Справа № 280/4467/23
Суддя: Батрак Інна Володимирівна
Дата ухвалення: 2023-09-19 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЗАПОРІЗЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 вересня 2023 року Справа № 280/4467/23 м.Запоріжжя

Запорізький окружний адміністративний суд у складі: головуючого судді Батрак І.В., розглянувши у порядку письмового провадження за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу

за позовом ОСОБА_1

до Головного управління Пенсійного фонду України у Волинській області

до Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області

про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити певні дії

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 (далі ОСОБА_1 , позивач) звернувся до Запорізького окружного адміністративного суду із позовом до Головного управління Пенсійного фонду України у Волинській області (далі ГУ ПФУ у Волинській області, відповідач 1), Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області (далі ГУ ПФУ в Запорізькій області, відповідач 2), в якому просить:

визнати протиправними дії відповідача 1 щодо відмови у призначенні та виплаті пенсії за віком на пільгових умовах за Списком №2 відповідно до пункту «в» ст. 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» та пункту 3 частини 2 статті 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» та в зарахуванні періодів роботи до пільгового стажу за Списком №2 позивачу;

зобов`язати відповідача 2 призначити та виплатити позивачу пенсію за віком на пільгових умовах за Списком №2 відповідно до пункту «в» ст. 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» та пункту 3 частини 2 статті 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», із зарахуванням до стажу роботи за Списком №2 періодів з 23.09.1982 по 25.11.1985, з 20.01.1988 по 09.09.1996, з 21.06.2006 по 30.03.2007, з 01.11.2007 по 19.05.2014 та з 20.05.2014 по 29.02.2020, починаючи з 22.05.2023.

На обґрунтування позовних вимог у позовній заяві зазначає, що уточнюючі довідки мають надаватися у разі, коли в трудовій книжці відсутні відомості, що визначають право на пенсію на пільгових умовах. Тобто, на думку позивача, законодавцем чітко передбачено, що трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів лише у випадку відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній. Вважає, що згідно з нормами законодавства, чинного у період роботи позивача на посадах, робота на яких надає право на пенсію за віком на пільгових умовах, відповідальність за внесення відомостей про роботу до трудової книжки покладено на роботодавця. Тобто, позивач як працівник не несе відповідальності за правильність внесення відомостей про роботу до трудової книжки, або за відсутність відповідних відомостей про роботу у трудовій книжці. Разом з тим, вказує, що до ГУ ПФУ в Запорізькій області було надано копію трудової книжки та оригінали всіх довідок, необхідних для підтвердження стажу роботи на посадах, робота на яких надає право на пенсію за віком на пільгових умовах. Спеціальність тракторист-машиніст безпосередньо зайнятий у виробництві сільськогосподарської продукції віднесений до Списку № 2, таким чином підтверджувати наявний пільговий стаж на підприємствах іншими документами, окрім трудової книжки, та надавати уточнюючі довідки про атестацію робочих місць на підприємстві позивач не зобов`язаний. Будь-яких посилань на невідповідність запису в моїй трудовій книжці щодо пільгового стажу відповідачем не наведено та не вказано. На підставі вищевикладеного наполягає на задоволенні позовних вимог.

Ухвалою судді від 28.06.2023 відкрито спрощене позовне провадження у справі без повідомлення (виклику) сторін та проведення судового засідання за наявними у справі матеріалами в порядку, визначеному статтею 262 КАС України. Відповідачу запропоновано у 15-денний строк з дня отримання ухвали надати відзив на позовну заяву.

Відповідач 2 позов не визнав, 10.07.2023 через систему «Електронний Суд» надіслав до суду відзив на позовну заяву, у якому вказує, що документами, що підтверджують трудовий стаж за відсутності трудової книжки, а також у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, є довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які містять відомості про періоди роботи. Наголошує, що у довідці має бути вказано: періоди роботи, що зараховуються до спеціального стажу; професія або посада; характер виконуваної роботи; розділ, підрозділ, пункт, найменування списків або їх номери, куди включається цей період роботи; первинні документи за час виконання роботи, на підставі яких видана зазначена довідка. Зауважує, при цьому, що у трудовій книжці підтверджується факт прийняття на роботу за певною професією, але не підтверджується виконання роботи протягом повного робочого дня, наявність (відсутність) відпусток за власний рахунок, прогулів, страйків, ритмічність роботи підприємства. Враховуючи вищезазначене, адміністрація установи, де працювала особа, надає до органу Пенсійного фонду довідку про стаж роботи, який підтверджує право на пільгове пенсійне забезпечення, безпосередню зайнятість у виробництві сільськогосподарської продукції, що видається на підставі первинних документів. Звертає увагу суду, що рішенням ГУ ПФУ у Волинській області від 30.05.2023 № 34 встановлено, що згідно з наданими документами страховий стаж позивача становить 34 роки 4 місяці 7 днів, пільговий стаж складає 0 років, оскільки надані позивачем довідки про підтвердження роботи в якості тракториста -машиніста не відповідають додатку №5 до п.20 Постанови КМУ від 12.08.1993 №637 «Про затвердження Порядку підтвердження наявного стажу роботи для призначення пенсії». На підставі викладеного, просить суд відмовити в задоволенні позовних вимог.

Враховуючи приписи частини 5 статті 262 КАС України, справа розглядалася за правилами спрощеного позовного провадження без виклику учасників справи (у письмовому провадженні).

Датою ухвалення судового рішення в порядку письмового провадження є дата складання повного судового рішення (частина 5 статті 250 КАС України).

Згідно з частиною 4 статті 229 КАС України у разі неявки у судове засідання всіх учасників справи або якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється за відсутності учасників справи (у тому числі при розгляді справи в порядку письмового провадження), фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Розглянувши матеріали справи, судом встановлені наступні обставини.

Згідно з відомостями трудових книжок НОМЕР_1 від 12.11.1982 та від 01.11.2007, ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зокрема:

з 23.09.1982 по 19.09.1984 працював різноробом, з 20.09.1984 по 25.11.1985 працював трактористом 3 класу в тракторній бригаді 2 в Державному сільськогосподарському підприємстві «Хортиця» (записи № 1- 3). Додатково підтверджується довідками від 08.05.2023 № 02-01/01 та від 08.05.2023 №02-01/02, виданими СГП «Хортиця»;

з 20.01.1988 по 09.09.1996 працював трактористом 3 класу в тракторній бригаді 2 в Державному сільськогосподарському підприємстві «Хортиця» (записи № 5- 9). Додатково підтверджується довідками від 08.05.2023 № 02-01/01 та від 08.05.2023 №02-01/02, виданими СГП «Хортиця»;

з 21.06.2006 по 30.03.2007 працював трактористом-машиністом в сільськогосподарському виробництві в Товаристві з обмеженою відповідальністю «Січ-Агро 2005» (записи № 13-16). Додатково підтверджується довідкою від 09.05.2023 № 2, виданою ТОВ «Січ-Агро 2005»;

з 01.11.2007 по 19.05.2014 працював трактористом-машиністом в сільськогосподарському виробництві в Товаристві з обмеженою відповідальністю «Січ-Агро 2005» (записи № 23-24). Додатково підтверджується довідкою від 09.05.2023 № 1, виданою ТОВ «Січ-Агро 2005»;

з 20.05.2014 по 29.02.2020 працював трактористом-машиністом в сільськогосподарському виробництві в Товаристві з обмеженою відповідальністю «Січ-Агро 2012» (записи № 25-29). Додатково підтверджується довідкою від 09.05.2023 № 2, виданою ТОВ «Січ-Агро 2012».

22.05.2023 ОСОБА_1 звернувся до ГУ ПФУ в Запорізькій області з заявою про призначення пенсії за віком пільгових згідно з Законом України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

Однак, рішенням ГУ ПФУ у Волинській області від 30.05.2023 № 34, яким опрацьовано заяву за принципом екстериторіальності, позивачу відмовлено у призначенні пенсії через відсутність необхідного страхового стажу, оскільки згідно з наданими документами страховий стаж позивача становить 34 роки 4 місяці 7 днів, пільговий стаж складає 0 років. Згідно з наданими документами до страхового стажу зараховано всі періоди. До пільгового стажу не зараховано періоди роботи: з 23.09.1982 по 25.11.1985 та з 20.01.1988 по 09.09.1996 згідно з уточнюючою довідкою про пільговий стаж від 08.05.2023 №02-01/01, виданої ДПС «Хортиця», оскільки довідка про підтвердження роботи в якості тракториста -машиніста не відповідає додатку №5 до п.20 Постанови КМУ від 12.08.1993 №637 «Про затвердження Порядку підтвердження наявного стажу роботи для призначення пенсії» (не зазначено тривалість пільгового стажу; невірне посилання на пункт ст.114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», неповна підстава видачі довідки, відсутня інформація наявність (відсутність) відпусток за власний рахунок, прогулів відсутності документи про повноваження ліквідатора); з 21.06.2006 по 30.03.2007; 01.11.2007 по 19.05.2014 згідно з уточнюючими довідками про пільговий стаж від 09.05.2023№1, виданих ТОВ «Січ-Агро 2005» не відповідає додатку №5 до п.20 Постанови КМУ від 12.08.1993 №637 «Про затвердження Порядку підтвердження наявного стажу роботи для призначення пенсій» (не зазначено тривалість пільгового стажу; невірне посилання на пункт ст.114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», відсутні підписи головного бухгалтера та начальника відділу кадрів, відсутня інформація наявність (відсутність ) відпусток за власний рахунок, прогулів); з 20.05.2014 по 29.02.2020 згідно з уточнюючою довідкою про пільговий стаж від 09.05.2023 №2, виданої ТОВ «Січ-Агро 2012» не відповідає додатку №5 до п.20 Постанови КМУ від 12.08.1993 №637 «Про затвердження Порядку підтвердження наявного стажу роботи для призначення пенсій» (не зазначено тривалість пільгового стажу; невірне посилання на пункт ст.114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», відсутні підписи головного бухгалтера та начальника відділу кадрів, неповна підстава видачі довідки, відсутня інформація наявність(відсутність) відпусток за власний рахунок, прогулів).

Про прийняте рішення позивача було повідомлено листом ГУ ПФУ в Запорізькій області від 02.06.2023 № 0800-0215-8/33301.

Вказані обставини стали підставою для звернення позивача із даним позовом до суду.

Надаючи правову оцінку відносинам, що виникли між сторонами, суд виходить з наступного.

Статтею 46 Конституції України визначено, що громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом. Це право гарантується загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств, установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел соціального забезпечення; створенням мережі державних, комунальних, приватних закладів для догляду за непрацездатними. Пенсії, інші види соціальних виплат та допомоги, що є основним джерелом існування, мають забезпечувати рівень життя, не нижчий від прожиткового мінімуму, встановленого законом.

Правовідносини, що виникають у сфері пенсійного забезпечення громадян регулюються Законом України «Про пенсійне забезпечення» №1788-ХІІ від 05.11.1991 (далі - Закон №1788-ХІІ), Законом України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» №1058-IV від 09.07.2003 (далі - Закон №1058-IV).

Частиною 1 ст. 114 Закону N1058-IV передбачено, що право на пенсію за віком на пільгових умовах незалежно від місця останньої роботи мають особи, які працювали на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за списком № 1 та на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці за списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджених Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, на роботах, що дають право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах, зазначених у частинах другій і третій цієї статті, а пенсії за вислугу років - на умовах, зазначених у частині четвертій цієї статті. Розміри пенсій для осіб, визначених цією статтею, обчислюються відповідно до статті 27 та з урахуванням норм статті 28 цього Закону.

Згідно з п. 3 ч. 2 ст. 114 Закону №1058-IV на пільгових умовах пенсія за віком призначається чоловікам, які працюють трактористами-машиністами і безпосередньо зайняті у виробництві сільськогосподарської продукції в колгоспах, радгоспах, інших підприємствах сільського господарства, - після досягнення 55 років і за наявності страхового стажу не менше 30 років, з них не менше 20 років на зазначеній роботі.

Відповідно до ст. 62 Закону №1788-ХІІ основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.

У пунктах 1 та 2 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.1993 № 637 (далі - Порядок № 637) зазначено, що основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами.

Згідно з п. 20 Порядку № 637 у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні відомості, що визначають право на пенсії на пільгових умовах або за вислугу років, установлені для окремих категорій працівників, для підтвердження спеціального трудового стажу приймаються уточнюючі довідки підприємств, установ, організацій або їх правонаступників. У довідці має бути вказано: періоди роботи, що зараховуються до спеціального стажу; професія або посада; характер виконуваної роботи; розділ, підрозділ, пункт, найменування списків або їх номери, до якого включається цей період роботи; первинні документи за час виконання роботи, на підставі яких видана зазначена довідка.

Наказом Міністерства праці України за № 58 від 29.07.1993 затверджено Інструкцію про порядок ведення трудових книжок працівників (далі - Інструкція).

Відповідно до п. 1.1 Інструкції, трудова книжка є основним документом про трудову діяльність працівника. Трудові книжки ведуться на всіх працівників, які працюють на підприємстві, в установі, організації (далі - підприємство) усіх форм власності або у фізичної особи понад п`ять днів, у тому числі осіб, які є співвласниками (власниками) підприємств, селянських (фермерських) господарств, сезонних і тимчасових працівників, а також позаштатних працівників за умови, якщо вони підлягають державному соціальному страхуванню.

Положення п. 1.5 Інструкції вказують, що питання, пов`язані з порядком ведення трудових книжок, їх зберігання, виготовлення, постачання і обліку, регулюються постановою Кабінету Міністрів України від 27.04.1993 № 301 "Про трудові книжки працівників", цією Інструкцією та іншими актами законодавства.

Пунктом 2.4 Інструкції передбачено, що усі записи в трудовій книжці про прийняття на роботу, переведення на іншу постійну роботу або звільнення, а також про нагороди та заохочення вносяться власником або уповноваженим ним органом після видання наказу (розпорядження), але не пізніше тижневого строку, а в разі звільнення - у день звільнення і повинні точно відповідати тексту наказу (розпорядження). Записи виконуються арабськими цифрами (число і місяць двозначними). Записи виконуються акуратно, ручкою кульковою або з пером, чорнилом чорного, синього або фіолетового кольорів, і завіряються печаткою запис про звільнення, а також відомості про нагородження та заохочення.

Разом з тим, відповідно до п. 4 постанови Кабінету Міністрів України "Про трудові книжки працівників" від 27.04.1993 № 301 відповідальність за організацію ведення обліку, зберігання і видачу трудових книжок покладається на керівника підприємства, установи, організації, представництва іноземного суб`єкта господарювання. За порушення встановленого порядку ведення, обліку, зберігання і видачі трудових книжок посадові особи несуть дисциплінарну, а в передбачених законом випадках іншу відповідальність, а тому власне недотримання правил ведення трудової книжки може мати негативні наслідки саме для особи, яка допустила такі порушення, а не для працівника, а отже, не може впливати на його особисті права.

Отже, основним документом, який підтверджує трудовий стаж є трудова книжка. Працівник не може відповідати за правильність та повноту оформлення трудової книжки, бухгалтерських документів на підприємстві. У свою чергу неналежний порядок ведення та заповнення трудової книжки та іншої документації з вини адміністрації підприємства не може бути підставою для позбавлення конституційного права на соціальний захист щодо вирішення питань надання пенсії по віку на загальних підставах.

Вищенаведене узгоджується з позицією Верховного Суду, викладеною у постанові №687/975/17 від 21.02.2018.

Судом встановлено та не заперечувалось відповідачами, що позивачу до страхового стажу зараховані усі періоди роботи згідно з відомостями трудових книжок НОМЕР_1 від 12.11.1982 та від 01.11.2007, проте до пільгового не зараховані періоди роботи позивача, зазначені у довідках про підтвердження роботи в якості тракториста -машиніста, оскільки довідки не відповідають додатку №5 до п.20 Порядку №637.

Суд звертає увагу на той факт, що відповідно до пп. 2 п. 6 Положення про управління Пенсійного фонду України в районах, містах, районах у містах, а також про об`єднані управління, затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України від 22.12.2014 №28-2, Управління Фонду має право отримувати безоплатно в установленому законодавством порядку від державних органів та органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій усіх форм власності і від фізичних осіб підприємців відомості про нарахування, обчислення і сплату страхових внесків, а також інші відомості, необхідні для здійснення покладених на управління Фонду завдань.

Тобто, реалізовуючи обов`язок держави щодо забезпечення реалізації права особи на соціальний захист, територіальний орган пенсійного фонду, в межах наданих йому повноважень та відповідно до чинного законодавства, повинен сприяти такій особі у реалізації права на призначення їй пенсії, зокрема, шляхом перевірки правильності оформлення заяви, відповідності викладених у ній відомостей, змісту і належності оформлення, а у випадку їх невідповідності - роз`яснити такій особі її права, а також надати строк для усунення виявлених недоліків.

Також у випадку виникнення сумнівів щодо достовірності поданих позивачем документів, відповідачі наділені правом звернення до державних органів, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій з метою отримання інформації, необхідної для здійснення їхньої діяльності, а також зобов`язаний письмово повідомляти заявника про надання додаткових документів.

Крім цього, відповідачі не скористалися правом звернення до державних органів, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій з метою отримання інформації, необхідної для здійснення їхньої діяльності. Будь-яких повідомлень щодо недостатності документів долучених до заяви про призначення пенсії позивач не отримував.

Також суд зазначає, що ненадходження від роботодавця певних документів на зберігання, неточності та неповнота відомостей в уточнюючих довідках, виданих керівниками підприємств, не повинна перекладатись тягарем доведення правдивості чи достовірності даних на особу, якій вони видані. Відсутність посилання чи неточні записи у первинних документах по обліку трудового стажу та нарахуванню заробітної плати на конкретну посаду, яку займав позивач у той чи інший період його роботи у підприємстві, за наявності належним чином оформленої трудової книжки не може бути підставою для виключення вказаних періодів роботи з трудового стажу позивача, що дає йому право на призначення пільгової пенсії за віком, оскільки працівник не може відповідати за правильність та повноту оформлення бухгалтерських документів на підприємстві та, у свою чергу, неналежний порядок ведення та заповнення трудової книжки та іншої документації з вини адміністрації підприємства не може бути підставою для позбавлення позивача його конституційного права на соціальний захист щодо вирішення питань надання пенсії за віком на пільгових умовах відповідно до норм Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

Аналогічна правова позиція викладена Верховним Судом у постанові від 21.02.2018 у справі № 687/975/17.

Формальні неточності у документах, за загальним правилом, не можуть бути підставою для органів пенсійного фонду для обмеження особи у реалізації конституційного права на соціальний захист, що підтверджується правовою позицією Верховного Суду, викладеною у постанові від 30.09.2019 у справі № 638/18467/15-а та від 25.04.2019 у справі №593/283/17.

Відповідно до ч. 5 ст. 242 КАС України, при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Отже, з огляду на зазначене, суд дійшов висновку, що ГУ ПФУ у Волинській області недотримався Порядку № 637 та прийшов до передчасного висновку про відмову в призначенні пенсії за віком п. 3 ч. 2 ст. 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

При цьому, порядок призначення пенсій на пільгових умовах трактористам-машиністам, які безпосередньо зайняті у виробництві сільськогосподарської продукції в колгоспах, радгоспах і на інших підприємствах сільського господарства. роз`яснений листом Міністерства соціального забезпечення № 7 від 20.01.1992.

Так, відповідно до вказаного роз`яснення до трактористів-машиністів, безпосередньо зайнятих у виробництві сільськогосподарської продукції, відносяться працівники, які оформлені на роботу трактористами-машиністами, мають відповідне посвідчення, постійно зайняті на тракторах та інших самохідних сільськогосподарських машинах на протязі повного сезону сільськогосподарських робіт в рослинництві та тваринництві. Трактористам-машиністам, які відробили повний польовий період на тракторах та інших самохідних сільськогосподарських машинах, весь рік роботи зараховується до стажу, який дає право на пільгове пенсійне забезпечення і в тому випадку, якщо в міжпольовий або міжсезонний період вони виконували інші роботи (на стаціонарних і причіпних установках та агрегатах, по ремонту сільськогосподарської техніки, на тваринницьких фермах тощо). Віднесення господарства до підприємств сільського господарства, трактористи-машиністи яких мають право на пільгову пенсію, провадиться відповідно до класифікатора галузей народного господарства. До сільськогосподарських належать підприємства, які виробляють продукцію рослинництва і тваринництва. Єдина назва професії «тракторист-машиніст», запроваджена в 1961 році, охоплює такі професії: бульдозерист, бульдозерист-скреперист, грейдерист; комбайнер; машиніст дощувальної установки, змонтованої на базі трактора; машиніст скрепера, скреперист; машиніст чаєзбиральної машини; машиніст екскаватора; машиніст-водій льонозбиральної машини, самохідної широкозахватної сінокосарки; механік-комбайнер, тракторист, тракторист-бульдозерист. До числа трактористів-машиністів, безпосередньо зайнятих у виробництві сільгосппродукції, віднесено працівників, прийнятих на роботу трактористами-машиністами, які мають про це відповідні посвідчення.

Таким чином, головними умовами для призначення пенсії за віком на пільгових умовах є виконання робіт на посаді тракториста-машиніста, безпосередня зайнятість у виробництві сільськогосподарської продукції в колгоспах, радгоспах, інших підприємствах сільського господарства, досягнення певного віку, а також наявність пільгового спеціального стажу. Аналогічні правові висновки містяться у постановах Верховного Суду від 22.05.2018 у справі № 683/977/17, від 08.05.2018 у справі № 672/455/17.

Як встановлено зі змісту довідок ДСП «Хортиця» від 08.05.2023 №02-01/01 та від 08.05.2023 №02-01/02 позивач з 20.09.1984 по 25.11.1985 та 20.01.1988 по 09.09.1996 відповідно працював в якості тракториста-машиніста та був безпосередньо зайнятий на виробництві сільськогосподарської продукції протягом повного польового періоду в рослинництві.

Відповідно до довідок ТОВ «Січ-агро 2005» від 09.05.2023 №2 та від 09.05.2023 №1 ОСОБА_1 з 21.06.2006 по 30.03.2007 та 01.11.2007 по 19.05.2014 відповідно працював в якості тракториста-машиніста та був безпосередньо зайнятий на виробництві сільськогосподарської продукції протягом повного польового періоду в рослинництві.

Згідно з довідкою ТОВ «Січ-агро 2012» №2 від 09.05.2023 ОСОБА_1 з 20.05.2014 по 29.02.2020 працював в якості тракториста-машиніста та був безпосередньо зайнятий на виробництві сільськогосподарської продукції протягом повного польового періоду в рослинництві.

Таким чином, періоди роботи позивача з 20.09.1984 по 25.11.1985 та з 20.01.1988 по 09.09.1996 на посаді тракториста в тракторній бригаді 2 в Державному сільськогосподарському підприємстві «Хортиця», з 21.06.2006 по 30.03.2007 та з 01.11.2007 по 19.05.2014 на посаді тракториста-машиніста у сільськогосподарському виробництві в Товаристві з обмеженою відповідальністю «Січ-Агро 2005», з 20.05.2014 по 29.02.2020 на посаді тракториста-машиніста в сільськогосподарському виробництві в Товаристві з обмеженою відповідальністю «Січ-Агро 2012» підлягає зарахуванню до пільгового стажу позивача. Отже, з метою захисту прав та інтересів позивача, з огляду на ч. 2 ст. 245 КАС України, суд вважає за необхідне визнати протиправним та скасувати рішення ГУ ПФУ у Волинській області від 30.05.2023 № 34 про відмову в зарахуванні спірних періодів роботи позивача до пільгового страхового стажу, передбаченого Списком №2.

Щодо обраного способу захисту порушеного права.

Відповідно до ст.13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.

Отже, обираючи спосіб захисту порушеного права, слід зважати й на його ефективність з точки зору ст. 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

У п. 145 рішення від 15 листопада 1996 року у справі "Чахал проти Об`єднаного Королівства" (Chahal v. the United Kingdom, (22414/93) [1996] ECHR 54) Європейський суд з прав людини зазначив, що згадана норма гарантує на національному рівні ефективні правові засоби для здійснення прав і свобод, що передбачаються Конвенцією, незалежно від того, яким чином вони виражені в правовій системі тієї чи іншої країни.

Таким чином, суть цієї статті зводиться до вимоги надати заявникові такі міри правового захисту на національному рівні, що дозволили б компетентному державному органові розглядати по суті скарги на порушення положень Конвенції й надавати відповідний судовий захист, хоча держави - учасники Конвенції мають деяку свободу розсуду щодо того, яким чином вони забезпечують при цьому виконання своїх зобов`язань. Крім того, Суд указав на те, що за деяких обставин вимоги ст. 13 Конвенції можуть забезпечуватися всією сукупністю засобів, що передбачаються національним правом.

Стаття 13 вимагає, щоб норми національного правового засобу стосувалися сутності "небезпідставної заяви" за Конвенцією та надавали відповідне відшкодування. Зміст зобов`язань за статтею 13 також залежить від характеру скарги заявника за Конвенцією. Тим не менше, засіб захисту, що вимагається згаданою статтею повинен бути "ефективним" як у законі, так і на практиці, зокрема, у тому сенсі, щоб його використання не було ускладнене діями або недоглядом органів влади відповідної держави (п. 75 рішення Європейського суду з прав людини у справі "Афанасьєв проти України" від 5 квітня 2005 року (заява № 38722/02)).

Отже, "ефективний засіб правового захисту" у розумінні статті 13 Конвенції повинен забезпечити поновлення порушеного права і одержання особою бажаного результату; винесення рішень, які не призводять безпосередньо до змін в обсязі прав та забезпечення їх примусової реалізації, не відповідає розглядуваній міжнародній нормі.

Так, порядок приймання оформлення та розгляду документів, поданих для призначення (перерахунку пенсії) встановлений Порядком подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», затвердженим Постановою Правління ПФУ 25.11.2005№ 22-1, зареєстрованою в Мінюсті України 27 грудня 2005 року за №1566/11846 (далі - Порядок).

Відповідно до абз. 13 п. 4.2 вказаного Порядку після реєстрації заяви та сканування копій документів засобами програмного забезпечення за принципом екстериторіальності визначається структурний підрозділ органу, що призначає пенсію, який формує атрибути сканованих документів (із зазначенням часу їх створення), електронну пенсійну справу.

Відповідно до п. 4.3, 4.10 Порядку створення та обробка документів здійснюється із накладенням кваліфікованого електронного підпису працівників, відповідальних за здійснення операцій. Рішення за результатами розгляду заяви підписується керівником органу, що призначає пенсію (іншою посадовою особою, визначеною відповідно до наказу керівника органу, що призначає пенсію, щодо розподілу обов`язків), та зберігається в електронній пенсійній справі особи. Рішення за результатами розгляду заяви та поданих документів органом, що призначає пенсію, приймається не пізніше 10 днів після надходження заяви.

Після призначення пенсії, поновлення виплати раніше призначеної пенсії, переведення з одного виду пенсії на інший електронна пенсійна справа засобами програмного забезпечення передається до органу, що призначає пенсію, за місцем проживання (реєстрації)/фактичного місця проживання особи для здійснення виплати пенсії. Нарахована сума пенсії включається в документи для виплати пенсії не пізніше одного місяця з дня прийняття рішення про призначення, перерахунок, переведення з одного виду пенсії на інший та про поновлення виплати пенсії.

Згідно з ч. 1 та 2 ст. 9 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості. Суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог.

При цьому, адміністративний суд, з урахуванням фактичних обставин, зобов`язаний здійснити ефективне поновлення порушених прав, а не лише констатувати факт наявності неправомірних дій. Для цього адміністративний суд наділений відповідними повноваженнями, зокрема, ч. 4 ст. 245 КАС України визначено, що у випадку, визначеному п. 4 ч. 2 цієї статті, суд може зобов`язати відповідача - суб`єкта владних повноважень прийняти рішення на користь позивача, якщо для його прийняття виконано всі умови, визначені законом, і прийняття такого рішення не передбачає права суб`єкта владних повноважень діяти на власний розсуд.

Аналіз зазначених норм, у їх взаємозв`язку зі ст. 2, 5 КАС України, свідчить про те, що такі повноваження суд реалізує у разі встановленого факту порушення прав, свобод чи інтересів позивача, що зумовлює необхідність їх відновлення належним способом у тій мірі, у якій вони порушені. Зміст вимог адміністративного позову, як і, відповідно, зміст постанови, має виходити з потреби захисту саме порушених прав, свобод та інтересів у цій сфері.

Щодо вимог в частині зобов`язання відповідача 2 з 22.05.2023 призначити та виплатити позивачу пенсію за віком на пільгових умовах за Списком №2 відповідно до пункту «в» ст. 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» та п. 3 ч. 2 ст. 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» суд зазначає, що ГУ ПФУ у Волинській області, як структурний підрозділ органу, що мав розглянути заяву позивача про призначення пенсії за віком, визначено засобами програмного забезпечення за принципом екстериторіальності відповідно до п. 4.2. Порядку №22-1, рішення якого про відмову в призначенні пенсії оскаржила позивач.

Викладене свідчить, що у ГУ ПФУ в Запорізькій області відповідно до приписів Порядку № 22-1 відсутні повноваження щодо вирішення питання стосовно призначення позивачу пенсії за віком на пільгових умовах, а відтак вимоги до нього не підлягають задоволенню.

Так, згідно зі з ст. 58 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" призначення, нарахування (перерахування) та виплата пенсії відносить до виключної компетенції органів Пенсійного фонду України, а тому суд не може втручатися в його дискреційні повноваження щодо розрахунку стажу та призначення пенсії.

Вказана позиція відповідає висновкам Верховного Суду у постанові від 07.03.2018 у справі № 233/2084/17.

Такий спосіб захисту, як зобов`язання прийняти конкретне рішення, як і будь-які інші способи захисту застосовується лише за наявності необхідних підстав, з урахуванням фактичних обставин справи.

Таким чином, оскільки питання призначення/перерахунку позивачу пенсії віднесено до виключної компетенції відповідача та приймаючи до уваги, що відповідач не зарахував спірний стаж роботи позивача, а суд позбавлений повноважень розраховувати необхідний для призначення пенсії стаж, позовна вимога про зобов`язання призначити пенсію за віком задоволенню не підлягає.

Ураховуючи викладене, суд дійшов висновку, що належним способом захисту прав позивача є зобов`язання ГУ ПФУ у Волинській області повторно розглянути заяву позивача від 22.05.2023 щодо призначення пенсії за віком на пільгових умовах з урахуванням висновків суду по даній справі.

За приписами ч. 1 ст. 2 КАС України, завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених ст. 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Суд, відповідно до ст. 90 КАС України, оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Отже, виходячи з заявлених позовних вимог, системного аналізу положень чинного законодавства України та матеріалів справи, суд дійшов висновку, що заявлені позивачем вимоги є такими, що підлягають частковому задоволенню.

Згідно із ч. 3 ст. 139 КАС України при частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог.

У зв`язку із частковим задоволенням позовних вимог, суд вважає за необхідне стягнути на користь ОСОБА_1 документально підтверджені судові витрати по сплаті судового збору у сумі 1073,60 грн. за рахунок бюджетних асигнувань ГУ ПФУ у Волинській області, яким прийняте протиправне рішення.

Керуючись статтями 9, 77, 242-246, 255, 295, 297 КАС України, суд

ВИРІШИВ:

Адміністративний позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_2 ) до Головного управління Пенсійного фонду України у Волинській області (43026, Волинська область, м. Луцьк, вул. Кравчука, буд.22 В, ), до Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області (69057, м. Запоріжжя, пр. Соборний, буд. 158-Б, ) про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити певні дії задовольнити частково.

Визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України у Волинській області від 30.05.2023 № 34 про відмову ОСОБА_1 у призначенні пенсії за віком на пільгових умовах згідно з п. 3 ч. 2 ст. 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України у Волинській області зарахувати ОСОБА_1 періоди його роботи з 20.09.1984 по 25.11.1985 та з 20.01.1988 по 09.09.1996 на посаді тракториста в тракторній бригаді 2 в Державному сільськогосподарському підприємстві «Хортиця», з 21.06.2006 по 30.03.2007 та з 01.11.2007 по 19.05.2014 на посаді тракториста-машиніста у сільськогосподарському виробництві в Товаристві з обмеженою відповідальністю «Січ-Агро 2005», з 20.05.2014 по 29.02.2020 на посаді тракториста-машиніста в сільськогосподарському виробництві в Товаристві з обмеженою відповідальністю «Січ-Агро 2012» до пільгового стажу за Списком №2, у зв`язку із чим повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 22.05.2023 щодо призначення пенсії за віком на пільгових умовах з урахуванням висновків суду по даній справі.

В іншій частині вимог відмовити.

Стягнути з Головного управління Пенсійного фонду України у Волинській області за рахунок бюджетних асигнувань на користь ОСОБА_1 суму судового збору у розмірі 1073,60 грн.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається безпосередньо до Третього апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

У разі оголошення судом лише вступної та резолютивної частини рішення, або розгляду справи в порядку письмового провадження, апеляційна скарга подається протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту рішення.

Суддя І.В. Батрак