Справа № 160/12045/23
Суддя: Врона Олена Віталіївна
Дата ухвалення: 2023-08-09 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі:
головуючого судді Врони О. В.
розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи у письмовому провадженні у місті Дніпро адміністративну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області про визнання протиправною бездіяльність та скасування рішень, зобов`язання вчинити певні дії,-
ОСОБА_1 звернувся до Дніпропетровського окружного адміністративного суду із позовом до 1- Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області, 2-Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області, в якому просить:
визнати протиправною бездіяльність Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області щодо непроведення при призначенні пенсії за вислугу років ОСОБА_1 розрахунку пенсії на підставі пп. «в» п. 7 Порядку призначення та виплати пенсії за вислугу років працівникам льотно-випробного складу, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 21.07.1992 року № 418 з урахуванням довідок про заробітну плату, виданих Радянським підприємством акціонерним товариством фірмою «Фіаніт» та приватним підприємством фірмою «Вітіл»;
зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області здійснити перерахунок та виплату пенсії ОСОБА_1 згідно з п. 7 Порядку призначення та виплати пенсії за вислугу років працівникам льотно-випробного складу, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 21.07.1992 року № 418 з урахуванням довідок про заробітну плату, виданих Радянським підприємством акціонерним товариством фірмою «Фіаніт» та приватним підприємством фірмою «Вітіл» з дати призначення пенсії з урахуванням раніше виплачених сум.
В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що йому була призначена пенсія за вислугу років відповідно до п. «а» ст. 54 Закону України «Про пенсійне забезпечення». При призначенні пенсії Пенсійним фондом, протиправно, як вважає позивач, не враховано довідки про заробітну плату, видані Радянсько-Венгеро-Германо-Американським виробничо-інвестиційним підприємством АТ фірми «ФІАНІТ» за період роботи з листопада 1989 по січень 1994 і довідки ПП фірми «ВІТІЛ» за період роботи з січня 1994 по червень 1996 року. Позивач також вважає, що при обчисленні його пенсії мають також бути застосовані положення п. 7 Порядку призначення та виплати пенсії за вислугу років працівникам льотно-випробного складу, затвердженого постановою КМУ від 21.07.1992 №418.
Відповідно до ч.6 ст.12, ч.1,2 ст.257, ч.1 ст. 260 Кодексу адміністративного судочинства України зазначена справа є справою незначної складності та розглядається за правилами спрощеного позовного провадження. Питання про розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження суд вирішує в ухвалі про відкриття провадження.
За ч. 5 ст. 262 КАС України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше.
12.07.2023 через систему «Електронний суд» від Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області до Дніпропетровського окружного адміністративного суду надійшов відзив на позовну заяву.
Відповідач не визнає позовні вимоги, посилаючись на наступне.
В пенсійній справі наявні довідки про заробітну плату без номера та без дати, видана Радянсько - Венгеро - Германо - Американським виробничо - інвестиційним підприємством АТ фірма Фіаніт за період роботи з листопада 1989 по січень 1994 року та довідка без номера та дати видана приватним підприємством фірма Вітіл за період роботи з січня 1994 року по червень 1996 року. Зазначені довідки не відповідають додатку 5 Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України від 25.11.2005 No 22-1 , тому вони не прийняті для обчислення пенсії.
Відповідно до частини 3 статті 44 Закону № 1058 органи Пенсійного фонду мають право вимагати відповідні документи від підприємств, організацій і окремих осіб, видані ними для оформлення пенсії, а також в необхідних випадках перевіряти обгрунтованість їх видачі та достовірність виданих відомостей про осіб, які підлягають загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню, умови їх праці та інших відомостей, передбачених законодавством для визначення права на пенсію.
Відповідно до ст. 101 Закону України "Про пенсійне забезпечення" органи, що призначають пенсії, мають право вимагати відповідні документи від підприємств, організацій і окремих осіб, а також в необхідних випадках перевіряти обгрунтованість їх видачі.
Перевірити довідки видані Радянсько - Венгеро - Германо - Американським виробничо - інвестиційним підприємством АТ фірма Фіаніт за період роботи з листопада 1989 по січень 1994 року та довідки без номера та дати видані приватним підприємством фірма Вітіл за період роботи з січня 1994 року по червень 1996 року неможливо, оскільки за вказаними в довідках адресами вони не перебувають. В печатках якими довідки завірені відсутній код ЄДРПОУ. Відтак, Головне управління не наділене повноваженнями щодо врахування для обчислення пенсії довідок, які неможливо перевірити.
Судом встановлено наступні обставини, які підтверджені матеріалами справи.
ОСОБА_1 - позивач перебуває на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області і отримує пенсію за вислугу років по окремій категорії працівників авіації та льотно-випробного складу відповідно до п. а ст. 54 Закону України «Про пенсійне забезпечення».
19.01.2023 позивач звернувся до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області із заявою, в якій просив повідомити, чи враховані при призначенні йому пенсії положення постанови Кабінету Міністрів України від 21.07.1992 №418 «Про затвердження нормативних актів з питань призначення пенсій за вислугу років працівникам авіації та льотно-випробного складу» та довідки про заробітну плату з січня 1993 року по червень 1996 року.
У разі неврахування довідок про заробітну плату з січня 1993 року по червень 1996 року повідомити причини їх неврахування та здійснити перерахунок призначеної пенсії на пільгових умовах за вислугу років відповідно до положень постанови КМУ від 21.07.1992 №418 «Про затвердження нормативних актів з питань призначення пенсій за вислугу років працівникам авіації та льотно-випробного складу», з урахуванням довідок про заробітну плату з січня 1993 року по червень 1996 року з дня призначення пенсії.
Розмір пенсії обчислено із заробітної плати за період з 01.12.1984 по 31.01.2004.
Порядком подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування (п. 2.1 розділу ІІ), затверджений постановою правління Пенсійного фонду України від 25.11.2005 №22-1, передбачено, що за бажанням пенсіонера ним може подаватись довідка про заробітну плату (дохід) по 30 червня 2000 року (додаток 5) із зазначенням у ній назв первинних документів, на підставі яких її видано, їх місцезнаходження та адреси, за якою можливо провести перевірку відповідності змісту довідки первинним документам.
Звернуто увагу на те, що суми в довідці зазначаються у грошовій одиниці «гривня».
В пенсійній справі наявні довідки про заробітну плату без номера та без дати, видані Радянсько-Венгеро-Германо-Американським виробничо-інвестиційним підприємством АТ фірми «Фіаніт» за період роботи з листопада 1989 по січень 1994 року та Приватним підприємством фірми «Вітал» за період роботи з січня 1994 року по червень 1996 року.
Зазначені довідки не відповідають додатку 5 Порядку, тому вони не прийняті для обчислення пенсії.
Позивач вважає, що відповідач своїми діями порушив його право на належне пенсійне забезпечення.
При вирішенні спору суд виходить з наступного.
Статтею 46 Конституції України гарантовано право громадянам на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом. Пенсії, інші види соціальних виплат та допомоги, що є основним джерелом існування, мають забезпечувати рівень життя, не нижчий від прожиткового мінімуму, встановленого законом.
Тобто, право особи на отримання пенсії, як складова права на соціальний захист, є її конституційним правом.
За визначенням у Законі України від 09.07.2003 №1058-ІV «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування»(Закон №1058-ІV) пенсія -це щомісячна пенсійна виплата в солідарній системі загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, яку отримує застрахована особа в разі досягнення нею передбаченого цим законом пенсійного віку чи визнання її особою з інвалідністю, або отримують члени її сім`ї у випадках, визначених цим законом.
Відповідно до п.9 ч.1ст.16 Закону №1058-IV позивач, як застрахована особа, має право на отримання пенсійних виплат на умовах і в порядку, передбачених цим Законом.
За ч.1 ст.40 Закону №1058-IV для обчислення пенсії враховується заробітна плата (дохід) за весь період страхового стажу починаючи з 1 липня 2000 року. За бажанням пенсіонера та за умови підтвердження довідки про заробітну плату первинними документами або в разі, якщо страховий стаж починаючи з 1 липня 2000 року становить менше 60 місяців, для обчислення пенсії також враховується заробітна плата (дохід) за будь-які 60 календарних місяців страхового стажу підряд по 30 червня 2000 року незалежно від перерв.
У відповідності до ч.1ст.44 Закону №1058-IVзаява про призначення (перерахунок) пенсії та необхідні документи подаються до територіального органу Пенсійного фонду або до уповноваженого ним органу чи уповноваженій особі в порядку, визначеному правлінням Пенсійного фонду за погодженням із центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сферах трудових відносин, соціального захисту населення, особисто або через представника, який діє на підставі виданої йому довіреності, посвідченої нотаріально.
При цьому, відповідно до ч.3 ст.44 Закону №1058-IVоргани Пенсійного фонду мають право вимагати відповідні документи від підприємств, організацій і окремих осіб, видані ними для оформлення пенсії, а також в необхідних випадках перевіряти обґрунтованість їх видачі та достовірність поданих відомостей про осіб, які підлягають загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню, умови їх праці та інших відомостей, передбачених законодавством для визначення права на пенсію.
Аналогічні норми закріпленні у ч. 1 ст. 101Закону України №1788-ХІІ від 05.11.1991 «Про пенсійне забезпечення».
Крім того, питання щодо подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій, відповідно до Закону №1058-IV врегульовано Порядком надання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсії відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», затвердженим постановою правління ПФ України від 25.11.2005 року №22-1 (Порядок №22-1).
Пунктом 2.1 Порядку №22-1 передбачено, що за бажанням пенсіонера ним може подаватись довідка про заробітну плату (дохід) по 30 червня 2000 року (додаток 5) із зазначенням у ній назв первинних документів, на підставі яких її видано, їх місцезнаходження та адреси, за якою можливо провести перевірку відповідності змісту довідки первинним документам. У разі якщо страховий стаж починаючи з 01 липня 2000 року становить менше 60 місяців, особою подається довідка про заробітну плату (дохід) за будь-які 60 календарних місяців страхового стажу підряд по 30 червня 2000 року (додаток 5).
Згідно з абз.1, 2 пункту 2.10 Порядку №22-1, довідка про заробітну плату (дохід) особи видається на підставі особових рахунків, платіжних відомостей та інших документів про нараховану та сплачену заробітну плату підприємством, установою чи організацією, де працював померлий годувальник або особа, яка звертається за пенсією. Якщо такі підприємства, установи, організації ліквідовані або припинили своє існування з інших причин, то довідки про заробітну плату видаються правонаступником цих підприємств, установ чи організацій або архівними установами. У випадках, коли архівні установи не мають можливості видати довідку за встановленою формою з розшифровкою виплачених сум за видами заробітку, вони можуть видавати довідки, що відповідають даним, наявним в архівних фондах, без додержання цієї форми.
Таким чином, зміст зазначених норм права свідчить, що роботодавець має право видати довідку про розмір заробітної плати відповідно до даних, що містяться у відповідних первинних документах за відповідний період. Єдиною і обов`язковою умовою для обчислення пенсії з урахуванням заробітної плати за період роботи до 01 липня 2000 року є підтвердження нарахування такої заробітної плати первинними документами, зокрема, виписками з особових рахунків, платіжних відомостей та інших документів про нараховану та сплачену заробітну плату підприємством, установою чи організацією, де працювала особа, яка звертається за пенсією.
Аналогічна правова позиція викладена у постановах Верховного Суду від 25.09.2018 у справі №539/1386/17, від 10.07.2019 у справі №539/2726/16-а та від 05 березня 2020 року у справі №539/3234/16-а.
Факт перебування позивача в трудових відносинах в період з 20.11.1989 по 10.01.1994 з Радянсько-Венгеро-Германо-Американського виробничо-інвестиційного радянського підприємства Акціонерного товариства фірми «Фіаніт» і в період з 12.01.1994 по 28.06.1996 з ПП фірмою «Вітіл» у посадових осіб Пенсійного фонду сумнівів не викликав.
Довідки Радянсько-Венгеро-Германо-Американського виробничо-інвестиційного радянського підприємства Акціонерного товариства фірми «Фіаніт» і Приватного підприємства фірми «Вітіл» містять адреси, підписані посадовими особами, скріплені печаткою підприємства , які співпадають з печатками у трудовій книжці позивача НОМЕР_1 від 06.09.1983.
Довідка Радянсько-Венгеро-Германо-Американського виробничо-інвестиційного радянського підприємства Акціонерного товариства фірми «Фіаніт» містить інформацію про первинні документи на підставі яких її було видано -особисті рахунки 1989-1994 рр.
Довідка Приватного підприємства фірми «Вітіл» була видана на підставі особистих рахунків -1994-1996рр.
До того ж вищенаведені норми Порядку №22-1 не вимагають зазначення в довідках номеру і дати.
Суд зазначає, що у випадку виникнення сумнівів щодо достовірності відомостей зазначених у довідках відповідач в силу приписів ч. 3 ст. 44 Закону №1058, ч. 1 ст. 101 Закону №1788-ХІІ мав можливість здійснити перевірку первинних документів, на підставі яких видано довідку, натомість питання щодо проведення перевірки відповідачем не піднімалось.
При цьому, суд зазначає, що ризик неможливості здійснення перевірки з незалежних від особи причин не може бути покладений на особу, що звернулась за перерахунком пенсії, якщо вимоги до форми довідки про заробітну плату були дотримані підприємством, що її видало, а факт роботи особи на цьому підприємстві підтверджений записами у трудовій книжці.
Суд вважає, що право особи на пенсійне забезпечення не може ставитись в залежність від існування конкретного документу, оскільки збереження таких відомостей не може контролюватися пенсіонером, а значить на нього не може покладатись відповідальність за їх відсутність.
Саме відповідач повинен вжити всіх можливих заходів спрямованих на перевірку достовірності інформації наведеної у довідці про заробітну плату.
Щодо зауважень Пенсійного фонду з приводу необхідності зазначення сум в довідках в грошовій одиниці «гривня».
Переведення рублів у карбованці було здійснено в Україні з січня 1992 року відповідно до Указу Президента України від 7 листопада 1992 року №549/92 «Про реформу грошової системи України» та починаючи з 23-ї години 12 листопада 1992 року припинено функціонування рубля в грошовому обігу на території України. Встановлено, що єдиним законним засобом платежу на території України стає український карбованець, представником якого в готівковому обігу виступає купон Національного банку України. Відповідно до вказаного Указу постановою Кабінету Міністрів України та Національного банку України від 8 листопада 1992 року №610-2 «Про реформу грошової системи України» установлено, що грошові знаки (банкноти та казначейські білети і монети) в рублях використовуються в Україні як засіб платежу в порядку, визначеному постановою Кабінету Міністрів України і Національного Банку України від 28 грудня 1991 року №378 «Про заходи у зв`язку з введенням в обіг купонів багаторазового використання», лише до 23 години 12 листопада 1992 року. Після 23 години 12 листопада 1992 року усі платежі в Україні провадяться лише в українських карбованцях (у готівковому обігу - в купонах Національного Банку України та монетою в копійках), за винятком випадків, коли дозволяється використання вільно конвертованої валюти.
З 10.01.1992 в обіг в Україні були введені купони багаторазового використання, які розглядались як тимчасова грошова одиниця на перехідний період до запровадження гривні й використовувались паралельно з радянським рублем за курсом 1:1.
Указом Президента України від 25.08.1996 року N 762/96 «Про грошову реформу в Україні» постановлено провести починаючи з 2 вересня, в Україні грошову реформу - введення в обіг визначеної Конституцією та іншим законодавством України національної валюти України, якою є гривня та її сота частина копійка (п. 1).
Відповідно до п. 3 Указу українські карбованці підлягають обміну на гривні (банкноти та розмінну монету) за курсом 100000 карбованців на 1 гривню..
Згідно з пунктами 1, 2 постанови Кабінету Міністрів України від 26.08.1996 №1002 «Про переоцінку товарів (робіт, послуг) та механізм контролю за переглядом цін та формуванням вартісних показників в умовах грошової реформи» на день запровадження гривні ціни (тарифи, націнки, збори тощо) на товари (роботи, послуги), а також усі вартісні показники (нарахування податків, інших обов`язкових платежів, заробітної плати, пенсій, інших соціальних виплат, допомоги тощо) в гривні перераховуються у співвідношенні 1 гривня дорівнює 100000 карбованців.
У довідках про заробітну плату для обчислення пенсії заробітна плата в загальній сумі за кожний календарний рік перераховується у гривні в порядку її заокруглення, передбаченому в абзаці першому цього пункту, з п`ятьма знаками після коми.
Тому ніщо не заважає відповідачу застосувати наведені правові норми і перераховувати в гривні суми, вказані у спірних довідках в карбованцях.
Вказане узгоджується з правовою позицією Верховного Суду в постановах від 20.03.2018 у справі №539/2350/17, від 14.05.2020 у справі №678/522/17.
Отже, відповідачем протиправно не враховані довідки про заробітну плату Радянсько-Венгеро-Германо-Американського виробничо-інвестиційного радянського підприємства Акціонерного товариства фірми «Фіаніт» і Приватного підприємства фірми «Вітіл».
За ч. 1 ст. 54 Закону №1788-ХІІ право на пенсію за вислугу років мають такі категорії робітників і службовців авіації, а також льотно-випробного складу, незалежно від відомчої підпорядкованості підприємств, установ і організацій, в яких вони зайняті: працівники льотного і льотно-випробного складу після досягнення 50 років і за наявності вислуги років на цих посадах станом на з 1 квітня 2019 року по 31 березня 2020 року (враховуючи звернення позивача- про призначення пенсії 28.05.2019) не менше 27 років 6 місяців у чоловіків.
На виконання вказаних положень Кабінетом Міністрів України від 21.07.1992 за №418 прийнято постанову «Про затвердження нормативних актів з питань призначення пенсій за вислугу років працівникам авіації і льотно-випробного складу.
Зокрема, вказаною постановою затверджено Порядок призначення і виплати пенсій за вислугу років працівникам льотно-випробного складу цивільної авіації.
За п. 7. Порядку (в редакції чинній на дату призначення пенсії позивачу) пенсії за вислугу років працівникам льотно-випробного складу призначаються у розмірі 55 процентів заробітку (пункт 6 цього Порядку) і за кожний рік вислуги (у чоловіків - понад 30 років і у жінок - понад 25 років) пенсія збільшується на 1 процент заробітку, але не менш як на 1 процент мінімального розміру пенсії за віком. За кожний рік роботи, яка дає право на пенсію на пільгових умовах згідно з пунктом "а" статті 13 та статтею 14 Закону, пенсія збільшується на 1 процент заробітку.
Позивач посилається на п. 7 Порядку в редакції від 26.02.2015, відповідно до якої пенсії за вислугу років працівникам льотно-випробного складу призначаються у розмірі 55 процентів заробітку (пункт 6 цього Порядку) і за кожний рік вислуги (у чоловіків - понад 25 років і у жінок - понад 20 років) пенсія збільшується на 1 процент заробітку, але не менш як на 1 процент мінімального розміру пенсії за віком. За кожний рік роботи, яка дає право на пенсію на пільгових умовах згідно з пунктом "а" статті 13 та статтею 14 Закону, пенсія збільшується на 1 процент заробітку.
Вказана редакція на дату призначення позивачу пенсії є недіючою, а тому не підлягає застосуванню.
Щодо діючої редакції Порядку, то вислуга позивача як працівника льотного і льотно-випробного складу 29 років 5 місяців 4 дні зважаючи на встановлену вислугу років чоловікам понад 30 років, не дозволяє її застосування.
Таким чином, в позовних вимогах визнати протиправною бездіяльність Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області щодо непроведення при призначенні пенсії за вислугу років ОСОБА_1 розрахунку пенсії на підставі пп. «в» п. 7 Порядку призначення та виплати пенсії за вислугу років працівникам льотно-випробного складу, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 21.07.1992 року № 418 та зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області здійснити перерахунок та виплату пенсії ОСОБА_1 згідно з п. 7 Порядку призначення та виплати пенсії за вислугу років працівникам льотно-випробного складу, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 21.07.1992 року № 418 , суд відмовляє.
В той же час позовні вимоги визнати протиправною бездіяльність Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області не можуть бути задоволені.
Дії суб`єкта владних повноважень - активна поведінка, яка може мати вплив на права, свободи та інтереси фізичних та юридичних осіб. Відмінна риса даного виду юридичних фактів полягають у тому, що норми права пов`язують з ними юридичні наслідки саме в силу вольового характеру юридичних дій.
Бездіяльність - пасивна поведінка суб`єкта владних повноважень, яка може мати вплив на реалізацію прав, свобод та інтересів фізичної та юридичної особи. Сама по собі бездіяльність - це триваюча пасивна поведінка суб`єкта, яка виражається у формі невчинення дії (дій), яку він зобов`язаний був і міг вчинити.
В даному випадку, відмовляючи позивачу у здійсненні перерахунку і виплаті пенсії згідно з п. 7 Порядку призначення та виплати пенсії за вислугу років працівникам льотно-випробного складу, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 21.07.1992 року № 418 з урахуванням довідок про заробітну плату, відповідач вчинив активні дії.
За приписами ч.2 ст.9 КАС України, суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог. Суд може вийти за межі позовних вимог, якщо це необхідно для ефективного захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.
За наведених обставин, враховуючи вищенаведені норми, суд вважає за необхідне визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області щодо непроведення при призначенні пенсії за вислугу років ОСОБА_1 розрахунку пенсії з урахуванням довідок про заробітну плату, виданих Радянським підприємством акціонерним товариством фірмою «Фіаніт» та Приватним підприємством фірмою «Вітіл.
Відповідно до вимог ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства Україникожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
Тобто, ці норми одночасно покладають обов`язок на сторін доводити суду обґрунтованість своїх тверджень або заперечень.
Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню.
Згідно ч.3 ст. 139 КАС України при частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. При цьому суд не включає до складу судових витрат, які підлягають розподілу між сторонами, витрати суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката та сплату судового збору.
Суд, керуючись положеннями статті 139 КАС України, враховуючи часткове задоволення позову вважає за необхідне стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області на користь позивача судовий збір у сумі 536,80 грн.
Керуючись статтями 139, 241,243, 244-246, 250, 255, 262, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-
Визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області щодо непроведення при призначенні пенсії за вислугу років ОСОБА_1 розрахунку пенсії з урахуванням довідок про заробітну плату, виданих Радянським підприємством акціонерним товариством фірмою «Фіаніт» та Приватним підприємством фірмою «Вітіл».
В решті позовних вимог -відмовити.
Рішення суду набирає законної сили відповідно до вимог статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене в строки, передбачені статтею 295 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя О.В. Врона