Справа № 280/4173/23
Суддя: Батрак Інна Володимирівна
Дата ухвалення: 2023-09-19 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЗАПОРІЗЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 вересня 2023 року Справа № 280/4173/23 м.Запоріжжя

Запорізький окружний адміністративний суд у складі: головуючого судді Батрак І.В., розглянувши у порядку письмового провадження за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справ

за позовом ОСОБА_1

до Державної установи «Центр пробації» Міністерства юстиції України

третя особа, яка не заявляє самостійні вимоги на предмет спору на стороні відповідача Міністерство юстиції України

про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 (далі ОСОБА_1 , позивач) звернулась до Запорізького окружного адміністративного суду із позовом до Державної установи «Центр пробації» Міністерства юстиції України (далі ДУ «Центр пробації», відповідач), третя особа, яка не заявляє самостійні вимоги на предмет спору на стороні відповідача Міністерство юстиції України (далі третя особа), в якому просить:

визнати протиправним та скасувати наказ відповідача від 17.08.2022 № 346/к в частині призупинення дії трудового договору з працівником філії Державної установи «Центр пробації» в Запорізькій області на час дії воєнного стану по Бердянському районному сектору № 1 із підполковником внутрішньої служби ОСОБА_1 (М-097816), начальником, з 01.09.2022;

зобов`язати відповідача нарахувати та виплатити начальнику Бердянського районного сектору № 1 філії Державної установи «Центр пробації» в Запорізькій області підполковнику внутрішньої служби Тарасенко Н.О. передбачене згідно з Постановою КМУ від 30.08.2017 № 704 «Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб» та Наказу МЮУ від 28.03.2018 № 925/5 «Про затвердження Порядку виплати грошового забезпечення та компенсаційних виплат особам рядового і начальницького складу Державної кримінально-виконавчої служби України» недоотримане грошове забезпечення за період 20.05.2022 по 11.09.2022 (включно) у розмірі 24844,35 грн.

Позовні вимоги обґрунтовує тим, що оскаржуваний наказ є протиправним з огляду на те, що позивач не є держслужбовцем, між позивачем та відповідачем не укладався трудовий договір, а отже на позивача не розповсюджується Закон України «Про організацію трудових відносин в умовах воєнного стану» від 15.03.2022 № 2136-IX (зі змінами), як і не розповсюджується КЗпП України. Вважає, що порядок і умови проходження ним служби регулюються Законом України «Про Державну кримінально-виконавчу службу України» та Законом України «Про Національну поліцію», які не передбачають проходження служби в період призупинення трудових відносин. Окрім того, вважає за можливе просити суд зобов`язати відповідача нарахувати та виплатити позивачу передбачене згідно з Постановою КМУ від 30.08.2017 № 704 «Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб» та Наказу МЮУ від 28.03.2018 № 925/5 «Про затвердження Порядку виплати грошового забезпечення та компенсаційних виплат особам рядового і начальницького складу Державної кримінально-виконавчої служби України» грошове забезпечення за період 20.05.2022 по 11.09.2022 (включно) у розмірі 24844,35 грн.

Ухвалою суду від 19.06.2023 позовна заява залишена без руху та позивачу надано строк для усунення зазначених судом недоліків позовної заяви. У встановлений судом строк недоліки позовної заяви позивачем було усунуто.

Ухвалою судді від 29.06.2023 відкрито спрощене позовне провадження у справі без повідомлення (виклику) сторін та проведення судового засідання за наявними у справі матеріалами в порядку, визначеному ст. 262 КАС України. Відповідачу запропоновано у 15-денний строк з дня отримання ухвали надати відзив на позовну заяву.

13 липня 2023 року на адресу суду надійшли пояснення третьої особи (вх. №29894), у яких вказує, що Закон України «Про організацію трудових відносин в умовах воєнного стану» було прийнято у зв`язку із введенням на території України воєнного стану Указом Президента України від 24.02.2022 №64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні» затвердженого Законом України № 2102-ІХ від 24.02.2022 (зі змінами) з метою врегулювання проходження державної служби, особливості трудових відносин працівників усіх підприємств, установ і організацій в Україні незалежно від форми власності, виду діяльності i галузевої належності. Як наслідок дія Закону розповсюджується на правовідносини, якi виникли між позивачем та ДУ «Центр пробації» під час проходження державної служби особливого характеру в умовах воєнного стану, що спростовує протилежні твердження позивача. Наголошує, що у подальшому відповідно до наказу ДУ «Центр пробації» від 09.09.2022 № 392/к «Про скасування простою та закріплення», у зв`язку зі зміною місця перебування позивача у період воєнного стану з 12.09.2022 поновлено дію трудового договору підполковнику внутрішньої служби ОСОБА_1 , начальнику Бердянського районного сектору № l філії ДУ «Центр пробації» в Запорізький області, та для продовження виконання посадових обов`язків тимчасово закріплено позивача за Комунарським районним відділом філії ДУ «Центр пробації» в Запорізькій області. Звертає увагу, що накази ДУ «Центр пробації» від 18.05.2022 №152/к «Про оголошення простою працівникам підрозділів філії ДУ «Центр пробації» та від 09.09.2022 № 392/к «Про скасування простою та закріплення» позивачем не оскаржувався, а отже останні є чинними. Щодо самих розрахунків недоотриманого, на думку позивача, грошового забезпечення вказує, що такі самостійно зроблені, суб`єктивні розрахунки суперечать довідці ДУ «Центр пробації» №8/2-291 від 17.05.2023, копію якої позивач сама додав до позовної заяви. Враховуючи викладене, просить у задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 відмовити у повному обсязі.

Відповідач позов не визнав, 30.07.2023 надав до суду відзив (вх. №31181), в якому зазначає, що дія Закону України «Про організацію трудових відносин в умовах воєнного стану» розповсюджується на правовідносини, якi виникли між позивачем та відповідачем під час проходження державної служби особливого характеру в умовах воєнного стану. Стверджує, що станом на дату прийняття оскаржуваного наказу жодним спеціальним нормативним актом не врегульовано питання проходження служби особами начальницького складу Державної кримінально-виконавчої служби України y період дії воєнного стану. Натомість, норма права, яка урегульовує такі правовідносини між позивачем та відповідачем міститься у ст. 13 Закону (призупинення трудового договору). Зауважує, що головною умовою для призупинення дії трудового договору є абсолютна неможливість надання роботодавцем та виконання працівником відповідної роботи. Дія трудового договору може бути призупинена у зв`язку з військовою агресією проти України, що виключає можливість надання та виконання роботи, водночас призупинення трудового договору у зв`язку з військовою агресією проти України, може бути як i з ініціативи роботодавця, так i з ініціативи працівника. Вказує, що позивач на дату видання наказу перебував на тимчасово окупованій території та не виконував свої службові обов`язки. Щодо вимоги позивача про нарахування та виплату недоотриманого грошового забезпечення за період 20.05.2022 по 11.09.2022 (включно) у розмірі 24844,35 грн. зазначає, що у розрахунок грошового забезпечення позивачем безпідставно включено період простою з 20.05.2022 по 01.09.2022, оскільки позивачем не заявляється позовна вимога про визнання протиправним та скасування наказу ДУ «Центр пробації» від 18.05.2022 №l52/к «Про оголошення простою» позивачу. Відтак, вимога про визнання протиправним та скасування наказу про призупинення трудового договору не тягне за собою юридичних наслідків у вигляді неправомірності нарахування та виплати позивачу грошового забезпечення у період простою з20.05.2022 по 31.08.2022 та є безпідставною i передчасною. Просить суд відмовити у задоволенні позовних вимог в повному обсязі.

20 липня 2023 року позивач через систему «Електронний суд» скерував до суду відповідь на відзив, у якій доводи відповідача та третьої особи заперечив та підтримав раніше заявлені позовні вимоги.

Враховуючи приписи частини 5 статті 262 КАС України, справа розглядалася за правилами спрощеного позовного провадження без виклику учасників справи (у письмовому провадженні).

Датою ухвалення судового рішення в порядку письмового провадження є дата складання повного судового рішення (частина 5 статті 250 КАС України).

Згідно з частиною 4 статті 229 КАС України у разі неявки у судове засідання всіх учасників справи або якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється за відсутності учасників справи (у тому числі при розгляді справи в порядку письмового провадження), фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Розглянувши матеріали справи, судом встановлені наступні обставини.

ОСОБА_1 , підполковник внутрішньої служби, із 12.05.2020 проходила службу на посаді начальника Приморського районного сектору філії ДУ «Центр пробації» в Запорізькій області відповідно до наказу ДУ «Центр пробації» № 96/к від 12.05.2020 «Про особовий склад», який з 04.08.2021 змінив назву на Бердянський районний сектор № 1 філії ДУ «Центр пробації» в Запорізькій області відповідно до наказу ДУ «Центр пробації» №657/од-21 від 04.08.2021 «Про реалізацію наказу Міністерства юстиції України» від 14.07.2021 № 1636/к».

З метою збереження життя та здоров`я персоналу, який перебуває на тимчасово окупованих територіях російською федерацією або в районах бойових дій, ДУ «Центр пробації» було прийнято наказ від 18.05.2022 №152/к «Про оголошення простою працівникам підрозділів філії ДУ «Центр пробації» в Запорізькій області», яким оголошено простій персоналу по філії ДУ «Центр пробації» в Запорізькій області, зокрема, по Бердянському районному сектору № 1 підполковнику внутрішньої служби Тарасенко Н.О. з 20.05.2022. Пунктом 2 даного наказу визначено оплачувати персоналу, зазначеному в п. 1 наказу, простій у розмірі посадового окладу.

У подальшому на адресу відповідача 15.08.2022 надійшла службова записка начальника філії ДУ «Центр пробації» в Запорізькій області щодо розгляду питання призупинення трудового договору на час дії воєнного стану з працівниками, якi у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України перебувають на тимчасово окупованих територіях, що виключає можливість надання та виконання роботи. У зазначеній службовій записці зазначено 35 осіб начальницького складу та працівників філії ДУ «Центр пробації» в Запорізькій області, з якими мають бути призупинені трудові договори, у тому числі i позивач.

ДУ «Центр пробації» на підставі службової записки видано наказ від 17.08.2022 № 346/к, відповідно до якого дія трудового договору (служби) з позивачем призупинена з 01.09.2023. Зазначений наказ було надіслано на ознайомлення на філію ДУ «Центр пробації» в Запорізькій області.

Наказом ДУ «Центр пробації» від 09.09.2022 № 392/к «Про скасування простою та закріплення», у зв`язку зі зміною місця перебування позивача у період воєнного стану з 12.09.2022 поновлено дію трудового договору підполковнику внутрішньої служби Тарасенко Н.О., начальнику Бердянського районного сектору № l філії ДУ «Центр пробації» в Запорізький області, та для продовження виконання посадових обов`язків тимчасово закріплено позивача за Комунарським районним відділом філії ДУ «Центр пробації» в Запорізькій області.

Вважаючи протиправним наказ відповідача від 17.08.2022 № 346/к в частині призупинення дії трудового договору на час дії воєнного стану, позивач звернувся із даним позовом до суду.

Надаючи правову оцінку відносинам, що виникли між сторонами, суд виходить з наступного.

Правові основи організації та діяльності Державної кримінально-виконавчої служби України, її завдання та повноваження визначає Закон України «Про Державну кримінально-виконавчу службу України» від 23.06.2005 № 2713-IV (далі - Закон № 2713-IV).

Відповідно до ст.3 Закону № 2713-IV правовою основою діяльності Державної кримінально-виконавчої служби України є Конституція України, цей та інші закони України, акти Президента України і Кабінету Міністрів України, чинні міжнародні договори, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, а також видані відповідно до них нормативно-правові акти Міністерства юстиції України.

За змістом положень ч.1 ст. 6 Закону № 2713-IV Державна кримінально-виконавча служба України відповідно до закону здійснює правозастосовні та правоохоронні функції і складається з центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері виконання кримінальних покарань, його територіальних органів управління, кримінально-виконавчої інспекції, установ виконання покарань, слідчих ізоляторів, воєнізованих формувань, навчальних закладів, закладів охорони здоров`я, підприємств установ виконання покарань, інших підприємств, установ і організацій, створених для забезпечення виконання завдань Державної кримінально-виконавчої служби України.

Структура, штати територіальних органів управління, підрозділів кримінально-виконавчої інспекції, установ виконання покарань, слідчих ізоляторів, воєнізованих формувань, навчальних закладів, закладів охорони здоров`я та положення про них затверджуються центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері виконання кримінальних покарань (ч.4 ст.6 Закону № 2713-IV).

Частиною 1 ст. 14 Закону № 2713-IV передбачено, що до персоналу Державної кримінально-виконавчої служби України належать особи рядового і начальницького складу (далі - особи рядового і начальницького складу кримінально-виконавчої служби), спеціалісти, які не мають спеціальних звань, та інші працівники, які працюють за трудовими договорами в Державній кримінально-виконавчій службі України (далі - працівники кримінально-виконавчої служби).

З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_1 є підполковником внутрішньої служби та проходила службу на посаді начальника Бердянського районного сектору № 1 філії ДУ «Центр пробації» в Запорізькій області.

Особливості проходження державної служби, служби в органах місцевого самоврядування, особливості трудових відносин працівників усіх підприємств, установ, організацій в Україні незалежно від форми власності, виду діяльності і галузевої належності, представництв іноземних суб`єктів господарської діяльності в Україні, а також осіб, які працюють за трудовим договором, укладеним з фізичними особами (далі - працівники), у період дії воєнного стану, введеного відповідно до Закону України «Про правовий режим воєнного стану» визначено Законом України «Про організацію трудових відносин в умовах воєнного стану» від 15.03.2022 № 2136-IХ (далі - Закон № 2136-IХ) (відповідно до ст.1 цього Закону).

При цьому, служба в Державній кримінально-виконавчій службі України є державною службою особливого характеру, яка полягає у професійній діяльності придатних до неї за станом здоров`я і віком громадян України. Час проходження служби в Державній кримінально-виконавчій службі України зараховується до страхового стажу, стажу роботи за спеціальністю, а також до стажу державної служби відповідно до закону (ч.2 ст.14 Закону № 2713-IV).

На період дії воєнного стану вводяться обмеження конституційних прав і свобод людини і громадянина передбачених ст. 43, 44 Конституції України. У період дії воєнного стану не застосовуються норми законодавства про працю, законів України «Про державну службу», «Про службу в органах місцевого самоврядування», інших законодавчих актів, що регулюють діяльність державних службовців, посадових осіб місцевого самоврядування у частині відносин, врегульованих цим Законом.

Крім того, згідно з роз`ясненнями Верховного Суду України від 23.03.1998 №1-4183 військовослужбовці військових формувань, особовий склад правоохоронних органів, яким присвоєно військові (спеціальні) звання, не перебувають у трудових відносинах на підставі трудового договору з підприємствами, установами, організаціями, а проходять службу.

Отже, Закон № 2136-IХ було прийнято у зв`язку із введенням на території України воєнного стану Указом Президента України від 24.02.2022 № 64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні» затвердженого Законом України № 2102-ІХ від 24.02.2022 (зі змінами) з метою врегулювання проходження державної служби, особливості трудових відносин працівників усіх підприємств, установ, організацій в Україні незалежно від форми власності, виду діяльності i галузевої належності.

Як наслідок дія Закону розповсюджується на правовідносини, якi виникли між позивачем та ДУ «Центр пробації» під час проходження державної служби особливого характеру в умовах воєнного стану, що спростовує протилежне твердження позивача.

Положеннями статті 13 Закону № 2136-IХ визначено, що призупинення дії трудового договору - це тимчасове припинення роботодавцем забезпечення працівника роботою і тимчасове припинення працівником виконання роботи за укладеним трудовим договором у зв`язку із збройною агресією проти України, що виключає можливість обох сторін трудових відносин виконувати обов`язки, передбачені трудовим договором.

Призупинення дії трудового договору може здійснюватися за ініціативи однієї із сторін на строк не більше ніж період дії воєнного стану. У разі прийняття рішення про скасування призупинення дії трудового договору до припинення або скасування воєнного стану роботодавець повинен за 10 календарних днів до відновлення дії трудового договору повідомити працівника про необхідність стати до роботи.

Призупинення дії трудового договору не тягне за собою припинення трудових відносин.

Призупинення дії трудового договору оформлюється наказом (розпорядженням) роботодавця, в якому, зокрема, зазначається інформація про причини призупинення, у тому числі про неможливість обох сторін виконувати свої обов`язки та спосіб обміну інформацією, строк призупинення дії трудового договору, кількість, категорії і прізвища, ім`я, по батькові (за наявності), реєстраційний номер облікової картки платника податків або серія та номер паспорта (для фізичних осіб, які через свої релігійні переконання відмовляються від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків та повідомили про це відповідний контролюючий орган і мають відмітку у паспорті) відповідних працівників, умови відновлення дії трудового договору.

Наказ (розпорядження) про призупинення дії трудового договору, укладеного з посадовими особами державних органів та органів місцевого самоврядування, роботодавець подає для погодження до військової адміністрації, яка здійснює свої повноваження на відповідній території (військові адміністрації населених пунктів та районні військові адміністрації, а за їх відсутності - обласні).

Відшкодування заробітної плати, гарантійних та компенсаційних виплат працівникам за час призупинення дії трудового договору у повному обсязі покладається на державу, що здійснює збройну агресію проти України.

Отже, під час дії воєнного стану роботодавець має право призупиняти дію трудового договору з працівниками, що не припиняє трудових відносин, та не виплачувати у період призупинення заробітну плату, гарантійні та компенсаційні виплати працівникам.

Тобто, відповідно до приписів статті 13 Закону № 2136-IХ, право роботодавця на призупинення трудового договору настає за певних умов. Такими умовами призупинення трудового договору з працівником є абсолютна неможливість через збройну агресію: роботодавцем надати роботу, а працівником - виконувати її. До того ж побудова цієї норми закону вказує на те, що законодавець передбачив встановлення як неможливості роботодавцем надати роботу, так і неможливість виконувати цю роботу працівником, що має відбуватись саме у зв`язку із збройною агресією проти України.

В результаті повномасштабного вторгнення російської федерації на територію України, відповідно до Переліку територій, на яких ведуться (велися) бойові дії або тимчасово окупованих російською федерацією, затвердженого наказом Міністерства з питань реінтеграції тимчасово окупованих територій №309 від 22.12.2022, з 26.02.2022 м. Приморськ (на території якого розташований структурний підрозділ ДУ «Центр пробації», де проходила службу позивач) тимчасово окуповано російською федерацією.

Отже, відповідач як державний орган України не має можливості здійснювати свою діяльність за юридичною адресою.

Судом встановлено, що позивач на дату видання спірного наказу перебував на тимчасово окупованій території, проте відповідно довідки від 26.08.2022 №2327- позивача взято на облік як внутрішньо переміщену особу УСЗН по Комунарському району ЗМР, як наслідок наказом відповідача від 09.09.2022 № 392/к з 12.09.2022 поновлено дію трудового договору підполковнику внутрішньої служби Тарасенко Н.О., начальнику Бердянського районного сектору № l філії ДУ «Центр пробації» в Запорізький області, та для продовження виконання посадових обов`язків тимчасово закріплено позивача за Комунарським районним відділом філії ДУ «Центр пробації» в Запорізькій області.

З огляду на зазначене суд дійшов висновку, що оскаржуваний наказ відповідає вимогам ст. 13 Закону № 2136-IХ та об`єктивним фактичним реаліям, в яких позивач та відповідач опинилися внаслідок збройної російської агресії, не містить ознак дискримінації по відношенню до позивача, підтвердженням чого є матеріали справи, а отже, підстави для визнання оспорюваного наказу незаконним та його скасування у суду відсутні.

Щодо вимоги позивача про нарахування та виплату недоотриманого грошового забезпечення за період 20.05.2022 по 11.09.2022 (включно) у розмірі 24844,35 грн. суд додатково зазначає, що у розрахунок грошового забезпечення позивачем безпідставно включено період простою з 20.05.2022 по 01.09.2022, оскільки позивачем не заявляється позовна вимога про визнання протиправним та скасування наказу ДУ «Центр пробації» від 18.05.2022 №l52/к «Про оголошення простою» позивачу. Відтак, вимога про визнання протиправним та скасування наказу про призупинення трудового договору не тягне за собою юридичних наслідків у вигляді неправомірності нарахування та виплати позивачу грошового забезпечення у період простою з20.05.2022 по 31.08.2022 та є безпідставною.

Стосовно самих розрахунків недоотриманого, на думку позивача, грошового забезпечення суд вказує, що такі самостійно зроблені, суб`єктивні розрахунки суперечать довідці ДУ «Центр пробації» №8/2-291 від 17.05.2023, копію якої позивачем додано до позовної заяви, оскільки, як зазначено вище, наказ ДУ «Центр пробації» від 18.05.2022 №152/к «Про оголошення простою працівникам підрозділів філії ДУ «Центр пробації» позивачем не оскаржувався, а отже останній є чинним.

До того ж, з довідки вбачається, що позивач перебувала у черговій відпустці з 01.08.2022 по 20.08.2022 та у відпустці як жінка, яка працює i має 2-х дітей до 15 poків з 22.08.2022 по 31.08.2022. При цьому, обчислення середньої заробітної плати для оплати часу відпусток здійснюється відповідно до Порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженого постановою Кабінету міністрів України від 08.02.1995 № 100, що не враховано позивачем під час обґрунтування розрахунків.

Частиною 2 статті 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Частиною 2 статті 2 КАС України встановлено, що у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі с, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Згідно з частиною 1 та 2 статті 9 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості. Суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог.

Відповідно до частин 1, 2 статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Суд, відповідно до статті 90 КАС України, оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Отже, виходячи з заявлених позовних вимог, системного аналізу положень законодавства України та матеріалів справи, суд дійшов висновку, що у задоволенні позову слід відмовити.

Вирішуючи питання про розподіл судових витрат у справі, суд враховує, що особі, що не є суб`єктом владних повноважень у разі відмови у задоволені позову - судовий збір поверненню не підлягає.

Керуючись ст.ст. 9, 77, 139, 243, 243-246 КАС України, суд

ВИРІШИВ:

У задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , код ідентифікаційний номер НОМЕР_1 ) до Державної установи «Центр пробації» Міністерства юстиції України (04050, м. Київ, вул. Юрія Іллєнка, буд.81, ), третя особа, яка не заявляє самостійні вимоги на предмет спору на стороні відповідача Міністерство юстиції України (01001, м. Київ, вул. Архітектора Городецького, 13, ) про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії відмовити.

Розподіл судових витрат не здійснюється.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається безпосередньо до Третього апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

У разі оголошення судом лише вступної та резолютивної частини рішення, або розгляду справи в порядку письмового провадження, апеляційна скарга подається протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту рішення.

Суддя І.В. Батрак