Справа № 320/3321/23
Суддя: Дудін С.О.
Дата ухвалення: 2023-09-18 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

18 вересня 2023 року № 320/3321/23

Київський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Дудіна С.О. розглянув у порядку письмового провадження за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії.

Суть спору: до Київського окружного адміністративного суду звернувся ОСОБА_1 (далі по тексту також позивач, ОСОБА_1 ) з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області (далі по тексту також відповідач, ГУ ПФУ в Харківській області ), в якому просить суд:

- визнати протиправним та скасувати рішення ГУ ПФУ в Харківській області №86 від 19.07.2022 про відмову у призначенні пенсії за віком позивачу;

- зобов`язати ГУ ПФУ в Харківській області зарахувати ОСОБА_1 трудовий стаж роботи з 24.04.2000 по 24.06.2002, призначити та виплачувати пенсію за віком, починаючи з 29.01.2022.

Обґрунтовуючи свої вимоги, позивач повідомив, що у зв`язку з досягненням пенсійного віку, маючи достатній страховий стаж, звернувся до територіального органу ПФУ із заявою про призначення пенсії за віком.

Проте рішенням ГУ ПФУ в Миколаївській області від 28.04.2022 №86 позивачу відмовлено у призначенні пенсії за віком з підстав відсутності страхового стажу, необхідного для призначення пенсії. Означене рішення обґрунтоване тим, що позивачу не зараховано до страхового стажу період роботи з січня по грудень 2021 року через відсутність в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування даних про сплату страхових внесків як ФОП.

За наслідками повторного звернення позивача із заявою про призначення пенсії за віком відповідач спірним рішенням відмовив у її призначенні з підстав відсутності достатнього страхового стажу, оскільки ГУ ПФУ не зараховано до страхового стажу період з 24.04.2000 по 24.06.2002 внаслідок відсутності даних в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування про сплату страхових внесків Кредитною спілкою Академії ХХІ Століття. Вказано, що означений стаж можливо буде зарахувати після проведення відповідачем перевірки.

Водночас у відповідь на запит позивача щодо проведення перевірки відповідачем повідомлено про неможливість проведення такої перевірки у зв`язку з ненаданням підприємством документів.

Позивач стверджує про протиправність дій відповідача щодо незарахування спірного періоду до страхового стажу позивача як такого, що підтверджується наданими відповідачу довідками.

Позивач також зазначив, що на нього не може перекладатись тягар доведення достовірності даних, що зазначені в його трудовій книжці чи інших документах.

Ухвалою Київського окружного адміністративного суду від 02.03.2023 відкрито провадження у справі, вирішено здійснювати розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами.

Відповідач, заперечуючи проти позовних вимог, зазначив, що у зв`язку з відсутністю необхідного страхового стажу позивачу правомірно відмовлено у призначенні пенсії за віком.

Відповідно до частини п`ятої статті 262 Кодексу адміністративного судочинства України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. За клопотанням однієї із сторін або з власної ініціативи суду розгляд справи проводиться в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін.

Учасники справи з клопотанням про розгляд справи у судовому засіданні до суду не звертались.

З урахуванням викладеного, розгляд справи судом здійснено у порядку письмового провадження за наявними у ній матеріалами та доказами.

Розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши усі фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд

у с т а н о в и в:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , є громадянином України, що підтверджується наявною в матеріалах справи копією паспорту серії НОМЕР_1 , виданого Броварським МВ ГУ МВС України в Київській області 12.03.1996.

Заявою від 12.07.2022 позивач звернувся до ГУ ПФУ у Київській області про призначення йому пенсії за віком.

Рішенням ГУ ПФУ в Харківській області від 19.07.2022 №86 позивачу відмовлено у призначенні пенсії за віком у зв`язку з відсутністю необхідного страхового стажу, передбаченого статтею 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування». До загального страхового стажу не зараховано період роботи згідно довідки №1 від 24.06.2002 з 24.04.2000 по 24.06.2002, оскільки відсутні дані в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування та відсутній запис у трудовій книжці. Вказаний період можливо буде зарахувати після надходження акта перевірки.

Спірне рішення містить відомості про досягнення позивачем на дату звернення (12.07.2022) віку 60 років 5 місяців 14 днів та наявності страхового стажу 27 років 4 місяці 7 днів при необхідному 29 років.

Тобто, спірним у межах заявлених позовних вимог є період роботи позивача з 24.04.2000 по 24.06.2002 у зв`язку з відсутністю даних в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування та запису у трудовій книжці.

Не погоджуючись з правомірністю прийняття відповідачем цього рішення, позивач звернувся з даним позовом до суду, з приводу чого суд зазначає таке.

Частиною другою статті 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Статтею 46 Конституції України встановлено, що громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

За приписами пункту 6 частини першої статті 92 Конституції України основи соціального захисту, форми і види пенсійного забезпечення визначаються виключно законами України.

Принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій визначає Закон України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 09.07.2003 № 1058-IV (далі - Закон № 1058).

Статтею 1 Закону № 1058 визначено, що страховий стаж - це період (строк), протягом якого особа підлягала державному соціальному страхуванню, якою або за яку сплачувався збір на обов`язкове державне пенсійне страхування згідно із законодавством, що діяло раніше, та/або підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню згідно із цим Законом і за який сплачено страхові внески.

Згідно із статтею 26 Закону № 1058 особи мають право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років за наявності страхового стажу не менше 15 років по 31 грудня 2017 року.

Починаючи з 1 січня 2018 року право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років мають особи за наявності страхового стажу, зокрема, з 1 січня 2022 року по 31 грудня 2022 року - не менше 29 років.

Відповідно до абзацу 1 частини другої статті 24 Закону № 1058 страховий стаж обчислюється територіальними органами Пенсійного фонду відповідно до вимог цього Закону за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку, а за періоди до впровадження системи персоніфікованого обліку - на підставі документів та в порядку, визначеному законодавством, що діяло до набрання чинності цим Законом, а також даних, включених на підставі цих документів до реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування.

Періоди трудової діяльності та інші періоди, що враховувалися до стажу роботи для призначення пенсії до набрання чинності цим Законом, зараховуються до страхового стажу в порядку і на умовах, передбачених законодавством, що діяло раніше, крім випадків, передбачених цим Законом (частина четверта статті 24 Закону №1058).

Постановою правління Пенсійного фонду України від 25.11.2005 №22-1 затверджено Порядок подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», зареєстровано в Міністерстві юстиції України 27.12.2005 №1566/11846 (далі по тексту Порядок № 22-1).

Відповідно до підпунктів 1, 2 пункту 2.1.розділу ІІ Порядку № 22-1 до заяви про призначення пенсії за віком додаються такі документи:

1) документ, що підтверджує реєстраційний номер облікової картки платника податків (крім осіб, які через свої релігійні переконання відмовляються від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків та повідомили про це відповідний контролюючий орган і мають відмітку у паспорті), або свідоцтво про загальнообов`язкове державне соціальне страхування;

2) документи про стаж, що визначені Порядком підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 12 серпня 1993 року № 637 (далі - Порядок підтвердження наявного трудового стажу). За періоди роботи після впровадження персоніфікованого обліку орган, що призначає пенсію, додає індивідуальні відомості про застраховану особу з реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування (далі - реєстр застрахованих осіб) за формою згідно з додатком 4 до Положення про реєстр застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України від 18 червня 2014 року № 10-1, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 08 липня 2014 року за № 785/25562 (у редакції постанови правління Пенсійного фонду України від 27 березня 2018 року № 8-1) (далі - Положення), а у разі необхідності - за формою згідно з додатком 3 до Положення (далі - індивідуальні відомості про застраховану особу).

Згідно пункту 4.2 розділу ІV Порядку № 22-1 при прийманні документів працівник структурного підрозділу, який здійснює прийом та обслуговування осіб: ідентифікує заявника (його представника); надає інформацію щодо умов та порядку призначення (перерахунку) пенсії; реєструє заяву, перевіряє зміст і належне оформлення наданих документів, відповідність викладених у них відомостей про особу даним паспорта; уточнює інформацію про факт роботи (навчання, служби, підприємницької діяльності) і про інші періоди діяльності до 01 січня 2004 року, що можуть бути зараховані до страхового стажу. У разі необхідності роз`яснює порядок підтвердження страхового стажу, повідомляє про право особи на здійснення доплати до мінімального страхового внеску відповідно до частини третьої статті 24 Закону, та/або на добровільну участь у системі загальнообов`язкового пенсійного страхування; з`ясовує наявніcть у заявника особливого (особливих) статусу (статусів), особливих заслуг, інших обставин, які можуть бути підставою для встановлення підвищень, надбавок, доплат; повідомляє про необхідність дооформлення документів або надання додаткових документів у тримісячний строк з дня подання заяви про призначення пенсії, у разі неналежного оформлення поданих документів або відсутності необхідних документів; сканує документи. На створені електронні копії накладає кваліфікований електронний підпис; надсилає запити про витребування з відповідних інформаційних систем необхідних відомостей, передбачених пунктом 2.28 розділу II цього Порядку; повідомляє про можливості подавати заяви через вебпортал; видає особі або посадовій особі розписку із зазначенням дати прийняття заяви, переліку одержаних і відсутніх документів, строку подання додаткових документів для призначення пенсії та пам`ятку пенсіонеру (додаток 6). Скановані розписка та пам`ятка пенсіонеру зберігаються в електронній пенсійній справі; повідомляє особу, у вибраний нею спосіб, про відсутність відомостей або/та наявність розбіжностей у відповідних інформаційних системах та строки подання необхідних документів для призначення пенсії, не пізніше двох робочих днів після отримання відповіді органу, який веде відповідний інформаційний реєстр.

Згідно пункту 4.3. розділу ІV Порядку № 22-1 рішення за результатами розгляду заяви та поданих документів органом, що призначає пенсію, приймається не пізніше 10 днів після надходження заяви.

Цей строк може бути продовжено за рішенням керівника органу, що призначає пенсію, на строк проведення додаткової перевірки достовірності відомостей про осіб, які підлягають загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню, умов їх праці та інших відомостей, передбачених законодавством, для визначення права на пенсію, але не більше ніж на 15 днів.

Відповідно до статті 62 Закону України «Про пенсійне забезпечення» від 05.11.1991 №1788-XII (далі по тексту - Закон № 1788) основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.1993 № 637 затверджено Порядок підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній (далі по тексту - Порядок № 637).

Пунктом 1 Порядку № 637 встановлено, що основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами.

Відповідно до пункту 3 Порядку № 637 за відсутності трудової книжки, а також у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження трудового стажу приймаються дані, наявні в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які містять відомості про періоди роботи.

В силу положень пунктів 23, 24 Порядку №637 документи, що подаються для підтвердження трудової діяльності, повинні бути підписані посадовими особами і засвідчені печаткою (у разі наявності).

Для підтвердження трудового стажу приймаються лише ті відомості про період роботи, які внесені в довідки на підставі документів.

Системний аналіз зазначених норм дає підстави для висновку про необхідність підтвердження трудового стажу при подачі заяви про призначення пенсії у разі відсутності відповідних записів у трудовій книжці, зокрема, довідками як документами про підтвердження трудової діяльності, оформленими у відповідності до вимог Порядку №637. Водночас обов`язок проведення перевірки таких довідок покладено на пенсійні органи.

Судом встановлено та підтверджується матеріалами справи, що спірний період роботи позивача з 24.04.2000 по 24.06.2002 відсутній у трудовій книжці серія НОМЕР_2 , заповненій 20.10.1979. В означеній трудовій книжці відсутні записи про трудову діяльність позивача з 03.02.1998 по 02.08.2010.

Водночас позивачем до пенсійного органу та до суду подано довідку від 24.06.2002 №1, видану Кредитною спілкою «Академія ХХІ Століття» про те, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 дійсно працював у Кредитній спілці «Академія ХХІ Століття» на посаді адміністратора з 24.04.2000 (наказ №7 від 24.04.2000) і був звільнений за власним бажанням 24.06.2002 (наказ №1 від 24.06.2002). Довідка підписана керівником Ящук О.П та скріплена печаткою.

Дослідивши наявну в матеріалах справи копію довідки, судом встановлено, що вона містить інформацію про трудовий стаж позивача за спірний період, посилання на відповідні накази щодо прийняття на роботу та звільнення з роботи, посаду позивача, підписана та скріплена печаткою підприємства, не містить помилок, виправлень чи неточностей.

Проте, означену довідку відповідачем не прийнято та зазначено про відсутність даних в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування та відсутність запису у трудовій книжці.

У спірному рішенні зазначено, що вказаний період можливо буде зарахувати після надходження акта перевірки.

Суд зазначає, що неналежний порядок ведення та заповнення трудової книжки та іншої документації з вини адміністрації підприємства не може бути підставою для позбавлення позивача його конституційного права на соціальний захист щодо вирішення питання про призначення пенсії.

Правова позиція щодо того, що недотримання правил ведення трудової книжки може мати негативні наслідки саме для особи, яка допустила такі порушення, а не для зазначеної у такій трудовій книжці особи, викладена в постанові Верховного Суду від 06.02.2018 у справі №677/277/17.

Трудовим законодавством України не передбачено обов`язку працівника здійснювати контроль за веденням обліку та заповнення роботодавцем, іншими органами трудової книжки, а тому працівник не може нести негативних наслідків порушення порядку заповнення його трудової книжки.

Суд звертає увагу, що підставою для призначення пенсії є відповідний стаж роботи, а не дотримання усіх формальних вимог при заповненні трудової книжки чи поданні документів, які підтверджують трудовий стаж.

Водночас відповідач, на якого покладено тягар доказування в адміністративному процесі, не надав суду жодних пояснень, підтверджених належними та допустимими доказами, щодо наявності у поданій позивачем довідці неправдивих відомостей або недостовірних даних.

Натомість, з оскаржуваного рішення вбачається, що жодних зауважень до поданої позивачем довідки відповідачем не висловлено,

Посилання відповідача на можливість врахування спірного періоду після надходження акта перевірки є неприйнятними, оскільки перевірка достовірності виданих документів покладається на пенсійний орган, а сумніви останнього щодо обґрунтованості їх видачі або відсутність можливості їх перевірити, самі по собі, не можуть бути підставою для відмови у призначенні пенсії.

Аналогічна позиція була наведена, зокрема, у постановах Верховного Суду від 21.11.2018 року у справі № 672/914/16-а та від 11.07.2019 року у справі № 127/1849/17.

Додатково суд зазначає, що з наведених вище положень законодавства вбачається наділення пенсійного органу повноваженнями на проведення перевірки обґрунтованості видачі підприємствами документів, необхідних для призначення пенсії. Проте неможливість проведення такої перевірки не може бути підставою для неврахування відповідного документу, оскільки чинне законодавство відповідних положень не містить.

Так, підставою для відмови у врахуванні певної довідки може бути те, що за наслідками проведеної перевірки не підтверджено дані зазначені у довідці або дані зазначені у довідці не відповідають первинним документам, тощо.

Проте, в даному випадку жодних недоліків встановлено не було, оскільки фактично перевірка наданої позивачем довідки проведена не була, а відповідно і були відсутні підстави для неврахування її відповідачем.

У ситуації, що склалася у спірних правовідносинах відповідач фактично відповідальність за неможливість проведення перевірки довідок переклав на позивача, що є не припустимим та не відповідає принципам верховенства права.

Більш того, відповідачем не надано належних доказів неможливості проведення перевірки довідки, як і відсутні докази того, що органом Пенсійного фонду вживались всі можливі дії для проведення перевірки обґрунтованості її видачі, встановлювався контакт з керівником підприємства, тощо.

Оскільки судом встановлено та підтверджується матеріалами справи подання позивачем разом із заявою про призначення пенсії від 12.07.2022 довідки №1 від 24.06.2002 про підтвердження періоду роботи, щодо якого не міститься запису у трудовій книжці, суд вважає необґрунтованою такої підстави для відмови у призначенні пенсії за віком як відсутність запису у трудовій книжці.

Стосовно зазначеної у спірному рішенні підстави для відмови у призначенні пенсії за віком - відсутність даних в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, суд зазначає таке.

Згідно із абзацом 1 частини першої статті 24 Закону №1058 страховий стаж період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок.

Відповідно до частин третьої та четвертої статті 24 Закону №1058-IV страховий стаж обчислюється в місяцях. Неповний місяць роботи, якщо застрахована особа підлягала загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню або брала добровільну участь у системі загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, зараховується до страхового стажу як повний місяць за умови, що сума сплачених за цей місяць страхових внесків є не меншою, ніж мінімальний страховий внесок.

Якщо сума сплачених за відповідний місяць страхових внесків є меншою, ніж мінімальний страховий внесок, цей період зараховується до страхового стажу як повний місяць за умови здійснення в порядку, визначеному правлінням Пенсійного фонду, відповідної доплати до суми страхових внесків таким чином, щоб загальна сума сплачених коштів за відповідний місяць була не меншою, ніж мінімальний страховий внесок. Страховий стаж враховується в одинарному розмірі, крім випадків, передбачених цим Законом.

Отже, страховий стаж, який безпосередньо пов`язаний зі сплатою страхових внесків на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, зараховується починаючи з 1 січня 2004 року.

До 1 січня 2004 року стаж вимірювався періодом роботи (трудовий стаж). Таким чином до 1 січня 2004 року трудовий стаж автоматично зараховується як страховий стаж у разі його підтвердження.

За приписами частини шостої статті 20 Закону №1058 страхувальники зобов`язані сплачувати страхові внески, нараховані за відповідний базовий звітний період, не пізніше ніж через 20 календарних днів із дня закінчення цього періоду.

Страхові внески підлягають сплаті незалежно від фінансового стану платника страхових внесків (частини дванадцята статті 20 Закону №1058).

Згідно із пунктом 10 частини першої статті 1 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування» від 08.07.2010 № 2464-VI (далі Закон №2464) страхувальники роботодавці та інші особи, які відповідно до цього Закону зобов`язані сплачувати єдиний внесок.

Зокрема частиною першою статті 4 Закону №2464 встановлено, що платниками єдиного внеску є роботодавці.

Згідно з частиною другою статті 25 Закону №2464-VI у разі виявлення своєчасно не сплачених сум страхових внесків платники єдиного внеску зобов`язані самостійно обчислити ці внески і сплатити їх з нарахуванням пені в порядку і розмірах, визначених цією статтею.

Системний аналіз наведених норм свідчить про те, що несвоєчасна сплата підприємством загальнообов`язкових страхових внесків не повинна порушувати права особи на належне пенсійне забезпечення, оскільки, обов`язок своєчасної сплати страхових внесків до пенсійного фонду та відповідальність за нарахування, утримання та виплату (перерахування) до бюджету податку з доходів у виді заробітної плати покладені на роботодавця, який виплачує такі доходи на користь платника податку внаслідок чого несвоєчасна сплата єдиного внеску роботодавцем не може позбавляти працівників підприємства права на зарахування періоду роботи працівника до страхового стажу, фактично позбавляючи особу права власності на пенсію в належному розмірі.

Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду від 27.03.2018 у справі №208/6680/16-а (2а/208/245/16).

За таких обставин, суд дійшов висновку, що прийняте відповідачем рішення про відмову у врахуванні довідок про заробітну плату є необґрунтованим та таким, що не ґрунтується на положеннях чинного законодавства України.

З урахуванням визначеного суд дійшов висновку про наявність підстав для задоволення позовних вимог у частині визнання протиправним та скасування рішення відповідача від 19.07.2022 №86 про відмову у призначенні пенсії за віком ОСОБА_1 .

Щодо позовних вимог про зобов`язання ГУ ПФУ в Харківській області зарахувати ОСОБА_1 трудовий стаж роботи з 24.04.2000 по 24.06.2002, суд зазначає таке.

Листом ГУ ПФУ у Київській області від 07.10.2022 за наслідками розгляду звернення позивача повідомлено про проведення роботи щодо перевірки обґрунтованості видачі довідки №1 від 24.06.2002 Кредитною спілкою «Академія ХХІ Століття».

Листом ГУ ПФУ у Київській області від 03.11.2022 на виконання листа ПФУ від 07.10.2022 позивача повідомлено, що у зв`язку з ненаданням позивачем первинних документів, на підставі яких видана довідка про стаж, вона потребує звірки з первинними документами. Водночас ГУ ПФУ у Полтавській області повідомило про неможливість проведення перевірки у зв`язку з ненаданням підприємством первинних документів.

Підставою для неврахування означеної довідки є неможливість проведення перевірки відповідачем первинних документів, ні підставі яких вона видана.

Водночас, як вже зазначалося судом, посилання відповідача на можливість врахування спірного періоду після надходження акта перевірки є неприйнятними, оскільки перевірка достовірності виданих документів покладається на пенсійний орган, а сумніви останнього щодо обґрунтованості їх видачі або відсутність можливості їх перевірити, самі по собі, не можуть бути підставою для відмови у призначенні пенсії.

Оскільки матеріалами справи підтверджується подання позивачем довідки про роботу у період з 24.04.2000 по 24.06.2002 адміністратором в Кредитній спілці «Академія ХХІ Століття» у зв`язку з відсутністю відповідних записів у трудовій книжці, відсутності жодних доказів невідповідності даних у довідці первинним документам, суд дійшов висновку про відсутність у відповідача підстав для її неврахування та, відповідно, відсутність підстав для незарахування означеного періоду до трудового стажу позивача.

Відтак, період з 24.04.2000 по 24.06.2002 слід зарахувати до трудового стажу позивача а позовні вимоги у цій частині- задовольнити.

У зв`язку із зарахуванням до трудового стажу позивача спірного періоду з 24.04.2000 по 24.06.2002, який складає понад 2 роки та відповідно до положень Закону №1058 є страховим стажем позивача, враховуючи підтверджений відповідачем страховий стаж ОСОБА_1 27 років 4 місяці 7 днів, загальний страховий стаж позивача на дату звернення склав понад 29 років, що є підставою для призначення йому пенсії за віком.

Враховуючи викладене, а також те, що відповідач своїми протиправними діями та рішенням позбавив позивача належного пенсійного забезпечення, суд вважає, що для повного захисту порушених прав позивача слід зобов`язати ГУ ПФУ призначити, здійснити нарахування й виплату йому пенсії за віком відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

Щодо дати, з якої слід здійснити призначення позивачу пенсії, її нарахування та виплату, суд зазначає таке.

Відповідно до абзацу 1 частини першої статті 44 Закону № 1058 призначення (перерахунок) пенсії здійснюється за зверненням особи або автоматично (без звернення особи) у випадках, передбачених цим Законом.

Згідно пункту 1 частини першої статті 45 Закону № 1058 пенсія призначається з дня звернення за пенсією, крім таких випадків: пенсія за віком призначається з дня, що настає за днем досягнення пенсійного віку, якщо звернення за пенсією відбулося не пізніше трьох місяців з дня досягнення особою пенсійного віку.

Пенсія за віком, що призначається автоматично (без звернення особи), - з дня, що настає за днем досягнення пенсійного віку, крім випадків відсутності в системі персоніфікованого обліку відомостей про страховий стаж застрахованої особи, необхідний для призначення пенсії за віком при досягненні пенсійного віку, передбаченого частиною першою статті 26 цього Закону. У разі якщо документи про страховий стаж не подані протягом трьох місяців з дня досягнення застрахованою особою пенсійного віку, передбаченого частиною першою статті 26 цього Закону, вважається, що застрахована особа виявила бажання одержувати пенсію з більш пізнього віку.

Судом встановлено, що датою народження ОСОБА_1 є ІНФОРМАЦІЯ_1 , а тому при наявності станом на цю дату у нього страхового стажу не менше 29 років позивачу може бути призначена пенсія за віком з 29.01.2022 у разі його звернення до органу пенсійного фонду України пізніше трьох місяців з дня досягнення особою пенсійного віку.

З рішення ГУ ПФУ в Миколаївській області від 28.04.2022 №86 про відмову в призначенні пенсії вбачається, що датою звернення позивача до територіальних органів ПФУ є 22.04.2022, вік заявника 60 років 2 місяці, підтверджений страховий стаж 26 років 04 місяці 07 днів.

Тобто, позивач вперше звернувся до територіальних органів ПФУ протягом законодавчо встановленого тримісячного строку з дня, що настає за днем досягнення пенсійного віку.

Водночас означеним вище рішенням йому відмовлено у призначенні пенсії за віком з підстав відсутності необхідного страхового стажу, оскільки до страхового стажу не зараховано період роботи протягом січня грудня 2021 року у зв`язку з відсутністю даних в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування про сплату страхових внесків.

Оскільки відомості про оскарження такого рішення в матеріалах справи відсутні, у суду є підстави вважати, що позивач погодився з означеними у ньому підставами щодо відмови у призначенні йому пенсії.

Вдруге позивач звернувся із заявою про призначення пенсії 12.07.2022, тобто по закінченню тримісячного строку з дня, наступного за днем досягнення ним пенсійного віку, що, в свою чергу, унеможливлює застосування у межах спірних відносин положень статті 45 Закону № 1058 щодо призначення пенсії з дня, що настає за днем досягнення пенсійного віку у випадку звернення за призначенням пенсії протягом трьох місяців.

Водночас, з урахуванням встановлення судом наявності у позивача страхового стажу понад 29 років, що є достатнім для призначення йому пенсії за віком, враховуючи повторне звернення його у строк, який перевищує 3 місяці з дня, наступного за днем досягнення пенсійного віку, суд дійшов висновку, що датою, з якої суд призначити пенсію, є дата звернення позивача із відповідною заявою про призначення пенсії, за наслідками якої спірним рішенням було відмовлено у її призначенні, а саме, з 12.07.2022.

Зазначений спосіб є належним та ефективним заходом захисту порушених прав, який забезпечить ефективне поновлення порушених прав позивача.

Відповідно до Рекомендації № R (80) 2 комітету Міністрів державам-членам стосовно реалізації адміністративними органами влади дискреційних повноважень, прийнятою Комітетом Міністрів Ради Європи 11 травня 1980 року на 316-й нараді заступників міністрів, під дискреційним повноваженням слід розуміти повноваження, яке адміністративний орган, приймаючи рішення, може здійснювати з певною свободою розсуду - тобто, коли такий орган може обирати з кількох юридично допустимих рішень те, яке він вважає найкращим за даних обставин.

Згідно з пунктом 1.6 Методології проведення антикорупційної експертизи, затвердженої Наказом Міністерства юстиції України від 24.04.2017 № 1395/5, дискреційні повноваження - це сукупність прав та обов`язків органів державної влади та місцевого самоврядування, осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, що надають можливість на власний розсуд визначити повністю або частково вид і зміст управлінського рішення, яке приймається, або можливість вибору на власний розсуд одного з декількох варіантів управлінських рішень, передбачених нормативно-правовим актом, проектом нормативно-правового акта.

Таким чином, дискреція - це елемент управлінської діяльності. Вона пов`язана з владними повноваженнями і їх носіями - органами державної влади та місцевого самоврядування, їх посадовими і службовими особами. Дискрецію не можна ототожнювати тільки з формалізованими повноваженнями - вона характеризується відсутністю однозначного нормативного регулювання дій суб`єкта. Він не може ухилятися від реалізації своєї компетенції, але і не має права виходити за її межі.

Тобто дискреційні повноваження - це законодавчо встановлена компетенція владних суб`єктів, яка визначає ступінь самостійності її реалізації з урахуванням принципу верховенства права; ці повноваження полягають в застосуванні суб`єктами адміністративного розсуду при здійсненні дій і прийнятті рішень.

Отже, у разі відсутності у суб`єкта владних повноважень законодавчо закріпленого права адміністративного розсуду при вчиненні дій/прийнятті рішення, та встановлення у судовому порядку факту протиправної поведінки відповідача, зобов`язання судом суб`єкта владних повноважень прийняти рішення конкретного змісту не можна вважати втручанням у дискреційні повноваження, адже саме такий спосіб захисту порушеного права є найбільш ефективним та направлений на недопущення свавілля в органах влади.

Відповідно до пункту 4 частини другої статті 245 Кодексу адміністративного судочинства України у разі задоволення позову суд може прийняти рішення про визнання бездіяльності суб`єкта владних повноважень протиправною та зобов`язання вчинити певні дії.

Частиною четвертою статті 245 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що у випадку, визначеному пунктом 4 частини другої цієї статті, суд може зобов`язати відповідача - суб`єкта владних повноважень прийняти рішення на користь позивача, якщо для його прийняття виконано всі умови, визначені законом, і прийняття такого рішення не передбачає права суб`єкта владних повноважень діяти на власний розсуд.

У випадку, якщо прийняття рішення на користь позивача передбачає право суб`єкта владних повноважень діяти на власний розсуд, суд зобов`язує суб`єкта владних повноважень вирішити питання, щодо якого звернувся позивач, з урахуванням його правової оцінки, наданої судом у рішенні.

Оскільки відповідачем було протиправно відмовлено позивачці у призначенні пенсії за віком з виключного переліку підстав, які спростовані під час розгляду справи, суд вважає, що у даному випадку у відповідача відсутня дискреція як можливість вибору на власний розсуд одного з декількох варіантів управлінських рішень. При цьому, суд звертає увагу на те, що будь-які інші перешкоди для призначення позивачу пенсії за віком у спірному рішенні не вказані.

З урахуванням тієї обставини, що оскаржуване рішення відповідача не ґрунтується на дискреційних повноваженнях, суд вважає за необхідне зобов`язати відповідача зарахувати спірний трудовий стаж роботи, а також призначити позивачу пенсію за віком, здійснити її нарахування та виплату, починаючи з 12.07.2022.

Позовні вимоги про зобов`язання виплачувати позивачу пенсію за віком не підлягають задоволенню з огляду на таке.

Матеріалами справи підтверджується, що відповідач у відповідь на заяву позивача про призначення пенсії за віком вказав на відсутність правових підстав для такого призначення. Відтак, спору щодо здійснення подальших виплат пенсії у цій справі, не існує.

Суд зауважує, що відповідач ще не ухвалював рішення щодо призначення позивачу пенсії за віком на виконання цього рішення суду, а тому відсутні підстави вважати, що права позивача у зазначеній частині після здійснення такого призначення пенсії будуть порушені.

Оскільки судовому захисту підлягають порушені права чи інтереси особи, а не ті, що можливо/ймовірно будуть порушені у майбутньому, у задоволенні цих позовних вимог слід відмовити, як передчасних.

Крім того, суд зазначає, що відповідно до частини першої статті 47 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» пенсія виплачується щомісяця, у строк не пізніше 25 числа місяця, за який виплачується пенсія, виключно в грошовій формі за зазначеним у заяві місцем фактичного проживання пенсіонера в межах України незалежно від задекларованого або зареєстрованого місця проживання пенсіонера організаціями, що здійснюють виплату і доставку пенсій, або через установи банків у порядку, передбаченому Кабінетом Міністрів України.

Таким чином, пенсія має виплачуватися позивачу територіальним органом Пенсійного фонду України за місцем фактичного проживання позивача, а відповідач у цій справі ГУ ПФУ в Харківській області, в межах спірних правовідносин лише вирішував питання про призначення пенсії позивачеві, здійснюючі відповідні повноваження за принципом екстериторіальності згідно з розділом ІУ Порядку №22-1.

У заяві про призначення пенсії позивачем вказана така адреса фактичного проживання: АДРЕСА_1 . Отже, виплата позивачеві пенсії має здійснюватися Головним управлінням Пенсійного фонду України у Київській області, а не відповідачем.

Таким чином позов слід задовольнити частково.

Відповідно до частини третьої статті 139 КАС України при частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. При цьому суд не включає до складу судових витрат, які підлягають розподілу між сторонами, витрати суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката та сплату судового збору.

Під час звернення до суду позивачем був сплачений судовий збір у розмірі 1073,60 грн, що підтверджується платіжним дорученням № від 13.02.2023.

Враховуючи задоволення позову, понесені позивачем судові витрати у вигляді сплаченого судового збору в розмірі 1073,60 грн, підлягають стягненню на його користь за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень ГУ ПФУ в Харківській області.

На підставі викладеного, керуючись статтями 243-246, 250 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

в и р і ш и в:

1. Адміністративний позов задовольнити частково.

2. Визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області №86 від 19.07.2022 про відмову у призначенні пенсії за віком ОСОБА_1 .

3. Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Харківській області зарахувати ОСОБА_1 страховий стаж роботи з 24.04.2000 по 24.06.2002 у Кредитній спілці «Академія ХХІ Століття».

4. Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Харківській області призначити ОСОБА_1 пенсію за віком з дня звернення 12.07.2022.

5. У задоволенні іншої частини позовних вимог відмовити.

6. Стягнути на користь ОСОБА_1 (реєстраційний номер облікової картки платника НОМЕР_3 , місце проживання: АДРЕСА_1 ) судовий збір у розмірі 1073,60 грн (одна тисяча сімдесят три грн 60 коп.) за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області (ідентифікаційний код 14099344, місцезнаходження: 61022, м. Харків, Майдан Свободи, 5).

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Шостого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

У разі оголошення судом лише вступної та резолютивної частини рішення, або розгляду справи в порядку письмового провадження, апеляційна скарга подається протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту рішення.

Суддя Дудін С.О.