Справа № 480/4649/23
Суддя: О.О. Осіпова
Дата ухвалення: 2023-09-18 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

СУМСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
18 вересня 2023 року Справа № 480/4649/23
Сумський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді - Осіпової О.О., розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження в приміщенні суду в м. Суми адміністративну справу №480/4649/23 за позовом ОСОБА_1 до Сумської обласної прокуратури про стягнення середнього заробітку,-
В С Т А Н О В И В:
ОСОБА_1 звернувся до Сумського окружного адміністративного суду з позовною заявою до Сумська обласна прокуратура, в якій просить:
Зазначає, що факт подальшого скасування судом апеляційної інстанції рішення суду першої інстанції, яке у частині поновлення його на посаді прокурора, було звернуто до негайного виконання з моменту проголошення рішення, і яке відповідач не виконав, не впливає на обов`язок роботодавця виплатити йому на підставі статті 236 Кодексу законів про працю України середній заробіток за час затримки виконання рішення про поновлення на роботі за період, коли воно у відповідній частині підлягало негайному виконанню, а саме з 07.07.2022р. до 17.01.2023р.
Ухвалою від 19.05.2023р. позовна заява залишена без руху та надано строк для усунення недоліків.
23.05.2023р. провадження у справі відкрито, розгляд справи вирішено проводити за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін.
Від представника відповідача надійшов відзив на позовну заяву (а.с.56-62), в якому у задоволенні позовних вимог просить відмовити, оскільки постановою суду апеляційної інстанції від 17.01.2023 рішення Сумського окружного адміністративного суду від 06.07.2022 у справі №480/4649/23 скасовано та постановлено нове рішення, яким у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 відмовлено у повному обсязі, то у Сумської обласної прокуратури зобов`язання щодо поновлення позивача на посаді прокурора Шосткинської місцевої прокуратури, наразі відсутнє.
Разом з цим, позивач з відповідною заявою про поновлення на посаді до обласної прокуратури не звертався, ним також не було ініційовано звернення рішення для примусового виконання. Натомість він у період заявленого стягнення, коли рішення суду першої інстанції ще не було скасовано, був працевлаштований юрисконсультом у Шосткинському дочірньому агролісогосподарському підприємстві «Шосткинський агролісогосоп».
Після звільнення ОСОБА_2 з посади прокурора Шосткинської місцевої прокуратури на підставі наказу керівника обласної прокуратури від 19.10.2021 № 415к йому була видана трудова книжка.
Оскільки статтею 18 Закону України «Про прокуратуру» від 14.10.2014 №1697-VІІ визначені вимоги щодо несумісності прокурорів, то фактичне поновлення ОСОБА_1 без його відповідного звернення та подання трудової книжки, тобто за відсутності в Сумській обласній прокуратурі достовірних відомостей про його неперебування у трудових відносинах з іншою установою, організацією чи підприємством, а також незайняття іншою оплачуваною діяльністю та нездійснення підприємницької діяльності, створювало очевидну небезпеку заподіяння шкоди його правам, свободам та інтересам.
З огляду на викладене відсутні підстави вважати Сумську обласну прокуратуру винною у затримці виконання рішення про поновлення на посаді ОСОБА_1 , оскільки фактично це відбулося у зв`язку з незверненням до відповідача про поновлення, з одночасним поданням трудової книжки.
Отже, на думку представника відповідача, відсутні підстави для виплати ОСОБА_1 середнього заробітку за час затримки виконання рішення Сумського окружного адміністративного суду від 06.07.2022р. про поновлення його на посаді за період з 07.07.2022р. до 17.01.2023р.
Від позивача надійшла відповідь на відзив (а.с.65-69), згідно з якою негайне виконання судового рішення полягає в тому, що воно набуває властивостей обов`язковості та підлягає виконанню не з моменту набрання ним законної сили, а негайно із часу його проголошення у судовому засіданні, чим забезпечується швидкий і реальний захист прав та інтересів громадян і держави.
Належним виконанням рішення про поновлення на роботі необхідно вважати видання роботодавцем (власником або уповноваженим ним органом) про це наказу, що дає можливість працівнику приступити до виконання своїх попередніх обов`язків.
Невчинення позивачем як працівником дій, спрямованих на виконання рішення суду щодо його поновлення на посаді (неподання заяви про поновлення чи незвепнення до органу державної виконавчої служби) ніяким чином не впливає на обов`язок роботодавця самостійно виконати рішення суду, допущеного до негайного виконання, яке покладає на нього зобов`язання щодо поновлення працівника на посаді.
Наголошує, що у разі якщо б відповідач хоча б ініціював питання видачі наказу про поновлення його на посаді прокурора та поінформував би його про свої наміри, то він був би вимушений припинити свої трудові відносини з ДП «Шосткинський агролісгосп» та підстави для стягнення середнього заробітку за час затримки виконання рішення про поновлення на роботі були б відсутні.
Тому позовні вимоги просить задовольнити у повному обсязі.
Дослідивши матеріали справи, оцінивши наявні в ній докази в їх сукупності, суд прийшов до висновку, що позовні вимоги є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню, з огляду на наступне.
Судом встановлено, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з 01.08.2013р. до 22.10.2021р. безперервно проходив службу на прокурорських посадах в органах прокуратури України.
Наказом керівника Сумської обласної прокуратури № 415-к від 19.10.2021р. на підставі рішення кадрової комісії про неуспішне проходження атестації відповідно до підпункту 2 пункту 19 розділу II «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо першочергових заходів із реформування органів прокуратури» позивача з 22.10.2021р. звільнено з посади прокурора Шосткинської місцевої прокуратури Сумської області.
ОСОБА_1 звернувся до суду з адміністративним позовом до Офісу Генерального прокурора, Сумської обласної прокуратури, П`ятнадцятої кадрової комісії обласних прокуратур з атестації прокурорів місцевих прокуратур, військових прокуратур гарнізонів (на правах місцевих), в якому просив: визнати протиправним та скасувати рішення П`ятнадцятої кадрової комісії обласних прокуратур з атестації прокурорів місцевих прокуратур, військових прокуратур гарнізонів (на правах місцевих) № 435 від 13.09.2021 р. "Про неуспішне проходження прокурором атестації"; зобов`язати Офіс Генерального прокурора призначити позивачу новий час (дату) повторного проходження (складання) іспиту у формі анонімного тестування на загальні здібності та навички з використанням комп`ютерної техніки; визнати протиправним та скасувати наказ керівника Сумської обласної прокуратури № 415-к від 19.10.2021 р. про звільнення позивача з посади прокурора Шосткинської місцевої прокуратури Сумської області; поновити позивача на посаді прокурора Шосткинської місцевої прокуратури Сумської області з 23.10.2021 р.; стягнути з Сумської обласної прокуратури на користь позивача середній заробіток за час вимушеного прогулу, починаючи з 23.10.2021 р.
Рішенням Сумського окружного адміністративного суду від 06.07.2022р. позов задоволено та допущено негайне виконання рішення в частині поновлення ОСОБА_1 на посаді та стягнення середнього заробітку за 1 місяць у розмірі 7702 ( сім тисяч сімсот дві ) грн. 10 коп.

Постановою Другого апеляційного адміністративного суду від 17.01.2023р. апеляційну скаргу Сумської обласної прокуратури, Офісу Генерального прокурора задоволено, рішення Сумського окружного адміністративного суду від 06.07.2022р. у справі № 480/12149/21 скасовано, прийнято постанову, якою відмовлено в задоволенні позову ОСОБА_1 .

Постановою Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду від 22.06.2023р. касаційну скаргу ОСОБА_1 залишено без задоволення, а постанову Другого апеляційного адміністративного суду від 17 січня 2023 року залишено без змін.

Надаючи оцінку спірним правовідносинам, суд зазначає, що статтею 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Стаття 43 Конституції України передбачає, що кожен має право на працю, що включає можливість заробляти собі на життя працею, яку він вільно обирає або на яку вільно погоджується.

Відповідно до статі 129-1 Конституції України суд ухвалює рішення іменем України. Судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку. Контроль за виконанням судового рішення здійснює суд.

Згідно із частиною першою статті 3 КЗпП України (у редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) законодавство про працю регулює трудові відносини працівників усіх підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, виду діяльності і галузевої належності, а також осіб, які працюють за трудовим договором з фізичними особами.

Відповідно до статті 4 КЗпП України законодавство про працю складається з Кодексу законів про працю України та інших актів законодавства України, прийнятих відповідно до нього.

Частиною першою статті 94 КЗпП України, приписи якої кореспондуються із частиною першою статті 1 Закону України «Про оплату праці», передбачено, що заробітна плата - це винагорода, обчислена, як правило, у грошовому виразі, яку власник або уповноважений ним орган виплачує працівникові за виконану ним роботу.

Частинами першою, другою статті 233 КЗпП України визначено, що працівник може звернутися з заявою про вирішення трудового спору безпосередньо до районного, районного у місті, міського чи міськрайонного суду в тримісячний строк з дня, коли він дізнався або повинен був дізнатися про порушення свого права, а у справах про звільнення - в місячний строк з дня вручення копії наказу про звільнення або з дня видачі трудової книжки.

У разі порушення законодавства про оплату праці працівник має право звернутися до суду з позовом про стягнення належної йому заробітної плати без обмеження будь-яким строком.

Згідно із статтею 236 КЗпП України у разі затримки власником або уповноваженим ним органом виконання рішення органу, який розглядав трудовий спір про поновлення на роботі незаконно звільненого або переведеного на іншу роботу працівника, цей орган виносить ухвалу про виплату йому середнього заробітку або різниці в заробітку за час затримки.

Отже, законодавством передбачено обов`язок роботодавця негайно виконати рішення суду про поновлення на роботі працівника у разі його незаконного звільнення. Цей обов`язок полягає у тому, що роботодавець зобов`язаний видати наказ про поновлення працівника на роботі відразу після оголошення рішення суду.

Негайне виконання судового рішення полягає у тому, що таке рішення підлягає виконанню не з часу набрання ним законної сили, а негайно з моменту його прийняття.

Рішення про поновлення на роботі вважається виконаним з моменту видачі наказу про поновлення працівника на роботі та фактичного допуску працівника, поновленого на роботі рішенням суду, до виконання попередніх обов`язків. При цьому працівник повинен бути обізнаним про наявність наказу про його поновлення на роботі і йому повинно бути фактично забезпечено доступ до роботи і можливості виконання своїх обов`язків.

Наведена вище правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 17 червня 2020 року у справі №521/1892/18.

Предметом спору у цій справі є невиконання рішення Сумського окружного адміністративного суду від 06 липня 2022 року про поновлення на посаді, та, як наслідок, застосування положень статті 236 КЗпП України.

Судом встановлено, що рішенням Сумського окружного адміністративного суду від 06 липня 2022 року у справі 480/12149/21, адміністративний позов ОСОБА_1 до Офісу Генерального прокурора, Сумської обласної прокуратури про визнання протиправними рішення, наказу, зобов`язання вчинити дії, поновлення на роботі та стягнення середнього заробітку задоволено.

Визнано протиправним та скасовано рішення П`ятнадцятої кадрової комісії обласних прокуратур з атестації прокурорів місцевих прокуратур, військових прокуратур гарнізонів (на правах місцевих) № 435 від 13.09.2021 "Про неуспішне проходження прокурором атестації". Зобов`язано Офіс Генерального прокурора (01011, м. Київ, вул. Різницька 13/15, код. ) призначити ОСОБА_1 новий час (дату) повторного проходження (складання) іспиту у формі анонімного тестування на загальні здібності та навички з використанням комп`ютерної техніки.

Визнано протиправним та скасовано наказ керівника Сумської обласної прокуратури № 415-к від 19.10.2021 про звільнення ОСОБА_1 з посади прокурора Шосткинської місцевої прокуратури Сумської області.

Поновлено позивача на посаді прокурора Шосткинської місцевої прокуратури Сумської області з 23.10.2021р.

Стягнуто із Сумської обласної прокуратури (40000, м. Суми, вул. Герасима Кондратьєва, б. 33, ) на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час вимушеного прогулу у розмірі 61267 (шістдесят одна тисяча двісті шістдесят сім) грн. 50 коп.

Допущено негайне виконання рішення в частині поновлення позивача на посаді та стягнення середнього заробітку за 1 місяць у розмірі 7702 ( сім тисяч сімсот дві ) грн. 10 коп.

Таким чином, з дати постановлення Сумським окружним адміністративним судом від 06 липня 2022 року у справі 480/12149/21 у відповідача виник обов`язок виконати судове рішення, зокрема, в частині поновлення позивача на посаді, оскільки в цій частині рішення суду належало виконати негайно.

При цьому, відповідач рішення Сумського окружного адміністративного суду від 06 липня 2022 року у справі 480/12149/21, про поновлення ОСОБА_1 на посаді прокурора Шосткинської місцевої прокуратури Сумської області в порядку, у спосіб та у строк, встановлений судовим рішенням, що підлягало негайному виконанню, не виконав.

Тобто, оскільки, відповідачем рішення Сумського окружного адміністративного суду від 06 липня 2022 року у справі 480/12149/21 про поновлення позивача на посаді не було виконано, суд доходить висновку про те, що затримка виконання рішення суду про поновлення позивача на роботі розпочалась з 07 липня 2022 року (наступний день після ухвалення рішення про поновлення на роботі).

Водночас, Постановою Другого апеляційного адміністративного суду від 17.01.2023р. апеляційну скаргу Сумської обласної прокуратури, Офісу Генерального прокурора задоволено, рішення Сумського окружного адміністративного суду від 06.07.2022р. у справі № 480/12149/21 скасовано, прийнято постанову, якою відмовлено в задоволенні позову ОСОБА_1 .

Відповідно до вимог частини 1 статті 325 КАС України постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття.

З урахуванням вимог частини 1 статті 325 КАС України, з 17 січня 2023 року (з дати ухвалення постанови Другого апеляційного адміністративного суду) рішення Сумського окружного адміністративного суду від 06 липня 2022 року у справі 480/12149/21, зокрема, в частині поновлення позивача на посаді було скасованим.

У зв`язку зі скасуванням рішення Сумського окружного адміністративного суду від 06 липня 2022 року у справі 480/12149/21 таке судове рішення не створює жодних правових наслідків в скасованій частині про поновлення позивача на посаді, у тому числі й щодо виконання відповідачем такого судового рішення.

Постановою Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду від 22.06.2023р. касаційну скаргу ОСОБА_1 залишено без задоволення, а постанову Другого апеляційного адміністративного суду від 17 січня 2023 року залишено без змін.

Станом на 17 січня 2023 року (дата скасування рішення суду першої інстанції судом апеляційної інстанції) рішення суду в частині поновлення позивача на роботі не виконано.

Відповідно до вимог частини 5 статті 355 КАС України судові рішення суду касаційної інстанції є остаточними і оскарженню не підлягають.

З огляду на викладене вище, судом встановлено періоди затримки виконання рішення суду про поновлення позивача на роботі, а саме: з 07.07.2022р. до 17.01.2023р.

Щодо посилання представника відповідача на ту обставину, що позивач позбавлений можливості виконувати свою трудову функцію на посаді прокурора Шосткинської місцевої прокуратури Сумської області , оскільки у період заявленого стягнення, коли рішення суду першої інстанції ще не було скасовано, він був працевлаштований юрисконсультом у Шосткинському дочірньому агролісогосподарському підприємстві «Шосткинський агролісогосоп», то суд вважає такі доводи необґрунтованими, враховуючи, що предметом даного спору є стягнення середнього заробітку за час невиконання рішення суду про поновлення на посаді.

При цьому, як визначено частиною другою статті 65 Закону України «Про виконавче провадження», рішення вважається виконаним боржником з дня видання відповідно до законодавства про працю наказу або розпорядження про поновлення стягувача на роботі та внесення відповідного запису до трудової книжки стягувача, після чого виконавець виносить постанову про закінчення виконавчого провадження.

Отже, законодавець передбачає обов`язок роботодавця добровільно і негайно виконати рішення суду про поновлення на роботі працівника в разі його незаконного звільнення. Цей обов`язок полягає у тому, що роботодавець зобов`язаний видати наказ про поновлення працівника на роботі відразу після оголошення рішення суду.

Негайне виконання судового рішення полягає в тому, що воно підлягає виконанню не з часу набрання ним законної сили, що передбачено для переважної більшості судових рішень, а негайно з часу його оголошення в судовому засіданні, чим забезпечується швидкий і реальний захист життєво важливих прав та інтересів громадян і держави.

Відповідальність за затримку власником або уповноваженим ним органом виконання рішення органу, який розглядав трудовий спір про поновлення на роботі незаконно звільненого працівника, встановлена статтею 236 Кодексу законів про працю України, згідно з якою проводиться виплата середнього заробітку за час затримки виконання рішення про поновлення на роботі незалежно від вини роботодавця в цій затримці.

Середній заробіток за своїм змістом є державною гарантією, право на отримання якого виникла у працівника, який був незаконно позбавлений можливості виконувати свою роботу з незалежних від нього причин. Закон пов`язує цю виплату виключно з фактом затримки виконання рішення про поновлення на роботі.

Таким чином, згідно зі статтею 236 Кодексу законів про працю України проводиться виплата середнього заробітку за час затримки виконання рішення про поновлення на роботі незалежно від вини роботодавця в цій затримці. Закон пов`язує цю виплату виключно з фактом затримки виконання рішення про поновлення на роботі.

Такий висновок щодо правозастосування у спірних відносинах наведений у постанові Верховного Суду від 24.12.2020р. у справі № 807/2434/15, що врахований судом на підставі частини п`ятої статті 242 КАС України.

Невиконання судового рішення тягне за собою відповідальність, встановлену законом (частина третя статті 14 Кодексу адміністративного судочинства України).

Враховуючи наведене, зазначена відповідальність не поставлена в залежність від дій чи ініціативи працівника.

Отже, судом не приймаються до уваги доводи відповідача стосовно неможливості негайного виконання ним судового рішення про поновлення позивача на посаді внаслідок його працевлаштування юрисконсультом у Шосткинському дочірньому агролісогосподарському підприємстві «Шосткинський агролісогосоп», оскільки негайне виконання рішення суду про поновлення особи на посаді у відносинах публічної служби не ставиться у залежність від будь-яких обставин, зокрема, заняття ним адвокатською діяльністю. Питання щодо несумісності має вирішуватися після виконання рішення суду про поновлення особи на посаді і це питання не є предметом розгляду у справі про стягнення середнього заробітку за час затримки виконання рішення суду про поновлення на посаді.

Також суд зазначає про безпідставність тверджень відповідача про неподання позивачем заяви на підставі статей 21, 24 КЗпП України, яка б свідчила про його бажання та волевиявлення бути поновленим на роботі, та трудової книжки, оскільки ці правові норми визначають правила поведінки особи у правовідносинах щодо укладення трудового договору, а не щодо поновлення на посаді на підставі рішення суду.

Негайне виконання судового рішення полягає в тому, що воно підлягає виконанню не з часу набрання ним законної сили, що передбачено для переважної більшості судових рішень, а негайно з часу його оголошення в судовому засіданні, чим забезпечується швидкий і реальний захист життєво- важливих прав та інтересів громадян і держави.

Аналогічна правова позиція висловлена Верховним судом у постанові від 09 листопада 2022 року у справі № 640/10445/21.

Враховуючи викладене, суд приходить до висновку, що позивач має право на виплату середнього заробітку за час затримки виконання рішення Сумського окружного адміністративного суду від 06 липня 2022 року у справі 480/12149/21 за період з 07.07.2022р. (дата ухвалення рішення судом першої інстанції про поновлення позивача на роботі) до 17.01.2023р. 17 січня 2023 року (дата скасування рішення суду першої інстанції судом апеляційної інстанції).

Також, суд вважає за необхідне зазначити, що Касаційний адміністративний суд у складі Верховного Суду у постанові від 14 липня 2021 у справі № 1340/4393/18 зазначив наступне: «Відповідно до частини першої статті 94 Кодексу законів про працю України, приписи якої кореспондуються із частиною першою статті 1 Закону України «Про оплату праці», заробітна плата - це винагорода, обчислена, як правило, у грошовому виразі, яку власник або уповноважений ним орган виплачує працівникові за виконану ним роботу.

Згідно зі статтею 1 Конвенції про захист заробітної плати №95, ухваленої генеральною конференцією Міжнародної організації праці та ратифікованої Україною 30.06.1961, термін «заробітна плата» означає, незалежно від назви й методу обчислення, будь-яку винагороду або заробіток, які можуть бути обчислені в грошах і встановлені угодою або національним законодавством, що їх роботодавець повинен заплатити працівникові за працю, яку виконано чи має бути виконано, або за послуги, котрі надано чи має бути надано.

У Рішенні від 15.10.2013р. № 8-рп/2013 у справі № 1-13/2013 Конституційний Суд України зазначив, що поняття «заробітна плата» і «оплата праці», які використано у законах, що регулюють трудові правовідносини, є рівнозначними в аспекті наявності у сторін, які перебувають у трудових відносинах, прав і обов`язків щодо оплати праці, умов їх реалізації та наслідків, що мають настати у разі невиконання цих обов`язків, а також дійшов висновку, що під заробітною платою, що належить працівникові, необхідно розуміти усі виплати, на отримання яких працівник має право згідно з умовами трудового договору і відповідно до державних гарантій, установлених законодавством для осіб, які перебувають у трудових правовідносинах з роботодавцем, незалежно від того, чи було здійснене нарахування таких виплат.

Отже, за змістом норм чинного законодавства середній заробіток за час затримки власником або уповноваженим ним органом виконання судового рішення про поновлення на роботі незаконно звільненого працівника за своєю правовою природою не є основною чи додатковою заробітною платою (винагородою, яку роботодавець виплачує працівникові за виконану ним роботу), а також не є заохочувальною чи компенсаційною виплатою у розумінні статті 2 Закону України «Про оплату праці», тобто середній заробіток за час затримки виконання рішення про поновлення на роботі працівника не входить до структури заробітної плати, а є спеціальним видом відповідальності роботодавця за порушення трудових прав працівника».

Таким чином, суд дійшов висновку про необхідність задоволення позовних вимог про стягнення із Сумської обласної прокуратури на користь позивача середнього заробітку за час невиконання рішення суду про поновлення на роботі за період з 07 липня 2022 року до 17 січня 2023 року включно.

У свою чергу, обчислення середньої заробітної плати для оплати вимушеного прогулу внаслідок затримки виконання судового рішення про поновлення на роботі здійснюється відповідно до положень Порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 08.02.1995 року №100 (далі - Порядок №100).

Згідно з пунктом 1 Порядку № 100 цей Порядок застосовується, у тому числі, у випадку вимушеного прогулу.

Відповідно до пункту 2 Порядку №100 обчислення середньої заробітної плати для оплати часу щорічної відпустки, додаткових відпусток у зв`язку з навчанням, творчої відпустки, додаткової відпустки працівникам, які мають дітей, або для виплати компенсації за невикористані відпустки провадиться виходячи з виплат за останні 12 календарних місяців роботи, що передують місяцю надання відпустки або виплати компенсації за невикористані відпустки.

Працівникові, який пропрацював на підприємстві, в установі, організації менше року, середня заробітна плата обчислюється виходячи з виплат за фактичний час роботи, тобто з першого числа місяця після оформлення на роботу до першого числа місяця, в якому надається відпустка або виплачується компенсація за невикористану відпустку.

У всіх інших випадках збереження середньої заробітної плати середньомісячна заробітна плата обчислюється виходячи з виплат за останні 2 календарні місяці роботи, що передують події, з якою пов`язана відповідна виплата. Працівникам, які пропрацювали на підприємстві, в установі, організації менше двох календарних місяців, середня заробітна плата обчислюється виходячи з виплат за фактично відпрацьований час.

Відповідно до пункту 5 Порядку №100 нарахування виплат у всіх випадках збереження середньої заробітної плати провадиться виходячи з розміру середньоденної (годинної) заробітної плати.

Абзацом першим пункту 8 Порядку №100 визначено, що нарахування виплат, що обчислюються із середньої заробітної плати за останні два місяці роботи, провадяться шляхом множення середньоденного (годинного) заробітку на число робочих днів/годин, а у випадках, передбачених чинним законодавством, календарних днів, які мають бути оплачені за середнім заробітком. Середньоденна (годинна) заробітна плата визначається діленням заробітної плати за фактично відпрацьовані протягом двох місяців робочі (календарні) дні на число відпрацьованих робочих днів (годин), а у випадках, передбачених чинним законодавством, - на число календарних днів за цей період.

Згідно з довідкою Сумської обласної прокуратури №21-671вих21 від 05.11.2021р. середньоденна заробітна плата позивача складає 350грн.10коп.

Як встановлено вище, середній заробіток за час затримки виконання рішення суду про поновлення на роботі підлягає стягненню за період з 07 липня 2022 року до 17 січня 2023 року.

На підставі листів Міністерства праці та соціальної політики України «Про розрахунок норми тривалості робочого часу» суд встановив, що кількість робочих днів за період з 07 липня 2022 року до 17 січня 2023 року становить 139 днів.

Таким чином, сума середнього заробітку за час затримки виконання рішення суду за період з 07 липня 2022 року до 17 січня 2023 року становить 48663грн.90коп. (350,10 грн. х 139 днів) та належить стягненню із Сумської обласної прокуратури на користь позивача.

Таким чином, позов слід задовольнити повністю.

Щодо розподілу судових витрат, суд зазначає наступне.

При зверненні до суду з даним позовом позивачем сплачено судовий збір у розмірі 1073,60 грн., що підтверджується квитанцією від 19.05.2023р. №38615 (а.с.48).

Згідно з положеннями ч. 1 ст. 139 КАС України при задоволені позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрат, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Таким чином, судовий збір у розмірі 1073,60 грн. підлягає стягненню на користь позивача за рахунок бюджетних асигнувань відповідача.

Керуючись ст.ст. 90, 139, 143, 241-246, 250, 255, 295 КАС України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Адміністративний позов ОСОБА_1 до Сумської обласної прокуратури про стягнення середнього заробітку задовольнити в повному обсязі.

Стягнути з Сумської обласної прокуратури (вул. Герасима Кондратьєва, 33,м. Суми,Сумська область,40000, ) на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) середній заробіток за час затримки виконання рішення Сумського окружного адміністративного суду від 06.07.2022 у справі № 480/12149/21 про поновлення ОСОБА_1 на посаді прокурора Шосткинської місцевої прокуратури Сумської області з 23.10.2021, за період з 07.07.2022 по 17.01.2023 в розмірі 48663 (сорок вісім тисяч шістсот шістдесят три) грн. 90 коп., з урахуванням обов`язкових податків та зборів.

Стягнути на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) за рахунок бюджетних асигнувань Сумської обласної прокуратури (вул. Герасима Кондратьєва, 33, м.Суми, Сумська область, 40000, ) суму сплаченого судового збору у розмірі 1073 (одна тисяча сімдесять три) грн. 60 коп.

Рішення може бути оскаржено до Другого апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повного рішення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя О.О. Осіпова