Справа № 280/1099/22
Суддя: Ральченко І.М.
Дата ухвалення: 2023-09-18 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Головуючий І інстанції: Сагайдак В.В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 вересня 2023 р. Справа № 280/1099/22
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

Головуючого судді Ральченка І.М.,

Суддів: Катунова В.В. , Чалого І.С. ,

розглянувши в порядку письмового провадження у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Харківського окружного адміністративного суду від 13.12.2022, по справі № 280/1099/22

за позовом Головного управління ДПС у Запорізькій області

до ОСОБА_1

про стягнення податкового боргу,

ВСТАНОВИВ:

Головне управління ДПС у Запорізькій області звернулось до суду із позовом, у якому просило стягнути з ОСОБА_1 на користь бюджету податковий борг у сумі 72487,41 грн.

Рішенням Харківського окружного адміністративного суду від 13.12.2022 задоволено позов.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь Головного управління ДПС у Запорізькій області податковий борг у сумі 72487,41 грн.

ОСОБА_1 , не погоджуючись з судовим рішенням, подав апеляційну скаргу, в якій просив скасувати рішення суду першої інстанції як таке, що постановлене з порушенням норм матеріального та процесуального права, та прийняти нову постанову, якою відмовити у задоволенні позову.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги відповідач зазначив про сплату податкового боргу до моменту звернення податкового органу до суду із адміністративним позовом про його стягнення, а саме 19.12.2022.

На підставі п. 3 ч. 1 ст. 311 КАС України справа розглянута в порядку письмового провадження, у зв`язку з чим фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, перевіривши рішення суду першої інстанції, доводи апеляційної скарги, дослідив докази по справі, дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з огляду на наступне.

Як встановлено судовим розглядом, Головним управлінням ДПС у Запорізькій області здійснено розрахунок податкового боргу ОСОБА_1 , відповідно до якого розмір податкового боргу з податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, становить 72487,41 грн., з яких:

- за податковим повідомленням - рішенням від 08.10.2019 № 0-2030 на суму 39410,99 грн. (термін сплати 28.01.2020);

- за податковим повідомленням - рішенням від 22.05.2020 № 0-2030 на суму 33076,42 грн. (термін сплати 27.12.2020);

У зв`язку з несплатою відповідачем у добровільному порядку суми податкового боргу у розмірі 72487,41 грн., податковим органом сформовано та направлено ОСОБА_1 податкову вимогу № 1430-57 від 26.02.2020.

З огляду на несплату ОСОБА_1 зазначеного податкового боргу позивач звернувся до суду із даним позовом.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що відповідач, у встановлені законодавством строки, не сплатив податковий борг.

Колегія суддів не погоджується з такими висновками суду першої інстанції з огляду на наступне.

Відповідно до пп. 16.1.4 п. 16.1 ст. 16 Податкового кодексу України до обов`язків платників податків входить сплачувати податки та збори в строки та у розмірах, встановлених цим Кодексом та законами з питань митної справи.

Згідно з п. 31.1 ст. 31 Податкового кодексу України строком сплати податку та збору визнається період, що розпочинається з моменту виникнення податкового обов`язку платника податку із сплати конкретного виду податку і завершується останнім днем строку, протягом якого такий податок чи збір повинен бути сплачений у порядку, визначеному податковим законодавством. Податок чи збір що не був сплачений у визначений строк, вважається не сплаченим своєчасно. Момент виникнення податкового обов`язку платника податків, у тому числі податкового агента, визначається календарною датою.

Згідно з п. 36.1 ст. 36 Податкового кодексу України податковим обов`язком визнається обов`язок платника податку обчислити, задекларувати та/або сплатити суму податку та збору в порядку і строки, визначені цим Кодексом, законами з питань митної справи.

Виконанням податкового обов`язку визнається сплата повному обсязі платником відповідних сум податкових зобов`язань у встановлений податковим законодавством строк.

Відповідно до пп. 54.3.3 п. 54.3 ст. 54 Податкового кодексу України контролюючий орган зобов`язаний самостійно визначити суму грошових зобов`язань, зменшення (збільшення) суми бюджетного відшкодування та/або зменшення (збільшення) від`ємного значення об`єкта оподаткування податком на прибуток або від`ємного значення суми податку на додану вартість платника податків, передбачених цим Кодексом або іншим законодавством, якщо, зокрема, згідно з податковим та іншим законодавством особою, відповідальною за нарахування сум податкових зобов`язань з окремого податку або збору, застосування штрафних (фінансових) санкцій та пені, у тому числі за порушення у сфері зовнішньоекономічної діяльності, є контролюючий орган.

Відповідно до підпункту 266.1.1. пункту 266.1 статті 266 Податкового кодексу України платниками податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, є фізичні та юридичні особи, в тому числі нерезиденти, які є власниками об`єктів житлової та/або нежитлової нерухомості.

Об`єктом оподаткування, згідно з положеннями підпункту 266.2.1. пункту 266.2 статті 266 Податкового кодексу України, є об`єкт житлової та нежитлової нерухомості, в тому числі його частка.

Відповідно до п.п.266.3.1 п.266.3 ст.266 Податкового кодексу України, базою оподаткування є загальна площа об`єкта житлової та нежитлової нерухомості, в тому числі його часток.

Згідно з приписами п.п.266.3.2 п.266.3 ст.266 Податкового кодексу України, база оподаткування об`єктів житлової та нежитлової нерухомості, в тому числі їх часток, які перебувають у власності фізичних осіб, обчислюється контролюючим органом на підставі даних Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, що безоплатно надаються органами державної реєстрації прав на нерухоме майно та/або на підставі оригіналів відповідних документів платника податків, зокрема документів на право власності.

Відповідно до п.п.266.7.1 п.266.7 ст.266 Податкового кодексу України, обчислення суми податку з об`єкта/об`єктів житлової нерухомості, які перебувають у власності фізичних осіб, здійснюється контролюючим органом за місцем податкової адреси (місцем реєстрації) власника такої нерухомості у визначеному порядку.

Пунктом 266.7.2 п. 266.7 ст. 266 Податкового кодексу України визначено, що податкове/податкові повідомлення-рішення про сплату суми/сум податку, обчисленого згідно з підпунктом 266.7.1 пункту 266.7 цієї статті, та відповідні платіжні реквізити, зокрема, органів місцевого самоврядування за місцезнаходженням кожного з об`єктів житлової та/або нежитлової нерухомості, надсилаються (вручаються) платнику податку контролюючим органом за місцем його податкової адреси (місцем реєстрації) до 1 липня року, що настає за базовим податковим (звітним) періодом (роком).

Відповідно до п.п. 266.10.1 п. 266.10 ст. 266 Податкового кодексу України, податкове зобов`язання за звітний рік з податку сплачується: а) фізичними особами - протягом 60 днів з дня вручення податкового повідомлення-рішення.

Згідно з п.п. 14.1.175 п. 14.1 ст. 14 Податкового кодексу України податковий борг - сума узгодженого грошового зобов`язання (з урахуванням штрафних санкцій за їх наявності), але не сплаченого платником податків у встановлений цим Кодексом строк, а також пеня, нарахована на суму такого грошового зобов`язання.

Відповідно до п. 59.5 ст. 59 Податкового кодексу України у разі якщо у платника податків, якому надіслано (вручено) податкову вимогу, сума податкового боргу збільшується (зменшується), погашенню підлягає вся сума податкового боргу такого платника податку, що існує на день погашення. У разі якщо після направлення (вручення) податкової вимоги сума податкового боргу змінилася, але податковий борг не був погашений в повному обсязі, податкова вимога додатково не надсилається (не вручається).

Із матеріалів справи встановлено, що податкові повідомлення - рішення не були предметом судового чи адміністративного оскарження, у зв`язку з чим сума податкового зобов`язання є узгодженою.

В свою чергу, податкова вимога є дійсною, в судовому порядку не оскаржувалась, не є скасованою, зміненою або відкликаною.

Податковий борг у відповідача не переривався.

У той же час, відповідно до ст. 38 Податкового кодексу України виконанням податкового обов`язку визнається сплата в повному обсязі платником відповідних сум податкових зобов`язань у встановлений податковим законодавством строк.

Так, із матеріалів справи встановлено, що ОСОБА_1 здійснено погашення суми податкового боргу шляхом платежем відповідно до квитанції № 0.0..1 від 19.01.2022 на суму 88223,52 грн., призначення платежу: податок на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки.

У свою чергу відповідно до витягу з інформаційної системи органів ДПС щодо стану розрахунків платника податків з бюджетом та цільовими фондами щодо платника податків ОСОБА_1 (податковий номер НОМЕР_1 ) наявна сплата податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, у розмірі 88223,52 грн., яка включає суму податкового боргу у розмірі 72487,41 грн., стягнення якої є предметом даного позову.

Таким чином, Головним управлінням ДПС у Запорізькій області при визначенні загальної суми боргу та зверненні до суду із вимогою про її стягнення не враховано здійснену відповідачем оплату від 19.01.2022 на суму 88223,52 грн.

На підставі викладеного, колегія суддів дійшла висновку про відсутність правових підстав для стягнення з ОСОБА_1 суми податкового боргу у розмірі 72487,41 грн., відтак позовні вимоги задоволенню не підлягають.

Отже, колегія суддів зазначає, що рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню із прийняттям нового рішення про відмову у задоволенні позову.

Відповідно до ч. 1 ст. 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Таким чином, рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню відповідно до положень ст. 317 КАС України.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 315 КАС України, за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право скасувати рішення повністю або частково і ухвалити нове рішення у відповідній частині або змінити судове рішення.

Згідно з ч. 1 ст. 317 КАС України, підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є: 1) неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи; 2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; 3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; 4) неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.

Керуючись ст. ст. 243, 250, 311, 315, 317, 321 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - задовольнити.

Рішення Харківського окружного адміністративного суду від 13.12.2022 по справі № 280/1099/22 скасувати.

Прийняти нову постанову, якою у задоволенні адміністративного позову Головного управління ДПС у Запорізькій області - відмовити.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий суддя І.М. Ральченко
Судді В.В. Катунов І.С. Чалий