Siauliu Tiekimo Ваzе», Шауляй, Литва.

При цьому надані митному органу інвойси містять інформацію про продавця товару UАВ «Grunntech» (Литва) та відповідно вантажовідправника - UАВ «Siauliu Tiekimo Ваzе», Шауляй, Литва, що відповідає умовам контракту, укладеному позивачем із UАВ «Grunntech» (Литва).

У свою чергу у CMR ВІД 27.09.2022 № 1100541 в графі відправник вказано продавця UАВ «Grunntech» (Литва), який відправляє товар через UАВ «Siauliu Tiekimo Ваzе», Шауляй, Литва.

Таким чином, є безпідставними доводи відповідача щодо вказаних вище розбіжностей, оскільки відомості щодо вантажовідправника у наданих митному органу інвойсах відповідають інформації, вказаній у митній декларації, та умовам Контракту.

Щодо розбіжностей в рахунку про надання транспортних послуг № 401 від 27.09.2022, в якому зазначені експедиційні послуги, що не включені до складових митної вартості, колегія суддів зазначає наступне.

Перевезення товару здійснювалось відповідно до договору про надання транспортно-експедиційних послуг № 066 від 13.09.2022, укладеного між позивачем та ФОП ОСОБА_1 .

Ві дповідно до довідки про транспортні послуги вартість транспортування товару становила 168000 грн., з яких:

- м. Шяуляй (Литва) п/п «Яготин» відповідно до CMR № 110541 від 27.09.2022 67401,2 грн.;

- від кордону п/п «Яготин» - митниця м. Харків 100598,8 грн.

Відповідно до ст. 58 Митного кодексу України при визначенні митної вартості до ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за оцінювані товари, додаються, зокрема, витрати на транспортування оцінюваних товарів до аеропорту, порту або іншого місця ввезення на митну територію України.

При цьому, експедиторські послуги були включені у вартість перевезення.

Таким чином, до митної вартості включені витрати на транспортування товару з м. Шяуляй (Литва) до п/п «Яготин» відповідно до CMR № 110541 від 27.09.2022 у розмірі 67401,2 грн.

Розбіжності у рахунку № 401 від 27.09.2022, на які посилається відповідач, обумовлені допущеною експедитором помилкою в частині окремого зазначення вартості експедиторських послуг, які на підлягають включенню до митної вартості товару.

Так, відповідно до рахунку-фактури № 401 від 27.09.2022 загальна вартість послуг, наданих ФОП ОСОБА_1 склала 168000 грн., з яких 67401,2 грн. міжнародні транспортні послуги - м. Шяуляй (Литва) п/п «Яготин», 99598,8 грн. транспортні послуги п/п «Яготин» - м. Харків, 1000 грн. експедиторські послуги.

Втім, складаючи довідку № 401 від 28.09.2022 перевізником помилково не виділено окремо вартість експедиторських послуг, а включено до вартості перевезення товару на митній території України по маршруту п/п «Яготин» - м. Харків, яка склала 100598,8 грн.

Стосовно вказаних обставин перевізником ФОП ОСОБА_1 надано відповідні пояснення листом, який був поданий позивачем до митного органу при митному оформленні товару.

У свою чергу сума витрат на транспортування товару до кордону України в розмірі 67401,2 грн. підтверджена рахунком-фактурою № 401 від 27.09.2022, довідкою про транспортні витрати № 401 від 28.09.2022, уточнювальним рахунком на сплату транспортних витрат № 401 від 27.09.2022, листом-поясненням до нього від перевізника, договором перевезення № 066 від 13.09.2022, договором-заявкою на перевезення № 401 від 14.09.2022.

Отже, надані декларантом до митного органу документи не містили розбіжностей та у повній мірі підтверджували витрати позивача на транспортування товару до кордону України.

Стосовно посилань митного органу на невідповідність вартості товару, зазначеній у інвойсах, вартості, вказаній у експортних деклараціях, слід вказати, що відповідно до інформаційного листа постачальника товару такі розбіжності виникли у зв`язку з тим, що декларації оформлено у євро, а інвойси у дол.США., та враховуючи курс станом на 27.09.2022 загальна сума постачання за експортними деклараціями № 22LTKC0100EK233888, № 22LTLC0100EK226578 від 27.09.2022 відповідає ціні товару, зазначеній в інвойсах від 27.09.2022 № GR-022/028, № GR-U22/029.

Щодо посилань митного органу на недоліки у наданих позивачем прайс-листі №б/н від 19.01.2022, свідоцтві відповідності на товар, звіті про оцінку майна 18/10/2021/07 колегія суддів звертає увагу, що витребуванню підлягають лише ті документи, які дають можливість пересвідчитись у правильності чи помилковості задекларованої митної вартості, а визначення митної вартості не за першим методом можливе тільки тоді, коли подані документи є недостатніми чи такими, що у своїй сукупності не спростовують сумнів у достовірності наданої інформації.

Право митного органу на витребування додаткових документів не є абсолютним, а виникає за наявності хоча б однієї з таких підстав: надані декларантом документи містять розбіжності, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Аналіз вищевказаних норм законодавства вказує, що органи доходів і зборів мають право здійснювати контроль правильності обчислення декларантом митної вартості, але ці повноваження здійснюються у спосіб, визначений законом, зокрема, витребовування додаткових документів на підтвердження задекларованої митної вартості може мати місце тільки у випадку наявності обґрунтованих сумнівів у достовірності поданих декларантом відомостей. Такі сумніви можуть бути зумовлені неповнотою поданих документів для підтвердження заявленої митної вартості товарів, невідповідністю характеристик товарів, зазначених у поданих документах, митному огляду цих товарів, порівнянням рівня заявленої митної вартості товарів з рівнем митної вартості ідентичних або подібних товарів, митне оформлення яких уже здійснено, і таке інше.

Наявність у митного органу обґрунтованого сумніву в правильності визначення митної вартості є обов`язковою, оскільки з цією обставиною закон пов`язує можливість витребовування додаткових документів у декларанта та надає органу доходів і зборів право вчиняти наступні дії, спрямовані на визначення дійсної митної вартості товарів.

Разом з тим витребувати необхідно ті документи, які дають можливість пересвідчитись у правильності чи помилковості задекларованої митної вартості, а не всі, які передбачені статтею 53 Митного кодексу України. Ненадання повного переліку витребуваних документів може бути підставою для визначення митної вартості не за першим методом лише тоді, коли подані документи є недостатніми чи такими, що у своїй сукупності не спростовують сумнів у достовірності наданої інформації.

Таким чином, вищевказані норми законодавства зобов`язують митний орган зазначити конкретні обставини, які викликали відповідні сумніви, причини неможливості їх перевірки на підставі наданих декларантом документів, а також обґрунтувати необхідність перевірки спірних відомостей та зазначити документи, надання яких може усунути сумніви у їх достовірності.

Аналогічний висновок щодо застосування норм матеріального права, викладений в постанові Верховного Суду від 18.07.2022 р. у справі № 815/3805/16.

Втім, у ході судового розгляду справи не знайшли свого підтвердження висновки відповідача щодо наявності обґрунтованих сумнівів у правильності визначення позивачем митної вартості товару.

Натомість, позивач під час митного оформлення надав необхідні документи, які чітко ідентифікували оцінюваний товар та містили об`єктивні і достовірні дані, що підтверджували заявлену декларантом митну вартість товарів, водночас відповідач не довів наявність у митного органу обґрунтованого сумніву у правильності визначення позивачем митної вартості товару, що свідчить про відсутність підстав для коригування митної вартості імпортованого позивачем товару та протиправність оскаржуваного рішення.

За наведених обставин, колегія суддів дійшла висновку, що відповідачем не обґрунтовано наявності розбіжностей або відсутності всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, у зв`язку з чим оскаржуване рішення відповідача є неправомірним та підлягає скасуванню.

З огляду на встановлені у справі обставини, судова колегія дійшла висновку, що позовні вимоги є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Суд першої інстанції вищенаведене не врахував, у зв`язку з чим дійшов помилкового висновку щодо відсутність підстав для задоволення позову.

Відповідно до ч. 1 ст. 317 КАС України підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є: 1) неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи; 2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; 3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; 4) неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.

З огляду на викладене, колегія суддів вважає, що судом першої інстанції судове рішення ухвалено при неповному з`ясуванні обставин справи та з помилковим застосуванням норм матеріального права, тому останнє підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення про задоволення позову.

Стосовно розподілу судових витрат колегія суддів зазначає наступне.

Згідно з ч. 1 ст. 132 КАС України судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Положеннями п. 1 ч. 3 ст. 132 КАС України встановлено, що до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу.

Відповідно до ч. 3 ст. 134 КАС України для цілей розподілу судових витрат:1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Згідно з ч. 1 ст. 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Відповідно до ч. 7 ст. 139 КАС України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).

Аналіз наведених положень процесуального законодавства дає підстави для висновку про те, що документально підтверджені судові витрати на правничу допомогу адвоката підлягають компенсації стороні, яка не є суб`єктом владних повноважень та на користь якої ухвалене рішення, за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень.

Крім того, колегія суддів звертає увагу на положення ч. 6 та ч. 7 ст. 132 КАС України відповідно до яких, визначено, що у разі недотримання вимог частини п`ятої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.

Обов`язок доведення не співмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Колегія суддів зазначає, що вирішуючи питання про визначення розміру витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами, суд враховує складність справи, час витрачений адвокатом на виконання робіт, обсяг наданих послуг та ціну позову.

Судовим розглядом встановлено, що на підтвердження понесення позивачем витрат на професійну правничу допомогу у суді першої інстанції надано договір про надання правничої допомоги № 08/03-23 від 08.03.2023, акт прийому-передачі виконаних послуг від 17.04.2023, звіт щодо виконаної роботи на користь клієнта за договором про надання правничої допомоги № 08/03-23 від 08.03.2023.

Відповідно до акту прийому-передачі виконаних послуг від 17.04.2023 адвокатом надано позивачу наступні послуги в межах укладеного договору:

- ознайомлення зі змістом наданих клієнтом документів щодо митного оформлення товарів за скорегованою митною вартістю рішеннями митниці, визначення оптимальних шляхів захисту інтересів клієнта 1000 грн.;

- підготовка позову про визнання протиправними та скасування рішення митного органу про коригування митної вартості 6000 грн.;

- ознайомлення з відзивом відповідача. Підготовка та подання до суду першої інстанції відповіді на відзив щодо позову 2000 грн.

Колегія суддів зазначає, що при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи.

Так, аналізуючи зміст наданих позивачу послуг, зазначених у акті прийому-передачі виконаних послуг від 17.04.2023, слід вказати, що такі послуги як ознайомлення зі змістом наданих клієнтом документів щодо митного оформлення товарів за скорегованою митною вартістю рішеннями митниці, визначення оптимальних шляхів захисту інтересів клієнта за своїм змістом є складовими єдиного процесу щодо підготовки та складення адміністративного позову, до якого входить аналіз та вивчення документів, з урахуванням яких вони складаються, тобто у даному випадку складання позовної заяви, з огляду на що окреме їх виділення є необґрунтованим.

Отже, в контексті здійснення представництва інтересів позивача у даній справі, реальним результатом, який відображено у акті, стало складання позовної заяви та відповіді на відзив, вартість чого відповідно до розрахунку становила 8000 грн.

Також, на підтвердження понесених витрат на правничу допомогу у суді апеляційної інстанції позивачем надано договір про надання правничої допомоги № 08/03-23 від 08.03.2023, акт прийому-передачі виконаних послуг від 30.06.2023, звіт щодо виконаної роботи на користь клієнта за договором про надання правничої допомоги № 08/03-23 від 08.03.2023, платіжну інструкцію № 11092 від 05.07.2023.

Відповідно до акту прийому-передачі виконаних послуг від 30.06.2023 адвокатом надано позивачу наступні послуги в межах укладеного договору:

- підготовка та подання апеляційної скарги 5000 грн.

Отже, враховуючи зміст акту прийому-передачі виконаних послуг від 30.06.2023, результатом представництва інтересів позивача у суді апеляційної інстанції стало складання апеляційної скарги.

При цьому, надаючи оцінку співмірності заявленої до відшкодування позивачем суми витрачених коштів на складання позовної заяви та апеляційної скарги критеріям, встановленим ч. 5 ст. 134 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів зазначає, що виходячи зі складності справи та обсягу наданих адвокатом послуг позивачу, враховуючи суть спірних правовідносин, беручи до уваги, що предметом спору є питання визначення митної вартості товару та правомірності рішення щодо коригування митної вартості, прийняття якого призвело до переплати позивачем митних платежів на суму 54889,34 грн., колегія суддів доходить висновку проте, що співмірним розміром витрат на правничу допомогу є 8000 грн., отриману у ході розгляду справи у суді першої інстанції, та 5000 грн. у суді апеляційної інстанції.

Таким чином, колегія суддів вважає частково обґрунтованими вимоги позивача щодо відшкодування витрат за отримані послуги у загальному розмірі 13000 грн.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів доходить висновку про стягнення на користь позивача з Волинської митниці витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 13000 грн.

Доводи відповідача, викладені у заяві про зменшення витрат на професійну правничу допомогу частково знайшли підтвердження у ході розгляду справи.

Також, при зверненні з позовом до суду першої інстанції позивачем сплачено судовий збір у розмірі 2684 грн., що підтверджується платіжною інструкцією № 10337 від 20.03.2023. Крім того, при зверненні до суду апеляційної інстанції позивачем сплачено судовий збір у розмірі 4026 грн., що підтверджується платіжною інструкцією № 10780 від 23.05.2023.

Відповідно до ч. 1 ст. 139 КАС України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Таким чином, стягненню на користь позивача з Волинської митниці підлягає сплачений позивачем судовий збір у загальному розмірі 6710 грн.

Відповідно ст. 317 КАС України підставами для скасування рішення суду першої інстанції та ухвалення нового рішення є, зокрема, невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; недоведеність обставин, що мають значення справи, які суд першої інстанції визнав встановленими, неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.

Враховуючи наведене, колегія суддів дійшла висновку, що рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню із прийняттям нової постанови про задоволення позовних вимог.

Керуючись ст. ст. 243, 250, 311, 315, 317, 321 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Авто Тренд" - задовольнити.

Рішення Харківського окружного адміністративного суду від 03.05.2023 по справі № 520/6676/23 скасувати.

Прийняти нову постанову, якою адміністративний позов Товариства з обмеженою відповідальністю "Авто Тренд" - задовольнити.

Визнати протиправним та скасувати рішення Волинської митниці про коригування митної вартості товарів № UА 205140/2022/000205/2 від 05.10.2022.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Волинської митниці (, 44350, Волинська область, Любомльський район, с. Римачі, вул. Призалізнична 13) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Авто Тренд" (ЄДРПОУ, 38493680, 61052, м. Харків, пров. Суімферопольський 6) витрати на правничу допомогу у загальному розмірі 13000 (тринадцять тисяч) грн., сплачений судовий збір у розмірі 6710 (шість тисяч сімсот десять) грн.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий суддя І.М. Ральченко
Судді І.С. Чалий В.В. Катунов