Справа № 520/11245/23
Суддя: Полях Н.А.
Дата ухвалення: 2023-09-18 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Харківський окружний адміністративний суд
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Харків

18 вересня 2023 р. № 520/11245/23

Харківський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Полях Н.А., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи адміністративну справу за позовною заявою Товариства з обмеженою відповідальністю "АСТЕКС ТРЕЙДИНГ" (61052, Харківська обл., місто Харків, вул. Конєва, будинок 4, офіс 505, ) до Одеської митниці Державної митної служби України (65078, Одеська обл., місто Одеса, вулиця Лип Івана та Юрія, будинок 21 а, ) про визнання протиправним та скасування рішення, -

В С Т А Н О В И В:

До Харківського окружного адміністративного суду звернувся представник позивача з адміністративним позовом, в якому просить суд:

- визнати протиправним та скасувати рішення про коригування митної вартості товарів № UA500500/2022/200362/2 від 21.11.2022 р.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що вартість за 1 методом: 353 074,95 грн. з урахуванням транспортних витрат до митного кордону України, з яких було заявлено та сплачено 5 % мита 17 653,75 грн. та ПДВ 74 145,74 грн. Вартість за 6 (резервним) методом (перерахована митним органом): 712 316,10 грн. з урахуванням транспортних витрат до митного кордону України, нараховано 5% мита 35 615, 81 грн. та ПДВ 149 586, 38 грн. Підвищення вартості Товару склала: 359 241, 15 грн. (Товару), 17 962, 06 грн. (5 % мита); 75 440, 64 грн. (ПДВ). Позивач вважає, що рішення про коригування митної вартості товарів № UA500500/2022/200362/2 від 21.11.2022 р. є протиправним та таким, що порушує права позивача. На підставі викладеного просив задовольнити адміністративний позов в повному обсязі.

Ухвалою Харківського окружного адміністративного суду було прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито спрощене провадження в адміністративній справі.

Сторони були належним чином повідомлені про прийняття позовної заяви до розгляду та відкриття спрощеного провадження у справі.

У відзиві на позовну заяву представник відповідача зазначив, що на виконання вимог статті 54 Митного кодексу України від 13.03.2012 № 4495-VI під час здійснення Одеською митницею митного контролю правильності визначення митної вартості товарів, які надійшли на адресу позивача та перевірки документів, поданих до митниці для підтвердження митної вартості товарів декларантом разом з митною декларацією (МД) №22UA11U5 від 21.11.2022 було встановлено, що в поданих документах містяться розбіжності, також надані позивачем документи не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів та всіх відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, про що повідомлено декларанту та обґрунтовано у графі 33 Рішення про коригування митної вартості товарів №UA500500/2022/200362/2 від 21.11.2022, а саме: 1) відповідно до пп. в) п.1 ч.10 ст.58 Митного кодексу України при визначенні митної вартості до ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за оцінювані товари, якщо вони не включалися до ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті додається така складова митної вартості, як вартість упаковки або вартість пакувальних матеріалів та робіт, пов`язаних із пакуванням. Проте, у наданих до митного оформлення документах (контракті, інвойсі, пакувальному листі тощо) відсутні дані щодо даної складової митної вартості товару, внаслідок чого неможливо перевірити правильність визначення митної вартості самого товару; 2) сума передплати вказана у банківському платіжному № ПД №909 від 28.09.2022, ПД №906 від 26.08.2022 та ПД №858 від 16.12.2021 не відповідає вартості товару за інвойсом № CKS546 від 10.11.2022. Сумніви митниці є обґрунтованими та достатніми, якщо надані декларантом документи містять розбіжності, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари. На підставі викладеного просив відмовити у задоволенні адміністративного позову в повному обсязі.

У відповіді на відзив представник позивача наголосив на протиправності дій відповідача. На підставі викладеного просив задовольнити адміністративний позов в повному обсязі.

Керуючись приписами ст. 171, 257, 258, 262 КАС України, суд зазначає, що розгляд позовної заяви здійснюється за правилами спрощеного позовного провадження.

Відповідно до приписів ч. 4 ст. 229 КАС України, оскільки розгляд справи здійснюється за відсутності учасників справи згідно із приписами ст. 262 КАС України, то фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Суд, повно виконавши процесуальний обов`язок зі збору доказів, перевіривши доводи сторін добутими доказами, дослідивши зібрані по справі докази в їх сукупності, проаналізувавши зміст належних норм матеріального і процесуального права, які врегульовують спірні правовідносини, виходить з таких підстав та мотивів.

Судом встановлено, що Товариство з обмеженою відповідальністю "АСТЕКС ТРЕЙДИНГ" (далі за текстом ТОВ "АСТЕКС ТРЕЙДИНГ") у листопаді 2022 р. ввезло на територію України товар Штифти з чорних металів, марка сталі SAE1008, оцинковані, без різьби, квадратного поперечного перерізу: без вушок, розміром 7х7х62,5мм-7т. Фірма виробник: CEKSAN DEMIR CEKME SAN. Країна виробництва: Туреччина, TR.

На підтвердження митної вартості товару позивач відповідно до ч. 2 ст. 53 Митного кодексу України надав до Одеської митниці такі обов`язкові документи.

Під час контролю митної вартості товару за митною декларацією IM 40 DE UA500500/2022/042911 (22UA11U5) від 21.11.2022 р. відповідачем було надано запит № 9166 від 21.11.2022 р. (db46d3c1-5b14-4d78-8b85- 64) (Протокол обробки електронного документу) про те, що у зв`язку з наданням недостовірних документів щодо складової митної вартості спрацювала система АСАУР та було запропоновано надати пояснення та додаткові документи. У вказано запиті зазначалось, що "…подані документи містять розбіжності та не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, які підтверджують митну вартість товарів".

Декларантом ТОВ "АСТЕКС ТРЕЙДИНГ" було надано розгорнуту відповідь № 259-12 від 21.11.2022 р. на запит № 9166 від 21.11.2022 р., у якій зазначено, що надати інші додаткові документи, окрім вже наданих наразі не можливо та просимо на підставі статті 55 Митного кодексу України надати рішення коригування митної вартості по декларації МД № 22UA11U5 від 21.11.2022 р.

Посадовими особами Одеської митниці Державної митної служби України було прийнято рішення про коригування митної вартості товарів № UA500500/2022/200362/2 від 21.11.2022 р.

Тобто, щоб уникнути простій транспорту, а також додаткових незапланованих фінансових затрат підприємства пов`язаних з цим, декларантом ТОВ "АСТЕКС ТРЕЙДИНГ" 21.11.2022 р. було подано митну декларацію 22UA64U3, у якій зазначено митну вартість згідно рішення про коригування митної вартості товарів № UA500500/2022/200362/2 від 21.11.2022 р., сплачено митні платежі за скоригованою ціною та випущено товар у обіг під гарантію у строк до 19/02/2023 р. позивач надав митному органу лист вих. № 259-12 від 21.11.2022 р. з поясненнями стосовно запитаної інформації та поставки товару.

Крім цього позивач у відповідях на запити повідомив, що до митної декларації МД № 22UA11U5 від 21.11.2022 р. декларантом було надано всі документи, які підтверджують заявлену митну вартість товару, із зазначенням кількісних та вартісних характеристик. У зв`язку з викладеним та задля уникнення простою транспортного засобу, що могло б привезти до додаткових не запланованих фінансових затрат підприємства, позивач просив надати Рішення про визначення митної вартості за вказаною декларацією, та зобов`язався надати додаткові документи у строки та у відповідності до ст. 55 МК України.

Не погоджуючись із рішенням про коригування митної вартості, позивач звернувся за захистом своїх прав до Харківського окружного адміністративного суду.

Суд з приводу спірних відносин зазначає наступне.

По суті спірних відносин суд зазначає наступне.

Відповідно до статті 19 Конституції України визначено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до положень ч. 1 ст. 257 Митного кодексу України декларування здійснюється шляхом заявлення за встановленою формою (письмовою, усною, шляхом вчинення дій) точних відомостей про товари, мету їх переміщення через митний кордон України, а також відомостей, необхідних для здійснення їх митного контролю та митного оформлення.

При цьому, п. 23 ч. 1 ст. 4 Митного кодексу України передбачено, що митним оформленням є виконання митних формальностей, необхідних для випуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення.

Митні формальності, відповідно до п. 29 ч. 1 ст. 4 Митного кодексу України, становлять сукупність дій, що підлягають виконанню відповідними особами і органами доходів і зборів з метою дотримання вимог законодавства України з питань державної митної справи.

Як передбачено положеннями ст. 248 Митного кодексу України, митне оформлення розпочинається з моменту подання органу доходів і зборів декларантом або уповноваженою ним особою митної декларації або документа, який відповідно до законодавства її замінює, та документів, необхідних для митного оформлення, а в разі електронного декларування - з моменту отримання органом доходів і зборів від декларанта або уповноваженої ним особи електронної митної декларації або електронного документа, який відповідно до законодавства замінює митну декларацію.

Згідно з ч. 8 ст. 257 Митного кодексу України, митне оформлення товарів, транспортних засобів комерційного призначення здійснюється органами доходів і зборів на підставі митної декларації, до якої декларантом залежно від митних формальностей, установлених цим Кодексом для митних режимів, та заявленої мети переміщення вносяться, окрім іншого, відомості щодо митної вартості товарів та методу її визначення.

Вартість товарів, яка базується на ціні, що фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари та використовується для митних цілей, виходячи з положень ч.1 ст. 49 Митного кодексу України, є митною вартістю товарів, що переміщуються через митний кордон України.

Відповідно до ч. 1 ст. 52 Митного кодексу України, заявлення митної вартості товарів здійснюється декларантом або уповноваженою ним особою під час декларування товарів у порядку, встановленому розділом VIII цього Кодексу та цією главою.

Згідно з ч. 2 ст. 52 Митного кодексу України декларант або уповноважена ним особа, які заявляють митну вартість товару, зобов`язані: 1) заявляти митну вартість, визначену ними самостійно, у тому числі за результатами консультацій з органом доходів і зборів; 2) подавати органу доходів і зборів достовірні відомості про визначення митної вартості, які повинні базуватися на об`єктивних, документально підтверджених даних, що піддаються обчисленню; 3) нести всі додаткові витрати, пов`язані з коригуванням митної вартості або надання органу доходів і зборів додаткової інформації.

Одночасно з митною декларацією у випадках, передбачених митним кодексом України, виходячи з ч. 1 ст. 53 Митного кодексу України, декларант подає органу доходів і зборів документи, що підтверджують заявлену митну вартість товарів і обраний метод її визначення.

Згідно з ч. 1 ст. 54 Митного кодексу України передбачено, що контроль правильності визначення митної вартості товарів здійснюється органом доходів і зборів під час проведення митного контролю і митного оформлення шляхом перевірки числового значення заявленої митної вартості.

Відповідно до приписів ч. 3 ст. 53 Митного кодексу України підставами для видання органом доходів і зборів письмової вимоги про подання платником додаткових документів є: 1) розбіжності у вже наданих документах, які мають вплив на правильність визначення митної вартості; 2) наявність ознаки підробки поданих документів; 3) відсутність усіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари. Крім того, положеннями ч. 4 ст. 53 Митного кодексу України визначено, що обґрунтоване припущення Митниці про існування взаємозв`язку між продавцем і покупцем дозволяє додатково витребувати інформацію, зокрема, про вартість товару в звичайних умовах.

Відповідно до ч. 2 ст. 54 Митного кодексу України контроль правильності визначення митної вартості товарів за основним методом - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту (вартість операції), здійснюється митним органом шляхом перевірки розрахунку, здійсненого декларантом, за відсутності застережень щодо застосування цього методу, визначених у частині першій статті 58 цього Кодексу.

Суд вважає необхідним зазначити, що якщо митним органом виявлено, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів, керуючись ч.1 ст. 55 Митного кодексу України, органом доходів і зборів приймається рішення про коригування заявленої митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України з поміщенням у митний режим імпорту.

Прийняте митним органом письмове рішення про коригування заявленої митної вартості товарів, відповідно до ч. 2 ст. 55 Митного кодексу України, має містити: 1) обґрунтування причин, через які заявлену декларантом митну вартість не може бути визнано; 2) наявну в митного органу інформацію (у тому числі щодо числових значень складових митної вартості, митної вартості ідентичних або подібних (аналогічних) товарів, інших умов, що могли вплинути на ціну товарів), яка призвела до виникнення сумнівів у правильності визначення митної вартості та до прийняття рішення про коригування митної вартості, заявленої декларантом; 3) вичерпний перелік вимог щодо надання додаткових документів, передбачених частиною третьою статті 53 цього Кодексу, за умови надання яких митна вартість може бути визнана митним органом; 4) обґрунтування числового значення митної вартості товарів, скоригованої митним органом, та фактів, які вплинули на таке коригування; 5) інформацію про: а) право декларанта або уповноваженої ним особи на випуск у вільний обіг товарів, що декларуються: у разі згоди декларанта або уповноваженої ним особи з рішенням митного органу про коригування митної вартості товарів - за умови сплати митних платежів згідно з митною вартістю, визначеною митним органом; у разі незгоди декларанта або уповноваженої ним особи з рішенням митного органу про коригування заявленої митної вартості товарів - за умови сплати митних платежів згідно із заявленою митною вартістю товарів та надання гарантій відповідно до розділу Х цього Кодексу в розмірі, визначеному митним органом відповідно до частини сьомої цієї статті; б) право декларанта або уповноваженої ним особи оскаржити рішення про коригування заявленої митної вартості до органу вищого рівня відповідно до глави 4 цього Кодексу або до суду.

Відповідно до ч. 1 ст. 57 Митного кодексу України визначення митної вартості товарів, які ввозяться в Україну відповідно до митного режиму імпорту, здійснюється за такими методами: основний - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються (вартість операції); другорядні: а) за ціною договору щодо ідентичних товарів; б) за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів; в) на основі віднімання вартості; г) на основі додавання вартості (обчислена вартість); ґ) резервний.

Отже, виходячи з положень ст. 57 Митного кодексу України основним методом визначення митної вартості товарів є визначення митної вартості товарів за ціною договору.

Суд вказує, що якщо митна вартість не може бути визначена за першим методом, проводиться процедура консультацій між митним органом та декларантом з метою обґрунтованого вибору підстав для визначення митної вартості. У ході таких консультацій митний орган та декларант можуть здійснити обмін наявною у кожного з них інформацією за умови додержання вимог щодо її конфіденційності.

У разі неможливості визначення митної вартості товарів, які імпортуються в Україну, за основу може братися ціна, за якою оцінювані ідентичні або подібні (аналогічні) товари були продані в Україні не пов`язаному з продавцем покупцю.

При цьому кожний наступний метод застосовується, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу.

Згідно із ч. 4 ст. 58 Митного кодексу України митною вартістю товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є ціна, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за товари, якщо вони продаються на експорт в Україну, скоригована в разі потреби з урахуванням положень частини десятої цієї статті.

При цьому, відповідно до п.п. 5, 6, 7 ч. 10 ст. 58 Митного кодексу України при визначенні митної вартості до ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за оцінювані товари, додаються такі витрати (складові митної вартості), якщо вони не включалися до ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті, зокрема, 1) витрати на транспортування оцінюваних товарів до аеропорту, порту або іншого місця ввезення на митну територію України; 2) витрати на навантаження, вивантаження та обробку оцінюваних товарів, пов`язані з їх транспортуванням до аеропорту, порту або іншого місця ввезення на митну територію України; 3) витрати на страхування цих товарів.

Згідно з ч. 2 ст. 53 Митного кодексу України документами, які підтверджують митну вартість товарів, є: 1) декларація митної вартості, що подається у випадках, визначених у частинах п`ятій і шостій статті 52 цього Кодексу, та документи, що підтверджують числові значення складових митної вартості, на підставі яких проводився розрахунок митної вартості; 2) зовнішньоекономічний договір (контракт) або документ, який його замінює, та додатки до нього у разі їх наявності; 3) рахунок-фактура (інвойс) або рахунок-проформа (якщо товар не є об`єктом купівлі-продажу); 4) якщо рахунок сплачено, - банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару; 5) за наявності - інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару; 6) транспортні (перевізні) документи, якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів; 7) копія імпортної ліцензії, якщо імпорт товару підлягає ліцензуванню; 8) якщо здійснювалося страхування, - страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування.

Судом встановлено, що ТОВ "АСТЕКС ТРЕЙДИНГ" було ввезено товар на підставі нижче вказаних документів:

- контракт № ECV02 від 09.01.2020 р.;

- додаток до контракту (№ ECV02 від 09.01.2020 р.) № 23 від 03.12.2021 р., №27 від 15.09.2022 р., №338-Е від 12.05.2017 р., №1393-ІІ від 09.11.2022 р.;

- інвойс (рахунок фактура) CKS546 від 10.11.2022 р.;

- автотранспортна накладна А1453 від 11.11.2022 р.

- сертифікат про походження товару форми Y0198558 від 11.11.2022 р.;

- пакувальний лист CKS546 від 10.11.2022 р.;

- банківський платіжний документ, що стосується оплати товару ПД №858 від 16.12.2021 р.;

- банківський платіжний документ, що стосується оплати товару ПД №906 від 26.08.2022 р.;

- банківський платіжний документ, що стосується оплати товару ПД №909 від 28.09.2022 р.;

- документ, що підтверджує вартість перевезення товару (довідка) № 618 від 14.11.2022 р. (в т.ч. про відсутність страхування);

- договір (контракт) на перевезення №010377 від 22.10.2019 р.;

- договір про надання послуг митного брокера №272 від 02.12.2019 р.;

- копія митної декларації країни відправлення № 2241300ЕХ00939327 від 11.11.2022 р.;

- митна декларація, за якою було відмовлено у випуску товарів 22UA11U5 від 21.11.2022 р.

Контрактом з компанією CEKSAN DEMIR CEKME Sanayi ve Ticaret Limited Sirketi (Туреччина) № ECV02 від 09.01.2020 р. (далі Контракт) передбачено:

"П. 1. Продавець поставляє по даному Контракту товари. Перелік товарів, що поставляються вказується у інвойсах та/або Додатках до цього Контракту. Поставка товарів повинна здійснюватися в повній відповідності з кресленнями і зразками, погодженими з Покупцем.

Покупець здійснює вибір і замовлення товарів для закупівлі, приймає поставлені Продавцем за цим Контрактом товари, бере на себе зобов`язання здійснити митне очищення товарів, що поступають. Найменування товару, кількість, ціна, вартість, умови поставки і рахунки вказуються окремо в кожному інвойсі і/або Додатку до даного Контракту. Інвойси та/або Додатки з кожним постачанням є невід`ємною частиною Контракту і мають юридичну силу Специфікацій.

П. 3.Терміни та умови поставок за цим Договором визначаються i вказуються окремо в кожному наступному Додатку i / або інвойсі. Поставки повинні здійснюватися в повній відповідності із замовленнями Покупця, в яких вказано необхідний асортимент, термін i умови поставки (відповідно до "IHKOTEPMC-2010").

Відвантаження товару Покупцю повинно здійснюватися не пізніше 10 (десяти) робочих днів від узгодженої Сторонами дати.

П. 5. Платежі повинні здійснюватися Покупцем на рахунок i в валюті, вказаній Продавцем в контракті або на рахунки i у валюті, які вказуються Продавцем додатково".

Відповідно до умов Додаткової угоди № 9 від 17.11.2020 р. до Контракту "Тара, пакувальні матеріали, упаковка та роботи, пов`язані з пакуванням, маркуванням, вартістю доставки до пункту поставки входять в ціну Товару".

Відповідно до умов Додатку до Контракту № 23 від 03.12.2021 р., за яким здійснювалася поставка товару:

"1.2. Умови поставки товарів за цим Додатком: FOB будь-який порт, Туреччина, згідно з "ІНКОТЕРМС 2010".

1.3. Передплата проводиться в розмірі не менше ніж 70% від вартості поставленої партії товару за цим Додатком. Передплата може здійснюватися частинами. Партія товару визначається за цим Додатком. Датою отримання товару буде дата оформлення вантажної митної декларації в країні Покупця. Моментом переходу права власності до Покупця є дата оформлення митної декларації в країні Покупця".

Відповідно до умов Додатку до Контракту № 27 від 15.09.2022 р., за яким здійснювалася поставка товару:

"1.2. Умови поставки товарів за цим Додатком: FOB Istanbul/Kumport/Marport/Ambarli/Mardas/тощо, Туреччина, згідно з "ІНКОТЕРМС 2010".

1.3. Передплата проводиться в розмірі не менше ніж 30% від вартості поставленої партії товару за цим Додатком. Передплата може здійснюватися частинами. Партія товару визначається за цим Додатком. Датою отримання товару буде дата оформлення вантажної митної декларації в країні Покупця. Моментом переходу права власності до Покупця є дата оформлення митної декларації в країні Покупця".

Керуючись умовами укладеного Контракту, Продавець поставив Покупцю партію Штифтів з чорних металів, марка сталі SAE1008, оцинковані, без різьби, квадратного поперечного перерізу: без вушок, розміром 7х7х62,5мм-14т.VE TIC LTD STI., вартість яких була скорегована на загальну суму:

- вартість за 1 методом: 353 074,95 грн. з урахуванням транспортних витрат до митного кордону України, з яких було заявлено та сплачено 5 % мита 17 653,75 грн. та ПДВ 74 145,74 грн.;

- вартість за 6 (резервним) методом (перерахована митним органом): 712 316,10 грн. з урахуванням транспортних витрат до митного кордону України, нараховано 5% мита 35 615, 81 грн. та ПДВ 149 586, 38 грн.

Підвищення вартості Товару склала: 359 241, 15 грн. (Товару), 17 962, 06 грн. (5 % мита); 75 440, 64 грн. (ПДВ).

Частиною 1 та 2 ст. 57 Митного Кодексу України (надалі МК України) передбачено, що при визначенні митної вартості товару основним є метод визначення митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є перший метод - за ціною договору (вартість операції). Кожний наступний метод застосовується лише у разі, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу відповідно до норм цього Кодексу.

Відповідно до частин 4 та 5 ст. 58 МК України митною вартістю товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є ціна, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за товари, якщо вони продаються на експорт в Україну, скоригована в разі потреби з урахуванням положень частини десятої цієї статті.

Ціна, що була фактично сплачена або підлягає сплаті, - це загальна сума всіх платежів, які були здійснені або повинні бути здійснені покупцем оцінюваних товарів продавцю або на користь продавця через третіх осіб та/або на пов`язаних із продавцем осіб для виконання зобов`язань продавця.

На підтвердження митної вартості товару позивач відповідно до ч. 2 ст. 53 МК України надав до Одеської митниці такі обов`язкові документи:

- контракт № ECV02 від 09.01.2020 р.;

- додаток до Контракту № 23 від 03.12.2021 р., №27 від 15.09.2022 р., №338-Е від 12.05.2017 р., №1393-ІІ від 09.11.2022 р.;

- інвойс (Рахунок фактура) CKS546 від 10.11.2022 р.;

- автотранспортна накладна А1453 від 11.11.2022 р.;

- сертифікат про походження товару форми Y0198558 від 11.11.2022 р.;

- пакувальний лист CKS546 від 10.11.2022 р.;

- банківський платіжний документ, що стосується оплати товару ПД №858 від 16.12.2021р.;

- банківський платіжний документ, що стосується оплати товару ПД №906 від 26.08.2022р.;

- банківський платіжний документ, що стосується оплати товару ПД №909 від 28.09.2022р.;

- документ, що підтверджує вартість перевезення товару (довідка) № 618 від 14.11.2022р. (в т.ч. про відсутність страхування);

- договір (контракт) на перевезення №010377 від 22.10.2019 р.;

- договір про надання послуг митного брокера №272 від 02.12.2019 р.;

- копія митної декларації країни відправлення № 2241300ЕХ00939327 від 11.11.2022р.;

- митна декларація, за якою було відмовлено у випуску товарів 22UA11U5 від 21.11.2022 р.

Суд бере до уваги твердження позивача та наголошує, що митний орган має право вимагати у декларанта лише та виключно документи, які передбачені ч.3, 4 ст. 53 Митного кодексу України та лише у тому обсязі, який потрібно для усунення сумнівів та/або уточнення відомостей митної вартості товару.

Аналогічні позиції викладені в постановах Верховного Суду України від 07.05.2020 у справі № 1.380.2019.001625, від 15.04.2021 у справі № 804/7757/16, від 15.04.2021 у справі № 804/14964/15, від 09.04.2021 у справі № 804/5143/16.

Сумніви митного органу у достовірності, повноті та істинності документів, на підставі яких обґрунтовується митна вартість товару є підставою для витребування додаткових відомостей й документів, відтак це зобов`язує митний орган зазначити конкретні обставини, які викликали відповідні сумніви, причини неможливості їх перевірки на підставі наданих декларантом документів, а також обґрунтувати необхідність перевірки спірних відомостей та зазначити документи, надання яких може усунути сумніви у їх достовірності.

Аналогічні позиції викладені в постановах Верховного Суду від 21.02.2020 по справі № 813/229/16, від 23.04.2021 по справі № 826/11241/16, від 22.04.2021 по справі № 810/3397/16, від 22.04.2021 по справі № 826/4285/16, від 21.04.2021 по справі № 820/263/17.

Відповідно до ч.1 ст. 54 МК України контроль правильності визначення митної вартості товарів здійснюється органом доходів і зборів під час проведення митного контролю і митного оформлення шляхом перевірки числового значення заявленої митної вартості.

Суд наголошує, що єдиними підставами, які надають контролюючому органу право відійти від встановлених обмежень, які пов`язані із перевіркою основного переліку документів що підтверджують митну вартість товарів, та витребувати від декларанта додаткові документи, є лише наявність передбачених законодавцем обставин, а саме, у випадку якщо надані декларантом документи містять розбіжності, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, адже такі вади не дозволяють митному органу законно здійснити визначений законом мінімум митних формальностей, необхідних для забезпечення додержання законодавства України з питань державної митної справи для розмитнення задекларованого товару.

Окрім того, відповідно до положень п. 3.16, 3.17 Загального додатку до Міжнародної конвенції про спрощення та гармонізацію митних процедур встановлено стандартне правило, що на підтвердження декларації на товари митна служба вимагає тільки ті документи, які є необхідними для проведення контролю за даною операцією та забезпечення виконання усіх вимог щодо застосування митного законодавства. У випадках, коли окремі підтверджуючі документи не можуть бути представлені разом з декларацією на товари з причин, які визнані митною службою обґрунтованими, вона дозволяє подачу таких документів протягом визначеного періоду часу.

Суд зазначає, що основними документами, які підтверджують митну вартість товару, є зовнішньоекономічний договір (контракт), рахунок-фактура (інвойс), якщо рахунок сплачено, то банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару. Вимагати від декларанта або уповноваженої ним особи будь-які інші документи, не передбачені Митним кодексом України (ст. 53) заборонено.

Аналогічна позиція викладена Верховним Судом у постанові від 05 березня 2019 року по справі № 815/5791/17.

Суд наголошує, що різниця між вартістю товару, задекларованого особою, та вартістю подібних (аналогічних) товарів, що розмитнювались цією ж чи іншими особами у попередніх періодах, ще не свідчить про наявність порушень з боку декларанта і не є підставою для автоматичного збільшення митної вартості товарів.

Вказана позиція узгоджується із правовою позицією Верховного Суду, яка викладена у постанові від 21.08.2018 року по справі №804/1755/17.

Також, суд вважає за необхідне наголосити на тому, що відповідач у оскаржуваному рішенні не навів вхідні умови, по яким була скоригована митна декларація.

Зауваження митного органу щодо відсутності у наданих до митного оформлення документах (контракті, інвойсі, пакувальному листі тощо) даних щодо даної складової митної вартості товару як вартість упаковки або вартість пакувальних матеріалів та робіт, пов`язаних із пакуванням не відповідає дійсності, оскільки безпосередньо розділ 6 Контракту № ECV02 від 09.01.2020 р. регламентує, що товар поставляється в експортній упаковці відповідно до кожного типу товару і стандартом країни Продавця.

Відповідно вартість упаковки включена до вартості товару. Крім того раніше, під час митного оформлення товару за вказаним контактом у митного органу не виникало питань щодо вартості пакування товару, що постачається.

З метою усунення розбіжностей та сумнівів митного органу щодо вартості товару та включення вартості упаковки (пакування) нами було здійснено офіційний запит до постачальника з метою надання відповідних роз`яснень.

Вказаний запит аргументовано тим, що під час митного оформлення у національного митного органу виникли сумніви та запитання, оскільки, на їх думку, у наданих до митного оформлення документах (контракті, інвойсі, пакувальному листі тощо) відсутні дані щодо даної складової митної вартості товару, внаслідок чого неможливо перевірити правильність визначення митної вартості самого товару.

У відповіді на запит було зазначено, що пакування входить до вартості товару.

Щодо твердження відповідача про відсутність даних щодо вартості упаковки або вартість пакувальних матеріалів та робіт пов`язаних із пакуванням, суд зазначає наступне.

Вказана підстава не може бути обґрунтованою підставою для коригування митної вартості товарів, оскільки позивачем до митного оформлення подавалися відповідні документи.

Відповідач вказує, що "за допомогою інформації, отриманої за результатами здійснення митного контролю із зазначенням номерів відповідних митних декларацій, яка міститься у спеціалізованому програмно-інформаційному комплексі Єдиної автоматизованої інформації системи (ЄАІС), АСМО "Інспектор" встановлено, що рівень митної вартості товарів, митне оформлення яких вже здійснено є більшим".

Водночас позивач зазначає, що відповідно до п. 2.1. Правил заповнення рішення про коригування митної вартості товарів, затверджених наказом Міністерства фінансів України від 24.05.2012 № 598, в разі здійснення коригування митної вартості за методом визначення митної вартості за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів і за резервним методом, у рішенні про коригування орган доходів і зборів поряд з обов`язковим зазначенням номера та дати митної декларації, яка була взята за основу для визначення митної вартості оцінюваних товарів, повинен навести пояснення щодо зроблених коригувань на обсяг партії ідентичних або подібних (аналогічних) товарів, умов поставки, комерційних умов тощо; також у разі визначення митної вартості оцінюваних товарів із застосуванням резервного методу зазначаються докладна інформація та джерела, які використовувалися митним органом при її визначенні.

Верховний Суд у постанові від 25 лютого 2020 року у справі №260/718/19, а також у постановах від 25 травня 2021 року у справі №520/10386/2020, від 24 листопада 2021 року у справі №520/11059/2020, від 13 січня 2022 року у справі №520/11061/2020, від 9 лютого 2022 року у справі 520/12621/2020, від 9 листопада 2022 року №520/10381/2020 вказав, що у рішенні про коригування заявленої митної вартості, митний орган повинен також навести пояснення щодо зроблених коригувань на обсяги партії ідентичних або подібних (аналогічних) товарів, умов поставки, комерційних умов тощо та зазначити докладну інформацію і джерела, які використовувалися митним органом при визначенні митної вартості оцінюваних товарів із застосуванням другорядних методів.

Застосування митницею ціни за відомостями спеціалізованої бази даних Єдиної автоматизованої інформаційної системи Держмитслужби України, з огляду на спрацювання модуля АСАУР, Верховний Суд визнав необґрунтованим, оскільки вважає, що індивідуальні характеристики того чи іншого товару можуть бути з`ясовані лише шляхом порівняння змісту поданих до митного оформлення документів з документами про властивості раніше імпортованого товару. Тому застосування Митницею за відомостями спеціалізованої бази даних Єдиної автоматизованої інформаційної системи Держмитслужби України, де вказані митні декларації різних суб`єктів господарювання, позивач вважає необґрунтованим, оскільки самі по собі відомості згаданої системи не містять жодних параметрів, об`єктивно необхідних для судження про схожість, подібність, аналогічність чи ідентичність товарів. Потрібні для такого судження характеристики товару можуть бути з`ясовані лише у спосіб порівняння змісту поданих до митного оформлення документів з документами про властивості раніше імпортованого товару. Проте, у спірних правовідносинах, митницею такого порівняння зроблено не було.

Тобто наявність в інформаційних базах даних митного органу інформації про те, що у попередні періоди подібні (аналогічні) товари були розмитнені із зазначенням більшої митної вартості жодним чином не доводить неправильність її визначення позивачем, оскільки митна вартість залежить від ряду обставин і визначається в кожному конкретному випадку.

Отже, суд дійшов висновку, що, прийнявши рішення про коригування митної вартості, відповідач діяв неправомірно, оскільки митна вартість є базою для визначення розміру належних до сплати позивачем митних платежів: мита та податку на додану вартість, наслідком коригування митної вартості товарів є збільшення розміру цих платежів.

У ході розгляду справи суд надав оцінку усім обставинам справи, котрі мають юридичне значення для правильного вирішення спору та здатні вплинути на результат вирішення спору. Інші доводи сторін висновки суду не спростовують.

Суд наголошує, що Європейський суд з прав людини у рішенні від 10 лютого 2010 року у справі "Серявін та інші проти України" зауважив, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях, зокрема, судів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод (далі Конвенція) зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожний аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною залежно від характеру рішення. У справі "Трофимчук проти України" ЄСПЛ також зазначив, що хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, це не можна розуміти як вимогу детально відповідати на кожен довід. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи.

Відповідно до пункту 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень, обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення.

Наведене дає підстави для висновку, що доводи скаржника у кожній справі мають оцінюватись судами на предмет їх відповідності критеріям конкретності, доречності та важливості у рамках відповідних правовідносин з метою належного обґрунтування позиції суду. Деякі аргументи не можуть бути підставою для надання детальної відповіді на такі доводи.

Усі інші аргументи сторін вивчені судом, однак є такими, що не потребують детального аналізу у судовому рішенні, оскільки вищенаведених висновків суду не спростовують.

Відповідно до ч. 1 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Частиною 2 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

З огляду на те, що відповідачем, як суб`єктом владних повноважень, не доведено правомірності вчинених ним дій, суд приходить до висновку, що позовні вимоги позивача є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Розподіл судових витрат здійснюється відповідно до ст. 139 Кодексу адміністративного судочинства України.

Згідно ч. 1 ст. 139 КАС України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Керуючись ст. 8, 9, 10, 19, 72-77, 90, 139, 241-246, 250, 255, 257, 258, 262, 278 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Адміністративний позов Товариства з обмеженою відповідальністю "АСТЕКС ТРЕЙДИНГ" (61052, Харківська обл., місто Харків, вул. Конєва, будинок 4, офіс 505, ) до Одеської митниці Державної митної служби України (65078, Одеська обл., місто Одеса, вулиця Лип Івана та Юрія, будинок 21 а, ) про визнання протиправним та скасування рішення задовольнити в повному обсязі.

Визнати протиправним та скасувати рішення про коригування митної вартості товарів № UA500500/2022/200362/2 від 21.11.2022 р.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань з Одеської митниці Державної митної служби України (65078, Одеська обл., місто Одеса, вулиця Лип Івана та Юрія, будинок 21 а, ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "АСТЕКС ТРЕЙДИНГ" (61052, Харківська обл., місто Харків, вул. Конєва, будинок 4, офіс 505, ) суму судового збору у розмірі 2684,00 грн. (дві тисячі шістсот вісімдесят чотири гривні).

Рішення може бути оскаржене до Другого апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення складено 18 вересня 2023 року.

Суддя Н.А. Полях