Справа № 420/14389/23
Суддя: Катаєва Е.В.
Дата ухвалення: 2023-09-18 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 вересня 2023 року м. Одеса

Одеський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Катаєвої Е.В., розглянувши у письмовому провадженні справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ) до Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області (вул. Канатна, 83, м. Одеса, 65012) про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити певні дії,

В С Т А Н О В И В:

До суду з адміністративним позовом (а.с.23-25) звернулася ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області (далі ГУ ПФУ), в якому позивач просить суд: - визнати протиправними дії ГУ ПФУ щодо відмови їй - ОСОБА_1 , у перерахунку та виплати пенсії за віком із застосуванням показника середньої заробітної плати по Україні за 2020, 2021, 2022 роки з урахуванням раніше виплачених сум; - зобов`язати ГУ ПФУ здійснити їй - ОСОБА_1 , з 15.05.2023 перерахунок та виплату пенсії за віком з урахуванням раніше виплачених сум, відповідно до ст.40 ЗУ «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» із застосуванням показника середньої заробітної плати в Україні, з якої сплачено страхові внески за три календарні роки, що передують року звернення за призначенням пенсії за віком, тобто за 2020, 2021, 2022 роки.

В обґрунтування позовної заяви позивачка зазначила, що, перебуваючи на обліку в ГУ ПФУ, з 12.03.2008 року почала отримувала пенсію по втраті годувальника, а 15.05.2023 року за її заявою - пенсію за віком, яку призначено з урахуванням показника середньої заробітної плати за 2014-2016 р.р. Проте позивачка зазначає, що має право на призначення пенсії за віком із урахуванням середньої заробітної плати за 2020-2022 р.р. за три календарних роки, що передують року звернення за призначенням пенсії, як це встановлено ч.2 ст.40 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

Позивачка зазначила, що зверталась до відповідача із заявою про здійснення перерахунку пенсії за віком із урахуванням середньої заробітної плати за 2020-2022 р.р. За результатом розгляду заяви відповідач відмовив, у зв`язку з переведенням заявниці з пенсії по втраті годувальника на пенсію за віком, що не є призначенням пенсії вперше в розумінні Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» (далі Закон №1058-ІV). Позивачка вважає, що в даному випадку пенсія за віком (як вид пенсій) призначена їй вперше, тому показник середньої заробітної плати (доходу) у середньому на одну застраховану особу в цілому в Україні з якої сплачено страхові внески, повинен враховуватись відповідно до ст. 40 Закону України №1058-ІV. Вказану відмову позивачка вважає необґрунтованою та протиправною, а тому звернулась до суду з даним позовом.

Ухвалою суду від 26.06.2023 року позов залишено без руху, надано строк на усунення недоліків позову.

Ухвалою суду від 24.07.2023 року прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі. Вирішено, що справа буде розглянута за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами. Витребувано у відповідача докази по справі - копії перерахунків пенсії ОСОБА_1 з дня призначення пенсії.

Представник ГУ ПФУ надав до суду відзив на позов (а.с.51-56), у якому просив відмовити у задоволенні позову та зазначив, що первинне призначення пенсії відбулось 20.06.1997 року, а переведення 15.05.2023 року.

У зв`язку зі здійсненням переведення з одного виду пенсії на інший, представник відповідача вважає, що відсутні підстави для розрахунку та виплати позивачу пенсії за віком відповідно до Закону України №1058.

Представник зауважує, що умови призначення пенсії за віком регулюються ст.26 Закону №1058-ІV, а переведення ст.45 Закону. Поняття призначення пенсії та переведення не є тотожними. Представник вказує, що у даному випадку відбулось саме переведення позивача на пенсію за віком на умовах передбачених Законом №1058-ІV, а не первинне призначення, на чому наполягає позивач. На думку представника відповідача у ситуації позивача не можливо вважати призначенням пенсії за віком її перехід на вказаний вид пенсії, оскільки будь-хто може кожен рік подавати заяву щодо переведення з одного виду пенсії на іншій, розцінюючи це, як перше звернення за призначенням пенсії.

При цьому, представник посилається на правову позицію Верховного Суду, викладену у постанові від 27.03.2020 у справі №335/8983/17, згідно якої показник середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески за три календарні роки, що передують року звернення за призначенням пенсії, застосовуються при здійсненні первинного призначення пенсії, а в разі переведення залишається таким, який враховувався під час призначення (попереднього перерахунку) попереднього виду пенсії.

Представник відповідача просив відмовити у задоволенні позовних вимог.

Справа розглянута у письмовому провадженні.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1 є особою з інвалідністю з дитинства (а.с.34), у зв`язку з чим 21.05.1997 року їй призначена пенсія по інвалідності ІІІ групи відповідно Закону україни «Про пенсійне забезпечення» (а.с.61).

Відповідно до розпорядження №115442від 23.01.20212 року позивачці здійснений перерахунок пенсії у звязку з перехідом на іншій вид пенсії по втраті годувальника (а.с.82-83, 90).

ОСОБА_1 звернулась до ГУ ПФУ із заявою про перехід на пенсію за віком (а.с.101). У перерахунку пенсії позивачці зазначено, що пенсія їй перераховується у звязку з переходом з виду на вид, страховий стаж 42 роки 2 міс 1 день, особливості: була пенсіонером, інвалід дитинства - з 21.05.1997 по довично; отримує надбавку - на догляд в УСЗН; друга група інвалідності. Пенсія перерахована з 17.04.2023 року, з урахуванням середньої заробітної плати за 2014-2016 роки (а.с.92-99).

15.05.2023 року позивачка звернулась до ГУ ПФУ із заявою про застосування для розрахунку пенсії середньої заробітної плати (доходу) у середньому на одну застраховану особу в цілому в Україні, з якої сплачено страхові внески відповідно до ст.40 Закону України №1058-ІV за три календарні роки, що передують року звернення за призначенням пенсії 2020-2022 р.р. (а.с.41).

ГУ ПФУ за результатом розгляду заяви листом від 30.05.2023 №13886-13444/Ч-02/8-1500/23 повідомило заявника, що при розрахунку пенсії за віком врахована заробітна плата за 2014-2016 роки 3764,40 грн відповідно до попереднього виду пенсії по втраті годувальника (а.с.42).

Проаналізувавши матеріали справи, оцінивши докази по справі у їх сукупності, суд дійшов висновку, що позовні вимоги позивача підлягають задоволенню, з огляду на наступне.

Спірні правовідносини регламентовані, зокрема, Законом України №1058-ІV, якій визначає принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, особливості призначення, перерахунку і виплати пенсій.

Згідно зі ст.1 Закону №1058-ІV пенсія - щомісячна пенсійна виплата в солідарній системі загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, яку отримує застрахована особа в разі досягнення нею передбаченого цим Законом пенсійного віку чи визнання її інвалідом, або отримують члени її сім`ї у випадках, визначених цим Законом; пенсіонер - особа, яка відповідно до цього Закону отримує пенсію, довічну пенсію, або члени її сім`ї, які отримують пенсію в разі смерті цієї особи у випадках, передбачених цим Законом.

Положеннями статті 9 Закону №1058-ІV встановлено, що відповідно до цього Закону в солідарній системі призначаються такі пенсійні виплати: 1) пенсія за віком; 2) пенсія по інвалідності; 3) пенсія у зв`язку з втратою годувальника.

Відповідно до статті 10 Закону №1058-ІV особі, яка має одночасно право на різні види пенсії (за віком, по інвалідності, у зв`язку з втратою годувальника), призначається один із цих видів пенсії за її вибором. Особі, яка має право на довічну пенсію, призначається один з видів довічної пенсії за її вибором.

Частиною 1 статті 26 Закону №1058-ІV передбачено, що особи мають право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років за наявності страхового стажу не менше 15 років по 31 грудня 2017 року. Починаючи з 1 січня 2018 року право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років мають особи за наявності страхового стажу з 1 січня 2020 року по 31 грудня 2020 року - не менше 27 років.

При цьому, відповідно до статті 27 Закону №1058 розмір пенсії за віком визначається за формулою: П= Зп х Кс, де: П - розмір пенсії; Зп - заробітна плата (дохід) застрахованої особи, Кс - коефіцієнт страхового стажу застрахованої особи.

Згідно з частиною 2 статті 40 Закону №1058-ІV заробітна плата (дохід) для обчислення пенсії визначається за формулою: Зп = Зс х (Ск : К), де: Зп - заробітна плата (дохід) застрахованої особи для обчислення пенсії, у гривнях; Зс - середня заробітна плата (дохід) в Україні, з якої сплачено страхові внески, за три календарні роки, що передують року звернення за призначенням пенсії.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.45 №1058-ІV пенсія за віком призначається з дня, що настає за днем досягнення пенсійного віку, якщо звернення за пенсією відбулося не пізніше трьох місяців з дня досягнення особою пенсійного віку.

За змістом ч.3 ст.45 №1058-ІV переведення з одного виду пенсії на інший здійснюється з дня подання заяви, на підставі документів про страховий стаж, заробітну плату (дохід) та інших документів, що знаходяться на час переведення з одного виду пенсії на інший в пенсійній справі, а також додаткових документів, одержаних органами Пенсійного фонду. При переведенні з одного виду пенсії на інший за бажанням особи може враховуватися заробітна плата (дохід) за періоди страхового стажу, зазначені в ч.1 ст. 40 цього Закону, із застосуванням показника середньої заробітної плати (доходу), який враховувався під час призначення (попереднього перерахунку) попереднього виду пенсії.

Відтак, наведені приписи свідчать про те, що при переведенні з одного виду пенсії на інший відповідно до ч.3 ст.45 Закону України №1058-ІV показники середньої заробітної плати (доходу), який враховувався під час призначення (попереднього перерахунку) попереднього виду пенсії, можуть застосовуватися лише за бажанням особи.

Судом встановлено, що до 17.04.2023 року позивачка отримувала пенсію з 2012 року - по втраті годувальника, з 1997 року - по внвалідності, призначену відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення».

За заявою позивачки від 17.04.2023 року ГУ ПФУ позивачці перерахована пенсія з втрати годувальника та пенсію за віком відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» та застосовані показники середньої заробітної плати (доходу) за 2014-2016 роки.

Позивачка не погодилась із застосуванням середньої заробітної плати за 2014-2016 роки та звернулась до відповідача із заявою про застосування показників середньої заробітної плати в Україні, з якої сплачено страхові внески за три календарні роки, що передують року звернення за призначенням пенсії за віком, тобто за 2020, 2021, 2022 роки.

Проте відповідачем відмовлено їй у задоволенні заяви, що позивачці не призначалась пенсія за віком, а відбувся перехід з одного виду пенсії на інший.

Суд вважає необгрунтованими довіди відповідача, що позивачці не призначалась пенсія за віком з 17.04.2023 року, відбувся перехід з одного виду пенсії на іншій, оскільки позивачка не отримувала пенсію за віком відповідно до Закону №1058-ІV.

Крім того, статтею 10 Закону №1058-ІV встановлено, що особі, яка має одночасно право на різні види пенсії (за віком, по інвалідності, у зв`язку з втратою годувальника), призначається один із цих видів пенсії за її вибором.

Тобто реалізовати вибір особа може при наявності у неї саме одночасно права на різні види пенсії, які призначаються при наявностиі різних підстав.

Судом встановлено, що у позивачці при отриманні пенсії за інвалідністю до 2012 року не було права вибору на іншій від пенсії. А у 2012 році у неї виникло право на отримання пенсії по втраті кормільця, оскільки виникли підстави для призначення такого виду пенсії. Позивачка з 2012 року отримувала пенсію по втраті кормільца (проте мала право також на отримання пенсії по інвалідності, однак на вказаний від пенсії вона не переходила). Права на інші віди пенсії не мала.

У 2023 році у позивачці виникли обставини для призначення іншого віду пенсії пенсії за віком, оскільки позивачка досягла пенсійного віку. У звязку з чим звернулась до ГУ ПФУ з відповідною заявою.

При цьому, за призначенням пенсії за віком відповідно до Закону №1058-ІV позивачка 17.04.2023 року звернулась вперше, що не заперечується відповідачем, проте він вважає, що повинно відбутися не призначення пенсії за віком, а її переведення з одного виду пенсії на інший - за віком та застосування показників середньої заробітної плати в Україні за 2014-2016 роки, які враховувались при нарахуванні та виплаті попередньї пенсії.

Проте така позиція відповідача (якщо навідь вважати не призначенням пенсії, а переведенням) не відповідає положенням ч.3 ст.45 КАС України, оскільки відповідно до ч.3 ст.45 Закону України №1058-ІV показники середньої заробітної плати (доходу), який враховувався під час призначення (попереднього перерахунку) попереднього виду пенсії, можуть застосовуватися лише за бажанням особи.

Між тим, суд вважає, що за призначенням пенсії за віком відповідно до Закону №1058-ІV позивачка 17.04.2023 року звернулась вперше.

При цьому суд в силу приписів ч.5 ст.242 КАС України враховує правовий висновок Верховного Суду, сформований у постановах від 24.06.2021 у справі №243/8903/16-а, від 29.03.2023 року у справі №240/4170/19 та інших, згідно з яким якщо призначено пенсію відповідно до Закону №1788-XII, який передбачає інші підстави та порядок призначення пенсії, а за призначенням пенсії відповідно до Закону №1058-ІV позивач звернувся вперше, тому пенсія має призначатися із застосуванням показника середньої заробітної плати на одну застраховану особу в Україні за три календарні роки, що передують року звернення за призначенням пенсії за віком.

Позивачці пенсія вперше була призначена у 1997 році відповідно до Закону №1788-XII, а за призначенням пенсії за віком вона звернулась у 2023 році вперше відповідно до Закону №1058-ІV.

Таким чином, доводи відповідача з відповідним посиланням у листі ГУ ПФУ на переведення позивачки з одного виду пенсії на інший є необґрунтованими.

При цьому, суд не приймає посилання представника відповідача у відзиві на позов на правову позицію Верховного Суду, викладену у постанові від 27.03.2020 у справі №335/8983/17, оскільки у вказаній справі пенсія за віком на пільгових умовах призначена позивачу відповідно до ст.13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» є різновидом пенсії за віком зі зменшенням загального пенсійного віку, що унеможливлює призначення позивачу пенсії за віком на загальних підставах повторно у зв`язку з досягненням загального пенсійного віку, передбаченого ст.26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», тобто правовідносини зі спірними не є подібними.

По даній справі №420/14389/23 позивачка ОСОБА_1 із заявою про призначення пенсії за віком згідно із Законом №1058-ІV звернулась 17.04.2023 вперше.

За таких обставин відповідачем протиправно відмовлено у проведенні перерахунку пенсії за віком із застосуванням показника середньої заробітної плати в Україні, з якої сплачені страхові внески та який враховано для обчислення пенсії, за 2020-2023 роки.

Відтак, позовні вимоги щодо визнання протиправною відмову відповідача у нездійсненні перерахунку пенсії за віком згідно ч.2 ст.40 Закону №1058-ІV із застосуванням показника середньої заробітної плати за три календарні роки, які передують року призначення пенсії за віком є обґрунтованими та підлягають задоволенню.

Відповідно підлягають задоволенню вимоги позивача про зобов`язання відповідача здійснити з 17.04.2023 року перерахунок та виплату позивачу пенсії за віком із застосуванням заробітної плати в середньому на одну застраховану особу в цілому по Україні, з якої сплачені страхові внески відповідно до ч. 2 ст. 40 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», за три роки, що передують року звернення з заявою про призначення пенсії за віком, а саме 2020, 2021, 2022 роки, з урахуванням вже виплачених сум пенсії.

Згідно ч. 2 ст. 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Відповідно до ч. 1 ст. 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

Враховуючи вищевикладене, оцінивши достовірність та достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд дійшов висновку, що адміністративний позов підлягає задоволенню.

Керуючись статтями 2, 3, 6, 7, 8, 9, 12, 241-246 КАС України, суд,

В И Р І Ш И В :

Адміністративний позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) до Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області (вул. Канатна, 83, м. Одеса, 65012, ) про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити певні дії, задовольнити.

Визнати протиправною бездіяльність Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області щодо застосування заробітної плати в середньому на одну застраховану особу в цілому по Україні, з якої сплачені страхові внески, за 2020, 2021, 2022 роки при призначенні ОСОБА_1 пенсії за віком.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області здійснити з 17.04.2023 року перерахунок та виплату ОСОБА_1 пенсії за віком із застосуванням заробітної плати в середньому на одну застраховану особу в цілому по Україні, з якої сплачені страхові внески відповідно до ч. 2 ст. 40 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», за три роки, що передують року звернення з заявою про призначення пенсії за віком, а саме 2020, 2021, 2022 роки, з урахуванням вже виплачених сум пенсії.

Рішення набирає законної сили у порядку ст. 255 КАС України.

Рішення може бути оскаржене у порядку та строки встановлені ст. 295-297 КАС України.

Суддя Е.В. Катаєва