Справа № 280/4769/23
Суддя: Татаринов Дмитро Вікторович
Дата ухвалення: 2023-09-18 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЗАПОРІЗЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

18 вересня 2023 року Справа № 280/4769/23 м.Запоріжжя
Запорізький окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Татаринова Д.В., розглянувши за правилами спрощеного провадження, у порядку письмового провадження, адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) до Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області (пр. Соборний, 158-Б, м. Запоріжжя, 69057, ) про визнання протиправною бездіяльність та зобов`язання вчинити певні дії, -

ВСТАНОВИВ:

До Запорізького окружного адміністративного суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 (далі - позивач) до Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області (далі відповідач ), в якій позивач просить суд:

- визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій щодо відмови ОСОБА_1 у виплаті пенсії в розмірі 243123,96 грн., що підлягала виплаті її матері, ОСОБА_2 , на виконання рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 10 травня 2022 року у справі №280/645/22, і залишилася недоодержаною у зв`язку з її смертю;

- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області здійснити ОСОБА_1 виплату пенсії в розмірі 243123,96 грн. (двісті сорок три тисяч сто двадцять три грн 96 коп.), що підлягала виплаті ОСОБА_2 , на виконання рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 10 травня 2022 року у справі №280/645/22, і залишилася недоодержаною у зв`язку з її смертю.

В обґрунтування позовних вимог зазначено, що позивач є дочкою ОСОБА_2 . ОСОБА_2 перебувала на пенсійному забезпеченні в Головному управлінні Пенсійного фонду України в Запорізькій області і їй на виконання рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 10 травня 2022 року по справі № 280/465/22 нараховано доплату до пенсії в розмірі 243 123,96 грн. ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 померла. При цьому нараховану доплату в розмірі 243 123,96 грн. на момент смерті вона так і не отримала. Позивач звернулася до відповідача із заявою, в якій просила виплатити їй, нараховану померлому доплату до пенсії. Однак, відповідач відмовив у задоволенні заяви, посилаючись на відсутність правових підстав. Вважаючи відмову протиправною позивачка звернулася до суду з цим позовом.

Ухвалою суду від 05 липня 2023 року відкрито провадження у справі №280/4769/23, ухвалено розглядати справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін та проведення судового засідання.

18 липня 2023 року відповідачем до суду подано відзив на позовну, у якому останній заперечує проти задоволення позовних вимог та зазначає про те, що з 01 квітня 2021 року кошти на виплату пенсій, в тому числі за рішеннями суду, перераховуються безпосередньо Пенсійним фондом України на поточні рахунки пенсіонерів без їх зарахування до Головного управління. Таким чином, Головне управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області взагалі не є розпорядником коштів на виплату пенсій за рішенням суду та не може здійснювати жодних розпоряджень коштами. Також, зазначає про те, що на виконання рішення суду у справі № 280/465/22 Головним управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області проведено перерахунок пенсії ОСОБА_2 внаслідок якого сформувалась доплата в розмірі 243 123,96 грн., яка внесена до Реєстру судових рішень, виконання яких гарантовано державою. Позивач вважає, що саме вона має отримати зазначену виплату нарахованої, але недоотриманої пенсії померлого пенсіонера-військовослужбовця. Однак, в даному контексті доцільно буде визначити, чи наявні інші спадкоємці чи інші заінтересовані особи. В противному випадку може бути порушено останню волю померлого, який потенційно міг не бажати того, щоб відповідна сума пенсії була отримана її дочкою ОСОБА_1 . З приводу визначення права позивача на отримання зазначених сум пенсії, які були нараховані, але недоотримані у зв`язку зі смертю пенсіонера зазначає, що відповідно до статті 8 Закону України № 2262-ХІІ виплата пенсій звільненим із служби військовослужбовцям, особам, які мають право на пенсію за цим Законом, та членам їх сімей забезпечується за рахунок державного бюджету України. Згідно з частиною першою та другою статті 23 Бюджетного кодексу України будь-які платежі з бюджету можна здійснювати лише за наявністю відповідного бюджетного призначення, встановленого Законом України «Про Державний бюджет». Виходячи з цього, сума доплати за минулий час підлягала виплаті після та за умови надходження до головного управління відповідного фінансування з Державного бюджету. Окрім того, вказує про те, стороною у справі № 280/465/22 була саме ОСОБА_2 , а не її дочка ОСОБА_1 , а тому стягувачем, тобто особою, на чию користь виконується рішення суду, була саме померла ОСОБА_2 . Виходячи з цього ОСОБА_1 набуде право на отримання нарахованої ОСОБА_2 суми пенсії лише у тому разі, коли на Головне управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області буде покладено виконання відповідних зобов`язань в порядку передбаченим чинним законодавством. З огляду на вказане, у задоволенні позову просить відмовити.

Розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд звертає увагу на наступне.

Судом встановлено та матеріалами справи підтверджено, що ОСОБА_2 перебувала на пенсійному обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України в Запорізькій області та отримувала пенсію за вислугу років у відповідності до вимог Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби та деяких інших осіб».

У серпні 2021 року Державною установою «Територіальне медичне об`єднання МВС України по Запорізькій області» на ім`я ОСОБА_2 було складено та направлено до ГУ ПФУ в Запорізькій області довідку від 16 серпня 2021 року за №33/28-2132 про розмір грошового забезпечення, для проведення перерахунку пенсії позивачу.

У зв`язку із відмовою у здійсненні перерахунку пенсії на підставі оновленої довідки ОСОБА_2 звернулась до Запорізького окружного адміністративного суду із позовною заявою.

Рішенням Запорізького окружного адміністративного суду від 10 травня 2022 року у справі № 280/465/22, яке набрало законної сили 20 липня 2022 року, позов ОСОБА_2 задоволено.

Вказаним рішенням суду:

- визнано протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області щодо відмови у перерахунку пенсії ОСОБА_2 , на підставі довідки виданої Державною установою «Територіальне медичне об`єднання МВС України по Запорізькій області» МВС України від 16 серпня 2021 року за №33/28-2132 про розмір грошове забезпечення;

- зобов`зано Головне управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області здійснити перерахунок та виплату пенсії ОСОБА_2 , на підставі довідки виданої Державною установою «Територіальне медичне об`єднання МВС України по Запорізькій області» МВС України від 16 серпня 2021 року за №33/28-2132 про розмір грошове забезпечення, починаючи з 01 грудня 2019 року, із врахуванням раніше виплачених сум.

На виконання рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 01 липня 2021 року у справі № 280/465/22 ОСОБА_2 здійснено перерахунок пенсії, внаслідок якого по пенсійній справі сформувалась доплата у розмірі 243 123,96 грн.

ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 померла, що підтверджується свідоцтвом про смерть серія НОМЕР_2 від 25 лютого 2023 року.

ОСОБА_3 є донькою ОСОБА_2 , що підтверджується Свідоцтвом про народження серії НОМЕР_3 від 23 вересня 1978 року та Свідоцтвом про одруження серії НОМЕР_4 від 02 листопада 1996 року.

08 травня 2023 року позивач звернулась до Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області із заявою, щодо отримання суми пенсії, що підлягали виплаті її матері, ОСОБА_2 , і залишилися недоодержаними у зв`язку з її смертю.

Листом №8123-7737/П-02/8-0800/23 від 30 березня 2023 року відповідач повідомив позивача про те, що на виконання рішення Запорізького окружного адміністративного суду по справі № 280/465/22, Головним управлінням, за життя ОСОБА_4 , проведено перерахунок пенсії внаслідок якого по пенсійній справі сформувалась доплата в розмірі 243 123,96 грн. Згідно з частинами першою та другою статті 23 Бюджетного кодексу України будь які платежі з бюджету можна здійснювати лише за наявністю бюджетного призначення, встановленого Законом України про Державний бюджет , тому сума доплати за минулий час підлягала виплаті після та за умови надходження до Головного управління відповідного фінансування з Державного бюджету. Оскільки стороною у судовій справі виступала ОСОБА_2 (мати позивача), то визначення права ОСОБА_1 на отримання зазначеної суми заборгованості з Державного бюджету після смерті її матері може бути вирішено виключно у судовому порядку, відмовивши позивачці у виплаті недоотриманої доплати пенсії померлої матері.

Вважаючи протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області, щодо відмови провести виплату ОСОБА_1 суми пенсії у розмірі 243 123,96 грн., що підлягала виплаті її матері, ОСОБА_2 на підставі рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 10 травня 2022 року у справі № 280/465/22 і залишилися недоодержаними нею у зв`язку зі смертю, позивач звернулась до суду з даною позовною заявою.

Вирішуючи спір по суті заявлених позовних вимог, суд виходить з наступного.

Спеціальним законом, який регулює правовідносини у сфері пенсійного забезпечення громадян України із числа осіб, які перебували на військовій службі, є, зокрема, Закон України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» від 09 квітня 1992 року № 2262-XII(далі -Закон № 2262-XII).

Статтею 8 Закону №2262-XII передбачено, що виплата пенсій, у тому числі додаткових пенсій, доплат, надбавок та підвищень до них, компенсаційних виплат, встановлених законодавством, звільненим із служби військовослужбовцям, особам, які мають право на пенсію за цим Законом, та членам їх сімей забезпечується за рахунок коштів Державного бюджету України.

Відповідно до статті 10 Закону №2262-XII призначення і виплата пенсій особам, зазначеним у статті 1-2 цього Закону, які мають право на пенсійне забезпечення на умовах цього Закону, здійснюються органами Пенсійного фонду України.

Згідно з частинами 2, 3статті 51 Закону №2262-XII перерахунок пенсій, призначених особам, які мають право на пенсію за цим Законом, провадиться з першого числа місяця, що йде за місяцем, в якому настали обставини, що тягнуть за собою зміну розміру пенсії. Якщо при цьому пенсіонер набув права на підвищення пенсії, різницю в пенсії за минулий час може бути виплачено йому не більш як за 12 місяців.

Перерахунок пенсій у зв`язку із зміною розміру хоча б одного з видів грошового забезпечення відповідних категорій осіб, які мають право на такий перерахунок згідно з цим Законом, або у зв`язку із введенням для зазначених категорій осіб нових щомісячних додаткових видів грошового забезпечення (надбавок, доплат, підвищень) та премій у розмірах, встановлених законодавством, не проведений з вини органів Пенсійного фонду України та/або державних органів, які видають довідки для перерахунку пенсії, провадиться з дати виникнення права на нього без обмеження строком.

Статтею 61 Закону №2262-XII передбачено, що суми пенсії, що підлягали виплаті пенсіонерові з числа військовослужбовців, осіб, які мають право на пенсію за цим Законом та членів їх сімей і залишилися недоодержаними у зв`язку з його смертю, не включаються до складу спадщини і виплачуються тим членам його сім`ї, які належать до осіб, що забезпечуються пенсією у разі втрати годувальника. Проте батьки і дружина (чоловік), а також члени сім`ї, які проживали разом із пенсіонером на день його смерті, мають право на одержання цих сум і в тому разі, якщо вони не належать до осіб, які забезпечуються пенсією у разі втрати годувальника.

При зверненні кількох членів сім`ї належна їм сума пенсії ділиться між ними порівну.

Зазначені суми виплачуються, якщо звернення за ними надійшло не пізніше 6 місяців після смерті пенсіонера.

Подібні положення передбачені також статтею 52 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", згідно з якою сума пенсії, що належала пенсіонерові і залишилася недоотриманою у зв`язку з його смертю, виплачується - по місяць смерті включно членам його сім`ї, які проживали разом з пенсіонером на день його смерті, у тому числі непрацездатним членам сім`ї, зазначеним у частині другій статті 36 цього Закону, які знаходилися на його утриманні, незалежно від того, проживали вони разом з померлим пенсіонером чи не проживали.

Члени сім`ї, зазначені в частині першій цієї статті, повинні звернутися за виплатою суми пенсії померлого пенсіонера протягом шести місяців з дня відкриття спадщини.

У разі звернення кількох членів сім`ї, які мають право на отримання суми пенсії, зазначеної у частині першій цієї статті, належна їм відповідно до цієї статті сума пенсії ділиться між ними порівну.

У разі відсутності членів сім`ї, зазначених у частині першій цієї статті, або у разі не звернення ними за виплатою вказаної суми в установлений частиною другою цієї статті строк сума пенсії, що належала пенсіонерові і залишилася недоотриманою у зв`язку з його смертю, входить до складу спадщини.

З урахуванням пункту 4 Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб", затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України від 30 січня 2007 року №3-1, (в редакції, чинній станом на дату звернення позивача до відповідача із заявою) заява про виплату недоодержаної пенсії у зв`язку зі смертю пенсіонера подається членом його сім`ї до органів, що призначають пенсію, за місцем перебування на обліку померлого пенсіонера.

Судом встановлено, що перерахунок пенсії померлої матері ОСОБА_2 був зумовлений набранням законної сили рішенням Запорізького окружного адміністративного суду від 10 травня 2022 року у справі № 280/465/22, яким зокрема зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області здійснити перерахунок та виплату пенсії ОСОБА_2 , на підставі довідки виданої Державною установою «Територіальне медичне об`єднання МВС України по Запорізькій області» МВС України від 16 серпня 2021 року за №33/28-2132 про розмір грошове забезпечення, починаючи з 01 грудня 2019 року, із врахуванням раніше виплачених сум.

Внаслідок цього виникла заборгованість з виплати пенсії ОСОБА_2 , яка за розрахунками відповідача склала 243 123,96 грн.

Ця сума залишилися неодержаною ОСОБА_2 у зв`язку із її смертю.

Враховуючи, що ОСОБА_1 є донькою ОСОБА_5 , відповідно до статті 61 Закону №2262-XII вона має право на одержання цієї суми.

08 травня 2023 року ОСОБА_1 вперше звернулась до Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області із заявою, в якій просила здійснити виплату недоодержаних в зв`язку зі смертю сум пенсії громадянки ОСОБА_2 на її користь, як члену сім`ї (донька) померлого пенсіонера, який проживав разом із пенсіонером на день його смерті.

Відтак, між датою смерті ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 ) метері позивача (пенсіонера) та датою першого звернення (08 травня 2023 року) позивача до ГУ ПФУ в Запорізькій області для отримання нарахованих, але не виплачених сум пенсії померлій ОСОБА_2 минуло менше шести місяців.

Судом не приймаються до уваги доводи відповідача з приводу можливості звернення до пенсійного органу із заявою про виплату недоодержаних ОСОБА_2 коштів і інших членів сім`ї, оскільки з урахуванням положень Закону України № 2262 імовірна можливість звернення до пенсійного органу інших осіб із заявами про виплату недоодержаних померлою особою коштів не є підставою для відмови у задоволенні заяви особи, яка звернулась із такою заявою фактично.

Таким чином, суд дійшов висновку, що оскаржувані дії Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області в частині невиплати позивачу недоодержаних ОСОБА_2 коштів у зв`язку із смертю є протиправними.

Основним завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

У справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку (частини 1, 2статті 2 КАС України).

При цьому необхідно зазначити, що у своїх рішеннях Європейський суд з прав людини застосовує підхід згідно з яким, дискреційні повноваження не повинні використовуватися свавільно, а суд повинен контролювати рішення, прийняті на підставі реалізації дискреційних повноважень, максимально ефективно (рішення від 26 жовтня 2000 року у справі «Hasan and Chaush v. Bulgaria» заява № 30985/96).

Закон України «Про судоустрій і статус суддів» встановлює, що правосуддя в Україні функціонує на засадах верховенства права відповідно до європейських стандартів та спрямоване на забезпечення права кожного на справедливий суд.

Відповідно до статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», суди застосовують як джерело права при розгляді справ положення Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та протоколів до неї, а також практику Європейського суду з прав людини та Європейської комісії з прав людини.

Суд вважає, що відповідачем, як суб`єктом владних повноважень, у спірних правовідносинах порушено принцип захисту обґрунтованих сподівань (reasonable expectations), який тісно пов`язаний із принципом юридичної визначеності (legal certainty) і є невід`ємним елементом принципу правової держави та верховенства права. Як зазначено у справі Black Clawson Ltd. v. Papierwerke AG, (1975) AC 591 at 638, сприйняття верховенства права як конституційного принципу вимагає того, аби будь-який громадянин, перед тим, як вдатися до певних дій, мав змогу знати заздалегідь, які правові наслідки настануть.

Сутність принципу правової визначеності Європейський суд визначив як забезпечення передбачуваності ситуації та правовідносин у сферах, що регулюються, цей принцип не дозволяє державі посилатись на відсутність певного правового акта, який визначає механізм реалізації прав і свобод громадян, закріплених у конституційних та інших актах.

Як зазначив Європейський суд у справі Yvone van Duyn v. Home Office, принцип правової визначеності означає, що зацікавлені особи повинні мати змогу покладатись на зобов`язання, взяті державою, навіть якщо такі зобов`язання містяться в законодавчому акті, якій загалом не має автоматичної прямої дії.

Така дія названого принципу пов`язана із іншим принципом відповідальності держави, який полягає в тому, що держава не може посилатись на власне порушення зобов`язань для запобігання відповідальності.

На державні органи покладено обов`язок запровадити внутрішні процедури, які посилять прозорість і ясність їхніх дій, мінімізують ризик помилок («Лелас проти Хорватії», заява №55555/08, п. 74, від 20 травня 2010 року, і «Тошкуце та інші проти Румунії», заява №36900/03, п. 37, від 25 листопада 2008 року) і сприятимуть юридичній визначеності у правовідносинах («Онер`їлдіз проти Туреччини», п. 128, та «Беєлер проти Італії», п. 119).

Крім того, згідно з висновками Європейського суду з прав людини перша та найважливіша вимога статті 1 Першого протоколу полягає в тому, що будь-яке втручання публічної влади в право на мирне володіння майном має бути законним: друге речення пункту 1 дозволяє позбавлення власності лише «на умовах, передбаченихзаконом», а пункт 2 визнає, що держави мають право здійснювати контроль за користуванням майном шляхом введення в дію «законів» (рішення у справах «Амюр проти Франції», «Колишній король Греції та проти Греції» та «Малама проти Греції». «Майном» може бути як «існуюче майно», так і активи, включаючи вимоги, стосовно яких особа може стверджувати, що вона має принаймні «легітимні сподівання» на реалізацію майнового права (пункт 83 рішення від 12 липня 2001 року у справі «Ганс-Адам 11 проти Німеччини»). «Легітимні сподівання» за характером повинні бути більш конкретними, ніж просто надія й повинні ґрунтуватися на законодавчому положенні або юридичному акті, такому як судовий вердикт (рішення у справі «Копецький проти Словачини»).

Відповідно до вимог пунктів 3, 4 частини 1 статті 5 КАС України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси, і просити про їх захист шляхом визнання бездіяльності суб`єкта владних повноважень протиправною та зобов`язання вчинити певні дії.

Відповідно до частини 2 статті 9 КАС України, суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог. Суд може вийти за межі позовних вимог, якщо це необхідно для ефективного захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Відповідно до пунктів 3, 4 і 10 частини 2 статті 245 КАС України, у разі задоволення позову суд може прийняти рішення про визнання дій суб`єкта владних повноважень протиправними та зобов`язання утриматися від вчинення певних дій; визнання бездіяльності суб`єкта владних повноважень протиправною та зобов`язання вчинити певні дії; а може обрати інший спосіб захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень, який не суперечить закону і забезпечує ефективний захист таких прав, свобод та інтересів. Між тим, суд зазначає, що у постанові Верховного Суду від 24 листопада 2015 року у справі № 816/1229/14, поміж іншого, вказано, що спосіб відновлення порушеного права має бути ефективним та таким, який виключає подальші протиправні рішення, дії чи бездіяльність суб`єкта владних повноважень, а у випадку невиконання або неналежного виконання рішення не виникала б необхідність повторного звернення до суду, а здійснювалося примусове виконання рішення.

Верховний Суд у своїх рішеннях неодноразово звертав увагу на те, що "ефективний засіб правового захисту" у розумінні статті 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, повинен забезпечити поновлення порушеного права і одержання особою бажаного результату. Винесення рішень, які не призводять безпосередньо до змін в обсязі прав та забезпечення їх примусової реалізації не відповідає зазначеній нормі Конвенції (Постанова Великої палати Верховного Суду від 28 березня 2018 року у справі №705/552/15-а, постанови Верховного Суду від 18 квітня 2018 року у справі №826/14016/16, від 11 лютого 2019 у справі № 2а-204/12, у справі №802/1827/17-а від 18 червня 2020 року).

Відтак, суд при перевірці правомірності вчинених дій відповідача у спірних відносинах, згідно приписів КАС України, не перебираючи на себе повноважень відповідного органу, вправі покласти на суб`єкта владних повноважень зобов`язання вчинити певні дії з метою захисту порушених прав та інтересів позивача.

Таким чином, враховуючи встановлений факт протиправних дій відповідача, з метою повного захисту прав позивача суд вважає достатніми підстави зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області здійснити виплату згідно статті 61 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» на користь ОСОБА_1 пенсії, що підлягала виплаті пенсіонерові ОСОБА_2 , і залишилися недоодержаними у зв`язку з його смертю ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Відповідно до частини 2 статті 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень, адміністративні суди перевіряють: чи прийняті (вчинені) вони на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноважень з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії): безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Частиною 1 статті 6 КАС України передбачено, що суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права, відповідно до якого зокрема людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави.

Згідно з частиною 1 статті 9 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Відповідно до частини 1 статті 73 КАС України належними є докази, які містять інформацію щодо предмету доказування.

Згідно з частиною 2статті 73 КАС України, предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Частиною 1статті 77 КАС України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Відповідно до приписів частини 2 статті 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Відповідачем по справі, як суб`єктом владних повноважень дії якого оскаржуються, не виконано покладеного на нього обов`язку доказування правомірності таких дій та не спростовано доводи позивача викладені у позовній заяві.

З огляду на викладені вище обставини, суд дійшов висновку, що позовні вимоги є такими, що підлягають задоволенню.

Щодо розподілу судових витрат, суд зазначає наступне.

Вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суд зазначає, що з урахуванням положень статті 139 КАС України понесені позивачем судові витрати на оплату судового збору в розмірі 1073, 60 грн. підлягають стягненню на користь позивача за рахунок бюджетних асигнувань Управління.

Керуючись статтями 241, 243-246, 250 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити.

Визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій щодо відмови ОСОБА_1 у виплаті пенсії в розмірі 243123,96 грн., що підлягала виплаті її матері, ОСОБА_2 , на виконання рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 10 травня 2022 року у справі №280/645/22, і залишилася недоодержаною у зв`язку з її смертю.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області здійснити ОСОБА_1 виплату пенсії в розмірі 243123,96 грн. (двісті сорок три тисяч сто двадцять три грн 96 коп.), що підлягала виплаті ОСОБА_2 , на виконання рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 10 травня 2022 року у справі №280/645/22, і залишилася недоодержаною у зв`язку з її смертю.

Стягнути на користь ОСОБА_1 судовий збір в розмірі 1073,60 грн. за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області.

Рішення набирає законної сили відповідно до статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржено до суду апеляційної інстанції за правилами, встановленими статтями 293-297 Кодексу адміністративного судочинства України.

Повне найменування сторін:

Позивач: ОСОБА_1 ( АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_1 ).

Відповідач: Головне управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області (пр. Соборний, буд. 158, м. Запоріжжя, 69057, ).

Рішення виготовлено та підписано 18 вересня 2023 року.

Суддя Д.В. Татаринов