Справа № 280/4814/23
Суддя: Максименко Лілія Яковлівна
Дата ухвалення: 2023-09-15 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЗАПОРІЗЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 вересня 2023 року Справа № 280/4814/23 м.Запоріжжя
Запорізький окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Максименко Л.Я., розглянувши в порядку письмового провадження за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу

за позовною заявою ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 )

до Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області (69005, м. Запоріжжя, пр.Соборний, 158-б, ),

про визнання протиправною бездіяльності, зобов`язання вчинити певні дії, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 (далі позивач) звернулась до Запорізького окружного адміністративного суду із позовною заявою до Головного управління Пенсійного Фонду України в Запорізькій області (далі відповідач), в якій позивач просить суд:

визнати протиправною бездіяльність Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області щодо незарахування періодів роботи ОСОБА_1 з 16.04.2002 по 01.10.2007, з 10.10.2007 по 03.08.2022 до стажу у подвійному розмірі відповідно до ст. 60 Закону України Про пенсійне забезпечення;

зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області зарахувати стаж роботи ОСОБА_1 у закладах з надання психіатричної допомоги з 16.04.2002 по 01.10.2007, з 10.10.2007 по 03.08.2022 у подвійному розмірі, у зв`язку із чим перерахувати та виплатити їй пенсію за віком з 03.02.2023 із урахуванням різниці, що вже була виплачена.

В обґрунтування заявлених позовних вимог позивач посилається на те, що при обчисленні розміру її пенсії не враховано відповідно до ст. 60 Закону України «Про пенсійне забезпечення» у подвійному розмірі періоди роботи позивача у закладах (відділеннях) з лікування осіб, заражених вірусом імунодефіциту людини або хворих на СНІД з 16.04.2002 по 01.10.2007, з 10.10.2007 по 03.08.2022. Вважає бездіяльність відповідача щодо не подвоєння її стажу за періоди роботи з 16.04.2002 по 01.10.2007, з 10.10.2007 по 03.08.2022 такою, що суперечать чинному законодавству, та не відповідає критеріям правомірності дій і рішень суб`єкта владних повноважень, визначеним ч. 2 ст. 2 КАС України. Просить позов задовольнити.

Відповідач позовну заяву не визнав. У відзиві від 24.07.2022 вх. № 31490 вказує, що зарахування стажу у пільговому порядку (подвійному розмірі) після 01.01.2004 застосовується для визначення права на пенсію за вислугу років. Вказує, що при призначенні пенсії за вислугу років стаж зараховується в одинарному розмірі для обчислення розміру пенсії за вислугу років, тобто коефіцієнту стажу. Зазначає, що позивачці було зараховано у подвійному розмірі періоди її роботи з 16.04.2002 по 31.12.2003 у відповідних закладах у подвійному розмірі, однак після 01.01.2004 року підстав для обрахунку періодів роботи позивачки в медичних закладах у подвійному розмірі відсутні. Таким чином, вважає, що органом пенсійного фонду під час розрахунку пенсії позивачці за віком було правомірно враховано стаж до 01.01.2004 року в подвійному розмірі, а після 01.01.2004 року в одинарному розмірі. Вважає позовні вимоги безпідставними та просить у позові відмовити.

Ухвалою суду від 07.07.2022 відкрито спрощене позовне провадження в адміністративній справі №280/4814/23. Призначено розгляд справи без повідомлення (виклику) сторін та проведення судового засідання.

Відповідно до ч. 5 ст. 262 КАС України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше.

Згідно з п. 10 ч.1 ст. 4 КАС України письмове провадження - розгляд і вирішення адміністративної справи або окремого процесуального питання в суді першої, апеляційної чи касаційної інстанції без повідомлення та (або) виклику учасників справи та проведення судового засідання на підставі матеріалів справи у випадках, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ч. 4 ст. 243 КАС України, судове рішення, постановлене у письмовому провадженні, повинно бути складено у повному обсязі не пізніше закінчення встановлених цим Кодексом строків розгляду відповідної справи, заяви або клопотання.

Розглянувши матеріали справи, суд встановив наступне.

ОСОБА_1 перебуває на обліку у Головному управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області та з 03.02.2023 року отримує пенсію за віком вiдповiдно до Закону України вiд 09.07.2003 року № l058-IV Про загальнообов`язкове державне пенсiйне страхування.

Представник ОСОБА_1 звернувся до Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області із адвокатським запитом щодо перерахунку пенсії.

Листом Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області від 26.06.2023, повідомлено позивача, що період роботи з 16.04.2002 р. по 01.10.2007 р з 10.10.2007 по 03.08.2022 зараховано до стажу в одинарному розмірі. Вказав, що періоди роботи в інфекційному закладі охорони здоров`я до 31 грудня 2003 р. зараховуються до страхового стажу в подвійному розмірі, а починаючи з 1 січня 2004 р. у календарному обчисленні. Для зарахування періоду роботи ОСОБА_1 з 16.04.2002 по 31.12.2003 в подвійному розмірі необхідно надати уточнюючу довідку про перебування або не перебування в частково оплачуваній відпустці по догляду за дитиною до досягнення нею 3-х річного віку і в додатковій відпустці без збереження заробітної плати.

Позивач не погодившись з бездіяльністю відповідача щодо зарахування спірних періодів до загального стажу у подвійному розмірі та з вимогою вчинити певні дії, звернувся з даним адміністративним позовом до суду.

Вирішуючи спір по суті, суд виходить з наступного.

Згідно із ст. 3 Конституції України права і свободи людини та їх гарантії визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Держава відповідає перед людиною за свою діяльність. Утвердження і забезпечення прав людини є головним обов`язком держави.

Статтею 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до статті 46 Конституції України, громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом. Пенсії, інші види соціальних виплат та допомоги, що є основним джерелом існування, мають забезпечувати рівень життя, не нижчий від прожиткового мінімуму, встановленого законом.

Правовідносини, що виникають у сфері пенсійного забезпечення громадян, регулюються Законом України від 05 листопада 1991 року № 1788-ХІІ Про пенсійне забезпечення (далі Закон № 1788-ХІІ) та Законом України від 09 липня 2003 року № 1058-ІV Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування (далі Закону № 1058-ІV).

Приписами частини 1 статті 24 Закону 1058-ІV встановлено, що страховий стаж період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок.

Відповідно до ст. 24 Закону України від 09.07.2003 № 1058-IV "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" (далі Закон № 1058-IV), який набув чинності з 01.01.2004, страховий стаж враховується в одинарному розмірі, крім випадків, передбачених законом. Періоди трудової діяльності та інші періоди, що враховувалися до стажу роботи для призначення пенсії до набуття чинності цим законом, зараховуються до страхового стажу в порядку і на умовах, передбачених законодавством, що діяло раніше, крім випадків, передбачених цим законом.

Статтею 60 Закону України № 1788-ХІІ передбачено, що робота в лепрозорних і протичумних закладах охорони здоров`я, у закладах (відділеннях) з лікування осіб, заражених вірусом імунодефіциту людини або хворих на СНІД, в інших інфекційних закладах (відділеннях) охорони здоров`я, у патолого-анатомічних і реанімаційних відділеннях закладів охорони здоров`я, а також у психіатричних закладах охорони здоров`я зараховується до стажу роботи у подвійному розмірі.

Згідно зі статтею 1 Закону України від 06.04.2000 № 1645-III "Про захист населення від інфекційних хвороб" інфекційні хвороби - це розлади здоров`я людей, що викликаються живими збудниками (вірусами, бактеріями, рикетсіями, найпростішими, грибками, гельмінтами, кліщами, іншими патогенними паразитами), продуктами їх життєдіяльності (токсинами), патогенними білками (пріонами), передаються від заражених осіб здоровим і схильні до масового поширення.

За приписами статті 7 цього Закону лікування хворих на інфекційні хвороби може проводитися в акредитованих у встановленому законодавством порядку державних і комунальних спеціалізованих закладах (відділеннях) охорони здоров`я та клініках наукових установ, а також в акредитованих закладах охорони здоров`я, заснованих у встановленому законодавством порядку на приватній формі власності. Лікуванням хворих на інфекційні хвороби можуть займатися особи, які мають, медичну освіту та відповідають кваліфікаційним вимогам, установленим центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері охорони здоров`я, у тому числі особи, які в установленому порядку займаються приватною медичною практикою.

Згідно ст. 62 Закону № 1788-ХІІ встановлено, що основним документом, який підтверджує стаж роботи, є трудова книжка, а порядок підтвердження наявного трудового стажу за відсутності останньої або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України, який затвердив постановою від 12 серпня 1993 року № 637 Порядок підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній (далі Порядок № 637).

Пунктом 1 цього Порядку № 637 передбачено, що основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами.

Пунктом 3 Порядку № 637 за відсутності трудової книжки, а також у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження трудового стажу приймаються дані, наявні в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які містять відомості про періоди роботи.

З даних трудової книжки позивача серії НОМЕР_2 від 02.08.1982, довідок КНП «Обласна інфекційна клінічна лікарня» від 29.09.2020 №10, від 14.02.2023 №13 суд встановив, що позивач з 16.04.2002 до 01.10.2007, з 10.10.2007 по 04.03.2020, з 05.03.2020 по 03.08.2022 працювала на посаді медичної сестри кабінету довіри поліклінічного відділення Запорізького обласного центру СНІД та медичної сестри маніпуляційного відділення «Запорізький обласний Центр з профілактики та боротьби зі СНІДом».

У даних довідках також вказано, що позивач у відпустці без збереження заробітної плати та по догляду за дитиною до 3-х років не перебувала.

Вказані обставини не оспорюються відповідачем.

Тож, посилання відповідача у листі від 26.06.2023 на відсутність у позивача уточнюючої довідки про перебування або не перебування в частково оплачуваній відпустці по догляду за дитиною до досягнення нею 3-х річного віку і в додатковій відпустці без збереження заробітної плати, не відповідає фактичним обставинам.

Отже, з огляду на наведені вище норми, позивач має право на пільговий стаж відповідно до ст. 60 Закону № 1788-XII.

Доводи ж відповідача про те, що пільговий стаж позивача за період після 01 січня 2004 року не підлягає врахуванню в подвійному розмірі з підстав набрання чинності Законом України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», суд також відхиляє з огляду на таке.

За змістом п. 2 розділу XV прикінцевих положень Закону № 1058-IV пенсійне забезпечення застрахованих осіб, які працювали або працюють на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за списком № 1 та на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці за списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджених Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, на посадах, що дають право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах або за вислугу років, які відповідно до законодавства, що діяло раніше, мали право на пенсію на пільгових умовах або за вислугу років, здійснюється згідно з окремим законодавчим актом через професійні та корпоративні фонди.

До запровадження пенсійного забезпечення через професійні та корпоративні фонди особам, зазначеним в абзаці першому цього пункту, пенсії призначаються за нормами цього Закону в разі досягнення пенсійного віку та наявності трудового стажу, передбаченого Законом України Про пенсійне забезпечення.

Згідно з п. 3 ст. 40 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" у разі якщо застрахована особа після призначення пенсії продовжувала працювати, то провадиться перерахунок пенсії з врахуванням страхового стажу після призначення пенсії.

Прикінцевими положеннями Закону № 1058-IV визначено, що до запровадження пенсійного забезпечення через професійні та корпоративні фонди пенсійне забезпечення застрахованих осіб, які працювали на посадах, що дають право на призначення пенсії на пільгових умовах за списками № 1 і 2, а також за вислугу років, здійснюється за названим Законом у разі досягнення пенсійного віку та за наявності трудового стажу, передбаченого Законом України "Про пенсійне забезпечення".

Вимогами п. 4 ст. 24 Закону № 1058-IV встановлено, що періоди трудової діяльності та інші періоди, що враховувалися до стажу роботи для призначення пенсії до набрання чинності цим Законом, зараховуються до страхового стажу в порядку і на умовах, передбачених законодавством, що діяло раніше, крім випадків, передбачених Законом.

Крім того, редакція статті 60 Закону № 1788-XII є чинною на теперішній час.

При цьому, стаття 24 Закону № 1058-IV не скасовує ст. 60 Закону № 1788-XII та не зупиняє її дію.

Водночас, нормами ст. 16 Прикінцевих положень Закону № 1058-IV передбачено, що положення Закону № 1788-XII застосовуються в частині визначення права за вислугою років.

Відповідно до ст. 22 Конституції України, конституційні права і свободи гарантуються і не можуть бути скасовані. При прийнятті нових законів або внесенні змін до чинних законів не допускається звуження змісту та обсягу існуючих прав і свобод.

Аналогічна правова позиція щодо зарахування стажу у подвійному розмірі викладена в постанові Верховного Суду від 04 грудня 2019 року у справі № 689/872/17.

Таким чином, суд дійшов висновку про протиправність дій відповідача щодо обрахунку стажу роботи позивача у періоди її роботи в інфекційних закладах (відділеннях) охорони здоров`я з 16.04.2002 до 01.10.2007, з 10.10.2007 по 04.03.2020, з 05.03.2020 по 03.08.2022 не у подвійному розмірі.

При цьому, відповідач у відзиві зазначив, що позивачці було зараховано у подвійному розмірі періоди її роботи з 16.04.2002 по 31.12.2003 у відповідних закладах у подвійному розмірі, однак доказів зазначених обставин не надав. В той же час, згідно наданої позивачем копії листа відповідача від 26.06.2023 та розрахунку стажу спірні періоди зараховані в одинарному розмірі.

Згідно ч. 3 ст. 9 КАС України, суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог. Суд може вийти за межі позовних вимог, якщо це необхідно для ефективного захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Відповідно до частини першої, пункту 2 частини другої, частини третьої статті 245 Кодексу адміністративного судочинства України при вирішенні справи по суті суд може задовольнити позов повністю або частково чи відмовити в його задоволенні повністю або частково.

У разі задоволення позову суд може прийняти рішення про визнання протиправним та скасування індивідуального акта чи окремих його положень.

У разі скасування нормативно-правового або індивідуального акта суд може зобов`язати суб`єкта владних повноважень вчинити необхідні дії з метою відновлення прав, свобод чи інтересів позивача, за захистом яких він звернувся до суду.

Виходячи з встановлених фактичних обставин, меж заявлених вимог та правового регулювання спірних правовідносин, для повного та ефективного захисту порушеного права позивача слід зобов`язати відповідача здійснити розрахунок стажу з якого обрахована пенсія ОСОБА_1 у подвійному розмірі за періоди її роботи в інфекційних закладах (відділеннях) охорони здоров`я з 16.04.2002 до 01.10.2007, з 10.10.2007 по 04.03.2020, з 05.03.2020 по 03.08.2022 та здійснити перерахунок і виплату пенсії з урахуванням такого стажу з моменту її призначення, а саме, з 03.02.2023.

Згідно з частиною першою статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні (ст. 90 КАС України).

Перевіривши юридичну та фактичну обґрунтованість доводів сторін, оцінивши докази суб`єкта владних повноважень на підтвердження правомірності своїх дій та докази, надані позивачем, суд доходить висновку, що з наведених у позовній заяві мотивів і підстав, позовні вимоги підлягають задоволенню.

Визначаючись щодо розподілу судових витрат суд виходив з того, що згідно з ч. 1 ст. 139 КАС України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Сплачений позивачем судовий збір в розмірі 858,88 грн. підлягає стягненню на його користь за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області.

Керуючись ст.ст. 2, 5, 72, 77, 139, 241, 243-246, 255 КАС України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) до Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області (69005, м. Запоріжжя, пр.Соборний, 158-б, ) про визнання протиправною бездіяльності, зобов`язання вчинити певні дії, задовольнити повністю.

Визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області щодо відмови в обрахунку стажу роботи ОСОБА_1 у періоди її роботи в інфекційних закладах (відділеннях) охорони здоров`я з 16.04.2002 до 01.10.2007, з 10.10.2007 по 04.03.2020, з 05.03.2020 по 03.08.2022 у подвійному розмірі.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області здійснити розрахунок стажу з якого обрахована пенсія ОСОБА_1 у подвійному розмірі за періоди її роботи в інфекційних закладах (відділеннях) охорони здоров`я з 16.04.2002 до 01.10.2007, з 10.10.2007 по 04.03.2020, з 05.03.2020 по 03.08.2022 та здійснити перерахунок і виплату пенсії з урахуванням такого стажу з моменту її призначення, а саме, з 03.02.2023.

Стягнути на користь ОСОБА_1 858 (вісімсот п`ятдесят вісім) грн. 88 коп. судового збору за рахунок бюджетних Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Третього апеляційного адміністративного суду шляхом подачі в 30-денний строк з дня його проголошення, а якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення (ухвали) суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення у повному обсязі складено та підписано 15.09.2023.

Суддя Л.Я. Максименко