Справа № 160/4533/23
Суддя: Неклеса Олена Миколаївна
Дата ухвалення: 2023-09-19 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
19 вересня 2023 року Справа № 160/4533/23
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Неклеса О.М., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи у письмовому провадженні адміністративну справу за позовної заяви ОСОБА_1 до Управління Державного агентства меліорації та рибного господарства у Дніпропетровській області про визнання протиправною бездіяльності, зобов`язання вчинити певні дії, стягнення моральної шкоди,-
До Дніпропетровського окружного адміністративного суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 (далі - позивач, ОСОБА_1 ) до Управління Державного агентства меліорації та рибного господарства у Дніпропетровській області, в якій позивач з урахуванням заяви від 10.07.2023 р. просить суд:
- визнати протиправною бездіяльність Управління Державного агентства меліорації та рибного господарства у Дніпропетровській області в частині не повернення ОСОБА_1 раків в кількості 270 шт. вагою 12 кг, вилучених згідно протоколу про адміністративне правопорушення №047950 від 06.09.2022;
- зобов`язати Управління Державного агентства меліорації та рибного господарства у Дніпропетровській області повернути ОСОБА_1 раки в кількості 270 шт. вагою 12 кг, вилучені згідно протоколу про адміністративне правопорушення №047950 від 06.09.2022;
- стягнути з Управління Державного агентства меліорації та рибного господарства у Дніпропетровській області на користь ОСОБА_1 моральну шкоду в розмірі 5000 грн. шляхом безспірного списання з єдиного казначейського рахунку У правління Державного агентства меліорації та рибного господарства у Дніпропетровській області відповідно до Порядку виконання рішень про стягнення коштів державного та місцевих бюджетів або боржників, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України №845 від 03 серпня 2011 р.;
- стягнути з Управління Державного агентства меліорації та рибного господарства у Дніпропетровській області на користь ОСОБА_1 витрати на послуги адвоката в розмірі 20 000 грн. шляхом безспірного списання з єдиного казначейського рахунку Управління Державного агентства меліорації та рибного господарства у Дніпропетровській області відповідно до Порядку виконання рішень про стягнення коштів державного та місцевих бюджетів або боржників, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України №845 від 03 серпня 2011 р.
В обґрунтування позовної заяви ОСОБА_1 , зокрема, зазначив про те що, 06.09.2022 р. головним державним інспектором відділу охорони водних біоресурсів Мушкет М.Ю. стосовно позивача складено протокол про адміністративне правопорушення № 047950 за ч. 1 ст. 88-1 КУпАП, відповідно до якого 06.09.2022 р. о 11.50 год. на проспекті Героїв 12 навпроти ринку виявлено гр. ОСОБА_1 який здійснював реалізацію водних біоресурсів паків в кількості 270 шт. вагою 12 кг без документів, які підтверджують законність їх придбання та сертифікату якості. Своїми діями гр. ОСОБА_1 порушив ст. 7 Закону України «Про тваринний світ», ст. 37 Закону України «Про рибне господарство, промислове рибальство та охорону водних біоресурсів», чим скоїв адміністративне правопорушення, відповідальність за яке передбачено ч. 1 ст. 88-1 КУпАП. Позивач зауважив, що згідно протоколу №047950 в нього було вилучено раки в кількості 270 шт. вагою 12 кг. 04.11.2022 р. постановою Жовтневого районного суду м.Дніпропетровськ ОСОБА_1 визнано винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 88-1 КУпАП, і накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в дохід держави в розмірі тридцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 510 гривень. Постановою Дніпровського апеляційного суду від 19.12.2022 р. у справі № 201/6477/22 постанову судді Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 04 листопада 2022 року про визнання винним і притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 88-1 КУпАП - скасовано, а провадження у справі закрито на підставі п.1 ч. 1 ст.247 КУпАП за відсутністю в діях ОСОБА_1 події і складу адміністративного правопорушення. Прийнято рішення вилучені 270 штук раків, вагою 12 кг 480 гр, які перебувають на зберіганні у ФОП ОСОБА_3. згідно накладної № 05/06/09/22 від 06.09.2022 року - повернути власнику ОСОБА_1 . Рішення набрало законної сили 19.12.2022 р., є остаточним і оскарженню не підлягає. 04.01.2023 р. ОСОБА_1 звернувся до Управління Державного агентства меліорації та рибного господарства у Дніпропетровській області з вимогою повернути йому вилучених раків в кількості 270 шт. вагою 12 кг на підставі постанови Дніпровського апеляційного суду від 19.12.2022 р. у справі № 201/6477/22. Про отримання заяви відповідач поставив відмітку на другому примірнику заяви. Позивач стверджує, що станом на 02.03.2023 р. постанова Дніпровського апеляційного суду від 19.12.2022 р. у справі №201/6477/22 в частині повернення ОСОБА_1 раків в кількості 270 шт. вагою 12 кг не виконана. З огляду на викладене ОСОБА_1 вважає протиправною бездіяльність відповідача щодо неповернення вилучених в нього раків в кількості 270 шт. вагою 12 кг. Також позивач вважає, що внаслідок допущеної відповідачем протиправної бездіяльності йому заподіяно моральну шкоду в розмірі 5000 грн.
Згідно протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 09.03.2023 р. справу передано на розгляд судді Жукової Є.О.
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 10.03.2023 р. адміністративну справу №160/4533/23 за позовною заявою ОСОБА_1 до Управління Державного агентства меліорації та рибного господарства у Дніпропетровській області про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії, стягнення моральної шкоди передано на розгляд за підсудністю до Жовтневого районного суду м.Дніпропетровська.
Ухвалою Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 17.04.2023 р. позов ОСОБА_1 до Управління Державного агентства меліорації та рибного господарства в Дніпропетровській області про визнання протиправною бездіяльності, зобов`язання вчинити певні дії та стягнення моральної шкоди передано за підсудністю до Дніпропетровського окружного адміністративного суду.
Згідно із ч.ч. 1, 2 ст. 30 Кодексу адміністративного судочинства України, спори між адміністративними судами щодо підсудності не допускаються. Адміністративна справа, передана з одного адміністративного суду до іншого в порядку, встановленому статтею 29 цього Кодексу, повинна бути прийнята до провадження адміністративним судом, до якого вона надіслана.
Згідно протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 17.05.2023 р. справу передано на розгляд судді Неклеса О.М.
В зв`язку з перебуванням судді у відпустці заява від 10.07.2023 р. отримана - 24.07.2023 р.
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 24.07.2023 року відкрито провадження в адміністративній справі. Справу призначено до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи.
23.08.2023 р. до суду надійшов від Управління Державного агентства меліорації та рибного господарства у Дніпропетровській області (далі - Управління, відповідач) відзив на позовну заяву, в якому відповідач просив суд у задоволенні позову відмовити та покласти судові витрати на позивача. Власну позицію відповідачем мотивує тим, що під час проведення рибоохоронного рейду головним державним інспектором відділу охорони водних біоресурсів Мушкетом М. Ю. 06.09.2022 складено протокол про адміністративне правопорушення № 047950 відносно ФОП ОСОБА_1 , відповідальність за яке передбачена ч. 1 ст. 88-1 КУпАП. Протокол № 047950 про адміністративне правопорушення складено за місцем правопорушення - АДРЕСА_1 . Відповідач зауважив, що на виконання постанови Кабінету Міністрів України №1340 від 25.08.1998 р. вилучені природні ресурси - раки у кількості 12,480 кг. 06.09.2022 р. до рішення суду, передані на відповідальне зберігання ФОП ОСОБА_3 на підставі Договору від 11.01.2022 р. №3. Як стверджує відповідач, раки, у кількості 12.480 кг., вилучені згідно опису до протоколу №047950 від 06.09.2022 р., знаходились на зберіганні у ФОП ОСОБА_3 , у порядку визначеному постановою Кабінету Міністрів України №1340 від 25.08.1998 р. Надалі постановою Жовтневого районного суду м.Дніпропетровська від 04.11.2022 р. по справі №201/6477/22 ФОП ОСОБА_1 визнано винуватим у вчинені адміністративного правопорушення ч. 1 ст. 88-1 КУпАП, накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу та винесено рішення про конфіскацію раків у кількості 270 штук вагою 12.48 кг. У подальшому постановою Дніпровського апеляційного суду від 19.12.2022 р. постанову Жовтневого районного суду м.Дніпропетровська від 04.11.2022 р. по справі №201/6477/22 скасовано та винесено рішення щодо повернення ФОП ОСОБА_1 раків у кількості 270 штук. Відповідач зазначив, що судом не встановлено порядок повернення раків, у зв`язку з чим Управління скористалось положеннями пункту 18 Порядку обліку, збереження, оцінки конфіскованого та іншого майна, що переходять у власність держави, і розпорядження ним. 04.01.2023 р. позивач звернувся до Управління державного агентства меліорації та рибного господарства з листом про повернення 12,480 кг раків, які були вилучені за протоколом №0479250 від 06.09.2022 р. Відповідач листами від 23.01.2023 р. №1-5-17/108-23 та від 07.02.2023 р. №1-5-17/190-23 звертався до зберігача - ФОП ОСОБА_3 з вимогою повернути раки з відповідального зберігання. Листом №16/238 від 21.02.2023 р. ФОП ОСОБА_3 повідомив, про відсутність можливості повернути раки, (оскільки протягом листопада грудня 2022 камери зберігання неодноразово піддавалися тривалому відключенню від електрики), але будуть повернуті при першій можливості. 27.03.2023 р. ФОП ОСОБА_3 повернув з відповідального зберігання 12,480 кг раків за накладною 01/27/03/2023. Як зауважив відповідач, після того, як раки були повернуті з відповідального зберігання, Управління звернулося до позивача листом від 27.03.2023 р. №1-5-16/665-23 з повідомленням про необхідність приїхати та забрати раки у кількості 12.480 кг. Відповідач наголосив, що лист №1-5-16/665-23 від 27.03.2023р. був направлений на електрону адресу позивача та його представника адвоката Гаврилова Д., та засобами телекомунікаційного зв`язку із застосуванням програми Viber на особистий телефон ОСОБА_1 , однак останній для отримання раків 27.03.2023 р. не з`явився. З огляду на викладене, 28.03.2023 р. Управління повторно направило позивачу лист №1-5-16/670 -23, в якому просило з`явитися, та отримати раки на виконання постанови Дніпровського апеляційного суду. 28.03.2023 на електрону адресу Управління з електронної адреси надійшов лист яким ОСОБА_1 повідомив, що отримав листи №1-5-16/655-23 від 27.03.2023 р. та №1-5-16/670-23 від 28.03.2023 р. з пропозицією, але з`явитися та отримати раки не може, оскільки перебуває за межами м.Дніпро. Зважаючи на викладене, Управління 28.03.2023 р. направило позивача лист №1-5-16/678 -23, в якому повідомило ОСОБА_1 про те, що він може прибути до Управління в будь-який зручний для нього час та отримати раки. Відповідач зауважив, що ОСОБА_1 не прибув для отримання раків протягом 27-28 березня 2023, у зв`язку з чим Управлінням в присутності ФОП ОСОБА_3 було складено Акт про наявності раків, їх огляду та зважування. У подальшому раків за накладною №1 від 29.03.2023 р. було передано на зберігання до ФОП ОСОБА_5 згідно договору №1 від 03.01.2023 р. Надалі 09.05.2023 р. Управління направило на поштову адресу ОСОБА_1 лист №1-5-16/967-23, в якому повідомило, що станом на 08.05.2023 р. ані ОСОБА_1 , ані будь-яка довірена особа не з`явилась для отримання раків, та повідомило про необхідність виконати постанову Дніпровського апеляційного суду та забрати раків. Лист №1-5-16/967-23 від 09.05.2023 р. ОСОБА_1 не отримано, та 24.05.2023 р. повернувся до Управляння. Надалі, як зауважив відповідач, 30.05.2023 р. ОСОБА_1 без узгодження дати та часу отримання раків з`явився до Управління за адресою провулок Добровольців. 15 м. Дніпро, з вимогою повернути раки на підставі рішення Дніпровського апеляційного суду. 30.05.2023 р. раки були передані в приміщенні Управління й надані позивачу. Відповідач наголосив, що ОСОБА_1 була надана можливість особисто перевірити вагу та кількість раків, але отримати відмовився без пояснення причин. Вищенаведені обставини підтверджуються відеозаписом, що міститься носії інформації, доданому до відзиву на позовну заяву. Враховуючи наведене, відповідач вважає позовні вимоги ОСОБА_1 безпідставними й такими, що не відповідають фактичним обставинами. Управління вважає, що станом на 21.08.2023 р. позивач безпідставно зволікає з отриманням раків й не надав до суду будь-яких доказів на обґрунтування позовних вимог.
Вивчивши та дослідивши всі матеріали справи та надані докази, а також проаналізувавши зміст норм матеріального права, що регулюють спірні правовідносини, з`ясувавши всі обставини справи, оцінивши докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні, суд дійшов до наступних висновків.
Судом встановлено, матеріалами справи підтверджено та не заперечується учасниками справи, що 06.09.2022 р. головним державним інспектором відділу охорони водних біоресурсів Мушкет М.Ю. стосовно ОСОБА_1 складено протокол про адміністративне правопорушення №047950 за ч. 1 ст. 88-1 КУпАП, відповідно до якого 06.09.2022 р. о 11.50 год. на проспекті Героїв 12 навпроти ринку виявлено гр. ОСОБА_1 який здійснював реалізацію водних біоресурсів паків в кількості 270 шт. вагою 12 кг без документів, які підтверджують законність їх придбання та сертифікату якості. Своїми діями гр. ОСОБА_1 порушив ст. 7 Закону України «Про тваринний світ», ст. 37 Закону України «Про рибне господарство, промислове рибальство та охорону водних біоресурсів», чим скоїв адміністративне правопорушення, відповідальність за яке передбачено ч. 1 ст. 88-1 КУпАП.
Згідно протоколу №047950 у гр. ОСОБА_1 вилучено раки в кількості 270 шт. вагою 12 кг.
04.11.2022 р. постановою Жовтневого районного суду м. Дніпропетровськ ОСОБА_1 визнано винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 88-1 КУпАП, і накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в дохід держави в розмірі тридцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 510 гривень.
Постановою Дніпровського апеляційного суду від 19.12.2022 р. у справі №201/6477/22 постанову судді Жовтневого районного суду м.Дніпропетровська від 04 листопада 2022 року про визнання винним і притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 88-1 КУпАП - скасовано, провадження у справі закрито на підставі п.1 ч. 1 ст. 247 КУпАП за відсутністю в діях ОСОБА_1 події і складу адміністративного правопорушення.
Постановлено вилучені 270 штук раків, вагою 12 кг 480 гр, які перебувають на зберіганні у ФОП ОСОБА_3 , згідно накладної № 05/06/09/22 від 06.09.2022 року - повернути власнику ОСОБА_1 .
Вищезазначена постанова набрала законної сили 19.12.2022 р.
04.01.2023 р. ОСОБА_1 як фізична особа-підприємець (далі - ФОП) звернувся до Управління Державного агентства меліорації та рибного господарства у Дніпропетровській області з листом (вх. №17/43 від 04.01.2023 р.), в якому позивач вимагав повернути йому вилучених раків в кількості 270 шт. вагою 12 кг на підставі постанови Дніпровського апеляційного суду від 19.12.2022 р. у справі №201/6477/22.
Вважаючи, що Управлінням Державного агентства меліорації та рибного господарства у Дніпропетровській допущено протиправну бездіяльність у вигляді неповернення вилучених раків в кількості 270 шт. вагою 12 кг, з метою захисту власних прав та інтересів ОСОБА_1 звернувся до суду з цим позовом.
Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд виходить з такого.
Згідно із ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Відповідно до статті 296 Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі - КУпАП), скасування постанови із закриттям справи про адміністративне правопорушення тягне за собою повернення стягнених грошових сум, оплатно вилучених і конфіскованих предметів, а також скасування інших обмежень, зв`язаних з цією постановою. У разі неможливості повернення предмета повертається його вартість.
Відповідно до статті 129-1 Конституції України, судове рішення є обов`язковим до виконання.
Згідно з ч. 2 ст. 14 КАС України та статті 13 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України.
Відповідно до статті 212 Цивільного кодексу України, особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала.
Положення цієї глави застосовуються незалежно від того, чи безпідставне набуття або збереження майна було результатом поведінки набувача майна, потерпілого, інших осіб чи наслідком події.
Так, судом встановлено та матеріалами справи підтверджено, що право власності ОСОБА_1 на раків в кількості 270 шт. вагою 12 кг підтверджено постановою Дніпровського апеляційного суду від 19.12.2022 р. у справі №201/6477/22, а також накладною та товарним чеком від 28.06.2022 р.
04.01.2023 р. ФОП ОСОБА_1 звернувся до Управління з листом (вх. №17/43 від 04.01.2023 р.), в якому позивач вимагав повернути йому вилучених раків в кількості 270 шт. вагою 12 кг на підставі постанови Дніпровського апеляційного суду від 19.12.2022 р. у справі №201/6477/22.
Пунктом 18 Порядку обліку, збереження, оцінки конфіскованого та іншого майна, що переходять у власність держави, і розпорядження ним, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України №1340 від 25.08.1998 р. встановлено, що повернення майна відбувається за рішенням суду або за рішенням керівника органу, в якому майно перебуває на обліку, за наявності відповідних підстав у порядку, встановленому органом, що здійснив його вилучення, або міністерством, керівник якого спрямовує та координує діяльність такого органу. У разі відсутності майна повернення його вартості здійснюється у розмірі, встановленому підпунктом 6 пункту 9 розділу VI Бюджетного кодексу України.
Враховуючи вищенаведені положення, порядок повернення майн відбувається в порядку, встановленому органом, що здійснив його вилучення.
У постанові Дніпровського апеляційного суду від 19.12.2022 р. у справі №201/6477/22 не встановлено порядок повернення раків, у зв`язку з чим відповідач скористався положеннями Порядку обліку, збереження, оцінки конфіскованого та іншого майна, що переходять у власність держави, і розпорядження ним, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України №1340 від 25.08.1998 р.
Фактичні обставини справи свідчать, що на момент прийняття Дніпровським апеляційним судом постанови від 19.12.2022 р. у справі №201/6477/22 та отриманням відповідачем листа від ФОП ОСОБА_1 (вх. №17/23 від 04.01.2023 р.) вилучені раки у кількості 12,480 кг перебували на зберіганні і ФОП ОСОБА_3 на підставі договору про зберігання риби та водних біоресурсів №3 від 11.01.2022 р.
Управління Державного агентства меліорації та рибного господарства у Дніпропетровській області зверталося до ФОП ОСОБА_3 (особа, якої на зберіганні перебували належні позивачу раки) з листами від 23.01.2023 р. №1-5-17/108-23 та від 07.02.2023 р. №1-5-17/190-23 щодо повернення раків з відповідального зберігання.
В листі №16/238 від 21.02.2023 р. ФОП ОСОБА_3 повідомив, про відсутність можливості повернути раків з огляду на те, що протягом листопада-грудня 2022 року камери зберігання неодноразово піддавалися тривалому відключенню від електрики. Також в цьому листі ФОП ОСОБА_3 повідомив, що поверне раків при першій можливості.
27.03.2023 р. ФОП ОСОБА_3 повернув до Управління з відповідального зберігання 12,480 кг раків за накладною №01/27/03/2023 від 27.03.2023 р.
Листом №1-5-16/665-23 від 27.03.2023 р. Управління звернулось до позивача з повідомленням про необхідність приїхати та забрати раки у кількості 12.480 кг
Цей лист був направлений, зокрема, на електрону адресу представника позивача - адвоката Гаврилова Д. (ІНФОРМАЦІЯ_1), що підтверджується наявною в матеріалах справи роздруківкою.
28.03.2023 р. Управління повторно направило позивачу лист №1-5-16/670-23, в якому відповідач зазначив про зміст листа №1-5-16/665-23 від 27.03.2023 р. та вказав, що цей лист направлявся представнику позивача - адвокату Гаврилову Д. на його електронну адресу ( ІНФОРМАЦІЯ_1 ), а також надіслано позивачу засобами телекомунікаційного зв`язку із застосуванням програми Viber на телефон НОМЕР_1 (особистий телефон ОСОБА_1 ).
Суд зауважує, що у позовній заяві ОСОБА_1 зазначений аналогічний номер телефону та електронна адреса представника позивача - адвоката Гаврилова Д.О. (ІНФОРМАЦІЯ_1).
Лист Управління №1-5-16/670-23 від 28.03.2023 р. було направлено представнику позивача - адвокату Гаврилову Д. на його електронну адресу ( ІНФОРМАЦІЯ_1 ).
28.03.2023 р. на електрону адресу Управління з електронної адреси ІНФОРМАЦІЯ_2 надійшов лист за підписом ОСОБА_1 , в якому позивач повідомив про отримання листів від 27.03.2023 р. №1-5-16/655-23 та від 28.03.2023 р. №1-5-16/670-23 та зазначив про неможливість з`явитися та отримати раки не може, оскільки перебуває за межами м.Дніпра та зазначив, що мобільний телефон за номером НОМЕР_2 знаходиться у сестри позивача.
28.03.2023 р. Управління направило на електрону адресу ІНФОРМАЦІЯ_3 лист №1-5-16/678 -23, в якому відповідач повідомив ОСОБА_1 про те, що він може прибути до Управління в будь-який зручний для нього час та отримати раки.
Як стверджує відповідач у відзиві на позовну заяву, позивач не прибув до Управління з метою отримання раків протягом 27.03.2023 р. та 28.03.2023 р.
У зв`язку з чим Управлінням в присутності ФОП ОСОБА_3 складено Акт про наявності раків, їх огляду та зважування.
У подальшому відповідні раки за договором про зберігання риби та водних біоресурсів №1 від 03.01.2023 р. та у відповідності до накладної №1 від 29.03.2023 р. були передані на зберігання до ФОП ОСОБА_5 .
В якості доказів направлення цього листа позивачу на його поштову адресу ( АДРЕСА_2 ) відповідачем разом з відзивом на позовну заяву було надано копію поштової квитанції (фіскальний чек від 10.05.2023 р.) та копію конверту, в якому направлявся цей лист з відмітками працівників АТ «Укрпошта».
За змістом відміток працівників пошти на копії конверта, в якій вищезазначений лист направлявся, а також згідно даних трекінгу поштових відправлень на вебсайті АТ «Укрпошта» позивач не отримав відповідне направлення з листом №1-5-16/967-23 від 09.05.2023 р., у зв`язку з чим 24.05.2023 р. відповідне поштове відправлення було повернуто працівниками поштової служби до Управляння.
Надалі відповідач у відзиві на позовну заяву зазначає, що 30.05.2023 р. ОСОБА_1 без узгодження дати та часу отримання раків з`явився до Управління за адресою провулок Добровольців. 15 м.Дніпро, з вимогою повернути раки на підставі рішення Дніпровського апеляційного суду.
Як стверджує відповідач, 30.05.2023 р. в приміщенні Управління ОСОБА_1 була надана можливість особисто перевірити вагу та кількість раків, але він отримати раків відмовився без пояснення причин.
Вищенаведені твердження позивачем не спростовано.
Враховуючи наведене суд вважає, що твердження позивача стосовно не виконання Управлінням Державного агентства меліорації та рибного господарства у Дніпропетровській області постанови Дніпровського апеляційного суду від 19.12.2022 р. у справі №201/6477/22, є безпідставними та такими, що не відповідають фактичним обставинами.
З огляду на викладене, суд не вбачає в межах спірних правовідносин з боку відповідача протиправної бездіяльності.
Окрім того, суд вважає за необхідне зазначити таке.
Постанова Дніпровського апеляційного суду від 19.12.2022 р. у справі №201/6477/22 набрала законної сили 19.12.2022 р.

Відповідно до статті 372 КАС України, судове рішення, яке набрало законної сили або яке належить виконати негайно, є підставою для його виконання. Примусове виконання судових рішень в адміністративних справах здійснюється в порядку, встановленому Законом України від 02 червня 2016 року № 1404-VIII «Про виконавче провадження» (далі - Закон № 1404-VIII).

Згідно з положеннями частини 1 статті 1 Закону №1404-VIII, виконавче провадження, як завершальна стадія судового провадження, та примусове виконання рішень інших органів (посадових осіб) - це сукупність дій органів і посадових осіб, визначених у цьому Законі, що спрямовані на примусове виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), які провадяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, визначених цим Законом, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону та інших законів, а також рішеннями, що відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Згідно з частини 1 статті 18 Закону №1404-VIII, державний виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів примусового виконання рішень, неупереджено, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Аналіз вищезазначених законодавчих норм свідчить про те, що не можна зобов`язати суб`єкта владних повноважень виконувати судове рішення шляхом ухвалення з цього приводу іншого судового рішення, оскільки примусове виконання рішення суду здійснюється в порядку, передбаченому Законом №1404-VIII.

Подібна правова позиція висловлена в постановах Великої Палати Верховного Суду від 16.01.2019 р. у справі №686/23317/13-а, 16.02.2019 р. у справі №816/2016/17 та Верховного Суду у постанові від 27 листопада 2018 р. у справі №520/11829/17, у постанові від 21.08.2019 р. у справі №295/13613/16-а, від 20.02.2019 р. у справі №806/2143/15 та від 03.04.2019 р. у справі №820/4261/18.

Вищенаведене дозволяє дійти висновку, що вимоги про визнання протиправними рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень, які прийняті (вчинені або не вчинені) на виконання судового рішення, в окремому судовому провадженні не розглядаються.

Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду від 22.08.2019 р. у справі №522/10140/17.

Одночасно із цим суд зауважує, що ухвалою Жовтневого районного суду м.Дніпропетровська від 17.04.2023 р. позов ОСОБА_1 до Управління Державного агентства меліорації та рибного господарства в Дніпропетровській області про визнання протиправною бездіяльності, зобов`язання вчинити певні дії та стягнення моральної шкоди передано за підсудністю до Дніпропетровського окружного адміністративного суду.

Згідно із ч.ч. 1, 2 ст. 30 КАС України, спори між адміністративними судами щодо підсудності не допускаються. Адміністративна справа, передана з одного адміністративного суду до іншого в порядку, встановленому статтею 29 цього Кодексу, повинна бути прийнята до провадження адміністративним судом, до якого вона надіслана.

Верховний Суд у постанові від 21.11.2019 р. у справі №802/1933/18-а звернув увагу на те, що вищезазначені правові норми КАС України мають на меті забезпечення належного виконання судового рішення. Підставами їх застосування є саме невиконання судового рішення, ухваленого на користь особи-позивача, та обставини, що свідчать про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень, пов`язаних з невиконанням судового рішення у справі.

При цьому, наявність у КАС України спеціальних норм, спрямованих на забезпечення належного виконання судового рішення, виключає можливість застосування загального судового порядку захисту прав та інтересів стягувача шляхом подання позову. Судовий контроль за виконанням судового рішення здійснюється в порядку, передбаченому КАС України, який не передбачає можливості подання окремого позову, предметом якого є спонукання відповідача до виконання судового рішення.

Відповідно до ч. 2 ст. 2 КАС України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень, адміністративні суди перевіряють: чи прийняті (вчинені) вони на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноважень з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії): безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Частиною 1 статті 6 КАС України визначено, що суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права, відповідно до якого зокрема людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави.

Згідно з ч. 1 ст. 9 КАС України, розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Відповідно до ч. 1 ст. 73 КАС України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмету доказування.

Згідно з ч. 2 ст. 73 КАС України, предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Частиною 1 статті 77 КАС України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 2 ст. 77 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Відповідачем, як суб`єктом владних повноважень, бездіяльність якого оскаржується, належним чином доведено факт вчинення дій (зокрема, у вигляді інформування позивача про можливість отримання вилучених в нього раків в кількості 270 шт. вагою 12 кг), спрямованих на виконання постанови Дніпровського апеляційного суду від 19.12.2022 р. у справі №201/6477/22.

При цьому, суд наголошує, що заявлені ОСОБА_1 до суду позовній вимоги стосуються питання щодо не виконання іншого судового рішення, а відтак не можуть бути розглянуті в рамках окремого судового провадження.

Стосовно решти позовних вимог ОСОБА_1 суд зазначає, що позовні вимоги зобов`язального характеру та щодо стягнення моральної шкоди є похідними щодо позовної вимоги про оскарження протиправної бездіяльності Управління, у зв`язку з чим є такими, що не підлягають задоволенню.

З огляду на викладене, суд дійшов висновку, що позовна заява ОСОБА_1 є є такою, що не підлягає задоволенню.

Щодо розподілу судових витрат, суд зазначає, що оскільки позовні вимоги є такими, що не підлягають задоволенню, підстави для стягнення з відповідача судового збору відсутні.

Керуючись ст.ст. 2, 9, 72-77, 90, 242-243, 245-246, 258, 262 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-

ВИРІШИВ:

У задоволенні позовної заяви ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_3 , АДРЕСА_3 ) до Управління Державного агентства меліорації та рибного господарства у Дніпропетровській області (, 49049, м.Дніпро, пров. Добровольців, 15) про визнання протиправною бездіяльності, зобов`язання вчинити певні дії, стягнення моральної шкоди, - відмовити.

Звернути увагу учасників справи, що відповідно до частини 7 статті 18 Кодексу адміністративного судочинства України особам, які зареєстрували офіційні електронні адреси в Єдиній судовій інформаційно-телекомунікаційній системі, суд вручає будь-які документи у справах, в яких такі особи беруть участь, виключно в електронній формі шляхом їх направлення на офіційні електронні адреси таких осіб, що не позбавляє їх права отримати копію судового рішення у паперовій формі за окремою заявою.

Рішення суду набирає законної сили відповідно до вимог ст. 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене в порядку та строки, передбачені ст. ст. 295, 297 Кодексу адміністративного судочинства України.

Повний текст рішення суду складено та підписано 19.09.2023 р.

Суддя О.М. Неклеса