Справа № 240/3752/22
Суддя: Драчук Т. О.
Дата ухвалення: 2023-09-18 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 240/3752/22

Головуючий суддя 1-ої інстанції - Єфіменко О.В.

Суддя-доповідач - Драчук Т. О.

18 вересня 2023 року

м. Вінниця

Сьомий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді: Драчук Т. О.

суддів: Полотнянка Ю.П. Смілянця Е. С. ,

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу військової частини НОМЕР_1 на рішення Житомирського окружного адміністративного суду від 11 жовтня 2022 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до військової частини НОМЕР_1 про визнання дій протиправними, зобов`язання вчинити дії,

В С Т А Н О В И В :

07.02.2022 позивач, ОСОБА_1 , звернувся до Житомирського окружного адміністративного суду з позовом до військової частини НОМЕР_1 , в якому просив:

- визнати протиправним дії військової частини НОМЕР_1 щодо відмови витребувати в Житомирському обласному територіальному центрі комплектування та соціальної підтримки його особову справу, скласти попередній розрахунок вислуги років на пенсію та направити його разом із його особовою справою до фінансового органу, який складає основний розрахунок вислуги років на пенсію;

- зобов`язати військову частину НОМЕР_1 витребувати в Житомирському обласному територіальному центрі комплектування та соціальної підтримки його особову справу, скласти попередній розрахунок вислуги років на пенсію з урахуванням періодів, які зараховуються до вислуги років у пільговому обчисленні, та направити його разом із його особовою справою до фінансового органу, який складає основний розрахунок вислуги років на пенсію.

Житомирський окружний адміністративний суд рішенням від 11 жовтня 2022 року адміністративний позов задовольнив частково.

Визнав протиправними дії військової частини НОМЕР_1 щодо відмови ОСОБА_1 витребувати від Житомирського обласного територіального центру комплектування та соціальної підтримки його особову справу та скласти попередній розрахунок вислуги років на пенсію.

Зобов`язав військову частину НОМЕР_1 витребувати від Житомирського обласного територіального центру комплектування та соціальної підтримки особову справу ОСОБА_1 та скласти попередній розрахунок вислуги років на пенсію з урахуванням періодів, які зараховуються до вислуги років у пільговому обчисленні на підставі висновків суду.

У задоволенні решти позовних вимог відмовив.

Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції, відповідачем подано апеляційну скаргу, в якій апелянт просить рішення суду першої інстанції скасувати та прийняти нове рішення, яким відмовити позивачу у задоволенні адміністративного позову, посилаючись на неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального та порушення норм процесуального права.

Відповідно до п.3 ч.1 ст.311 КАС України суд апеляційної інстанції може розглянути справу без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження) за наявними у справі матеріалами, якщо справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів, у разі подання апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції, які ухвалені в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у порядку письмового провадження).

Враховуючи, що матеріали справи містять достатньо доказів для вирішення спору, колегія суддів вважає за можливе розглядати справу в порядку письмового провадження.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, законність і обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги, а також правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а рішення суду - без змін, виходячи з наступного.

Як встановлено судом першої інстанції та підтверджується матеріалами справи, позивач проходив військову службу у Збройних Силах України та наказом командира військової частини НОМЕР_1 звільнений з військової служби та виключений зі списків особового складу частини з 19.11.2012.

Позивач вважає, що на день звільнення мав вислугу років з урахуванням періодів, обрахованих у пільговому обчисленні 24 років 05 місяців.

З метою реалізації права на пенсію позивач в листопаді 2021 року звернувся до Житомирського обласного територіального центру комплектування та соціальної підтримки із заявою про направлення його особової справи на підрахунок вислуги років до уповноваженого органу.

Листом Житомирського обласного територіального центру комплектування та соціальної підтримки від 03.12.2021 № СЗ/6758 позивача повідомлено, що згідно вимог чинного на сьогоднішній день та на день його звільнення законодавства направляти його особову справу до уповноваженого органу для складання розрахунку вислуги років на пенсію повинна військова частина НОМЕР_1 . Крім того повідомлено, що Житомирський обласний територіальний центр комплектування та соціальної підтримки готовий направити до військової частини НОМЕР_1 перший примірник його особової справи за відповідною заявою.

В грудні 2021 року позивач звернувся до військової частини НОМЕР_1 із заявою щодо витребування у Житомирського обласного територіального центру комплектування та соціальної підтримки першого примірника особової справи ОСОБА_1 для складення попереднього розрахунку його вислуги років на пенсію та надіслання такого разом з особовою справою до фінансового органу, який складає основний розрахунок вислуги років на пенсію.

Листом військової частини №46 від 05.01.2022 позивача повідомлено про відсутність законних підстав щодо вчинення дій, спрямованих на виконання вимог, викладених у заяві, оскільки календарна вислуга позивача на момент звільнення становила 18 років 03 місяці 18 днів, що унеможливило порушення кадровим органом військової частин НОМЕР_1 клопотання про призначення пенсії за вислугу років. Також, відповідачем зазначено, що при звільненні ОСОБА_1 не надавались заяви, звернення та підтверджуючі матеріали про набуття права на пенсійне забезпечення.

Позивач, вважаючи протиправною відмову відповідача, звернувся до суду за захистом своїх прав, із даним позовом.

Частково задовольняючи адміністративний позов суд першої інстанції виходив з того, що оскільки позивача звільнено з військової служби командиром військової частини НОМЕР_1 за п. "д" частини шостої (через сімейні обставини) статті 26 Закону України "Про військовий обов`язок та військову службу", а тому враховуючи викладені норми вислуга років повинна бути розрахована відповідачем.

Щодо пільгового обчислення вислуги років, суд першої інстанції, з урахуванням наявних матеріалів справи, вказав, що враховуючи період проходження військової служби позивача з 07.08.2003 по 22.09.2004 у складі Українського миротворчого контингенту в республіці Ірак де приймав участь у бойових діях (зараховується до вислуги років у пільговому обчисленні один місяць служби за три) та з 01.01.2005 по 19.11.2012 в аеромобільних військах виконував норми парашутних стрибків (зараховується до вислуги років у пільговому обчисленні один місяць служби за півтора) його вислуга років становить 24 роки 05 місяців.

Верховний Суд у складі суддів об`єднаної палати Касаційного адміністративного суду в постанові від 03.03.2021 у справі 805/3923/18-а під час застосування положень нормативно-правових актів - Закону України № 2262 та Порядку № 393, виходив з того, що основним актом, на підставі якого здійснюється обчислення періоду проходження служби для обчислення вислуги є Закон №2262-XII, тоді як пільгове обчислення періоду проходження служби є похідним від визначальної підстави і може визначатись іншими підзаконними нормативно-правовими актами, зокрема Постановою №393. Можливість пільгового обчислення вказаного періоду пов`язується, насамперед, зі спеціальним статусом, якого особи набули в результаті виконання відповідної роботи, яка визначена у законодавчому порядку.

Враховуючи вищевикладене, суд першої інстанції прийшов до висновку про зобов`язання відповідача витребувати в Житомирському обласному територіальному центрі комплектування та соціальної підтримки особову справу ОСОБА_1 та скласти попередній розрахунок вислуги років на пенсію з урахуванням періодів, які зараховуються до вислуги років у пільговому обчисленні.

Щодо вимоги позивача про зобов`язання відповідача направити попередній розрахунок разом із його особовою справою до фінансового органу, який складає основний розрахунок вислуги років на пенсію, суд вказав, що така вимога є передчасною, оскільки на даний момент відсутній спір з приводу вказаних відносин, а відсутність спору, у свою чергу, виключає можливість звернення до суду, оскільки відсутнє право, що підлягає судовому захисту.

У відповідності до ч.1 ст.308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Враховуючи, що рішення суду першої інстанції не оскаржувалось в частині відмови у задоволенні позовних вимог, в цій частині судове рішення не переглядається судом апеляційної інстанції.

Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції з огляду на наступне.

Згідно з вимог ч.1 ст.2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Статтею 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Закон України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» визначає умови, норми і порядок пенсійного забезпечення громадян України із числа осіб, які перебували на військовій службі, службі в органах внутрішніх справ, державній пожежній охороні, Державній службі спеціального зв`язку та захисту інформації України, органах і підрозділах цивільного захисту, податковій міліції чи Державній кримінально-виконавчій службі України, та деяких інших осіб, які мають право на пенсію за цим Законом.

Згідно ч. 1 ст. 1 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» від 09 квітня 1992 року № 2262-ХІІ (далі Закон № 2262-ХІІ, в редакції на момент виникнення спірних правовідносин) особи офіцерського складу, прапорщики і мічмани, військовослужбовці надстрокової служби та військової служби за контрактом, особи, які мають право на пенсію за цим Законом при наявності встановленої цим Законом вислуги на військовій службі, службі в органах внутрішніх справ, Національній поліції, Службі судової охорони і в державній пожежній охороні, службі в Державній службі спеціального зв`язку та захисту інформації України, в органах і підрозділах цивільного захисту, податкової міліції, Державної кримінально-виконавчої служби України мають право на довічну пенсію за вислугу років.

Статтею 1-2 Закону № 2262-ХІІ передбачено, що право на пенсійне забезпечення на умовах цього Закону мають звільнені зі служби (крім випадків призначення пенсії в разі втрати годувальника дружині (чоловіку) з урахуванням вимог частини п`ятої статті 30 цього Закону, яка призначається незалежно від звільнення зі служби): а) особи офіцерського складу, прапорщики і мічмани, військовослужбовці надстрокової служби та військової служби за контрактом; б) особи начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ України, поліцейські, співробітники Служби судової охорони, особи начальницького складу податкової міліції, особи начальницького і рядового складу Державної кримінально-виконавчої служби України, особи начальницького і рядового складу органів і підрозділів цивільного захисту; в) особи із числа військовослужбовців Збройних Сил, інших військових формувань, органів державної безпеки і внутрішніх справ колишнього Союзу РСР, Національної гвардії України, Прикордонних військ України, військ цивільної оборони України; г) особи начальницького і рядового складу державної пожежної охорони, особи начальницького і рядового складу Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації України; д) громадяни інших держав із числа військовослужбовців збройних сил та інших військових формувань, утворених відповідно до законодавства цих держав, які постійно проживають в Україні, і відповідно до міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, їх пенсійне забезпечення здійснюється згідно із законодавством держави, на території якої вони проживають; е) особи, зазначені у статтях 3 і 4 цього Закону; є) особи із числа військовослужбовців строкової служби та члени сімей осіб офіцерського складу, прапорщиків і мічманів, військовослужбовців надстрокової служби і військової служби за контрактом та деяких інших осіб, які мають право на пенсію за цим Законом, у передбачених цим Законом випадках; ж) державні службовці та працівники навчальних, медичних закладів та науково-дослідних установ Міністерства внутрішніх справ України або поліції з числа колишніх працівників міліції, які станом на день опублікування Закону України «Про Національну поліцію» проходили службу в органах внутрішніх справ та мали календарну вислугу не менше п`яти років і продовжили роботу в Міністерстві внутрішніх справ України або поліції (їх територіальних органах, закладах та установах) на посадах, що заміщуються державними службовцями відповідно до Закону України «Про державну службу», а в навчальних, медичних закладах та науково-дослідних установах - на будь-яких посадах.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 2 Закону № 2262-ХІІ військовослужбовцям, особам, які мають право на пенсію за цим Законом, які мають право на пенсійне забезпечення, пенсії відповідно до цього Закону призначаються і виплачуються після звільнення їх зі служби.

Пенсіонерам з числа військовослужбовців та осіб, які отримують пенсію за цим Законом, у разі повторного прийняття їх на військову службу до Збройних Сил України, інших утворених відповідно до законів України військових формувань, Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації України та Державної спеціальної служби транспорту, службу до Національної поліції, Служби судової охорони, органів та підрозділів цивільного захисту, податкової міліції та Державної кримінально-виконавчої служби України виплата пенсій на час їх служби припиняється. При наступному звільненні із служби цих осіб виплата їм пенсій здійснюється з урахуванням загальної вислуги років на день останнього звільнення.

Згідно п. «а» ч. 1 ст 12 Закону № 2262 пенсія за вислугу років призначається: особам з числа військовослужбовців (крім військовослужбовців строкової служби) рядового, сержантського, старшинського та офіцерського складу, іншим особам, зазначеним у пунктах "б"-"д", "ж", "з" статті 1-2 цього Закону (крім осіб, зазначених у частині третій статті 5 цього Закону), незалежно від віку, якщо вони звільнені зі служби: з 1 жовтня 2013 року по 30 вересня 2014 року і на день звільнення мають вислугу 21 календарний рік та 6 місяців і більше.

Згідно ст. 17-1 Закону № 2262-ХІІ порядок обчислення вислуги років та визначення пільгових умов призначення пенсій особам, які мають право на пенсію за цим Законом, встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Статтею 17-2 Закону № 2262-ХІІ визначено, що обчислення вислуги років для призначення пенсії здійснюється, як правило, за послужним списком особової справи військовослужбовця, особи, яка має право на пенсію за цим Законом.

Наказом Міністра оборони України від 19.08.2008 №407, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України від 06 листопада 2008 р. за №1079/15770, затверджено «Положення про організацію в Міністерстві оборони України роботи з обчислення вислуги років для призначення пенсій військовослужбовцям і соціального забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та членів їх сімей» (із змінами, внесеними згідно з Наказом Міністерства оборони N 10 ( z0152-10 ) від 18.01.2010 станом на момент звільнення позивача з військової служби, далі Положення №407).

Відповідно до п. 2.8 Положення №407 при призначенні пенсій військовослужбовцям ураховуються тільки повні роки вислуги років або загального страхового стажу без округлення фактичного розміру вислуги чи страхового стажу в бік збільшення.

Пунктом 2.9 Порядку №407 обчислення вислуги років для призначення пенсії здійснюється за послужним списком з особової справи військовослужбовця.

Згідно вимог п. 2.10 Положення №407 перед представленням військовослужбовців до звільнення з військової служби управління (відділ) особового складу уточнює дані про проходження ними служби, а в необхідних випадках і дані про навчання в цивільних вищих (або колишніх середніх) навчальних закладах до прийняття (призову) на військову службу, підтверджує в послужних списках з їх особових справ періоди служби та іншої діяльності, що підлягає зарахуванню до вислуги років у календарному обчисленні, і окремо - на умовах, передбачених пунктом 2.2 цього Положення, або на пільгових умовах, після чого разом з відповідними кадровими та фінансовими органами (пункт 2.12 цього Положення) обчислює вислугу років для призначення пенсії.

Відповідно до 2.13 вказаного Положення при обчисленні вислуги років на пенсію військовослужбовцям, які підлягають звільненню з військової служби, складається розрахунок вислуги років військовослужбовця на пенсію (додаток 3 до Положення). У розрахунку зазначаються всі календарні періоди військової служби і окремо періоди, що зараховуються до вислуги років на пільгових умовах, а також загальна вислуга років на пенсію.

Згідно п. 2.15 Положення №407 попередній розрахунок вислуги років (страхового стажу) на пенсію складається відповідним управлінням (відділом) особового складу та передається разом з особовою справою до фінансового органу (пункт 2.12 цього Положення), який складає основний розрахунок вислуги років (страхового стажу) на пенсію і повертає його в управління (відділ) особового складу для долучення до особової справи військовослужбовця.

Після звільнення військовослужбовця з військової служби зазначений примірник особової справи разом з основним розрахунком вислуги років надсилається в обласний військовий комісаріат за обраним військовослужбовцем місцем проживання, а попередній розрахунок залишається в справах фінансового органу та зберігається протягом трьох років (п.2.15 Положення).

Пунктом 2.20 Положення №407 визначено, що обчислена в установленому порядку вислуга років (календарна та окремо на пільгових умовах) зазначається в наказах про звільнення військовослужбовців з військової служби і є підставою для призначення їм пенсії за вислугу років.

Судом апеляційної інстанції встановлено, що позивача звільнено з військової служби наказом командира військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) за п. "д" частини шостої (через сімейні обставини) статті 26 Закону України "Про військовий обов`язок та військову службу", а тому враховуючи викладені норми вислуга років повинна бути розрахована відповідачем.

При цьому, зі змісту вказаного наказу судом встановлено, що період служби позивача з 01.01.2012 по 19.11.2012 підлягає зарахуванню для розрахунку років на пенсію на пільгових умовах із розрахунку один календарний місяць служби за півтора місяці, відповідно до наказу Міністра оборони України від 25.02.2010 №82.

Також, згідно наявного в матеріалах справи послужного списку ОСОБА_1 , період служби позивача з 07.08.2003 по 22.09.2004 підлягає зарахуванню на пільгових умовах для призначення пенсії один місяць служби за три місяці відповідно до ст. 8 Закону України «Про участь України в міжнародних миротворчих операціях».

Постановою Кабінету Міністрів України від 17 липня 1992 року №393 визначено Порядок обчислення вислуги років, призначення та виплати пенсій і грошової допомоги особам офіцерського складу, прапорщикам, мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом, особам начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ, поліцейським, співробітникам Служби судової охорони та членам їхніх сімей (далі - Порядок № 393, в редакції чинній на день звільнення позивача).

Пунктом 3 Порядку № 393, визначено, що до вислуги років для призначення пенсій особам, зазначеним в абзаці першому пункту 1 цієї постанови, зараховується на пільгових умовах:

а) один місяць служби за три місяці: участь у бойових діях у воєнний час;

в) один місяць служби за півтора місяця: на посадах, де виконання обов`язків пов`язане з систематичними стрибками з парашутом, при виконанні річних норм, що визначаються відповідно Міністерством оборони, Службою зовнішньої розвідки, Центральним управлінням Служби безпеки, Міністерством внутрішніх справ, Міністерством з питань надзвичайних ситуацій та у справах захисту населення від наслідків Чорнобильської катастрофи та Адміністрацією Державної прикордонної служби України.

Аналізуючи викладене, колегія судді приходить до висновку, що вищевказані докази свідчать про наявність у позивача вислуги, яка має бути обчислена на пільгових умовах, для призначення пенсії.

Разом з тим, всупереч п. 2.20 Положення №407, наказ командира військової частини НОМЕР_1 від 19.11.2012 №260 не містить відомостей про календарну, пільгову та загальну вислугу ОСОБА_1 , що свідчить про недотримання відповідачем вищевказаних положень.

Крім того, як встановлено з відповіді військової частини НОМЕР_1 від 05.01.2022, відповідач вважає, що оскільки календарна вислуга позивача складає 18 років 03 місяці 18 днів, відсутні підстави для порушення кадровим органом військової частини НОМЕР_1 питання про призначення позивачу пенсії за вислугу років.

Однак, як вже встановлено судом з наявних матеріалів справи, у позивача наявна вислуга років, яка має бути зарахована на пільгових умовах, що не спростовано відповідачем.

Колегія суддів звертає увагу, що відповідно до 2.13 Положення №407 при обчисленні вислуги років на пенсію військовослужбовцям, які підлягають звільненню з військової служби, складається розрахунок вислуги років військовослужбовця на пенсію (додаток 3 до Положення). У розрахунку зазначаються всі календарні періоди військової служби і окремо періоди, що зараховуються до вислуги років на пільгових умовах, а також загальна вислуга років на пенсію.

Разом з тим, з врахуванням встановлених обставин щодо наявної у позивача вислуги років, яка підлягає зарахуванню на пільгових умовах, відповідачем не спростовано наявність підстав щодо складання розрахунку вислуги років військовослужбовця ОСОБА_1 , яка підлягає врахуванню для призначення пенсії за вислугу років.

Колегія суддів не бере до уваги доводи апелянта стосовно того, що розрахунок вислуги років (страхового стажу) на пенсію не складається для військовослужбовців, щодо яких на дату запланованого звільнення не дотримуються умови призначення пенсії, зазначені у ст. 12 Закону №2262-XII, оскільки вказана норма визначена пунктом 2.15 Положення про організацію в Міністерстві оборони України роботи з обчислення вислуги років для призначення пенсій військовослужбовцям і забезпечення соціальними виплатами осіб, звільнених з військової служби у Збройних Силах України, та членів їх сімей, затвердженого наказом Міністерства оборони України 14.08.2014 № 530 шляхом затвердження наказу Міністерства оборони України від 17.05.2019 №240 «Про затвердження Змін до деяких наказів Міністерства оборони України».

Тобто, на момент звільнення позивача з військової служби Положення №530 не було затверджено, а тому підстави для його застосування відсутні.

Отже, враховуючи викладене, суд апеляційної інстанції приходить до висновку, що відповідачем не дотримано вимог Положення №407 та не здійснено розрахунок вислуги років військовослужбовця на пенсію при звільненні позивача, що свідчить про допущення відповідачем бездіяльності.

Пунктом 2.15 Положення №407 встановлено, що попередній розрахунок вислуги років (страхового стажу) на пенсію складається відповідним управлінням (відділом) особового складу та передається разом з особовою справою до фінансового органу (пункт 2.12 цього Положення), який складає основний розрахунок вислуги років (страхового стажу) на пенсію і повертає його в управління (відділ) особового складу для долучення до особової справи військовослужбовця.

При цьому, колегія суддів зазначає, що позивач звернувся до військової частини НОМЕР_1 з відповідною заявою в грудні 2021 року, у зв`язку з чим застосуванню підлягає Положення про організацію в Міністерстві оборони України роботи з обчислення вислуги років для призначення пенсій військовослужбовцям і забезпечення соціальними виплатами осіб, звільнених з військової служби у Збройних Силах України, та членів їх сімей, яке затверджено наказом Міністерства оборони України від 14.08.2014 № 530.

Згідно п. 2.15 вказаного Положення, попередній розрахунок вислуги років (страхового стажу) на пенсію складається відповідним управлінням (відділом) персоналу та передається разом з особовою справою до фінансового органу (пункт 2.12 цього розділу), який складає основний розрахунок вислуги років (страхового стажу) на пенсію і повертає його в управління (відділ) персоналу для долучення до особової справи військовослужбовця.

Тобто, надаючи оцінку п. 2.15 Положення №407 ( чинного на момент звільнення позивача з військової служби), так і п. 2.15 Положення №530 (чинного на момент звернення позивача з заявою до військової частини НОМЕР_1 ), колегія суддів приходить до висновку, що попередній розрахунок вислуги років на пенсію має бути складений відповідним відділом військової частини НОМЕР_1 , а тому суд першої інстанції прийшов до правомірного висновку про задоволення позовних вимог шляхом зобов`язання військову частину НОМЕР_1 скласти попередній розрахунок вислуги років на пенсію ОСОБА_1 з урахуванням періодів, які зараховуються до вислуги років у пільговому обчисленні на підставі висновків суду

Щодо доводів апеляційної скарги стосовного пропуску позивачем строку звернення до суду з моменту його звільнення з військової служби, колегія суддів вважає за необхідне зазначити наступне.

Частиною 2 ст. 122 КАС України встановлено, що для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

За приписами частин 1,2 статті 17 Кодексу адміністративного судочинства України, сторони вживають заходів для досудового врегулювання спору за домовленістю між собою або у випадках, коли такі заходи є обов`язковими згідно із законом. Особи, які порушили права і законні інтереси інших осіб, зобов`язані поновити їх, не чекаючи пред`явлення позову.

З матеріалі справи встановлено, що листопаді 2021 року позивач звернувся з заявою до Житомирського обласного територіального центру комплектування та соціальної підтримки з заявою щодо складення розрахунку вислуги років. Листом Житомирського ОТЦК та СП від 03.12.2021 позивачу запропоновано звернутись до військової частини, з якої він був звільнений.

В грудні 2021 року позивач звернувся з заявою до військової частини НОМЕР_1 , на що отримав лист від 05.01.2022, в якому зазначено про відмову щодо порушення клопотання про призначення пенсії за вислугу років.

Разом з тим, колегія суддів зазначає, що Положенням №530 визначено порядок обчислення вислуги років (загального страхового стажу) для призначення пенсій за вислугу років особам, звільненим з військової служби, відповідно до статті 17-1 Закону України Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб (далі - Закон) та постанови Кабінету Міністрів України від 17 липня 1992 року № 393 Про порядок обчислення вислуги років, призначення та виплати пенсій і грошової допомоги особам офіцерського складу, прапорщикам, мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом, особам начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ, поліцейським, співробітникам Служби судової охорони та членам їхніх сімей (зі змінами).

Тобто, дії щодо складання відповідачем попереднього розрахунку вислуги років (страхового стажу) на пенсію вчинені позивачем при реалізації його права на пенсійне забезпечення, зокрема, призначення пенсії за вислугу років відповідно до вимог Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб".

При цьому, отримавши відповідь військової частини НОМЕР_1 та вважаючи такі дії протиправними, ОСОБА_1 07.02.2022 звернувся до суду з позовом (про що свідчить відмітка Житомирського окружного адміністративного суду).

Таким чином, позивачем не пропущено строку звернення до суду, а тому доводи апелянта стосовно того, що спірні правовідносини стосуються проходження військової службу, є безпідставиними.

Відповідно до ст.242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи. Судове рішення має відповідати завданню адміністративного судочинства, визначеному цим Кодексом.

При цьому, ЄСПЛ у п.36 по справі "Суомінен проти Фінляндії" (Suominen v. Finland), №37801/97 від 1 липня 2003 року зазначив, що хоча національний суд має певну свободу розсуду щодо вибору аргументів у тій чи іншій справі та прийняття доказів на підтвердження позицій сторін, орган влади зобов`язаний виправдати свої дії, навівши обґрунтування своїх рішень.

Рішення судів повинні достатнім чином містити мотиви, на яких вони базуються для того, щоб засвідчити, що сторони були заслухані, та для того, щоб забезпечити нагляд громадськості за здійсненням правосуддя (див. п.30. Рішення Європейського Суду з прав людини у справі "Hirvisaari v. Finland" від 27 вересня 2001 року).

Згідно з практикою ЄСПЛ, зокрема, в рішенні по справі "Серявін та інші проти України" від 10 лютого 2010 року, відповідно до п. 58 якого суд повторює, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі "Руїс Торіха проти Іспанії" (Ruiz Torija v. Spain) від 9 грудня 1994 року, п. 29).

Оскільки, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції ухвалив оскаржуване рішення відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права, а тому підстави для його скасування або зміни відсутні.

За таких обставин, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції надав належну оцінку наявним у справі доказам та зробив вірний висновок щодо часткового задоволення позовних вимог.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.315, 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

На підставі викладеного та приймаючи до уваги, що суд першої інстанції при ухваленні оскаржуваного судового рішення вірно встановив фактичні обставини справи, дослідив наявні докази, надав їм належну оцінку, та прийняв законне і обґрунтоване судове рішення, висновки суду відповідають обставинам справи, а тому підстав для його скасування не вбачається.

Керуючись ст.ст. 243, 250, 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В :

апеляційну скаргу військової частини НОМЕР_1 залишити без задоволення, а рішення Житомирського окружного адміністративного суду від 11 жовтня 2022 року - без змін.

Постанова суду набирає законної сили відповідно до ст. 325 КАС України та оскарженню не підлягає, крім випадків передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України.

Головуючий Драчук Т. О.

Судді Полотнянко Ю.П. Смілянець Е. С.