Справа № 160/13151/23
Суддя: Боженко Наталія Василівна
Дата ухвалення: 2023-09-06 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
13 червня 2023 року до Дніпропетровського окружного адміністративного суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 (далі позивач) до Управління праці та соціального захисту міста Новомосковська (далі відповідач) про визнання протиправними дій.
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 08 травня 2023 року позовну заяву залишено без руху. Запропоновано позивачу усунути недоліки позовної заяви.
21 червня 2023 року до Дніпропетровського окружного адміністративного суду від представника позивача надійшла уточнена позовна заява, в якій позивач просить суд:
- визнати протиправними та скасувати рішення Управління праці та соціального захисту населення міста Новомосковська, оформлені у вигляді повідомлень № 65 від 07.02.2023, № 101 від 20.02.2023, № 154 від 15.03.2023, № 199 від 07.04.2023, № 230 від 03.05.2023, про відмову ОСОБА_1 в призначення та виплаті компенсації послуги «муніципальна няня», за січень, лютий, березень, квітень 2023 року;
- зобов`язати Управління праці та соціального захисту населення міста Новомосковська виплатити позивачу - ОСОБА_1 , за період з січня 2023 року до досягнення дитиною трьох років, а саме до 25.04.2023 року компенсацію послуги «муніципальна няня» на підставі наданих документів, що підтверджують витрати на оплату послуги «муніципальна няня» в сумі 22 372,00 грн.
Позовна заява обґрунтована тим, що 16.02.2021 року позивачу призначено компенсацію послуги «муніципальна няня» до 25.04.2023 року, яку позивач отримувала до грудня 2022 року включно. У лютому 2023 року позивач звернулася до відповідача із документами на отримання компенсації за січень, однак отримала відмову у виплаті компенсації, що обґрунтована зміною законодавства, в зв`язку з чим позивач більше не належить до кола осіб, які мають право на компенсацію. Позивач в свою чергу наполягає на тому, що незалежно від належності до кола осіб, які мають право на компенсацію згідно нових положень законодавства, до позивача мають застосовуватися норми права, що діяли станом на дату призначення компенсації. Зазначає про наявність витрат на професійну правничу допомогу.
25 липня 2023 року до Дніпропетровського окружного адміністративного суду від представника відповідача надійшов відзив на позовну заяву, в якому відповідач проти позову заперечує в повному обсязі. Вказує, що позивачу дійсно призначено компенсацію послуги муніципальна няня згідно положень Порядку відшкодування вартості послуги з догляду за дитиною до трьох років «муніципальна няня», затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 30.01.2019 року №68 (далі Порядок №68), однак з 01.01.2023 року позивач таке право втратила в зв`язку зі змінами в Порядок №68, затвердженими постановою Кабінету Міністрів України від 30.12.2022 року №1474 (далі Постанова №1474). Окрім цього, позивачем всупереч положень Постанови №1474 протягом одного місяця з дня набрання чинності цією постановою не підтверджено право на отримання відповідного відшкодування. Щодо посилань позивача на роз`яснення Міністерства соціальної політики зазначає, що таке роз`яснення носить інформаційний характер. Заперечує проти стягнення витрат на професійну правничу допомогу. До відзиву додано копії документів щодо підстав призначення та відмови виплати компенсації "муніципальна няня".
15 серпня 2023 року до суду від представника позивача надано лист про надання роз`яснень від 23.12.2021 року Міністерства соціальної політики України.
Згідно положень ст. 262 Кодексу адміністративного судочинства України, суд розглянув справу у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні) за наявними у ній матеріалами.
Дослідивши матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються вимоги позову, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив наступні обставини справи та надав їм правову оцінку.
Рішенням відповідача про призначення компенсації послуги «муніципальна няня» від 16.02.2021 року позивачу призначено відповідну послугу з 02.02.2021 року по 25.04.2023 року, за договором №1 від 02.02.2021 року "про здійснення догляду за дитиною трьох років "Муніципальна няня" укладеним між позивачем та ФОП ОСОБА_2 .

Відповідно до листа відповідача від 07.02.2023 року №50/0/22-23 позивачу повідомлено, що їй припинено відшкодування вартості послуги з догляду за дитиною до трьох років «муніципальна няня» з 01.01.2023 року в зв`язку зі змінами в Порядок №68, внесеними постановою №1474.

Згідно повідомлення про відмову в призначенні соціальної допомоги від 07.02.2023 року №65 позивачу не призначено допомогу з 01.01.2023 року, оскільки протягом січня 2023 року не підтверджено право на отримання відшкодування вартості послуги з догляду за дитиною до трьох років «муніципальна няня» шляхом подання документів, передбачених Порядком №68. Підстава: п. 2 Постанови №1474.

Також відповідачем прийняті рішення про відмову в призначенні соціальної допомоги, в зв`язку з відсутністю права на отримання компенсації послуги "муніципальна няня" від 20.02.2023 року, 15.03.2023 року, 07.04.2023 року, 03.05.2023 року, підстава п.5 Порядку №68.

Вважаючи такі відмови відповідача протиправними, позивач звернулася до суду.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд виходить з наступного.

Щодо твердження відповідача у відзиві про те, що відповідачем не отримано уточнену позовну заяву суд зазначає, що єдиною відмінністю уточненої позовної заяви є правильне зазначення найменування відповідача, в зв`язку з чим право відповідача на належне представлення правової позиції по суті справи обмежень не зазнало.

Відповідно до ст. 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Механізм відшкодування вартості послуги з догляду за дитиною до трьох років «муніципальна няня» визначено Порядком №68.

Постановою №1474 суттєво змінено положення Порядку №68.

Постанова №1474 набрала чинності з 01.01.2023 року.

Станом на 16.02.2021 року (дата призначення позивачу компенсації послуги «муніципальна няня») Порядок №68 діяв в редакції від 02.10.2020 року, згідно п. 2 якого послуга з догляду за дитиною до трьох років муніципальна няня (далі - послуга муніципальна няня) - послуга, що надається для підтримки батьків, опікунів дитини для забезпечення догляду за дитиною до трьох років

В свою чергу пунктом 5 Порядку №68 в редакції від 02.10.2020 року передбачено, що право на отримання компенсації послуги муніципальна няня мають громадяни України, іноземці та особи без громадянства, які є батьками, опікунами дитини до трьох років і на законних підставах проживають на території України та уклали договір про здійснення догляду за дитиною до трьох років (далі - договір) з муніципальною нянею.

Отже, на момент призначення позивачу вказаної компенсації вона надавалася в зв`язку з наявністю однієї дитини віком до трьох років.

В подальшому Порядок №68 двічі зазнав змін.

Вперше постановою Кабінету Міністрів України від 15.12.2021 року №1323 (набрала чинності 16.12.2021 року) (далі Постанова №1323).

Згідно п. 2 Порядку №68 в редакції від 16.12.2021 року послуга з догляду за дитиною до трьох років муніципальна няня (далі - послуга муніципальна няня) - послуга, що надається для підтримки батьків, опікунів дитини для забезпечення догляду за:

дитиною до трьох років, яка потребує додаткового догляду;

двома і більше дітьми до трьох років;

дитиною до трьох років, якщо один із батьків, опікунів є особою з інвалідністю I чи II групи.

Відповідно до п. 5 Порядку №68 в редакції від 16.12.2021 року право на отримання компенсації послуги муніципальна няня мають громадяни України, іноземці та особи без громадянства, які є батьками, опікунами двох і більше дітей до трьох років або дитини, яка потребує додаткового догляду, або дитини до трьох років і є особами з інвалідністю I чи II групи і на законних підставах проживають на території України та уклали договір з муніципальною нянею.

Таким чином, редакція Порядку №68 станом на 16.12.2021 року змінила коло отримувачів послуги, звузивши його отримувачами стали вже не батьки однієї дитини віком до трьох років, а батьки, що мають або дитину до трьох років, яка потребує додаткового догляду, або двох і більше дітей до трьох років, або одну дитину до трьох років, однак один з батьків якої має інвалідність І-ІІ групи.

При цьому згідно рішення від 16.02.2021 року позивачу призначено допомогу на одну дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Відміток про потребу цієї дитини в додатковому догляді не містить ані рішення від 16.02.2021 року, ані будь-які інші матеріали справи.

Отже, вже з 16.12.2021 року позивач не входила до кола осіб, яким може бути призначена компенсації послуги «муніципальна няня», однак продовжувала таку послугу отримувати, відповідачем з цього приводу жодних пояснень не надано.

З 01.01.2023 року Порядок №68 діє в редакції Постанови №1474, яка також змінила його положення.

Так, згідно п. 2 Порядку №68 в редакції Постанови №1474 послуга з догляду за дитиною до трьох років муніципальна няня (далі - послуга муніципальна няня) - послуга, що надається для підтримки батьків, опікунів дитини для забезпечення догляду за:

дитиною до трьох років, яка потребує додаткового догляду;

дитиною до трьох років, якщо один із батьків, опікунів є особою з інвалідністю I чи II групи.

Відповідно до п. 5 Порядку №68 в редакції Постанови №1474 право на отримання компенсації послуги муніципальна няня мають громадяни України, іноземці та особи без громадянства, які є батьками, опікунами дитини, яка потребує додаткового догляду, або дитини до трьох років і є особами з інвалідністю I чи II групи і на законних підставах проживають на території України та уклали договір з муніципальною нянею.

Таким чином, Постанова №1474 також звузила коло осіб, яким може призначатися компенсація, шляхом виключення з цього кола батьків, які мають двох і більше дітей до трьох років.

Також самою Постановою №1474 у п. 2 самої постанови установлено, що протягом одного місяця з дня набрання чинності цією постановою батьки, опікуни дитини віком до трьох років, які отримують відшкодування вартості послуги з догляду за дитиною до трьох років муніципальна няня повинні підтвердити своє право на таке відшкодування шляхом подання структурним підрозділам з питань соціального захисту населення районних, районних у мм. Києві та Севастополі державних адміністрацій, виконавчих органів міських рад міст обласного значення документів, передбачених Порядком відшкодування вартості послуги з догляду за дитиною до трьох років муніципальна няня, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 30 січня 2019 р. № 68 Деякі питання надання послуги з догляду за дитиною до трьох років муніципальна няня (Офіційний вісник України, 2019 р., № 16, ст. 543).

Саме на цей пункт міститься посилання у першому спірному рішенні відповідача (від 07.02.2023 року), наступні спірні рішення містять лише твердження про відсутність права на компенсацію та посилання на п. 5 Порядку №68.

В цьому аспекті суд підкреслює, що матеріали справи дійсно не містять доказів виконання позивачем обов`язку згідно п. 2 Постанови №1474.

Позивачем з цього приводу зазначено, що жодна норма права не передбачає право відповідача припиняти на цій підставі виплату раніше призначеної допомоги.

Суд погоджується з таким доводом позивача виходячи з наступного.

Згідно ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

За обставин цієї справи відповідач фактично розтлумачив невиконання позивачем обов`язку згідно п. 2 Постанови №1474 як підставу для ненадання позивачу компенсації згідно Порядку №68.

Водночас, п. 2 Постанови №1474 встановлює лише обов`язок підтвердити відповідне право, положень про необхідність підтвердити це право станом на дату призначення такої допомоги (у випадку позивача з 16.02.2021 року) чи будь-яку іншу дату або підтвердження цього права згідно положень Порядку №68 саме в редакції Постанови №1474 у цій постанові немає. Також у Постанові №1474 не міститься положень про те, що невиконання цього обов`язку є підставою для припинення раніше призначеної виплати компенсації послуги «муніципальна няня». Відповідно, всупереч ст. 19 Конституції України позивач діяв не згідно законодавства, а згідно свого власного тлумачення наслідків невиконання позивачем свого обов`язку, що є необґрунтованим, оскільки принцип законності вимагає наявність саме формальної норми права, якою б був обґрунтований зміст правової поведінки суб`єкта владних повноважень, здійснення правозастосування шляхом самостійного визначення наслідків невиконання особою обов`язку та фактичного застосування до неї на власний розсуд санкцій за це є протиправним.

Також суд наголошує на тому, що в разі існування неоднозначного або множинного тлумачення прав та обов`язків особи в національному законодавстві органи державної влади зобов`язані застосувати підхід, який був би найбільш сприятливим для особи.

Аналогічний правовий висновок міститься у постанові Великої Палати Верховного Суду від 19.02.2020 року у справі №520/15025/16-а.

Відповідно, за обставин цієї справи п. 2 Постанови №1474 (як і п. 5) не є підставою для припинення раніше призначеної компенсації.

Щодо зміни редакції п. 5 Порядку №68 суд зазначає наступне.

Передусім суд відзначає суперечливість позиції відповідача, який припинив виплату позивачу компенсації саме в зв`язку з набранням чинності Постановою №1474, хоча категорія осіб, до якої належить позивач, була виключена з Порядку №68 за рік до цього Постановою №1323. Змістовних пояснень чому Постанова №1323 зворотної дії не мала, а Постанова №1474 має, відповідачем не наведено, хоча таке правозастосування містить логічну суперечність та саме по собі впливає на правову визначеність особи.

Щодо самої зворотної дії нормативно-правових актів суд зазначає наступне.

В Рішенні Конституційного Суду України від 09 лютого 1999 року №1-рп/99 (справа про зворотну дію в часі законів та інших нормативно-правових актів) зазначено:

« 2. В регулюванні суспільних відносин застосовуються різні способи дії в часі нормативно-правових актів. Перехід від однієї форми регулювання суспільних відносин до іншої може здійснюватися, зокрема, негайно (безпосередня дія), шляхом перехідного періоду (ультраактивна форма) і шляхом зворотної дії (ретроактивна форма).

За загальновизнаним принципом права закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі. Цей принцип закріплений у частині першій статті 58 Конституції України, за якою дію нормативно-правового акта в часі треба розуміти так, що вона починається з моменту набрання цим актом чинності і припиняється з втратою ним чинності, тобто до події, факту застосовується той закон або інший нормативно-правовий акт, під час дії якого вони настали або мали місце.

Дія нормативно-правових актів у часі раніше визначалась тільки в окремих законах України (стаття 6 Кримінального кодексу України 2001-05, стаття 8 Кодексу України про адміністративні правопорушення 80731-10, стаття 3 Цивільного процесуального кодексу України ( 1501-06) та інші). Конституція України, закріпивши частиною першою статті 58 положення щодо неприпустимості зворотної дії в часі законів та інших нормативно-правових актів, водночас передбачає їх зворотну дію в часі у випадках, коли вони пом`якшують або скасовують юридичну відповідальність особи, що є загальновизнаним принципом права. Тобто щодо юридичної відповідальності застосовується новий закон чи інший нормативно-правовий акт, що пом`якшує або скасовує відповідальність особи за вчинене правопорушення під час дії нормативно-правового акта, яким визначались поняття правопорушення і відповідальність за нього.

…

3. В Конституції України стаття 58 міститься у розділі II "Права, свободи та обов`язки людини і громадянина", в якому закріплені конституційні права, свободи і обов`язки насамперед людини і громадянина та їх гарантії. Про це свідчить як назва цього розділу, так і системний аналіз змісту його статей та частини другої статті 3 Конституції України.

Положення окремих статей Конституції України, в яких насамперед визначається правовий статус церкви і релігійних організацій в Україні (стаття 35), політичних партій та громадських організацій (статті 36, 37), гарантують їх діяльність через реалізацію прав та свобод людини і громадянина, а саме - права на свободу віросповідання і світогляду, права на свободу об`єднання у політичні партії та громадські організації.

Тому Конституційний Суд України дійшов висновку, що положення частини першої статті 58 Конституції України про зворотну дію в часі законів та інших нормативно-правових актів у випадках, коли вони пом`якшують або скасовують відповідальність особи, стосується фізичних осіб і не поширюється на юридичних осіб.

Але це не означає, що цей конституційний принцип не може поширюватись на закони та інші нормативно-правові акти, які пом`якшують або скасовують відповідальність юридичних осіб. Проте надання зворотної дії в часі таким нормативно-правовим актам може бути передбачено шляхом прямої вказівки про це в законі або іншому нормативно-правовому акті».

В свою чергу у Рішенні Конституційного Суду України від 26 січня 2011 року №1-рп/2011 (справа про заміну смертної кари довічним позбавленням волі) вказано:

«Конституцією України встановлено, що закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом`якшують або скасовують відповідальність особи (частина перша статті 58).

Конституційний Суд України вважає, що вказані положення Основного Закону України передбачають загальновизнані принципи дії в часі законів та інших нормативно-правових актів, а саме: принцип їх безпосередньої дії, тобто поширення тільки на ті відносини, які виникли після набуття чинності законами чи іншими нормативно-правовими актами, та принцип зворотної дії в часі, якщо вони пом`якшують або скасовують відповідальність особи. Як зазначив Конституційний Суд України, суть зворотної дії в часі законів та інших нормативно-правових актів полягає в тому, що їх приписи поширюються на правовідносини, які виникли до набрання ними чинності, за умови, якщо вони скасовують або пом`якшують відповідальність особи (абзац другий пункту 2 мотивувальної частини Рішення від 19 квітня 2000 року № 6-рп/2000 у справі про зворотну дію кримінального закону в часі)».

Крім того, у своїх рішеннях Конституційний Суд України постійно наголошує на тому, що ключовим у питанні розуміння гарантованого статтею 8 Конституції України принципу верховенства права є принцип юридичної (правової) визначеності, який вимагає чіткості, зрозумілості й однозначності норм права, зокрема їх передбачуваності (прогнозованості) та стабільності (абзац шостий підпункту 2.1 пункту 2 мотивувальної частини Рішення Конституційного Суду України від 20 грудня 2017 року № 2-р/2017).

Складовими принципу верховенства права є, зокрема, правова передбачуваність та правова визначеність, які необхідні для того, щоб учасники відповідних правовідносин мали можливість завбачати наслідки своїх дій і бути впевненими у своїх законних очікуваннях, що набуте ними на підставі чинного законодавства право, його зміст та обсяг буде ними реалізовано (абзац третій пункту 4 мотивувальної частини Рішення Конституційного Суду України від 11 жовтня 2005 року №8-рп/2005).

Відповідно, застосування Постанови №1474 або Постанови №1323 до правовідносин, що виникли до набрання ними чинності, є безпідставним та порушує правову визначеність учасників відповідних суспільних правовідносин та стабільність цих правовідносин. При цьому положень про те, що Постанова №1474 (як і Постанова №1323) має зворотну дію у часі, в т.ч. застосовується з певної дати у минулому або до правовідносин, які виникли станом на дату набрання чинності цієї постановою, зазначений нормативно-правовий акт не містить.

Отже, відповідач не мав правових підстав для відмови позивачу у наданні компенсації послуги «муніципальна няня» в зв`язку зі змінами в Порядок №68, що мали місце після призначення такої послуги. Таким чином, позивач має право на отримання такої послуги згідно рішення відповідача від 16.02.2021 року до 25.04.2023 року включно.

Виходячи з вищевикладеного, усі спірні рішення відповідача, які прийняті з тотожних підстав та за однакових фактичних обставин, є протиправними та підлягають скасуванню.

Щодо зобов`язання відповідача виплатити позивачу сталу суму грошових коштів компенсації послуги «муніципальна няня» суд зауважує, що уповноваженим суб`єктом на прийняття рішення щодо наявності підстав для виплати коштів згідно наданих документів є саме відповідач. За обставин цієї справи позивачем безпідставно прийнято рішення щодо нездійснення виплат в зв`язку з хибним висновком про відсутність у позивача права на такі компенсації. Суд, встановивши наявність у позивача відповідного права, не надавав правову оцінку наданим позивачу документам для отримання компенсації певного розміру, оскільки таку оцінку не надавав сам відповідач, який відмовляв позивачу через відсутність права на компенсацію як таку, не оцінюючи при цьому зміст наданих документів та наявність підстав для виплати на підставі цих документів, порядок та розмір такої виплати. В цьому аспекті суд зауважує, що судовий контроль за правовою поведінкою відповідача здійснено стосовно фактичних проявів такої поведінки (спірних рішень), питання наявності у позивача права на отримання компенсації не в цілому (що підтверджено судом в цій справі), а у конкретному розмірі та на підставі наданих документів (саме в аспекті їх достатності та належності) не вирішувалося відповідачем, а тому не досліджено і судом як передчасне відсутня протиправна поведінка відповідача в цьому аспекті, який за змістом є наступним етапом розгляду документів позивача, в зв`язку з чим відсутня і правова оцінка такої поведінки.

Отже, за обставин цієї справи наявні підстави лише для часткового задоволення позовних вимог щодо зобов`язання відповідача вчинити певні дії, а саме зобов`язання відповідача повторно розглянути заяви позивача про надання компенсації послуги «муніципальна няня».

За вказаних обставин, позовні вимоги підлягають частковому задоволенню.

Щодо судових витрат.

При зверненні до суду позивачем сплачено суму судового збору у розмірі 1073,60 грн, що підтверджується квитанцією від 05.06.2023 року №99086044 та у розмірі 4294,40 грн, що підтверджується квитанцією від 20.06.2023 року №100607135.

Отже, відповідно до положень ст. 139 Кодексу адміністративного судочинства України сплачений позивачем судовий збір за подання позову до суду підлягає стягненню на його користь за рахунок бюджетних асигнувань відповідача.

Також, позивачем заявлено до відшкодування витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 12000 грн.

Відповідачем у відзиві наведено заперечення проти стягнення витрат на професійну правничу допомогу. Вказує, що позивач посилається на правові позиції Касаційного господарського суду, а тому вони є нерелевантними. Вказує, що враховуючи характер виконаної роботи, принципи співмірності та розумності судових витрат, критерій реальності адвокатських витрат, а також розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи, ціни позову та значення справи для сторони, враховуючи майновий стан відповідача, відсутні підстави для стягнення відповідних витрат. Також зазначає, що відсутні докази оплати витрат, детальний опис робіт.

З цього приводу стосовно відповідних посилань позивача суд зазначає, що за клопотанням іншої сторони суд може зменшити витрати на професійну правничу допомогу згідно ст. 134 Кодексу адміністративного судочинства України, в той час як критерії, визначені ст. 139 Кодексу адміністративного судочинства України, судом застосовуються незалежно від наявності іншої сторони у справі.

Змістовно аналогічний правовий висновок міститься у постанові Великої Палати Верховного Суду від 16.11.2022 року у справі №922/1964/21, що є релевантним до обставин цієї справи виходячи з тотожності відповідних положень законодавства.

На підтвердження розміру витрат на професійну правничу допомогу надано:

1. Договір про надання правової допомоги від 29.05.2023 року №29/05 (далі Договір);

2. Акт приймання-передачі наданих послуг від 05.06.2023 року до Договору (далі Акт);

Згідно п. 1 Договору погоджено надання юридичних послуг у вигляді правової допомоги різних видів, в т.ч. надання консультацій. представництво і захисту прав і свобод клієнта у судах. Згідно п. 1.2. Договору виконання послуг за цим договором засвідчується двосторонніми актами приймання-передачі наданих послуг, які складаються за результатом наданих послуг.

Відповідно до п. 3.1. Договору вартість послуг виконавця визначається шляхом множення суми затраченого часу на вартість за годину роботи, яка визначається в розрахунку 2000,00 грн за 1 годину правової роботи.

Актом визнано прийняття позивачем послуг за Договором у зв`язку з підготовкою позовної заяви позивача до відповідача в період з 29.05.2023 року по 05.06.2023 року, а саме:

1) аналіз наданих клієнтом документів та надання усної консультації щодо можливості оскарження рішень відповідача 1 година;

2) підготовка позовної заяви до відповідача щодо оскарження рішень відповідача 5 годин;

Згідно Акту вартість за годину роботи визначається з розрахунку 2000,00 грн за 1 годину, вартість послуг з 29.05.2023 року по 05.06.2023 року складає 12000,00 грн.

У постанові Касаційного адміністративного суду від 23.04.2021 року у справі №140/2371/19 здійснено правозастосування, за змістом якого детальним описом робіт є акт приймання-передачі наданих послуг.

Витрати на професійну правничу допомогу підлягають відшкодуванню незалежно від того чи їх фактично сплачено, чи вони тільки підлягають сплаті, що підтверджується послідовною практикою Касаційного адміністративного суду (наприклад, постанова від 16.02.2023 року по справі №520/562/19).

Оцінюючи розмір заявлених до відшкодування витрат на професійну правничу допомогу суд, з урахуванням висловлення відповідачем заперечень щодо такого розміру, зазначає, що такий розмір не є співмірним із складністю справи та виконаних робіт, витраченим часом, обсягом наданих послуг та ціною позову.

Так, ця справа розглянута в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін (письмове провадження), адвокатом складено 1 процесуальний документ, значна частина якого стосується опису тотожних обставин справи, щодо суті правової позиції відсутня релевантна судова практика, складність справи є незначною, виконані роботи не потребували значних інтелектуальних зусиль, а розмір витрат на професійну правничу допомогу перевищує половину майнових наслідків цього спору для позивача.

За обставин цієї справи, враховуючи вищевказані критерії суд вважає за належне зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу до 1500 грн.

У зв`язку з перебуванням судді Боженко Н.В. у відпустці, рішення ухвалено в перший робочий день судді 06 вересня 2023 року.

Керуючись ст. ст. 139, 241-246, 250, 262 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

УХВАЛИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 ) до Управління соціального захисту населення Новомосковської міської ради (51200, Дніпропетровська область, м. Новомосковськ, вул. Волонтерська, буд. 2А, ) про визнання протиправним та скасування рішень, зобов`язання вчинити певні дії задовольнити частково.

Визнати протиправними та скасувати рішення Управління соціального захисту населення Новомосковської міської ради, викладені у повідомленнях про відмову в призначенні соціальної допомоги №65 від 07.02.2023 року, №101 від 20.02.2023 року, №154 від 15.03.2023 року, №199 від 07.04.2023 року, №230 від 03.05.2023 року.

Зобов`язати Управління соціального захисту населення Новомосковської міської ради повторно розглянути питання про виплату ОСОБА_1 компенсації послуги «муніципальна няня» на підставі раніше наданих документів за період січень-квітень 2023 року, з урахуванням висновків суду, викладених у цьому рішенні, та прийняти рішення згідно з вимогами законодавства.

В іншій частині заявлених позовних вимог - відмовити.

Стягнути з Управління соціального захисту населення Новомосковської міської ради (51200, Дніпропетровська область, м. Новомосковськ, вул. Волонтерська, буд. 2А, ) за рахунок бюджетних асигнувань на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 ) судові витрати з оплати судового збору у розмірі 5368,00 гривень (п`ять тисяч триста шістдесят вісім гривень 00 копійок).

Стягнути з Управління соціального захисту населення Новомосковської міської ради (51200, Дніпропетровська область, м. Новомосковськ, вул. Волонтерська, буд. 2А, ) за рахунок бюджетних асигнувань на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 ) судові витрати з оплати витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 1500,00 гривень (одна тисяча п`ятсот гривень 00 копійок).

Рішення суду набирає законної сили відповідно до вимог статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене в порядку та у строки, передбачені статтями 295, 297 цього Кодексу.

Суддя Н.В. Боженко