Справа № 760/1724/21
Суддя: Українець В. В.
Дата ухвалення: 2023-09-18 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа №760/1724/21
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 вересня 2023 року м. Київ

Солом`янський районний суд м. Києва у складі:

головуючого судді Українця В.В.

при секретарі Степановій Н.І.

розглянувши за правилами спрощеного провадження з повідомленням учасників справи адміністративний позов ОСОБА_1 до Київської митниці Держмитслужби про скасування постанови,

в с т а н о в и в:

У січні 2021 року ОСОБА_1 звернувся в суд з зазначеним позовом до Київської митниці Держмитслужби про скасування постанови.

Свої вимоги мотивує тим, що 14 січня 2021 року щодо нього Київською митницею Держмитслужби винесено постанову у справі про порушення митних правил № 1859/10000/20 за ст. 485 МК України.

Вважає постанову незаконною та такою, що не відповідає вимогам закону та порушує його права.

Він працює на посаді менеджера з митних питань у ТОВ «Локомотивремсервіс».

02 грудня 2020 року ним подано до відділу митного оформлення № 1 митного посту «Західний» Київської митниці Держмитслужби митну декларацію типу «ІМ40ДЕ» № UA100020/2020/053481, в якій заявлено товар: «Штамповані поковки вісі для колісних пар залізничного рухомого складу зі сталі». Цей товар задекларовано за кодом згідно з УКТ ЗЕД 8607 19 10 10 (ставка мита - 0 %).

У процесі здійснення митного оформлення ним було детально проаналізовано технічні характеристики товару та з`ясовано технологічні аспекти його обробки - ковка (кування).

У зв`язку з цим, ним було підготовлено та подано до митного органу лист від ТОВ «Локомотивремсервіс» від 02 грудня 2020 року з проханням продовжити строки митного оформлення та надання додаткових документів.

03 грудня 2020 року ним було подано лист № 03-12/1 до митного органу, у якому вказувалось про виявлення помилки в попередній митній декларації та зазначався вірний код УКТ ЗЕД для товару.

Відділом митного оформлення № 1 митного посту «Західний» Київської митниці Держмитслужби було винесено рішення про визначення коду товару від 03 грудня 2020 року № КТ-UA-2020, в якому визначено код товару, що був вказаний у листі ТОВ «Локомотивремсервіс» від 03 грудня 2020 року № 03-12/1.

ТОВ «Локомотивремсервіс» було подано змінену митну декларацію від 03 грудня 2020 року № UA100020/2020/053750, в якій було усунуто неточності та товар був задекларований за вірним кодом 8607 1910 90, зі ставкою мита - 10 %.

Різниця мита у сумі 25942 гривні 15 копійок була сплачена ТОВ «Локомотивремсервіс» у повному обсязі 02 грудня 2020 року.

Разом з тим, не зважаючи на самостійне виявлення помилки у митній декларації та невідкладне повідомлення про це митного органу, відповідачем було складено протокол про порушення митних правил від 03 грудня 2020 року за ст. 485 МК України, на підставі якого було прийнято постанову від 14 січня 2021 року.

Просить суд ухвалити рішення, яким визнати протиправною та скасувати постанову Київської митниці Держмитслужби у справі про порушення митних правил № 1859/10000/20 від 14 січня 2021 року.

Ухвалою судді Солом`янського районного суду м. Києва від 28 січня 2021 року позовну заяву залишено без руху.

Ухвалою Солом`янського районного суду м. Києва від 16 лютого 2021 року відкрито спрощене позовне провадження.

З відзиву на позовну заяву представника відповідача вбачається, що він просить відмовити в задоволенні позову. Зазначено, що митне оформлення товарів здійснюється на митної декларації, до якої декларантом вносяться відомості. Код товару за УКТ ЗЕД є відомостями, що заявляються митному органу у ЕМД безпосередньо декларантом. Відповідно до акту митного огляду, проведеною перевіркою встановлено, що відомості, заявлені позивачем у ЕМД, є неправдивими. ОСОБА_1 не вчинив жодних дій з метою виконання обов`язків, покладених на декларанта МК України щодо заявлення точних відомостей про товар, а саме відомостей про код товару згідно з УКТ ЗЕД у графі 33 ЕМД. Можливістю визначити вірний код товару та заявити його у ЕМД, отримавши попереднє рішення щодо класифікації товару, позивач не скористався. Крім того, питання класифікації у даному випадку не відноситься до складного випадку класифікації, як це зазначає позивач. Останній на момент здійснення митного оформлення володів достатньою інформацією для здійснення правильної класифікації товару.

Відповідно до ч. 1 ст. 269 КАС України у справах, визначених статтями 263-277, 280-283, 285-289 цього Кодексу, заявами по суті справи є позовна заява та відзив на позовну заяву (відзив).

Оскільки розгляд справи відбувається в порядку спрощеного провадження без повідомлення учасників справи, особи, які беруть участь у справі не викликались.

Дослідивши матеріали справи, проаналізувавши надані докази, суд приходить до наступного.

Судом встановлено, що 14 січня 2021 року щодо ОСОБА_1 , як менеджера з митних питань у ТОВ «Локомотивремсервіс» Київською митницею Держмитслужби винесено постанову у справі про порушення митних правил № 1859/10000/20 за ст. 485 МК України.

Зі змісту постанови вбачається, що позивачем невірно класифіковано товар, заявлений в електронній митній декларації ІМ40 ДЕ № UA UA100020/2020/053481, а саме невірно вказано код УКТЗЕД - 8607 19 10 10 зі ставкою мита у розмірі 0 %.

Позивач заперечує свою вину в порушенні митних правил та оскаржив винесену постанову до суду в порядку адміністративного судочинства.

Згідно зі статтею 72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами, висновками експертів, показаннями свідків.

Відповідно до ч. 1 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Частиною 2 цієї статті визначено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Пунктом 4 ч. 1 ст. 4 МК України визначено, що ввезення товарів, транспортних засобів на митну територію України, вивезення товарів, транспортних засобів за межі митної території України - сукупність дій, пов`язаних із переміщенням товарів, транспортних засобів через митний кордон України у будь-який спосіб у відповідному напрямку.

Згідно положень Закону України «Про митний тариф» товарною номенклатурою Митного тарифу України є Українська класифікація товарів зовнішньоекономічної діяльності (УКТЗЕД), складена на основі Гармонізованої системи опису та кодування товарів, що ведеться Всесвітньою митною організацією.

Класифікація товарів для цілей митного оформлення здійснюється згідно з вимогами УКТЗЕД з урахуванням Основних правил інтерпретації УКТЗЕД на основі характеристик товару, які є визначальними для класифікації.

Відповідно до ч. 1 ст. 248 МК України митне оформлення розпочинається з моменту подання митному органу декларантом або уповноваженою ним особою митної декларації або документа, який відповідно до законодавства її замінює, та документів, необхідних для митного оформлення, а в разі електронного декларування - з моменту отримання митним органом від декларанта або уповноваженої ним особи електронної митної декларації або електронного документа, який відповідно до законодавства замінює митну декларацію.

Згідно з ч. 1, п. 5 ч. 8 ст. 257 МК України декларування здійснюється шляхом заявлення за встановленою формою (письмовою, усною, шляхом вчинення дій) точних відомостей про товари, мету їх переміщення через митний кордон України, а також відомостей, необхідних для здійснення їх митного контролю та митного оформлення. При застосуванні письмової форми декларування можуть використовуватися як електронні документи, так і документи на паперовому носії або їх електронні (скановані) копії, засвідчені електронним підписом декларанта або уповноваженої ним особи.

Митне оформлення товарів, транспортних засобів комерційного призначення здійснюється митними органами на підставі митної декларації, до якої декларантом залежно від митних формальностей, установлених цим Кодексом для митних режимів, та заявленої мети переміщення вносяться такі відомості, у тому числі у вигляді кодів: а) найменування; б) звичайний торговельний опис, що дає змогу ідентифікувати та класифікувати товар; в) торговельна марка та виробник товарів (за наявності у товаросупровідних та комерційних документах); г) код товару згідно з УКТ ЗЕД; ґ) найменування країни походження товарів (за наявності); д) опис упаковки (кількість, вид); е) кількість у кілограмах (вага брутто та вага нетто) та інших одиницях виміру; є) фактурна вартість товарів; ж) митна вартість товарів та метод її визначення; з) відомості про уповноважені банки декларанта; и) статистична вартість товарів.

Відповідно до ст. 266 МК України декларант зобов`язаний здійснити декларування товарів, транспортних засобів комерційного призначення відповідно до порядку, встановленого цим Кодексом; на вимогу митного органу пред`явити товари, транспортні засоби комерційного призначення для митного контролю і митного оформлення; надати митному органу передбачені законодавством документи і відомості, необхідні для виконання митних формальностей; у випадках, визначених цим Кодексом та Податковим кодексом України, сплатити митні платежі або забезпечити їх сплату відповідно до розділу X цього Кодексу; у випадках, визначених цим Кодексом та іншими законами України, сплатити інші платежі, контроль за справлянням яких покладено на митні органи.

Особа, уповноважена на декларування товарів, транспортних засобів комерційного призначення від імені декларанта, має такі самі обов`язки, права і несе таку саму відповідальність, що й декларант.

Статтею 485 МК України визначено, що заявлення в митній декларації з метою неправомірного звільнення від сплати митних платежів чи зменшення їх розміру неправдивих відомостей щодо істотних умов зовнішньоекономічного договору (контракту), ваги (з урахуванням допустимих втрат за належних умов зберігання і транспортування) або кількості, країни походження, відправника та/або одержувача товару, неправдивих відомостей, необхідних для визначення коду товару згідно з УКТ ЗЕД та його митної вартості, та/або надання з цією ж метою органу доходів і зборів документів, що містять такі відомості, або несплата митних платежів у строк, встановлений законом, або інші протиправні дії, спрямовані на ухилення від сплати митних платежів, а так само використання товарів, стосовно яких надано пільги щодо сплати митних платежів, в інших цілях, ніж ті, у зв`язку з якими було надано такі пільги.

Аналізуючи зміст нормативного регулювання спірних правовідносин, суд приходить до висновку, що склад правопорушення, передбаченого ст. 485 МК України, передбачає, з-поміж іншого те, що особа, яка його вчинила, діяла умисно, тобто усвідомлено, цілеспрямовано чинила так, щоб уникнути сплати митних платежів (у тому числі й сплати їх у меншому розмірі). Об`єктивна сторона правопорушення, відповідальність за яке встановлено наведеною правовою нормою, полягає у поданні неправдивих відомостей щодо істотних умов зовнішньоекономічного договору (контракту), ваги (з урахуванням допустимих втрат за належних умов зберігання і транспортування) або кількості, країни походження, відправника та/або одержувача товару, неправдивих відомостей, необхідних для визначення коду товару згідно з УКТ ЗЕД та його митної вартості, та/або надання з цією ж метою органу доходів і зборів документів, що містять такі відомості.

Отже, зовнішній прояв (винного, протиправного) діяння, передбаченого ст. 485 МК України, обов`язково повинен поєднуватися з умислом суб`єкта його вчинення на посягання на охоронювані законом суспільні відносин (визначений законом порядок сплати податків та зборів).

Тобто, для притягнення до відповідальності у даному випадку необхідно довести факт заявлення в митній декларації з метою неправомірного звільнення від сплати митних платежів чи зменшення їх розміру неправдивих відомостей та/або надання документів, що містять неправдиві відомості та наявність прямого умислу.

Відповідно до правової позиції Верховного Суду, викладеної в постановах від 06 червня 2018 року у справі № 607/1866/17 та № 607/2391/17, для притягнення до відповідальності, згідно ст. 485 МК України, необхідно доведення факту заявлення в митній декларації, в даному випадку, неправдивих відомостей та/або надання документів, що містять неправдиві відомості та наявність прямого умислу.

За відсутності обґрунтованих доказів, які свідчили саме про умисел декларанта на заниження митних платежів (шляхом повідомлення недостовірної інформації про товар) сам факт неправильного визначення коду згідно з УКТЗЕД не є достатньою підставою для кваліфікації дій позивача як порушення митних правил відповідно до ст. 485 МК України.

Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду від 13 грудня 2018 року у справі № 759/360/17.

Статтею 489 МК України передбачено, що посадова особа при розгляді справи про порушення митних правил зобов`язана з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують та/або обтяжують відповідальність, чи є підстави для звільнення особи, що вчинила правопорушення, від адміністративної відповідальності, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до ч. 1 ст. 495 МК України доказами у справі про порушення митних правил є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку встановлюються наявність або відсутність порушення митних правил, винність особи у його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Такі дані встановлюються:

1) протоколом про порушення митних правил, протоколами процесуальних дій, додатками до зазначених протоколів;

2) поясненнями свідків;

3) поясненнями особи, яка притягується до відповідальності;

4) висновком експерта;

5) іншими документами (належним чином завіреними їх копіями або витягами з них) та інформацією, у тому числі тими, що перебувають в електронному вигляді, а також товарами - безпосередніми предметами порушення митних правил, товарами із спеціально виготовленими сховищами (тайниками), що використовувалися для приховування безпосередніх предметів порушення митних правил від митного контролю, транспортними засобами, що використовувалися для переміщення безпосередніх предметів порушення митних правил через митний кордон України.

У силу вимог ч. 3 ст. 335 МК України разом з митною декларацією митному органу подаються рахунок або інший документ, який визначає вартість товару, та, у випадках, встановлених цим Кодексом, декларація митної вартості. У встановленому цим Кодексом порядку в митній декларації декларантом або уповноваженою ним особою зазначаються відомості про:

1) документи, що підтверджують повноваження особи, яка подає митну декларацію;

2) зовнішньоекономічний договір (контракт) або інші документи, що підтверджують право володіння, користування та/або розпорядження товарами;

3) транспортні (перевізні) документи;

4) комерційні документи, наявні у особи, яка подає декларацію;

5) у разі необхідності - документи, що підтверджують дотримання заходів нетарифного регулювання зовнішньоекономічної діяльності;

6) документи, що підтверджують дотримання обмежень, які виникають у зв`язку із застосуванням захисних, антидемпінгових та компенсаційних заходів (за наявності таких обмежень);

7) у випадках, передбачених цим Кодексом, - документи, що підтверджують країну походження товару;

8) у разі необхідності - документи, що підтверджують сплату та/або забезпечення сплати митних платежів;

9) у разі необхідності - документи, що підтверджують право на пільги із сплати митних платежів, на застосування повного чи часткового звільнення від сплати митних платежів відповідно до обраного митного режиму;

10) у разі необхідності - документи, що підтверджують зміну термінів сплати митних платежів;

11) у разі необхідності - документи, що підтверджують заявлену митну вартість товарів та обраний метод її визначення відповідно до статті 53 цього Кодексу.

Згідно положень ст. 52 МК України заявлення митної вартості товарів здійснюється декларантом або уповноваженою ним особою під час декларування товарів у порядку, встановленому розділом VIII цього Кодексу. Декларант або уповноважена ним особа, які заявляють митну вартість товару, зобов`язані: заявляти митну вартість, визначену ними самостійно, у тому числі за результатами консультацій з митним органом; подавати митному органу достовірні відомості про визначення митної вартості, які повинні базуватися на об`єктивних, документально підтверджених даних, що піддаються обчисленню; нести всі додаткові витрати, пов`язані з коригуванням митної вартості або наданням митному органу додаткової інформації.

Відповідно до ч. 8 ст. 264 МК України з моменту прийняття митним органом митної декларації вона є документом, що засвідчує факти, які мають юридичне значення, а декларант або уповноважена ним особа несе відповідальність за подання недостовірних відомостей, наведених у цій декларації.

Відповідач у відзиві на позовну заяву вказує на те, що ОСОБА_1 не вчинив жодних дій з метою виконання обов`язків, покладених на декларанта МК України щодо заявлення точних відомостей про товар, а саме відомостей про код товару згідно з УКТ ЗЕД у графі 33 ЕМД. Можливістю визначити вірний код товару та заявити його у ЕМД, отримавши попереднє рішення щодо класифікації товару, позивач не скористався.

Згідно з частинами 2, 3, 4 ст. 69 МК України митні органи здійснюють контроль правильності класифікації товарів, поданих до митного оформлення, згідно з УКТ ЗЕД.

На вимогу посадової особи митного органу декларант або уповноважена ним особа зобов`язані надати усі наявні відомості, необхідні для підтвердження заявлених ними кодів товарів, поданих до митного оформлення, а також зразки таких товарів та/або техніко-технологічну документацію на них.

У разі виявлення під час митного оформлення товарів або після нього порушення правил класифікації товарів митний орган має право самостійно класифікувати такі товари.

Отже, здійснення такого контролю є прямим обов`язком відповідача, в той час як застосування штрафних санкцій за порушення, пов`язані з неправильною класифікацією товарів, можливе лише при поданні декларантом неправдивих відомостей, підроблених документів чи подання документів не в повному обсязі.

Частинами 5, 6 ст. 69 МК України встановлено, що для цілей класифікації товарів під складним випадком класифікації товару розуміється випадок, коли у процесі контролю правильності заявленого декларантом або уповноваженою ним особою коду товару виникають суперечності щодо тлумачення положень УКТ ЗЕД, вирішення яких потребує додаткової інформації, спеціальних знань, проведення досліджень тощо.

Штрафи та інші санкції за несплату митних платежів та за інші порушення, виявлені у зв`язку з неправильною класифікацією товарів, застосовуються митними органами виключно у разі, якщо прийняте митним органом рішення про класифікацію цих товарів у складному випадку було прийнято на підставі поданих заявником недостовірних документів, наданої ним недостовірної інформації та/або внаслідок ненадання заявником всієї наявної у нього інформації, необхідної для прийняття зазначеного рішення, що суттєво вплинуло на характер цього рішення.

З позову вбачається, що у процесі здійснення митного оформлення позивачем було детально проаналізовано технічні характеристики товару та з`ясовано технологічні аспекти його обробки - ковка (кування).

У зв`язку з цим, позивачем було підготовлено та подано до митного органу лист від ТОВ «Локомотивремсервіс» від 02 грудня 2020 року з проханням продовжити строки митного оформлення та надання додаткових документів.

03 грудня 2020 року позивачем було подано лист № 03-12/1 до митного органу, у якому вказувалось про виявлення помилки в попередній митній декларації та зазначався вірний код УКТ ЗЕД для товару.

Відділом митного оформлення № 1 митного посту «Західний» Київської митниці Держмитслужби було винесено рішення про визначення коду товару від 03 грудня 2020 року № КТ-UA-2020, в якому визначено код товару, що був вказаний у листі ТОВ «Локомотивремсервіс» від 03 грудня 2020 року № 03-12/1.

ТОВ «Локомотивремсервіс» було подано змінену митну декларацію від 03 грудня 2020 року № UA100020/2020/053750, в якій було усунуто неточності та товар був задекларований за вірним кодом 8607 1910 90, зі ставкою мита - 10 %.

Різниця мита у сумі 25942 гривні 15 копійок була сплачена ТОВ «Локомотивремсервіс» у повному обсязі 02 грудня 2020 року, що підтверджується платіжним дорученням № 1477 від 02 грудня 2020 року.

Вбачається, що у позивача був відсутній умисел на заниження митних платежів (шляхом повідомлення недостовірної інформації про товар).

Доводи сторони відповідача щодо невжиття позивачем жодних дій щодо заявлення точних відомостей про товар не відповідають дійсності, оскільки декларантом самостійно виявлено помилку у коді товару та одразу подано виправлену митну декларацію з вірним кодом товару згідно з УКТ ЗЕД. Крім того, товариством до подання виправленої декларації сплачено необхідні митні платежі.

Відповідачем не надано жодних доказів на підтвердження того, що позивач з метою ухилення від сплати митних платежів у митній декларації вказав неправдиві відомості щодо коду товару, необхідного для визначенні його митної вартості. Заперечення відповідача ґрунтуються лише на тексті відзиву на позовну заяву.

Частинами 1, 2, 10 ст. 269 МК України визначено, що відповідно до положень цієї статті за письмовим зверненням декларанта або уповноваженої ним особи та з дозволу митного органу відомості, зазначені в митній декларації, можуть бути змінені або митна декларація може бути відкликана. У разі відмови у наданні такого дозволу митний орган зобов`язаний невідкладно, письмово або в електронному вигляді, повідомити декларанта про причини і підстави такої відмови.

Внесення змін до митної декларації, прийнятої митним органом, допускається до моменту завершення митного оформлення товарів, транспортних засобів комерційного призначення відповідно до заявленого митного режиму, а також протягом трьох років з дня завершення їх митного оформлення. Зміни повинні стосуватися лише товарів, транспортних засобів комерційного призначення, зазначених у митній декларації.

У разі виявлення порушень митних правил щодо задекларованих у митній декларації товарів, транспортних засобів комерційного призначення внесення змін, відкликання та визнання недійсною цієї декларації до закінчення провадження у відповідних справах забороняються. Не порушується провадження у справах про порушення митних правил у випадках, якщо декларант або уповноважена ним особа самостійно звернулися до митного органу з проханням про внесення змін до митної декларації відповідно до частин другої - четвертої цієї статті.

За таких обставин, оцінивши надані докази, суд вважає, що відповідач не надав суду доказів правомірності притягнення позивача до адміністративної відповідальності.

З огляду на наведене, адміністративний позов підлягає задоволенню.

Керуючись статтями 93, 102, 255-257, 260, 264, 266, 268, 285, 293, 459, 485, 529, 530, 531 МК України, статтями 7, 9, 251 КпАП України, статтями 9, 21, 72-78, 90, 121, 123, 139, 205, 241-246, 250, 251, 269, 286 КАС України, суд, -

у х в а л и в:

Адміністративний позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ) до Київської митниці Держмитслужби (м. Київ, бул. Вацлава Гавела, 8-А) про скасування постанови задовольнити.

Скасувати постанову в справі про порушення митних правил № 1859/10000/20 від 14 січня 2021 року про притягнення ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ) до адміністративної відповідальності за статтею 485 Митного кодексу України у вигляді штрафу в розмірі 300 відсотків несплаченої суми митних платежів на суму 77826 гривень 45 копійок.

Рішення може бути оскаржено до Шостого апеляційного адміністративного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Суддя: