Справа № 480/10007/21
Суддя: Макаренко Я.М.
Дата ухвалення: 2023-09-18 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 вересня 2023 р. Справа № 480/10007/21
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

Головуючого судді: Макаренко Я.М.,

Суддів: Мінаєвої О.М. , Кононенко З.О. ,

розглянувши в порядку письмового провадження у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Сумського окружного адміністративного суду від 10.06.2022, головуючий суддя І інстанції: Л.М. Опімах, м. Суми, по справі № 480/10007/21

за позовом ОСОБА_1

до Сумського прикордонного загону Східного регіонального управління Державної прикордонної служби України (Військова частина НОМЕР_1 )

про визнання протиправною бездіяльність,зобов`язання вчинити дії,

ВСТАНОВИВ:

У жовтні 2021 року ОСОБА_1 (надалі позивач) звернувся до Сумського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Сумського прикордонного загону Східного регіонального управління Державної прикордонної служби України (Військова частина НОМЕР_1 ) про визнання бездіяльності протиправною, зобов`язання вчинити дії, в якому з урахуванням уточнень від 31.12.2021 просив суд:

- визнати протиправною бездіяльність Сумського прикордонного загону Східного регіонального управління Державної прикордонної служби України/військова частина НОМЕР_1 щодо затримки повного розрахунку при звільненні та невиплати йому грошової компенсації щорічної додаткової відпустки військовослужбовця за виконання обов`язків військової служби, пов`язане з підвищеним нервово-емоційним та інтелектуальним навантаженням, ризиком для життя і здоров`я та грошової компенсації вартості за неотримане речове майно;

- зобов`язати ІНФОРМАЦІЯ_1 /військова частина НОМЕР_1 нарахувати та виплатити позивачу грошову компенсацію щорічної додаткової відпустки військовослужбовця за виконання обов`язків військової служби, пов`язане з підвищеним нервово-емоційним та інтелектуальним навантаженням, ризиком для життя і здоров`я за період з 01.01.2013 по 01.08.2021 в кількості 57 календарних дні у зв`язку зі звільненням з військової служби в запас, виходячи з грошового забезпечення станом на день звільнення з військової служби - 01 серпня 2021 року.

Рішенням Сумського окружного адміністративного суду від 10 червня 2022 року у справі №480/10007/21 в задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 до Сумського прикордонного загону Східного регіонального управління Державної прикордонної служби України (Військова частина НОМЕР_1 ) про визнання бездіяльності протиправною, зобов`язання вчинити дії відмовлено за необґрунтованістю.

Позивач, не погодившись із вказаним рішенням суду першої інстанції, подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального права, просив суд апеляційної інстанції скасувати рішення Сумського окружного адміністративного суду від 10 червня 2022 року у справі №480/10007/21 та ухвалити нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги в повному обсязі.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги позивач зазначає, що суд першої інстанції не звернув увагу та не дав належну оцінку тому, що згідно довідки від 17.09.2021 №12/969 за час проходження служби позивачем в НОМЕР_2 прикордонному загоні з 01.01.2013 по 01.08.2021 відпустка не надавалась, кількість невикористаних днів становить: за час проходження служби у 2013 році 7 днів, за час проходження служби у 2014 році 7 днів, за час проходження служби у 2015 році 7 днів, за час проходження служби у 2016 році 6 днів, за час проходження служби у 2017 році 6 днів, за час проходження служби у 2018 році 6 днів, за час проходження служби у 2019 році 7 днів, за час проходження служби у 2020 році 7 днів, за час проходження служби у 2021 році 4 дні. Кількість невикористаних днів відпустки становить 57 календарних днів. При цьому, компенсацію за відпустки як учаснику бойових дій позивачу були виплачені лише за 2015, 2016, 2017, 2018, 2019, 2020, 2021, оскільки він отримав відповідний статус (УБД) лише в 2015 році.

Відповідач своїм правом надання письмового відзиву на апеляційну скаргу не скористався.

У відповідності до пункту 3 частини першої статті 311 Кодексу адміністративного судочинства України суд апеляційної інстанції може розглянути справу без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження) за наявними у справі матеріалами, у разі подання апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції, які ухвалені в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у порядку письмового провадження).

Враховуючи, що справа судом першої інстанції розглянута за правилами спрощеного провадження, то за таких обставин колегія суддів вважає за необхідне розглянути справу в порядку письмового провадження.

Згідно з частиною четвертою статті 229 Кодексу адміністративного судочинства України при розгляді справи в порядку письмового провадження), фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Заслухавши доповідь обставин справи, перевіривши рішення суду першої інстанції, доводи апеляційної скарги та дослідивши матеріали справи, колегія суддів вважає, що вимоги апеляційної скарги ОСОБА_1 підлягають частковому задоволенню, виходячи з наступного.

Судом першої інстанції встановлено, що 06.02.1998 по 01.08.2021 позивач проходив службу у Сумському прикордонному загоні Східного регіонального управління Державної прикордонної служби України, є учасником бойових дій (а.с.7, 12 том 1).

Наказом начальника НОМЕР_2 прикордонного загону Державної прикордонної служби України від 30.07.2021 № 330-ОС з позивачем, звільненим відповідно до пункту "а" пункту 2 частини п`ятої статті 26 Закону України "Про військовий обов`язок та військову службу", розірвано контракт та виключено зі списків особового складу та всіх видів забезпечення (а.с.8 том 1).

За своєю посадою позивач відповідно до ч. 4 ст. 10-1 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" та постанови Кабінету Міністрів України від 1 серпня 2012 року №702 має право на щорічну додаткову відпустку за виконання обов`язків військової служби, пов`язаних з підвищеним нервово-емоційним та інтелектуальним навантаженням, ризиком для життя і здоров`я. За час проходження служби в 5 прикордонному загоні з 2013 року по 2021 рік відпустка не надавалась, кількість невикористаних днів відпустки становить 57 календарних днів (а.с.9 том 1).

При звільненні компенсацію за невикористані календарні дні додаткової відпустки за виконання обов`язків військової служби, пов`язаних з підвищеним нервово-емоційним та інтелектуальним навантаженням, ризиком для життя і здоров`я, за період з 2013 року по 2021 рік позивачу не виплачено.

Відмовляючи в задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 суд першої інстанції виходив з відсутності підстав для зобов`язання відповідача нарахувати та виплатити позивачу грошову компенсацію за невикористані календарні дні додаткової відпустки за виконання обов`язків військової служби, пов`язаних з підвищеним нервово-емоційним та інтелектуальним навантаженням, ризиком для життя і здоров`я за період з 2013 року по 2021 рік, оскільки в зазначеному періоді позивачу виплачена компенсація за невикористані календарні дні додаткової відпустки як учаснику бойових дій.

Відтак, суд першої інстанції дійшов висновку, що невиплата відповідачем грошової компенсації за невикористані позивачем календарні дні додаткової відпустки є обґрунтованою та відповідає вимогам чинного законодавства, у зв`язку з чим у задоволені позову відмовлено.

Надаючи оцінку встановленим обставинам справи, колегія суддів вважає за необхідне зазначити наступне.

Основні засади державної політики у сфері соціального захисту військовослужбовців та членів їх сімей відповідно до Конституції України визначає Закон України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" від 20.12.1991 № 2011-XII (далі Закон № 2011-XII), який також встановлює єдину систему їх соціального та правового захисту, гарантує військовослужбовцям та членам їх сімей в економічній, соціальній, політичній сферах сприятливі умови для реалізації їх конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни та регулює відносини у цій галузі.

Відповідно до абзацу 1 частини першої статті 10-1 Закону № 2011-XII військовослужбовцям, виконання обов`язків військової служби яких пов`язано з підвищеним нервово-емоційним та інтелектуальним навантаженням або здійснюється в особливих природних географічних, геологічних, кліматичних і екологічних умовах та умовах підвищеного ризику для життя і здоров`я, крім військовослужбовців строкової військової служби, надається щорічна додаткова відпустка із збереженням грошового та матеріального забезпечення. Тривалість такої щорічної додаткової відпустки визначається залежно від часу проходження служби в цих умовах та не може перевищувати 15 календарних днів.

У спірних правовідносинах позивач є учасником бойових дій, а саме, 12 березня 2015 року ним отримано відповідний статус (а.с. 12 том 1).

Відповідно до статті 5 Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту" від 22.10.1993 № 3551-XII (далі Закон № 3551-XII) учасниками бойових дій є особи, які брали участь у виконанні бойових завдань по захисту Батьківщини у складі військових підрозділів, з`єднань, об`єднань всіх видів і родів військ Збройних Сил діючої армії (флоту), у партизанських загонах і підпіллі та інших формуваннях як у воєнний, так і у мирний час.

Відповідно до пункту 12 частини першої статті 12 Закону № 3551-XII учасникам бойових дій надаються пільги, зокрема, використання чергової щорічної відпустки у зручний для них час, а також одержання додаткової відпустки із збереженням заробітної плати строком 14 календарних днів на рік.

Як встановлено у даній справі, в період з 2013 по 2021 роки позивач проходив військову службу у Сумському прикордонному загоні Східного регіонального управління Державної прикордонної служби України за контрактом у Військовій частині НОМЕР_1 Державної прикордонної служби України та станом на день звільнення займав посаду інспектора прикордонної служби-майстра-начальника 1 відділення інспекторів прикордонної служби відділу прикордонної служби (тип С) (а.с. 8 том 1).

12 березня 2015 року позивачем отримано статус учасника бойових дій (а.с. 12 том 1).

Судом першої інстанції встановлено та підтверджено судом апеляційної інстанції, що у відповідності до наказу начальника НОМЕР_2 прикордонного загону від 30.07.2021 №330-ОС відповідно до пункту 12 статті 12 Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту" позивачу виплачено грошову компенсацію за невикористані дні додатковї відпустки як учаснику бойових дій за 2015, 2016, 2017, 2018, 2019, 2020, 2021 року в кількості 98 календарних днів у розмірі 43417,92 грн (а.с.8, 29 том 1).

Наявність вказаної виплати підтверджується також розрахунковим листом за серпень 2021 року (а.с. 29 том 1), копією платіжного доручення №1635 від 02.08.2021 (а.с. 30 том 1) та копією реєстру перерахувань на карткові рахунки № НОМЕР_3 (а.с. 31 том1).

Отже, з приведеного вбачається, що за 2015, 2016, 2017, 2018, 2019, 2020, 2021 роки позивачем отримано грошову компенсацію за не використані дні додаткової відпустки як учасника бойових дій, що передбачено нормами пункту 12 статті 12 Закону №3551-XII.

Відтак, суд зауважує, що додаткова відпустка за виконання обов`язків військової служби, пов`язаних з підвищеним нервово-емоційним та інтелектуальним навантаженням або здійснюється в особливих природних географічних, геологічних, кліматичних і екологічних умовах та умовах підвищеного ризику для життя і здоров`я, передбачена абзацом 1 частини першої статті 10-1 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей", а додаткова відпустка учаснику бойових дій передбачена пунктом 12 частини першої статті 12 Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту". Обидві ці відпустки є додатковими відпустками.

На відміну від відпустки, передбаченої абзацом 1 частини першої статті 10-1 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей", право на яку мають військовослужбовці, відпустка як учаснику бойових дій надається не лише військовослужбовцям, а й будь-якій особі, яка не є військовослужбовцем, однак має статус учасника бойових дій або особи, прирівняної до нього.

У межах спірних правовідносин позивач як учасник бойових дій, якому нараховано грошову компенсацію за невикористані дні відповідної додаткової відпустки як учаснику бойових дій, претендує на компенсацію за невикористані календарні дні додаткової відпустки за виконання обов`язків військової служби, пов`язаних з підвищеним нервово-емоційним та інтелектуальним навантаженням, ризиком для життя і здоров`я. Надання указаних щорічних додаткових відпусток передбачено двома різними законами.

Відповідно до абзацу 3 частини четвертої статті 10-1 Закону № 2011-XII військовослужбовцям, які одночасно мають право на отримання щорічної додаткової відпустки, передбаченої абзацом першим цього пункту та іншими законами, щорічна додаткова відпустка із збереженням грошового та матеріального забезпечення надається за однією з підстав за вибором військовослужбовця.

Таким чином, зазначена норма спеціального закону передбачає право військовослужбовців за своїм вибором отримати додаткову відпустку із збереженням грошового та матеріального забезпечення як компенсацію за виконання обов`язків військової служби, пов`язаних з підвищеним нервово-емоційним та інтелектуальним навантаженням або здійснюється в особливих природних географічних, геологічних, кліматичних і екологічних умовах та умовах підвищеного ризику для життя і здоров`я, або на підставі іншого закону. Тобто, військовослужбовці за наявності у них права на отримання щорічної додаткової відпустки на підставі абзацу 1 частини четвертої статті 10-1 Закону № 2011-XII та на підставі іншого закону мають право на отримання щорічної додаткової відпустки лише за однією з підстав за своїм вибором.

Відповідно, нарахування та виплата позивачу компенсації за невикористані відпустки, передбаченої пунктом 12 частини першої статті 12 Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту", унеможливлює нарахування та виплату компенсації за невикористані відпустки, передбаченої абзацом першим частини 4 статті 10-1 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей", і навпаки.

Такий висновок суду відповідає правовій позиції Верховного Суду, викладеній в постанові від 31 березня 2021 року у справі № 520/7314/2020.

Підсумовуючи викладене, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про відмову в задоволенні позову ОСОБА_1 в частині визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання відповідача нарахувати і виплатити позивачу грошову компенсацію щорічної додаткової відпустки військовослужбовця за період з 2015, 2016, 2017, 2018, 2019, 2020, 2021 роки.

Натомість, колегія суддів вважає безпідставним висновок суду першої інстанції про відмову у задоволенні позову ОСОБА_1 в частині визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання відповідача нарахувати і виплатити позивачу грошову компенсацію щорічної додаткової відпустки військовослужбовця за виконання обов`язків військової служби, пов`язане з підвищеним нервово-емоційним та інтелектуальним навантаженням, ризиком для життя і здоров`я за період з 2013 по 2014 роки, з огляду на наступне.

Так, згідно з частиною четвертою статті 10-1 Закону № 2011-XII військовослужбовцям, виконання обов`язків військової служби яких пов`язано з підвищеним нервово-емоційним та інтелектуальним навантаженням або здійснюється в особливих природних географічних, геологічних, кліматичних і екологічних умовах та умовах підвищеного ризику для життя і здоров`я, крім військовослужбовців строкової військової служби, надається щорічна додаткова відпустка із збереженням грошового та матеріального забезпечення. Тривалість такої щорічної додаткової відпустки визначається залежно від часу проходження служби в цих умовах та не може перевищувати 15 календарних днів.

Перелік місцевостей з особливими природними географічними, геологічними, кліматичними, екологічними умовами, військових посад, виконання обов`язків військової служби яких пов`язано з підвищеним нервово-емоційним та інтелектуальним навантаженням, ризиком для життя і здоров`я, а також порядок надання та тривалість щорічної додаткової відпустки залежно від часу проходження служби в зазначених умовах визначаються Кабінетом Міністрів України.

Військовослужбовцям, які одночасно мають право на отримання щорічної додаткової відпустки, передбаченої абзацом першим цього пункту та іншими законами, щорічна додаткова відпустка із збереженням грошового та матеріального забезпечення надається за однією з підстав за вибором військовослужбовця.

Постановою Кабінету Міністрів України від 01.08.2012 № 702 затверджено переліки військових посад, виконання обов`язків військової служби за якими пов`язано з підвищеним нервово-емоційним та інтелектуальним навантаженням, ризиком для життя і здоров`я, що дають право на щорічну додаткову відпустку: Збройних Сил, Національної гвардії, Державної прикордонної служби, Державної спеціальної служби транспорту - згідно з додатками 2 - 5.

Як встановлено з матеріалів справи та не заперечувалось відповідачем, в період з 2013 по 2021 роки позивач проходив військову службу у Сумському прикордонному загоні Східного регіонального управління Державної прикордонної служби України, на посаді, яка у відповідності до постанови Кабінету Міністрів України від 01.08.2012 № 702, відносить до військових посад, виконання обов`язків військової служби за якими пов`язано з підвищеним нервово-емоційним та інтелектуальним навантаженням, ризиком для життя і здоров`я, що дають право на щорічну додаткову відпустку та станом на день звільнення займав посаду інспектора прикордонної служби-майстра-начальника 1 відділення інспекторів прикордонної служби відділу прикордонної служби (тип С) (а.с. 8 том 1).

Зі змісту довідки №12/969 виданої 17.09.2021 начальником відділу кадрів НОМЕР_2 прикордонного загону Державної прикордонної служби України випливає, що у ОСОБА_1 за час проходження військової служби у НОМЕР_2 прикордонному загоні Державної прикордонної служби України, зокрема, за 2013 рік залишилося 7 днів невикористаної додаткової відпустки і за 2014 рік 7 днів (а.с. 9 том 1).

У відповідності до додаткових пояснень відповідача отриманих 29.06.2023 на запит суду апеляційної інстанції, підтверджено, що за 2015, 2016, 2017, 2018, 2019, 2020, 2021 роки позивачу виплачена грошова компенсація за невикористані дні додаткової відпустки як учаснику бойових дій, а за 2013 та 2014 роки виплата компенсації за невикористані дні додаткової відпустки, як учаснику бойових дій, не проводилась, у зв`язку з набуттям позивачем статуту учасника бойових дій лише з 12.03.2015 (а.с. 74-80 том 1).

З огляду на викладене, оскільки позивач проходив військову службу в Військовій частині НОМЕР_1 та займав посаду інспектора прикордонної служби-майстра, яка в силу наведених вище положень постанови № 702 є посадою, виконання обов`язків військової служби за якою пов`язано з підвищеним нервово-емоційним та інтелектуальним навантаженням, ризиком для життя і здоров`я, колегія суддів приходить до висновку, що позивач мав право у 2013 та 2014 роках на щорічну додаткову відпустку, що передбачена частиною четвертою статті 10-1 Закону №2011-XII.

Разом з тим, слід зауважити, що як за пунктом 12 статті 12 Закону №3551-XII, так і за частиною четвертою статті 10-1 Закону №2011-XII, передбачено різні види додаткових відпусток, які надаються за різних підстав, однак надання одного виду відпустки, виключає надання іншого. Оскільки позивач набув статусу учасника бойових дій з 2015 року, то відповідно з 2015 року він набув права також на додаткову щорічну відпустку визначену пунктом 12 статті 12 Закону №3551-XII.

Однак, до набуття статусу учасника бойових дій, тобто у 2013 та 2014 роках, позивач мав право на отримання додаткової відпустки частиною четвертою статті 10-1 Закону №2011-XII.

Відповідно до пункту 8 та абзацу третього пункту 14 статті 10-1 Закону № 2011-XII військовослужбовцям, крім військовослужбовців строкової військової служби, додаткові відпустки у зв`язку з навчанням, творчі відпустки та соціальні відпустки надаються відповідно до Закону України "Про відпустки". Інші додаткові відпустки надаються їм на підставах та в порядку, визначених відповідними законами України.

У разі, якщо Законом України "Про відпустки" або іншими законами України передбачено надання додаткових відпусток без збереження заробітної плати, такі відпустки військовослужбовцям надаються без збереження грошового забезпечення.

У рік звільнення зазначених в абзацах першому та другому цього пункту військовослужбовців зі служби у разі невикористання ними щорічної основної або додаткової відпустки їм виплачується грошова компенсація за всі невикористані дні щорічної основної відпустки, а також дні додаткової відпустки, у тому числі військовослужбовцям-жінкам, які мають дітей.

Відповідачем не заперечується, що щорічна додаткова відпустка за виконання обов`язків військової служби, пов`язаних з підвищеним нервово-емоційним та інтелектуальним навантаженням, ризиком для життя і здоров`я позивачу у період з 2013 по 2014 року не надавалась до моменту звільнення з військової служби, а також відповідна грошова компенсація не нараховувалась та не виплачувалась.

Отже, з огляду на вказане вище, на час прийняття наказу про припинення (розірвання) контракту з позивачем про проходження військової служби в Державній прикордонній служб України та виключення останнього зі списків особового складу військової частини та всіх видів забезпечення відповідач повинен був провести з позивачем необхідні розрахунки щодо нарахування та виплати грошової компенсації щорічної додаткової відпустки військовослужбовця за виконання обов`язків військової служби, пов`язане з підвищеним нервово-емоційним та інтелектуальним навантаженням, ризиком для життя і здоров`я, за період з 2013 по 2014 рік.

Відтак, колегією суддів встановлено, що на час прийняття наказу про виключення позивача зі списків особового складу, відповідачем протиправно не було проведено з позивачем усіх необхідних розрахунків щодо нарахування та виплати грошової компенсації за невикористані календарні дні додаткової відпустки, передбаченої статтею 10-1 Закону №2011-XII за 2013-2014 роки.

Виходячи з приведених вище норм, не обмежується та не припиняється право військовослужбовця на отримання у рік звільнення виплати грошової компенсації за всі невикористані дні додаткової відпустки, право на яку набуто під час проходження військової служби.

Між тим, саме на відповідача був покладений обов`язок здійснити при звільненні позивача виплату всіх без виключення належних позивачу сум, на які він мав право, чого в даному випадку відповідачем здійснено не було, чим допущено протиправну бездіяльність.

З урахуванням встановлених по справі обставин, що підтверджуються наявними в матеріалах справи доказами, колегія суддів вважає обґрунтованим доводи позову про те, що відповідачем протиправно не нараховано та не виплачено позивачу компенсацію за невикористані дні додаткової відпустки за виконання обов`язків військової служби, пов`язаних з підвищеним нервово-емоційним та інтелектуальним навантаженням, ризиком для життя і здоров`я за період з 2013 по 2014 рік, а відтак, наявні підстави для задоволення позовних вимог в цій частині.

При цьому, колегія суддів зазначає, що перерахунок і виплату позивачу грошової компенсації за невикористані дні додаткової відпустки слід провести виходячи з грошового забезпечення станом на день звільнення з військової служби.

Так, у відповідності до пункту 6 глави 8 «Виплати, що здійснюються військовослужбовцям у разі звільнення їх з військової служби» розділу V Інструкції про порядок виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Державної прикордонної служби України, затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України від 25.06.2018 №558 (далі Інструкції №558) , визначено, що у рік звільнення зі служби військовослужбовцям (крім військовослужбовців строкової військової служби), зазначеним у пунктах 4, 5 цієї глави, у разі невикористання ними щорічної основної та додаткової відпусток виплачується грошова компенсація за всі невикористані дні щорічної основної відпустки, а також дні додаткової відпустки, у тому числі військовослужбовцям-жінкам, які мають дітей.

Виплата грошової компенсації за всі невикористані дні щорічної основної відпустки, а також дні додаткової відпустки здійснюється на підставі наказу.

Грошова компенсація за всі невикористані дні відпустки провадиться виходячи з розміру місячного грошового забезпечення, право на отримання якого має військовослужбовець відповідно до чинного законодавства, на день виключення зі списків особового складу органу Держприкордонслужби. При цьому одноденний розмір грошового забезпечення визначається шляхом ділення місячного розміру грошового забезпечення на 30 календарних днів.

Згідно до пункту 2 розділу І Інструкції №558 місячне грошове забезпечення - грошове забезпечення, на отримання якого у відповідному місяці має право військовослужбовець згідно із чинним законодавством.

Місячне грошове забезпечення складається із: основних видів грошового забезпечення (посадовий оклад, оклад за військовим званням); щомісячних додаткових видів грошового забезпечення (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, премія).

Виходячи з приведених норм, вимоги позову ОСОБА_1 щодо зобов`язання провести перерахунок і виплату йому грошової компенсації за невикористані дні додаткової відпустки, виходячи з грошового забезпечення станом на день звільнення з військової служби, є обґрунтованими та підтягають задоволенню.

Згідно частин першої-четвертої статті 242 Кодексу адміністративного судочинства України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи. Судове рішення має відповідати завданню адміністративного судочинства, визначеному цим Кодексом.

Пунктом 2 частини першої статті 315 Кодексу адміністративного судочинства України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити нове судове рішення у відповідній частині або змінити судове рішення.

Згідно пункту 4 частини першої статті 317 Кодексу адміністративного судочинства України підставою для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є неправильне застосування норм матеріального права та порушення норм процесуального права.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів дійшла висновку, що рішення Сумського окружного адміністративного суду від 10 червня 2022 року у справі №480/10007/21 підлягає частковому скасуванню в частині відмови у задоволенні позову ОСОБА_1 про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання відповідача нарахувати і виплатити позивачу грошову компенсацію щорічної додаткової відпустки військовослужбовця за виконання обов`язків військової служби, пов`язане з підвищеним нервово-емоційним та інтелектуальним навантаженням, ризиком для життя і здоров`я за період з 2013 по 2014 роки, з прийняттям постанови про задоволення позову в цій частині.

Керуючись ст. ст. 311, 315, 321, 325 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - задовольнити частково.

Рішення Сумського окружного адміністративного суду від 10.06.2022 по справі № 480/10007/21 - скасувати в частині відмови в задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 до Сумського прикордонного загону Східного регіонального управління Державної прикордонної служби України (Військова частина НОМЕР_1 ) про визнання протиправною бездіяльності відповідача щодо затримки повного розрахунку при звільненні та невиплати ОСОБА_1 грошової компенсації щорічної додаткової відпустки військовослужбовця за виконання обов`язків військової служби, пов`язане з підвищеним нервово-емоційним та інтелектуальним навантаженням, ризиком для життя і здоров`я за період з 01.01.2013 по 31.12.2014, та зобов`язання відповідача нарахувати і виплатити ОСОБА_1 грошову компенсацію щорічної додаткової відпустки військовослужбовця за виконання обов`язків військової служби, пов`язане з підвищеним нервово-емоційним та інтелектуальним навантаженням, ризиком для життя і здоров`я за період з 01.01.2013 по 31.12.2014 в кількості 14 календарних днів, виходячи з грошового забезпечення станом на день звільнення з військової служби 01.08.2021.

Прийняти постанову, якою адміністративний позов ОСОБА_1 в цій частині задовольнити.

Визнати протиправною бездіяльність Сумського прикордонного загону Східного регіонального управління Державної прикордонної служби України/військова частина НОМЕР_1 щодо затримки повного розрахунку при звільненні та невиплати ОСОБА_1 грошової компенсації щорічної додаткової відпустки військовослужбовця за виконання обов`язків військової служби, пов`язане з підвищеним нервово-емоційним та інтелектуальним навантаженням, ризиком для життя і здоров`я за період з 01.01.2013 по 31.12.2014.

Зобов`язати Сумський прикордонний загін Східного регіонального управління Державної прикордонної служби України/військова частина НОМЕР_1 (код ЄДРПОУ НОМЕР_4 ; АДРЕСА_1 ) нарахувати та виплатити ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_5 ; АДРЕСА_2 ) грошову компенсацію щорічної додаткової відпустки військовослужбовця за виконання обов`язків військової служби, пов`язане з підвищеним нервово-емоційним та інтелектуальним навантаженням, ризиком для життя і здоров`я за період з 01.01.2013 по 31.12.2014 в кількості 14 календарних днів, виходячи з грошового забезпечення станом на день звільнення з військової служби 01.08.2021.

В іншій частині рішення Сумського окружного адміністративного суду від 10 червня 2022 року у справі №480/10007/21 залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України.

Головуючий суддя (підпис)Я.М. Макаренко
Судді(підпис) (підпис) О.М. Мінаєва З.О. Кононенко