Справа № 400/4657/23
Суддя: Величко А.В.
Дата ухвалення: 2023-09-18 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

МИКОЛАЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

18 вересня 2023 р. № 400/4657/23
м. Миколаїв

Миколаївський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Величка А.В., розглянув в порядку спрощеного позовного провадження адміністративну справу

за позовом:ОСОБА_1 , АДРЕСА_1 ,
до відповідача:Головного управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області, вул. Морехідна, 1, м. Миколаїв, 54008,
про:визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії,
ВСТАНОВИВ:

До Миколаївського окружного адміністративного суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 (надалі - позивач) до Головного управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області (надалі - відповідач) про:

- визнання протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області щодо не проведення перерахунку та не виплати щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці ОСОБА_1 з 20 серпня 2022 року, згідно заяви від 19 травня 2022 року на підставі довідки від 20.02.2023 року № 8/15/18/2023 та, виходячи з додатку № 4 до Порядку подання документів для призначення (перерахунку) і виплати щомісячного довічного грошового утримання суддям у відставці від 20.02.2023 № 4-15;

- зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області провести ОСОБА_1 перерахунок та виплату щомісячного грошового утримання судді у відставці, виходячи з розрахунку 88 % від суддівської винагороди судді, за останнім місцем роботи в Миколаївському апеляційному суді, згідно довідки від 20.02.2023 року № 8/15/18/2023, з урахуванням фактично виплачених сум, починаючи з 20 серпня 2022 року.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що з 12.04.1982 року позивач займав посаду судді у судах різного рівня. З 23.12.1992 року призначений на посаду судді Миколаївського апеляційного суду (раніше - Миколаївський обласний суд та Апеляційний суд Миколаївської області). У травні 2022 року він звернувся до Вищої ради правосуддя із заявою про відставку. Ця заява не була вчасно розглянута через відсутність повноважного складу Вищої ради правосуддя, а рішення про його відставку було прийнято лише 14.02.2023 року. Цим рішенням установлено, що право на нарахування та виплату щомісячного довічного грошового утримання виникло у позивача з наступного дня після досягнення ним 65 років, тобто з 20.08.2022 року. Головне управління Пенсійного фонду України у Миколаївській області з 22.02.2023 року призначило позивачу щомісячне довічне грошове утримання судді у відставці у розмірі 74% суддівської винагороди, виходячи зі стажу судді 32 роки 05 місяців 05 днів. Позивач не погоджується з такими діями та стверджує, що його стаж роботи на посаді судді, що дає право на відставку та отримання щомісячного довічного грошового утримання, складає 39 років 04 місяці 18 днів, а відповідач неправильно визначив цей стаж, оскільки не врахував до нього 2 роки 15 днів період строкової служби в Радянській Армії з 12.11.1975 року по 26.11.1977 року. Окрім того, відповідач не врахував до стажу 1 рік 10 місяців 28 дні періоду в навчання в Харківському юридичному інституту з 30.08.1978 року по 24.06.1982 року. Також відповідач не врахував до стажу 02 роки 11 місяців 29 днів періоду служби в органах внутрішніх справ з 01.08.1982 року по 29.07.1985 року. Позивач вважає такі дії органу пенсійного фонду протиправними, тому й звернувся до суду з цим позовом.

Ухвалою від 03.05.2023 року Миколаївський окружний адміністративний суд відкрив провадження у справі №400/4657/23 та ухвалив розглядати справу за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні) відповідно до ст. 262 КАС України.

До канцелярії Миколаївського окружного адміністративного суду від Головного управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області надійшов відзив на позовну заяву, в якому відповідач вказав, що позивач перебуває на обліку у відповідача та з 20.08.2017 року отримував пенсію за віком відповідно до Закону України від 09.07.2003 року № 1058-IV «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування». З 22.02.2023 року позивача переведено на щомісячне довічне грошове утримання судді у відставці згідно із Законом України від 02.06.2016 року № 1402-VIII «Про судоустрій і статус суддів» на підставі заяви від 22.02.2023 року. Відповідно до статті 137 Закону № 1402-VIII до стажу роботи на посаді судді зараховується робота на посаді: судді судів України, арбітра (судді) арбітражних судів України, державного арбітра колишнього Державного арбітражу України, арбітра відомчих арбітражів України, судді Конституційного Суду України; члена Вищої ради правосуддя, Вищої ради юстиції, Вищої кваліфікаційної комісії суддів України; судді в судах та арбітрів у державному і відомчому арбітражах колишнього СРСР та республік, що входили до його складу. Частиною 2 ст. 137 Закону № 1402, якою доповнено ст. 137 на підставі Закону України від 12.07.2018 року № 2509-VIII «Про внесення змін до Закону України «Про судоустрій і статус суддів» у зв`язку з прийняттям Закону України «Про Вищий антикорупційний суд»», який набрав чинності 05.08.2018 року, до стажу роботи на посаді судді також зараховується стаж роботи (професійної діяльності), вимоги щодо якого визначено законом та надає право для призначення на посаду судді. Відповідно до ч. 3 ст. 142 Закону № 1402 щомісячне довічне грошове утримання виплачується судді у відставці в розмірі 50 відсотків суддівської винагороди судді, який працює на відповідній посаді. За кожний повний рік роботи на посаді судді понад 20 років розмір щомісячного довічного грошового утримання збільшується на два відсотки грошового утримання судді. Оскільки, стаж роботи на посаді судді позивача складає 32 роки 05 місяців 05 днів, то щомісячне довічне грошове утримання позивача визначено з розрахунку 74 % суддівської винагороди судді відповідно до Закону № 1402. Розмір пенсійної виплати становить 158270,09 грн (в розмірі 74 % суддівської винагороди судді, працюючого на відповідній посаді). Відтак, відповідач не допустив порушення норм чинного законодавства при призначенні позивачу щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці та обчисленні стажу роботи на посаді судді.

Розглянувши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив наступне.

ОСОБА_1 з 20.08.2017 року перебуває на обліку у Головному управлінні Пенсійного фонду України у Миколаївській області та отримував пенсію за віком відповідно до Закону України від 09.07.2003 року № 1058-IV «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

Позивач, з 12.11.1975 року по 26.11.1977 року проходив строкову службу в Радянській Армії.

У період з 30.08.1978 року по 24.06.1982 року позивач навчався в Харківському юридичному інституті.

З 01.08.1982 року по 29.07.1985 року позивач проходив службу в органах внутрішніх справ.

У травні 2022 року ОСОБА_1 звернувся до Вищої ради правосуддя із заявою від 19.05.2022 року про звільнення з посади судді Миколаївського апеляційного суду у відставку.

19.08.2022 року позивачу виповнилося шістдесят п`ять років.

Рішенням Вищої ради правосуддя №40/0/15-23 від 14.02.2023 року ОСОБА_1 звільнено з посади судді Миколаївського апеляційного суду у зв`язку з поданням заяви про відставку. Встановлено, що право на нарахування та виплату щомісячного довічного грошового утримання виникло у ОСОБА_1 з наступного дня після досягнення ним шістдесяти п`яти років.

Згідно розрахунку стажу судді, який дає право на відставку та отримання щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці від 20.02.2023 року №4-15, загальний стаж роботи судді Миколаївського апеляційного суду ОСОБА_1 , що дає йому право на відставку, становить 39 років 04 місяців 18 днів.

Позивач 22.02.2023 року звернувся до ГУ ПФУ в Миколаївській області із заявою про призначення йому довічного грошового утримання судді відповідно до рішення Вищої ради правосуддя від 14 лютого 2023 року

З 22.02.2023 року позивача переведено на щомісячне довічне грошове утримання судді у відставці згідно із Законом України від 02.06.2016 року № 1402-VIII «Про судоустрій і статус суддів» з розрахунку 74% суддівської винагороди.

При цьому відповідач обрахував загальний страховий стаж позивача, який склав 46 років 09 місяців 14 днів, у т.ч. 32 роки 05 місяців 05 днів - на посаді судді.

Не погоджуючись із таким розрахунком стажу судді, відсотковим розміром щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці та датою його призначення, позивач звернувся до суду з цим позовом.

Вирішуючи даний публічно-правовий спір, що виник між сторонами, суд виходить з наступного.

Пунктом 4 частини 6, пунктом 1 частини 7 статті 126 Конституції України встановлено, що подання заяви про відставку або про звільнення з посади за власним бажанням є підставою для звільнення судді, а у разі досягнення суддею шістдесяти п`яти років повноваження судді припиняються.

Організацію судової влади та здійснення правосуддя в Україні визначає Закон України "Про судоустрій і статус суддів".

Згідно статті 53 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" судді гарантується перебування на посаді судді до досягнення ним шістдесяти п`яти років, крім випадків звільнення судді з посади або припинення його повноважень відповідно до Конституції України та цього Закону.

Відповідно до статті 112 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" суддя може бути звільнений з посади виключно з підстав, визначених частиною шостою статті 126 Конституції України. Рішення про звільнення судді з посади ухвалює Вища рада правосуддя у порядку, встановленому Законом України "Про Вищу раду правосуддя".

Суддя, який має стаж роботи на посаді судді не менше двадцяти років, що визначається відповідно до статті 137 цього Закону, має право подати заяву про відставку. Суддя має право у будь-який час перебування на посаді незалежно від мотивів подати заяву про звільнення з посади за власним бажанням. Заява про відставку, заява про звільнення з посади за власним бажанням подається суддею до Вищої ради правосуддя, яка протягом одного місяця з дня надходження відповідної заяви ухвалює рішення про звільнення судді з посади. Суддя здійснює свої повноваження до ухвалення рішення про його звільнення. За суддею, звільненим за його заявою про відставку, зберігається звання судді та гарантії недоторканності, встановлені для судді до його виходу у відставку (ст. 116 Закон України "Про судоустрій і статус суддів").

Згідно статті 120 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" повноваження судді припиняються з наступного дня після досягнення ним шістдесяти п`яти років. Про наявність підстави для припинення повноважень судді голова суду, в якому суддя обіймав посаду, не пізніш як за місяць до дня, зазначеного в частині першій цієї статті, повідомляє Вищу раду правосуддя, Вищу кваліфікаційну комісію суддів України та Державну судову адміністрацію України. До повідомлення додаються документи на підтвердження факту досягнення суддею шістдесяти п`яти років. Суддя не може здійснювати правосуддя з наступного дня після досягнення ним шістдесяти п`яти років.

Відповідно до статті 137 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" До стажу роботи на посаді судді зараховується робота на посаді:

1) судді судів України, арбітра (судді) арбітражних судів України, державного арбітра колишнього Державного арбітражу України, арбітра відомчих арбітражів України, судді Конституційного Суду України;

2) члена Вищої ради правосуддя, Вищої ради юстиції, Вищої кваліфікаційної комісії суддів України;

3) судді в судах та арбітрів у державному і відомчому арбітражах колишнього СРСР та республік, що входили до його складу.

До стажу роботи на посаді судді також зараховується стаж (досвід) роботи (професійної діяльності), вимога щодо якого визначена законом та надає право для призначення на посаду судді.

Судді, який вийшов у відставку, після досягнення чоловіками віку 62 років, жінками - пенсійного віку, встановленого статтею 26 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", виплачується пенсія на умовах, визначених зазначеним Законом, або за його вибором щомісячне довічне грошове утримання. До досягнення зазначеного віку право на пенсію за віком або щомісячне довічне грошове утримання мають чоловіки 1955 року народження і старші після досягнення ними такого віку:

1) 61 рік - які народилися з 1 січня 1954 року по 31 грудня 1954 року;

2) 61 рік 6 місяців - які народилися з 1 січня 1955 року по 31 грудня 1955 року.

Суддя у відставці, який не досяг віку, встановленого частиною першою цієї статті, отримує щомісячне довічне грошове утримання. При досягненні таким суддею віку, встановленого частиною першою цієї статті, за ним зберігається право на отримання щомісячного довічного грошового утримання або, за його вибором, призначається пенсія на умовах, визначених Законом України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування". Щомісячне довічне грошове утримання виплачується судді у відставці в розмірі 50 відсотків суддівської винагороди судді, який працює на відповідній посаді. За кожний повний рік роботи на посаді судді понад 20 років розмір щомісячного довічного грошового утримання збільшується на два відсотки грошового утримання судді. У разі зміни розміру складових суддівської винагороди судді, який працює на відповідній посаді, здійснюється перерахунок раніше призначеного щомісячного довічного грошового утримання. Пенсія або щомісячне довічне грошове утримання судді виплачується незалежно від заробітку (прибутку), отримуваного суддею після виходу у відставку. Щомісячне довічне грошове утримання суддям виплачується органами Пенсійного фонду України за рахунок коштів Державного бюджету України (ст. 142 Закону України "Про судоустрій і статус суддів").

Постановою правління Пенсійного фонду України від 25.01.2008 року №3-1 затверджено Порядок подання документів для призначення (перерахунку) і виплати щомісячного довічного грошового утримання суддям у відставці територіальними органами Пенсійного фонду України, який зареєстровано в Міністерстві юстиції України 12.03.2008 року за №200/14891 (надалі - Порядок №3-1).

На час виникнення спірних правовідносин Порядок №3-1 містив такі норми:

Судді у відставці, в тому числі судді Конституційного Суду України у відставці, судді Конституційного Суду України, повноваження якого припинено з підстав, встановлених пунктами 1, 2 частини першої статті 149-1 Конституції України, або якого звільнено з підстав, встановлених пунктами 1, 4 частини другої статті 149-1 Конституції України, за наявності стажу роботи, що дає право на відставку (далі - суддя Конституційного Суду України), призначається щомісячне довічне грошове утримання.

Заява про призначення / перерахунок щомісячного довічного грошового утримання (додаток 1) подається до територіального органу Пенсійного фонду України (далі - орган, що призначає щомісячне довічне грошове утримання) суддею особисто або через уповноважену особу суду за останнім місцем роботи.

Щомісячне довічне грошове утримання призначається з дня, наступного за днем звільнення судді з посади у відставку або звільнення / припинення повноважень судді Конституційного Суду України (далі - звільнення судді з посади), якщо звернення за призначенням щомісячного довічного грошового утримання відбулося не пізніше трьох місяців з дня звільнення судді з посади.

У разі звернення пізніше трьох місяців з дня звільнення судді з посади щомісячне довічне грошове утримання призначається з дня звернення за його призначенням.

Днем звернення за призначенням щомісячного довічного грошового утримання вважається день прийняття органом, що призначає щомісячне довічне грошове утримання, заяви про призначення щомісячного довічного грошового утримання та документів, перелік яких наведено в розділі II цього Порядку.

Документи, необхідні для призначення щомісячного довічного грошового утримання

До заяви про призначення щомісячного довічного грошового утримання додаються:

- копія рішення Вищої ради правосуддя про звільнення судді з посади;

- документи про страховий стаж, що визначені Порядком підтвердження наявного стажу роботи для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 12 серпня 1993 року № 637;

- довідка про суддівську винагороду для обчислення щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці (додаток 2) (далі - довідка про суддівську винагороду), видана судом, з якого суддя вийшов у відставку, з урахуванням суддівської винагороди (винагороди судді) судді, який працює на відповідній посаді;

- розрахунок стажу судді, який дає право на відставку та отримання щомісячного довічного грошового утримання (додаток 4).

Заява про призначення щомісячного довічного грошового утримання реєструється в електронному журналі звернень органу, що призначає щомісячне довічне грошове утримання.

Приймання, розгляд та опрацювання заяви та документів, необхідних для призначення (перерахунку) щомісячного довічного грошового утримання, органами, що призначають щомісячне довічне грошове утримання, здійснюється відповідно до Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України від 25 листопада 2005 року № 22-1, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 27 грудня 2005 року за № 1566/11846.

При поданні заяви про призначення щомісячного довічного грошового утримання в паперовій формі документи надаються в оригіналах.

Не пізніше 10 днів з дня надходження заяви з необхідними для призначення щомісячного довічного грошового утримання документами або надання додаткових документів орган, що призначає щомісячне довічне грошове утримання, розглядає подані документи та приймає рішення про призначення щомісячного довічного грошового утримання або відмову в його призначенні з урахуванням пункту 5 розділу І цього Порядку.

Орган, що призначає щомісячне довічне грошове утримання, не пізніше 10 днів з дня винесення рішення інформує особу про призначення щомісячного довічного грошового утримання із зазначенням його розміру або про відмову в призначенні щомісячного довічного грошового утримання із зазначенням причин відмови та порядку його оскарження.

Главою 15 Регламенту Вищої ради правосуддя, затвердженого рішенням Вищої ради правосуддя від 24.01.2017 року № 52/0/15-17, унормований такий порядок звільнення судді з посади:

Питання про звільнення судді з підстав: неспроможність виконувати повноваження за станом здоров`я (пункт 1 частини шостої статті 126 Конституції України); подання заяви про відставку або про звільнення з посади за власним бажанням (пункт 4 частини шостої статті 126 Конституції України) - розглядається Радою на засіданні у пленарному складі.

Заява про відставку або про звільнення за власним бажанням подається суддею до Ради.

При вирішенні питання про звільнення судді з посади у зв`язку з поданням заяви про відставку стаж роботи на посаді судді обраховується з дати призначення (обрання) судді на посаду по дату ухвалення Радою відповідного рішення або по дату припинення повноважень судді у зв`язку з досягненням суддею шістдесяти п`яти років.

Якщо на момент розгляду питання про звільнення судді Радою суддя звільнений з посади або його повноваження припинені, член Ради - доповідач своєю ухвалою залишає заяву (висновок, подання) без розгляду.

Положення пункту 15.7 цього Регламенту не застосовується до заяв про звільнення з посади судді у відставку суддів, повноваження яких припинені у зв`язку з досягненням шістдесяти п`яти років, якщо такі заяви подані до Ради в період відсутності повноважного складу Ради - з 24 лютого 2022 року по 12 січня 2023 року.

За результатами розгляду питання про звільнення судді з посади за загальними обставинами ухвалюється рішення Ради, яке викладається у письмовій формі, підписується головуючим на засіданні одноособово.

Суд установив, що ОСОБА_1 19.05.2022 року звернувся до Вищої ради правосуддя із заявою про звільнення з посади судді Миколаївського апеляційного суду у відставку.

Проте з 24.02.2022 року по 11.01.2023 року був відсутній повноважний склад Вищої ради правосуддя, тому у встановлений частиною 3 статті 116 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" строк заява позивача розглянута не була.

Позивачу 19.08.2022 року виповнилося 65 років, тож відповідно до статті 120 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" 20.08.2022 року його повноваження судді припинилися, правосуддя відтоді він не здійснював і суддівську винагороду не отримував.

Позивач звільнений у відставку рішенням Вищої ради правосуддя №40/0/15-23 від 14.02.2023 року. У цьому рішенні Вища рада правосуддя вказала, що позивач мав законні очікування на звільнення з посади судді у відставку і, відповідно, на встановлені законом гарантії судді у відставці, несвоєчасний розгляд його заяви про звільнення у відставку поза межами визначеного законом строку для такого розгляду, хоч і зумовлений об`єктивними обставинами, які цьому передували, та не залежали від волевиявлення судді, призвів до зниження рівня гарантій незалежності судді. Тож Вища рада правосуддя дійшла до висновку, що з метою забезпечення реалізації гарантованого судді ОСОБА_1 права на звільнення у відставку та недопущення зниження рівня гарантій незалежності судді, право на нарахування та виплату щомісячного довічного грошового утримання виникло у нього з наступного дня після досягнення ним 65 років, тобто з 20.08.2022 року.

Після прийняття Вищою радою правосуддя рішення №40/0/15-23 від 14.02.2023 року позивач 22.02.2023 року подав до ГУ ПФУ в Миколаївській області документи, необхідні для призначення йому щомісячного довічного грошового утримання, зокрема документи про стаж (копію трудової книжки) та розрахунок стажу роботи судді, складений Миколаївським апеляційним судом на день припинення повноважень судді у зв`язку з досягненням 65-річного віку.

Відповідно до цього розрахунку стаж судді Лисенка П.П., який дає право на відставку та отримання щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці, становить 39 років 04 місяці 18 днів та включає період роботи:

- строкової служби в Радянській Армії з 12.11.1975 року по 26.11.1977 року (02 роки 15 днів);

- навчання в Харківському юридичному інституті з 30.08.1978 року по 24.06.1982 року (01 рік 10 місяців 28 днів);

- служби в органах внутрішніх справ з 01.08.1982 року 29.07.1985 року (02 роки 11 місяців 29 днів);

- суддею Ленінського районного суду м. Миколаєва з 12.04.1990 року по 23.12.1992 року (02 років 08 місяців 12 днів);

- суддею Миколаївського обласного суду (з 20.08.2001 року - апеляційний суд Миколаївської області) з 23.12.1992 року по 01.10.2018 року (25 років 09 місяців 09 днів);

- суддею Миколаївського апеляційного суду з 02.10.2018 року по 16.09.2022 року (03 роки 11 місяців 15 днів).

Відповідач при призначенні позивачу щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці до стажу роботи на посаді судді зараховував роботу безпосередньо на посаді судді з 12.04.1990 року по 16.09.2022 року (32 роки 05 місяців 05 днів) та виходячи із цього стажу обчислив щомісячне довічне грошове утримання у розмірі 74% суддівської винагороди судді.

При цьому відповідач прийняв рішення не про призначення позивачу щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці з 20.08.2022 року, на чому наголошувала Вища рада правосуддя у рішенні №40/0/15-23 від 14.02.2023 року, а про переведення/перерахунок пенсії позивача відповідно до частини 3 статті 45 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" з 22.02.2023 року. З цієї дати припинено виплату позивачу пенсії за віком, яка була призначена за Законом України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", та розпочато виплату щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці.

Відповідач керувався частиною 3 статті 45 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", якою передбачено, що переведення з одного виду пенсії на інший здійснюється з дня подання заяви на підставі документів про страховий стаж, заробітну плату (дохід) та інших документів, що знаходяться на час переведення з одного виду пенсії на інший в пенсійній справі, а також додаткових документів, одержаних органами Пенсійного фонду.

Суд зазначає, що переведення з одного виду пенсії на інший відповідно до статті 45 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" можливе у тому разі, якщо особі відповідно до цього Закону був призначений один з видів пенсії, визначених у статтях 9, 10 цього Закону - пенсія за віком, пенсія по інвалідності чи пенсія у зв`язку з втратою годувальника.

Щомісячне довічне грошове утримання, яке є спеціальним видом грошового забезпечення судді у відставці, виплачується за рахунок коштів державного бюджету, а не коштів Пенсійного фонду, та не відноситься до жодного з видів пенсійних виплат, визначених у статтях 9, 10 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування". За своєю правовою природою щомісячне довічне грошове утримання, на відміну від пенсії на загальних підставах, є гарантованою державою щомісячною грошовою виплатою, що служить забезпеченням належного матеріального утримання судді, яка призначається і нараховується державою за результатом багаторічної праці особи саме на суддівській посаді, виплачується лише за умови наявності встановленого законом стажу роботи на посаді судді та є складовою правового статусу судді, як фінансова гарантія незалежності суддів.

Тож у випадку призначення особі пенсії за віком відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", а в подальшому при виявленні такою особою бажання отримувати щомісячне довічне грошове утримання судді у відставці відповідно до Закону України "Про судоустрій і статус суддів", має місце призначення довічного грошового утримання судді у відставці за правилами Порядку №3-1, а не переведення чи перерахунок пенсії згідно з частинами 3, 4 статті 45 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування".

Суд погоджується з доводами позову, що відповідач невірно визначив дату призначення позивачу щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці, оскільки позивач набув право на призначення такого довічного грошового утримання в день припинення її повноважень судді у зв`язку з досягненням 65 років, тобто з 20.08.2022 року. Несвоєчасне звернення позивача за призначенням щомісячного довічного грошового утримання зумовлено неприйняттям Вищою радою правосуддя рішення про його звільнення у відставку у встановлений законом строк, що не може позбавляти позивача права на отримання щомісячного довічного грошового утримання, яке є фінансовою гарантією незалежності суддів.

Щодо зарахування до стажу роботи на посаді судді спірних періодів, а саме проходження військової строкової служби в Збройних Силах з 12.11.1975 року по 26.11.1977 року (02 роки 15 днів), навчання в Харківському юридичному інституті з 30.08.1978 року по 24.06.1982 року (01 рік 10 місяців 28 днів), служби в органах внутрішніх справ з 01.08.1982 року по 29.07.1985 року (02 роки 11 місяців 29 днів), суд зазначає наступне.

Як встановлено судом, на час обрання позивача суддею статус суддів регулювався нормами Закону України «Про статус суддів» від 15.12.1992 року №2862-ХІІ (надалі - Закон України № 2862 - ХІІ).

Абзацом 2 ч.4 ст. 43 Закону України №2862-ХІІ було передбачено, що до стажу роботи, що дає право на відставку судді та отримання щомісячного довічного грошового утримання, входить робота на посадах суддів судів України та робота на інших посадах.

Згідно ч. 4 ст. 43 Закону України № 2862-ХІІ зі змінами, внесеними Законом України від 24.02.1994 року № 4015-ХІІ «Про внесення змін і доповнень до Закону України «Про статус суддів», до стажу роботи, що дає право на відставку судді та отримання щомісячного довічного грошового утримання, крім роботи на посадах суддів судів України, державних арбітрів, арбітрів відомчих арбітражів України, зараховується також час роботи на посадах суддів і арбітрів у судах та державному і відомчому арбітражі колишнього СРСР та республік, що раніше входили до складу СРСР, час роботи на посадах, безпосередньо пов`язаних із керівництвом та контролем за діяльністю судів у Верховному Суді України, в обласних судах, Київському і Севастопольському міських судах, Міністерстві юстиції України та підвідомчих йому органах на місцях, за діяльністю арбітражів у Державному арбітражі України, Вищому арбітражному суді України, а також на посадах прокурорів і слідчих за умови наявності у всіх зазначених осіб стажу роботи на посаді судді не менше 10 років.

Указом Президента України «Про додаткові заходи щодо соціального захисту суддів», виданим 10.07.1995 року за № 584/95 відповідно до ст. 25 Конституційного Договору між Верховною Радою України та Президентом України «Про основні засади організації та функціонування державної влади і місцевого самоврядування в Україні на період до прийняття нової Конституції України», передбачено зарахування до стажу роботи, що дає право на відставку та одержання щомісячного грошового утримання, за умови роботи на посаді судді не менше 10 років, крім стажу трудової діяльності, визначеної законом, половини строку навчання у вищих юридичних навчальних закладах та періоду проходження строкової військової служби.

Після втрати чинності ст. 1 вказаного Указу Президента України, питання зарахування в стаж роботи судді інших періодів діяльності було врегульовано постановою Кабінету Міністрів України від 11.06.2008 року № 545 "Про внесення зміни до постанови Кабінету Міністрів України від 03.09.2005 року № 865".

Вказаною постановою пункт 3-1 постанови Кабінету Міністрів України від 03.09.2005 року № 865 (865-2005-п) «Про оплату праці та щомісячне грошове утримання судців» доповнено абзацом такого змісту: «До стажу роботи, що дає судді право на відставку та одержання щомісячного грошового утримання, за умови роботи на посаді судді не менш як 10 років зараховується, крім стажу трудової діяльності, визначеного законом, половина строку навчання за денною формою у вищих юридичних навчальних закладах, на юридичних факультетах вищих навчальних закладів та календарний період проходження строкової військової служби».

Зазначена постанова Кабінету Міністрів України (№ 865-2005-п) втратила чинність 01.01.2012 року.

Відповідно до п. 11 Перехідних положень Закону України від 07.07.2010 року № 2453-VI «Про судоустрій і статус суддів» (надалі - Закон України №2453-VI), судді, призначені чи обрані на посаду до набрання чинності цим Законом, зберігають визначення стажу роботи на посаді судді відповідно до законодавства, що діяло на день набрання чинності цим Законом.

Законодавством, яке діяло на момент набрання чинності Законом України №2453-VI, було передбачено право судді на зарахування до стажу, що дає право на відставку та одержання щомісячного довічного грошового утримання за умови роботи на посаді судді не менше як 10 років, половини строку навчання за денною формою у вищих юридичних навчальних закладах, на юридичних факультетах вищих навчальних закладів, періоду проходження строкової служби, а також часу роботи на посадах прокурорів і слідчих. Таким чином, відповідачем, у свою чергу, неправомірно не враховано вищезазначені періоди до стажу роботи позивача, що дає право на призначення щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці.

Вказані висновки узгоджуються із позицією викладеною в постанові Великої палати Верховного Суду від 14.06.2018 року у справі №9901/382/18, у постанові Верховного Суду від 02.04.2019 року у справі № 607/8578/17, постанові Верховного Суду України від 06.07.2016 року у справі №П/800/426/14, постанові Верховного Суду від 13.11.2019 року у справі №521/2593/17, а також від 20.11.2019 року у справі № 308/5911/17, від 12.12.2019 року №692/290/17.

Суд установив, що з урахуванням стажу роботи позивача, позивач на дату припинення повноважень судді у зв`язку з досягненням 65 років мав стажу у розмірі 39 років 04 місяці 18 днів.

Це давало позивачу право на призначення щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці з 20.08.2022 року в розмірі 88 % суддівської винагороди (50 % + (39 - 20) х 2%).

Суд вважає, що відповідач, не врахувавши вказаний спірний період до стажу роботи позивача на посаді судді, що дає право на отримання щомісячного довічного грошового утримання, та не призначивши йому щомісячне довічне грошове утримання з 20.08.2022 року, у спірних правовідносинах допустив протиправну бездіяльність.

Внаслідок цього відповідач неправильно визначив стаж роботи позивача на посаді судді, що дає право на отримання щомісячного довічного грошового утримання, а також неправильно визначив відсоток розрахунку щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці, що призвело до зменшення його розміру та порушення права позивача на отримання щомісячного довічного грошового утримання у розмірі, установленому законом.

Згідно зі статтею 9 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог. Суд може вийти за межі позовних вимог, якщо це необхідно для ефективного захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Відповідно до частин 1, 2, 3, 4 статті 245 КАС України при вирішенні справи по суті суд може задовольнити позов повністю або частково чи відмовити в його задоволенні повністю або частково.

У разі задоволення позову суд може прийняти рішення про: 2) визнання протиправним та скасування індивідуального акта чи окремих його положень; 4) визнання бездіяльності суб`єкта владних повноважень протиправною та зобов`язання вчинити певні дії.

У разі скасування індивідуального акта суд може зобов`язати суб`єкта владних повноважень вчинити необхідні дії з метою відновлення прав, свобод чи інтересів позивача, за захистом яких він звернувся до суду.

У випадку, визначеному пунктом 4 частини другої цієї статті, суд може зобов`язати відповідача - суб`єкта владних повноважень прийняти рішення на користь позивача, якщо для його прийняття виконано всі умови, визначені законом, і прийняття такого рішення не передбачає права суб`єкта владних повноважень діяти на власний розсуд.

Обираючи належний спосіб захисту порушеного права позивача, суд вважає за доцільне вийти за межі позовних вимог та визнати протиправною бездіяльність відповідача щодо не призначення позивачу з 20.08.2022 року щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці та не зарахування до стажу роботи на посаді судді, що дає право на отримання щомісячного довічного грошового утримання, періоду строкової служби в Радянській Армії з 12.11.1975 року по 26.11.1977 року, навчання в Харківському юридичному інституті з 30.08.1978 року по 24.06.1982 року та служби в органах внутрішніх справ з 01.08.1982 року 29.07.1985 року.

З метою відновлення права позивача на отримання щомісячного довічного грошового утримання у розмірі, установленому законом, суд зобов`язує відповідача додатково зарахувати спірний період до стажу роботи позивача на посаді судді, що дає право на отримання щомісячного довічного грошового утримання, а також призначити позивачу з 20.08.2022 року щомісячне довічне грошове утримання, виходячи із розміру 88 % суддівської винагороди за 39 повних років стажу, та виплатити йому заборгованість, яка виникне у зв`язку з таким призначенням, за минулий час (з урахуванням раніше виплачених сум пенсії за віком та довічного грошового утримання).

Відповідно до частини 1 статті 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Судові витрати по справі відсутні.

Керуючись статтями 77, 78, 139, 159, 162, 241, 243, 244, 245, 246, 250, 260-263 Кодексу адміністративного судочинства України, суд -

ВИРІШИВ:

1. Позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 ) до Головного управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області (вул. Морехідна, 1, м. Миколаїв, 54008, ідентифікаційний код 13844159) про визнання протиправними дії та зобов`язання вчинити певні дії - задовольнити.

2. Визнати протиправною бездіяльність Головного управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області щодо не призначення з 20.08.2022 року щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці ОСОБА_1 та не зарахування до стажу роботи на посаді судді, що дає право на отримання щомісячного довічного грошового утримання, періоду строкової служби в Радянській Армії з 12.11.1975 року по 26.11.1977 року, навчання в Харківському юридичному інституті з 30.08.1978 року по 24.06.1982 року та служби в органах внутрішніх справ з 01.08.1982 року 29.07.1985 року.

3. Визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області в частині визначення стажу роботи ОСОБА_1 на посаді судді та відсотку розрахунку щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці.

4. Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області додатково зарахувати судді у відставці ОСОБА_1 до стажу судді, що дає право на отримання щомісячного довічного грошового утримання, періоду строкової служби в Радянській Армії з 12.11.1975 року по 26.11.1977 року, навчання в Харківському юридичному інституті з 30.08.1978 року по 24.06.1982 року та служби в органах внутрішніх справ з 01.08.1982 року 29.07.1985 року.

5. Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області призначити з 20.08.2022 року судді у відставці ОСОБА_1 щомісячне довічне грошове утримання у розмірі 88 відсотків суддівської винагороди, виходячи зі стажу судді 39 повних років, та виплатити заборгованість за минулий час (з урахуванням раніше виплачених сум пенсії за віком та щомісячного довічного грошового утримання).

6. Апеляційна скарга може бути подана до П`ятого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Суддя А.В. Величко