Справа № 560/1935/20
Суддя: Гімон М.М.
Дата ухвалення: 2023-09-18 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

18 вересня 2023 року

Київ

справа № 560/1935/20

адміністративне провадження № К/990/31003/23

Верховний Суд у складі судді-доповідача Касаційного адміністративного суду Гімона М.М., перевіривши касаційну скаргу Головного управління ДПС у Хмельницькій області, утвореного як відокремлений підрозділ Державної податкової служби, на рішення Хмельницького окружного адміністративного суду від 04.08.2022 та постанову Сьомого апеляційного адміністративного суду від 10.04.2023 у справі №560/1935/20 за позовом Державного підприємства "Шепетівський військовий лісгосп" до Головного управління ДПС у Хмельницькій області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень,

ВСТАНОВИВ:

11.09.2023 до суду вп`яте надійшла касаційна скарга Головного управління ДПС у Хмельницькій області, утвореного як відокремлений підрозділ Державної податкової служби (далі - скаржник), направлена до суду поштою 05.09.2023.

Попередні касаційні скарги Верховний Суд повернув ухвалами від 22.05.2023, 22.06.2023, 13.07.2023, 21.08.2023 на підставі пункту 4 частини п`ятої статті 332 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) як такі, що не містили підстав для касаційного оскарження судового рішення. Суд зазначив про незмістовність наведеного скаржником обґрунтування підстав для касаційного оскарження судових рішень відповідно до пункту 1 частини четвертої статті 328 КАС України та роз`яснив вимоги щодо обов`язкових умов, які мають бути зазначені у касаційній скарзі у випадку її подання на цій підставі.

Під час перевірки вп`яте поданої касаційної скарги на предмет дотримання вимог статті 330 КАС України встановлено, що у касаційній скарзі так і не викладені передбачені КАС України підстави для оскарження судових рішень в касаційному порядку, а її зміст є ідентичним до попередніх касаційних скарг, які Верховний Суд вже визнав неналежно оформленими. Інше оформлення касаційної скарги при збереженні безпосереднього змісту її обґрунтування не може вважатися усуненням недоліків, які стали підставою для повернення попередніх касаційних скарг.

Суд зазначає, що розгляд цієї справи відбувався неодноразово, Верховний Суд постановою від 16.12.2021 направив справу на новий судовий розгляд. Під час нового розгляду справи суди встановили обставини, на які звертав увагу Верховний Суд. Як наслідок, суди дійшли висновку, що дії позивача не утворюють склад правопорушення, за яке передбачена відповідальність статтею 127 ПК України, оскільки в даному випадку є підстави вважати, що позивач несвоєчасно сплатив податок за відповідний період, що тягне за собою відповідальність, передбачену статтею 126 ПК України. На обґрунтування своїх висновків суди послалися на низку постанов Верховного Суду, у яких викладено правову позицію з питання застосування норм права у подібних правовідносинах.

Позиція Верховного Суду у питанні розмежування підстав для притягнення до відповідальності податкових агентів відповідно до статей 126, 127 ПК України є сформованою і усталеною. Позиція Верховного Суду полягає в тому, що відповідальність на підставі статті 127 ПК України настає виключно у випадку виявлення факту виплати доходу до моменту сплати податку на доходи фізичних осіб.

Суди у цій справі встановили, що виплата заробітної плати здійснювалась із запізненням, однак сплата податку на доходи фізичних осіб відбувалась одночасно із виплатою заробітної плати, крім сплати ПДФО 11.11.2019 в сумі 1960,00 грн, 25.11.2019 в сумі 27680,24 грн, 05.01.2021 в сумі 19100,00 грн, коли сплата ПДФО передувала виплаті заробітної плати.

Відповідно, посилання скаржника на постанови Верховного Суду від 21.01.2020 у справі №820/11382/15-а, від 23.02.2022 у справі №340/1171/19 є незмістовними, оскільки відсутні підстави вважати, що судові рішення їм суперечать.

Відповідно до приписів статті 44 КАС України учасники справи, маючи намір добросовісної реалізації належного їм права на касаційне оскарження судового рішення, повинні забезпечити неухильне виконання вимог процесуального закону, зокрема, щодо форми і змісту касаційної скарги. Частиною першою статті 45 КАС України регламентовано, що учасники судового процесу та їхні представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами. Зловживання процесуальними правами не допускається.

Приведення касаційної скарги у відповідність з вимогами КАС України в частині належного викладення підстав для касаційного оскарження судових рішень, передбачених частиною четвертою статті 328 КАС України, є процесуальним обов`язком сторони, яка не погоджується з судовими рішеннями.

Не заперечуючи проти права на повторне звернення з касаційною скаргою після її повернення, слід зазначити, що таке право не є абсолютним. Це обґрунтовується змістом частини восьмої статті 169 КАС України, відповідно до якої скаржник має право на повторне звернення з касаційною скаргою, якщо будуть усунуті недоліки касаційної скарги, які стали підставою для повернення вперше поданої касаційної скарги і таке звернення відбувається без зайвих зволікань. Також скаржник повинен довести, що повернення вперше поданої касаційної скарги відбулося з причин, які не залежали від особи, яка оскаржує судові рішення.

Однак, звертаючись з касаційною скаргою вп`яте, скаржник так і не виправив недоліків, які стали підставою для повернення попередніх касаційних скарг, що свідчить про формальне ставлення скаржника до оформлення касаційної скарги та ігнорування ним роз`яснень, наданих Верховним Судом.

Суд вчергове звертає увагу скаржника, що суд касаційної інстанції не може самостійно визначати підстави касаційного оскарження, такий обов`язок покладено на особу, яка оскаржує судові рішення, оскільки в ухвалі про відкриття касаційного провадження зазначаються підстава (підстави) відкриття касаційного провадження (частина третя статті 334 КАС України), а в подальшому саме в межах доводів та вимог касаційної скарги, які стали підставою для відкриття касаційного провадження, суд касаційної інстанції переглядає судові рішення (частина перша статті 341 КАС України).

Отже, відсутність у касаційній скарзі визначених законом підстав касаційного оскарження або їх некоректне (помилкове) визначення, або визначення безвідносно до предмета спору у конкретній справі, у якій подається касаційна скарга, унеможливлює її прийняття та відкриття касаційного провадження.

Згідно з пунктом 4 частини п`ятої статті 332 КАС України касаційна скарга не приймається до розгляду і повертається суддею-доповідачем також, якщо у касаційній скарзі не викладені передбачені цим Кодексом підстави для оскарження судового рішення в касаційному порядку.

За таких обставин, касаційна скарга Головного управління ДПС у Хмельницькій області, утвореного як відокремлений підрозділ Державної податкової служби підлягає поверненню як така, що не містить підстав касаційного оскарження рішення Хмельницького окружного адміністративного суду від 04.08.2022 та постанови Сьомого апеляційного адміністративного суду від 10.04.2023 .

На підставі вищенаведеного та керуючись положеннями статей 328, 330, 332, 359 КАС України,

УХВАЛИВ:

Касаційну скаргу Головного управління ДПС у Хмельницькій області, утвореного як відокремлений підрозділ Державної податкової служби, на рішення Хмельницького окружного адміністративного суду від 04.08.2022 та постанову Сьомого апеляційного адміністративного суду від 10.04.2023 у справі №560/1935/20 за позовом Державного підприємства "Шепетівський військовий лісгосп" до Головного управління ДПС у Хмельницькій області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень - повернути скаржнику.

Копію даної ухвали надіслати учасникам справи у порядку, визначеному статтею 251 КАС України.

Роз`яснити скаржнику, що повернення касаційної скарги не позбавляє його права повторного звернення до Верховного Суду.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання й оскарженню не підлягає.

Суддя М.М. Гімон