Справа № 380/3070/23
Суддя: Потабенко Варвара Анатоліївна
Дата ухвалення: 2023-09-05 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

05 вересня 2023 рокусправа № 380/3070/23

Львівський окружний адміністративний суд у складі:

головуючої судді Потабенко В.А.,

за участю секретаря судового засідання Лизак Д.А.,

за участю:

представника позивача Шоробури С.В., згідно договору,

представника відповідача Дунас Р.Ю., згідно наказу,

розглянувши в м. Львові за правилами загального позовного провадження адміністративну справу товариства з обмеженою відповідальністю «НЕО-ТРЕЙД ГРУП» до Львівської митниці ДМС України про визнання протиправним і скасування рішення про коригування митної вартості товарів та картки відмови

в с т а н о в и в:

на розгляд Львівського окружного адміністративного суду надійшла позовна заява товариства з обмеженою відповідальністю «НЕО-ТРЕЙД ГРУП» (далі ТзОВ «НЕО-ТРЕЙД ГРУП», позивач) до Львівської митниці ДМС України (далі Львівська митниця, відповідач), у якій просить суд:

- визнати протиправними та скасувати рішення про коригування митної вартості товарів Львівської митниці ДМС України № UA209000/2022/900244/2 від 29.12.2022, винесене підрозділом митного органу - Управлінням АМПМВ та МТР ЗЕД Львівської митниці;

- визнати протиправною та скасувати картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення № UA209170/2022/002871.

В обґрунтування позовних вимог зазначив, що 26.12.2022 ТзОВ «НЕО-ТРЕЙД ГРУП» до митного оформлення на ВМО «Городок» МП «Західний» Львівської митниці подану митну декларацію № 22UA27U2 на товари "Тренажери для занять спортом", а саме: гриф BARBELLS BAR 180 cm/28mm - 1800 шт., гриф BARBELLS bar (w-curved) 120cm/28mm - 1000 шт. Під час митного оформлення декларантом заявлено митну вартість згідно з п. 1 ч. 1 ст. 57 МК України за основним методом (ціна договору) в розмірі 28121,39 долари США (1028359,88 грн.). Так, згідно контракту № 001/2604/2021 від 26.04.2021, що укладено між компанією Dingzhou Zhongtengsubo Sporting Goods Co. Ltd (Китай) та позивачем, останній придбав у постачальника товар, а саме: гриф BARBELLS BAR 180 cm/28mm 1800 шт. за ціною 9,15 доларів США/шт. та гриф BARBELLS bar (w-curved) 120cm/28mm 1000 шт. за ціною 6,95 доларів США/шт. Таким чином, покупцем було придбано товару вартістю на загальну суму 23420,00 долари США, що підтверджується контрактом та рахунком-фактурою (комерційним інвойсом) № ZT- NEO 22-03 від 17.10.2022, який відповідно до п. 1.1. контракту є його невід`ємною частиною, а також платіжним дорученням № 79 від 12.10.2022.. Копії вказаних документів були надані митному органу під час декларування товару. Однак, за результатами розгляду митної декларації та поданих до неї документів, державним інспектором ВМО «Городок» м/п «Західний» ЛМ ДФС прийнято рішення про відмову у митному оформленні товарів з підстави прийняття 29.12.2022 Львівською митницею ДФС рішення про коригування митної вартості товарів № UA209000/2022/900244/2. Так, у оскаржуваному рішенні митним органом зазначено, що неможливо застосувати наступні методи визначення митної вартості, а саме метод 2а (ст. 59 МК України) та метод 2б (ст. 60 МК України) з причини відсутності в митному органі та декларанта інформації про ідентичні та подібні (аналогічні) товари, метод 2в (ст. 62 МК України) та метод 2г (ст. 63 МК України) з причини відсутності вартісної основи для розрахунку митної вартості в митному органі. Застосовано метод 2ґ (ст. 64 МК України). Джерелом інформації для коригування митної вартості слугувала МД № UA500420/2022/5145 від 05.11.2022, де митна вартість складає 3,77 долари США/кг. Таким чином, митна вартість, на думку відповідача, складає 3,77 долари США/кг, а загальна сума товару - 77812,80 долари США. Враховуючи викладене загальна сума коригування в 2,5 рази перевищує суму реальної митної вартості товару, яка мала б бути сплачена декларантом. Окрім цього, митним органом не надано жодних даних щодо МД № UA500420/2022/5145 від 05.11.2022, яка слугувала джерелом інформації для коригування митної вартості. Позивачу не відомо ні умови поставки товару, ні його якісні та кількісні показники. Існують обґрунтовані сумніви, що згадана митним органом декларація не відноситься до тотожних товарів, які є об`єктом поставки по митній декларації 22UA27U2 від 26.12.2022, а отже не може братись до уваги з метою коригування митної вартості. Таким чином, на думку позивача таке рішення митного органу, є протиправним, необґрунтованим та таким, що підлягає скасуванню

Ухвалою від 22.02.2023 суддя залишила позовну заяву без руху.

Ухвалою від 28.02.2023 суддя прийняла позовну заяву та відкрила провадження в адміністративній справі.

Ухвалою від 22.05.2023 суд продовжив розгляд справи в порядку загального позовного провадження.

16.03.2023 від відповідача надійшов відзив на позовну заяву (вх. № 17925), згідно якого під час здійснення митного контролю за митною декларацією від 26.12.2022 №UA209170/2022/0102527 було опрацьовано інформацію, що міститься у наданих до митного оформлення документах. За результатами опрацювання було встановлено наступне: відповідно до зовнішньоекономічного договору №001/2604//2021 від 26.04.2021 умовами поставки є FOB - TIANJIN (порт). Транспортування товару із Китаю здійснювалося морськими шляхом. Проте, до митного оформлення подався пустий бланк коносаменту, що є порушенням вимог ч. 2 ст. 53 МК України та відповідно до ч. 6 ст. 54 є підставою для відмови у митному оформлені за заявленою декларантом митною вартістю. Відповідно до ст. 5 Конвенції про договір міжнародного автомобільного перевезення вантажів (Женева, 19.05.1956), вантажна накладна складається в трьох оригінальних примірниках, підписаних відправником і перевізником. Проте, подані CMR №2212 не містять підпису чи печатки відправника. Також, всупереч вимогам ст. 6 згаданої Конвенції, дата і місце складання вантажної накладної, дата прийняття вантажу до перевезення і передбачене місце його доставки у поданих CMR відсутні. Таким чином, надані CMR не відповідають вимогам Конвенції та не можуть слугувати підтвердженням наявності та змісту договору з транспортними організаціями відповідно до вимог п. 2.1.1. договору на транспортно-експедиторське обслуговування (далі - договір ТЕО) № 03-04/1 від 03.04.2020. Відповідно до п. 1.3 ТЕО № 03-04/1 від 03.04.2020 "під кожне конкретне перевезення клієнт надає експедитору письмову заявку, в якій вказує найменування і кількість вантажу, маршрут перевезення (порт навантаження, порт вивантаження місце доставки вантажу), плановану дату надання вантажу відправником, тип транспортного засобу. дані про відправника вантажу і вантажоодержувача та іншу необхідну інформацію щодо організації ТЕО". Однак, до митного оформлення заявка не подавалась. Відповідно до п. 4.1 контракту №001/2604//2021від 26.04.2021 товар поставляється на умовах FOB TIANJIN Китай. Відповідно до Incoterms 2020 термін FOB (Free on Board, або Франко борт (... назва порту відвантаження), який означає, що продавець виконав постачання, коли товар перейшов через поручні судна в названому порту відвантаження. Це означає, що з цього моменту усі витрати і ризики чи втрати ушкодження товару повинен нести покупець. Після завантаження товару на борт ризик втрати чи ушкодження товару, а також будь-які додаткові витрати, що виникають (наприклад, розвантаження, обслуговування в порту, портові збори, зберігання та митне оформлення в порту призначення, доставка автомобільним транспортом за межами митної території України), переходять від продавця до покупця. Зважаючи на викладене, всі вище перераховані витрати відповідно до ч. 10 ст. 58 МК України повинні включатися до митної вартості товарів. Декларантом подано рахунки на транспортні витрати. Товар прибув у контейнері до порту Гданськ та був перевантажений на автотранспортний засіб, виходячи з вище викладеного в рахунках на перевезення відсутні портові витрати, а також витрати з перевантаження контейнера на транспортний засіб. Ці витрати (складові митної вартості) не включені до митної вартості чим порушено ч. 10 та 21 ст. 58 МК України. Зважаючи на викладене, відповідно до вимог п. 2 ч. 6 ст. 54 МК України, у зв`язку з неподанням декларантом або уповноваженою ним особою документів згідно з переліком та відповідно до умов, зазначених у ч.ч. 2-3 ст. 53 МК України, заявлену митну вартість не визнано. Серед додатково наданих декларантом на вимогу митниці документів наявна копія експортної декларації Китайської Народної Республіки №00289040. Отримувачем товару в ній вказано "Neo-Trade Group LLC". Разом з тим, у відповідних графах декларації торгівельною країною (країною, де зареєстрований контрагент китайського підприємства) та країною призначення (кінцева країна призначення, куди прямує товар) вказано Польщу. Відповідно до урядового ресурсу Міністерства юстиції Республіки Польської www.ekrs.ms.gov.pl підприємство Neo-Trade Group Sp. z o.o. зареєстровано у Крайовому судовому реєстрі за номером 633682 та має адресу Przemysl, ul. Wybrzeze Ojca Swietego Jana Pawla II, 20. Зважаючи на інформацію в експортній декларації та даними реєстрів Республіки Польща, митниця дійшла цілком обґрунтованого висновку, що контрагентом китайської фірми виступала польська фірма Neo-Trade Group Sp. z o.o. (номер KRS 633682), а не ТpОВ «НЕО-ТРЕЙД ГРУП» (), як це вказав декларант. Заявка на перевезення від 10.10.2022 до договору 03-04/1 від 03.04.2020 була серед додаткових документів, надісланих декларантом на вимогу митниці. Однак, як випливає зі змісту п. 10.7 договору на ТЕО №03-04/1 від 03.04.2020, заявка має бути підписана уповноваженими представниками обох сторін. Проте, подана заявка містила лише підпис представника ТОВ "Нео-Трейд Груп". Той факт, що заявка відповідно до договору ТЕО передбачає підписування обома сторонами, підтверджується заявками, що подавалися до митного оформлення товарів, організація перевезення яких здійснювалася за тим же ж договором. Наприклад, заявки подані до МД від 17.11.2020 №/2020/086870 та від 06.11.2020 №UA209170/2020/083838 передбачають підписи обох сторін. Слід зауважити, що вказані заявки також містять відомості про узгоджену сторонами вартість перевезення вантажу. Інших документів згідно вимоги не надано. Відмовою в наданні необхідних додаткових документів, витребуваних митницею, згідно з переліком та відповідно до умов зазначених у ч.ч. 2-4 ст. 53 МК України та у відповідності до ч. 5 ст. 54 МК України, де зазначено, що при здійсненні контролю за правильністю визначення митної вартості товарів митний орган має право упевнюватись в достовірності або точності будь-якої заяви, документа чи розрахунку, поданих для цілей визначення митної вартості, що позиціонується з положеннями ст. 17 Угоди про застосування статті VII ГАТТ/СОТ від 1994 року. Зважаючи на викладене, відповідно до вимог п. 2 ч. 6 ст. 54 МК України, у зв`язку з неподанням декларантом або уповноваженою ним особою документів згідно з переліком та відповідно до умов, зазначених у ч.ч. 2-4 ст. 53 МК України, Львівська митниця не визнає заявлену митну вартість, оскільки нею були встановлені невідповідності у поданих документах та відсутність належних відомостей, які обґрунтовують заявлені числові значення митної вартості, визначеної за основним методом. Джерелом інформації для коригування митної вартості слугувала МД №UA500420/2022/5145 від 05.11.2022, де митна вартість складає 3,77 дол. США/кг. Коригування на обсяг партії та комерційні рівні не проводилось. Також відповідач звернув увагу на абзац 6 на стор. 9 позовної заяви, де позивача зазначає наступне: «Проте, в рахунку №5200 від 22.12.2022 в пункті « 1.» вказана вартість транспортно-експедиційного обслуговування поза межами митного кордону України, що включає як навантаження контейнера на авто, так і усі інші портові витрати та збори».

21.03.2023 від позивача надійшла відповідь на відзив (вх. № 19029). Представник позивача зазначив, щодо того, що подані CMR № 2212 не містять підпису, то зазначив, що відправники на CMR фізично не можуть поставити печатку у порту, оскільки останній знаходиться в Китаї і це зумовлено порушенням стандартних логістичних шляхів через вторгнення рф. Відповідно до положень Конвенції про договір міжнародного автомобільного перевезення вантажів, ані відправник, ані перевізник не мають обов`язку проставляти на вантажній накладній (CMR) свої підписи або штампи. Щодо твердження відповідача про те, що відповідно до п. 1.3 ТЕО №03-04/1 від 03.04.2020 під кожне конкретне перевезення клієнт надає письмову заявку, у якій вказує найменування і кількість вантажу, то така заявка була надана на огляд відповідачу у межах досудового врегулювання спору, що підтверджується додатками, долученими до позовної заяви. Щодо інших доводів відповідача, то вказує, що серед додатково наданих декларантом на вимогу митниці документів наявна копія експортної декларації Китайської Народної Республіки № 00289040. Також зазначив позивач, що в експортній декларації вказана країна прибуття Польща, оскільки там знаходиться територіально наближений та повноцінно функціонуючий порт, оскільки через збройну агресію рф усі вантажі перенаправлені у ЄС, саме тому відправник вказав країну призначення Польщу, але вартість, товар, назва компанії та інші реквізити правильні. Також представник позивача зазначив, що отримані з електронного ресурсу дані не можна вважати допустимим доказом, адже сам факт поставки товару до порту у Польщу не дає підстав стверджувати, що саме польська фірма є контрагентом китайської фірми. Позивач зазначає, що за відсутності належних та допустимих доказів, присутності у ланцюгу поставки посередників, вартість послуг, яких за приписами МК України мала б додаватися до митної вартості товару, той факт, що відправник товару не може бути його виробником, жодним чином не впливає на розмір митної вартості. Позивач вважає, що відповідачем неправомірно прийнято рішення про коригування митної вартості товару № 209000/2022/900244/2 від 29.12.2022 та картку відмови у прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення № UA 209170/2022/002871.

07.06.2023 від позивача надійшли письмові пояснення (вх. № 42441).

Протокольною ухвалою суд від 07.06.2023 закрив підготовче провадження та призначив справу до судового розгляду по суті.

У судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав, просив позов задовольнити.

У судовому засіданні представник відповідача проти задоволення позовних вимог заперечив, просив відмовити у задоволенні позову.

Заслухавши пояснення представників сторін, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги та заперечення сторін, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив таке.

Судом встановив, що 26.04.2021 між компанією Dingzhou Zhongtengsubo Sporting Goods Co., Ltd (Китай) (надалі - продавець), з одного боку, та ТзОВ «НЕО-ТРЕЙД ГРУП» (надалі покупець), з іншого боку, укладено контракт № 001/2604/2021.

Відповідно до п.1.1. контракту продавець продає, а покупець купує спортивні товари (які надалі іменуються товар) в асортименті, кількості та за цінами, зазначеними в інвойсах (рахунках постачальника), які є невід`ємною частиною даного контракту.

Відповідно до п.1.2. контракту поставка товару згідно даного договору здійснюються окремими партіями.

Згідно з п. 2.1 контракту кількість товару, що підлягає поставці та його асортимент визначаються фактурами (інвойсами), що видається на кожну партію товару.

Відповідно до умов поставки, п. 4.1 контракту, продавець поставляє товар, який продається згідно даного контракту, на умовах FOB -TIANJIN Китай або інших умовах поставки, які зазначені у інвойсі.

Згідно з п. 4.4 контракту датою поставки вважається дата оформлення вантажної митної декларації у країні покупця.

Згідно з п. 7.2 контракту вартість тари та/чи упаковки входить до ціни товару, є незворотною та не підлягає до відшкодування, якщо інше не визначено сторонами письмово або додатковій угоді до цього контракту під час погодження окремої партії поставки.

Як видно з комерційного інвойсу №NEO22-03 від 17.10.2023, позивач придбав у постачальника товар, а саме: гриф BARBELLS bar 180 cm/28 mm - 1800 шт. за ціною 9,15 доларів США/шт.; гриф BARBELLS bar (W-curved) 120 cm/28 mm 1000 шт. за ціною 6,95 доларів США/шт. Таким чином позивач придбав товар вартістю на загальну суму 23420,00 доларів США. Вказане також підтверджується платіжним дорученням від 12.10.2022 № 79.

26.12.2022 з метою митного оформлення придбаного товару позивач подав до Львівської митниці митну декларацію № 22UA27U2, у розділі якої вказав відомості про опис товару, а саме: тренажери для занять спортом: гриф BARBELLS BAR bar 180 cm/28 mm; гриф BARBELLS bar (W-curved) 120 cm/28 mm.

Як слідує зі змісту картки відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення № UA209170/2022/002871 на підтвердження заявленої митної вартості товару представник ТзОВ «НЕО-ТРЕЙД ГРУП» Гіркова М.П. 26.12.2022 разом з вищевказаною митною декларацією подала митному органу, зокрема такі документи:

- пакувальний лист (Packing list ) б/н від 17.10.2022;

- рахунок-фактуру (інвойс) (Сommercial invoce) ZT-NEO22-03 від 17.10.2022;

- коносамент (Вill of loading) SXE22100263 від 27.10.2022;

- автотранспортна накладна (road consigмеnt notе) від 17.10.2022 № 2212;

- сертифікат про походження товару (Certificate of origion) від 12.12.2022 № 22С4403A1770/05780;

- банківський платіжний документ, що стосується товару від 12.10.2022 № 79;

- рахунок-фактуру про надання транспортно-експедиційних послуг від виконавця договору (контракту) про транспортно-експедиційні послуги від 22.12.2022 № 5200;

- зовнішньоекономічний договір (контракт) купівлі-продажу, стороною якого є виробник товарів, що декларуються та подання якого для митного оформлення не супроводжується поданням пов`язаних з ним посередницьких (зовнішньоекономічних та/або внутрішніх договорів №001/2604/2021 від 26.04.2021;

- договір (контракт) про перевезення № 03-04/1 від 03.04.2020;

- копію митної декларації країни відправлення № 22 PL32280NS5KVN36 від 21.12.2022;

- митну декларацію, за якою відмовлено у випуску товарів № 22UA27U2 від 26.12.2022.

29.12.2022 Львівською митницею прийнято рішення про коригування митної вартості товарів №/2022/900244/2, яким здійснено коригування митної вартості товарів за другорядним резервним методом визначення митної вартості товарів.

У графі 33 вказаного рішення зазначено обставини, що використовувались митним органом для визначення митної вартості, а саме:

«Відповідно до п.4.1. контракту № 001/2604/2021 від 26.04.2021 товар поставляється на умовах FOB TIANJIN Китай. Відповідно до Incoterms 2020 термін FOB Free on Board, або Франко борт (…назва порту відвантаження), який означає, що продавець виконав постачання, коли товар перейшов через поручні судні у названому порту відвантаження. Це означає, що з цього моменту усі витрати і ризики чи втрати ушкодження товару повинен нести покупець. Після завантаження товару на борт ризик втрати чи ушкодження товару, а також будь-які додаткові витрати, що виникають (наприклад, розвантаження, обслуговування у порту, портові збори, зберігання та митне оформлення в порту призначення, доставка автомобільним транспортом за межами митної території України), переходять від продавця до покупця. Зважаючи на викладене, всі вище перераховані витрати відповідно до ч. 10 ст. 58 Митного кодексу України повинні включатися до митної вартості товарів. Декларантом подано рахунки на транспортні витрати. Товар прибув у контейнері до порту Гданськ та був перевантажений на автотранспортний засіб, виходячи з вищевикладеного у рахунках на перевезення відсутні портові витрати, а також витрати з перевантаження контейнера на транспортний засіб. Ці витрати (складові митної вартості) не включені до митної вартості, чим порушено ч.10 та 21 ст. 58 МКУ.

У п.1.3 договору на транспортне експедирування від 03.04.2022 № 03-04/1 зазначено, що під кожне перевезення повинна надаватися письмова заявка. Заявка до митного оформлення не подана. Таким чином, Львівською митницею були встановлені невідповідності у поданих документах та відсутність належних відомостей, які обгрунтовують заявлені числові значення митної вартості, визначені за основним методом.

Львівською митницею встановлені невідповідності у поданих документах та відсутність належних відомостей, які обґрунтовують заявлені числові значення митної вартості, визначеної за основним методом.

Опрацювавши додатково подані митному органу документи, зазначено у рішенні, що перекладів документів не надано, інших документів не надано.

Відповідно до вимог п.2 ч. 6 ст. 54 МКУ, у зв`язку з неподанням декларантом або уповноваженою ним особою докуменів згідно з переліком та відповідно до умов, зазначених у частинах другій-четвертій статті 53 МКУ, Львівська митниця не визнає заявлену митну вартість.

Проведено консультації з декларантом згідно з ст. 57 МК України. Неможливо застосувати наступні методи визначення митної вартості, а саме методу 2а (ст. 59 МК України) та методу 2б (ст. 60 МК України) з причини відсутності у митного органу та декларанта інформації про ідентичні та подібні (аналогічні) товари, методу 2в (ст. 62 МК України) та методу 2г (ст. 63 МК України) з причини відсутності вартісної основи для розрахунку митної вартості в митного органу та декларанта. Застосовано метод 2ґ (ст. 64 МК України). Джерелом інформації для коригування митної вартості слугувала МД №/2022/5145 від 05.11.2022, де митна вартість складає 3,77 дол.США/кг. Коригування на обсяг партії та комерційні рівні не проводилось.».

Не погоджуючись з рішенням про коригування митної вартості товарів та карткою відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення, позивач звернувся до суду з цим позовом.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд зазначає таке.

Частиною 2 ст. 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно ч. ч. 1, 2 ст. 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

У справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Відносини, пов`язані із справлянням митних платежів, регулюються Митним кодексом України від 13.03.2012 № 4495-VI (далі - МК України).

Згідно ст. 49 МК України митною вартістю товарів, які переміщуються через митний кордон України, є вартість товарів, що використовується для митних цілей, яка базується на ціні, що фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 51 МК України митна вартість товарів, що переміщуються через митний кордон України, визначається декларантом відповідно до норм цього Кодексу.

Митна вартість товарів, що ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, визначається відповідно до глави 9 цього Кодексу.

Частинами 1, 2 ст. 52 МК України передбачено, що заявлення митної вартості товарів здійснюється декларантом або уповноваженою ним особою під час декларування товарів у порядку, встановленому розділом VIII цього Кодексу та цією главою.

Декларант або уповноважена ним особа, які заявляють митну вартість товару, зобов`язані: 1) заявляти митну вартість, визначену ними самостійно, у тому числі за результатами консультацій з органом доходів і зборів; 2) подавати органу доходів і зборів достовірні відомості про визначення митної вартості, які повинні базуватися на об`єктивних, документально підтверджених даних, що піддаються обчисленню; 3) нести всі додаткові витрати, пов`язані з коригуванням митної вартості або наданням органу доходів і зборів додаткової інформації.

Відповідно до положень ст. 53 МК України у випадках, передбачених цим Кодексом, декларант подає митному органу документи, що підтверджують заявлену митну вартість товарів і обраний метод її визначення.

Документами, які підтверджують митну вартість товарів, є: 1) декларація митної вартості, що подається у випадках, визначених у частинах п`ятій і шостій статті 52 цього Кодексу, та документи, що підтверджують числові значення складових митної вартості, на підставі яких проводився розрахунок митної вартості; 2) зовнішньоекономічний договір (контракт) або документ, який його замінює, та додатки до нього у разі їх наявності; 3) рахунок-фактура (інвойс) або рахунок-проформа (якщо товар не є об`єктом купівлі-продажу); 4) якщо рахунок сплачено, - банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару; 5) за наявності - інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару; 6) транспортні (перевізні) документи, якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів; 7) ліцензія на імпорт товару, якщо імпорт товару підлягає ліцензуванню; 8) якщо здійснювалося страхування, - страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування.

У разі якщо документи, зазначені у частині другій цієї статті, містять розбіжності, які мають вплив на правильність визначення митної вартості, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу митного органу зобов`язані протягом 10 календарних днів надати (за наявності) такі додаткові документи: 1) договір (угоду, контракт) із третіми особами, пов`язаний з договором (угодою, контрактом) про поставку товарів, митна вартість яких визначається; 2) рахунки про здійснення платежів третім особам на користь продавця, якщо такі платежі здійснюються за умовами, визначеними договором (угодою, контрактом); 3) рахунки про сплату комісійних, посередницьких послуг, пов`язаних із виконанням умов договору (угоди, контракту); 4) виписку з бухгалтерської документації; 5) ліцензійний чи авторський договір покупця, що стосується оцінюваних товарів та є умовою продажу оцінюваних товарів; 6) каталоги, специфікації, прейскуранти (прайс-листи) виробника товару; 7) копію митної декларації країни відправлення; 8) висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, та/або інформація біржових організацій про вартість товару або сировини.

У разі якщо митний орган має обґрунтовані підстави вважати, що існуючий взаємозв`язок між продавцем і покупцем вплинув на заявлену декларантом митну вартість, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу митного органу, крім документів, зазначених у частинах другій та третій цієї статті, подає (за наявності) такі документи: 1) виписку з бухгалтерських та банківських документів покупця, що стосуються відчуження оцінюваних товарів, ідентичних та/або подібних (аналогічних) товарів на території України; 2) довідкову інформацію щодо вартості у країні-експортері товарів, що є ідентичними та/або подібними (аналогічними) оцінюваним товарам; 3) розрахунок ціни (калькуляцію).

Забороняється вимагати від декларанта або уповноваженої ним особи будь-які інші документи, відмінні від тих, що зазначені в цій статті.

Декларант або уповноважена ним особа за власним бажанням може подати додаткові наявні у них документи для підтвердження заявленої ними митної вартості товару.

Згідно положень ст. 54 МК України контроль правильності визначення митної вартості товарів здійснюється митним органом під час проведення митного контролю і митного оформлення шляхом перевірки числового значення заявленої митної вартості.

Контроль правильності визначення митної вартості товарів за основним методом - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту (вартість операції), здійснюється митним органом шляхом перевірки розрахунку, здійсненого декларантом, за відсутності застережень щодо застосування цього методу, визначених у частині першій статті 58 цього Кодексу.

За результатами здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів митний орган визнає заявлену декларантом або уповноваженою ним особою митну вартість чи приймає письмове рішення про її коригування відповідно до положень статті 55 цього Кодексу.

Митний орган під час здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів зобов`язаний: 1) здійснювати контроль заявленої декларантом або уповноваженою ним особою митної вартості товарів шляхом перевірки числового значення заявленої митної вартості, наявності в поданих зазначеними особами документах усіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари; 2) надавати декларанту або уповноваженій ним особі письмову інформацію про причини, за яких заявлена ними митна вартість не може бути визнана; 3) надавати декларанту або уповноваженій ним особі письмову інформацію щодо порядку і методу визначення митної вартості, застосованих у разі коригування митної вартості, а також щодо підстав здійснення такого коригування; 4) випускати у вільний обіг товари, що декларуються: у разі визнання митним органом заявленої митної вартості товарів - за умови сплати митних платежів згідно із заявленою митною вартістю; у разі згоди декларанта або уповноваженої ним особи з рішенням митного органу про коригування митної вартості товарів - за умови сплати митних платежів згідно з митною вартістю, визначеною митним органом; у разі незгоди декларанта або уповноваженої ним особи з рішенням митного органу про коригування заявленої митної вартості товарів - за умови сплати митних платежів згідно із заявленою митною вартістю товарів та надання гарантій відповідно до розділу Х цього Кодексу в розмірі, визначеному митним органом відповідно до частини сьомої статті 55 цього Кодексу.

Митний орган з метою здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів має право: 1) упевнюватися в достовірності або точності будь-якої заяви, документа чи розрахунку, поданих для цілей визначення митної вартості; 2) у випадках, встановлених цим Кодексом, письмово запитувати від декларанта або уповноваженої ним особи встановлені статтею 53 цього Кодексу додаткові документи та відомості, якщо це необхідно для прийняття рішення про визнання заявленої митної вартості; 3) у випадках, встановлених цим Кодексом, здійснювати коригування заявленої митної вартості товарів; 4) проводити в порядку, визначеному статтями 345-354 цього Кодексу, перевірки правильності визначення митної вартості товарів після їх випуску; 5) звертатися до митних органів інших країн із запитами щодо надання відомостей, необхідних для підтвердження достовірності заявленої митної вартості; 6) застосовувати інші передбачені цим Кодексом форми митного контролю.

Митний орган може відмовити у митному оформленні товарів за заявленою декларантом або уповноваженою ним особою митною вартістю виключно за наявності обґрунтованих підстав вважати, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів, у разі: 1) невірно проведеного декларантом або уповноваженою ним особою розрахунку митної вартості; 2) неподання декларантом або уповноваженою ним особою документів згідно з переліком та відповідно до умов, зазначених у частинах другій - четвертій статті 53 цього Кодексу, або відсутності у цих документах всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари; 3) невідповідності обраного декларантом або уповноваженою ним особою методу визначення митної вартості товару умовам, наведеним у главі 9 цього Кодексу; 4) надходження до митного органу документально підтвердженої офіційної інформації митних органів інших країн щодо недостовірності заявленої митної вартості.

У разі якщо під час проведення митного контролю митний орган не може аргументовано довести, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів, заявлена декларантом або уповноваженою ним особою митна вартість вважається визнаною автоматично.

За змістом ст. 55 МК України рішення про коригування заявленої митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України з поміщенням у митний режим імпорту, приймається митним органом у письмовій формі під час здійснення контролю правильності визначення митної вартості цих товарів як до, так і після їх випуску, якщо митним органом у випадках, передбачених частиною шостою статті 54 цього Кодексу, виявлено, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів.

Прийняте митним органом письмове рішення про коригування заявленої митної вартості товарів має містити: 1) обґрунтування причин, через які заявлену декларантом митну вартість не може бути визнано; 2) наявну в митного органу інформацію (у тому числі щодо числових значень складових митної вартості, митної вартості ідентичних або подібних (аналогічних) товарів, інших умов, що могли вплинути на ціну товарів), яка призвела до виникнення сумнівів у правильності визначення митної вартості та до прийняття рішення про коригування митної вартості, заявленої декларантом; 3) вичерпний перелік вимог щодо надання додаткових документів, передбачених частиною третьою статті 53 цього Кодексу, за умови надання яких митна вартість може бути визнана митним органом; 4) обґрунтування числового значення митної вартості товарів, скоригованої митним органом, та фактів, які вплинули на таке коригування; 5) інформацію про: а) право декларанта або уповноваженої ним особи на випуск у вільний обіг товарів, що декларуються: у разі згоди декларанта або уповноваженої ним особи з рішенням митного органу про коригування митної вартості товарів - за умови сплати митних платежів згідно з митною вартістю, визначеною митним органом; у разі незгоди декларанта або уповноваженої ним особи з рішенням митного органу про коригування заявленої митної вартості товарів - за умови сплати митних платежів згідно із заявленою митною вартістю товарів та надання гарантій відповідно до розділу Х цього Кодексу в розмірі, визначеному митним органом відповідно до частини сьомої цієї статті; б) право декларанта або уповноваженої ним особи оскаржити рішення про коригування заявленої митної вартості до органу вищого рівня відповідно до глави 4 цього Кодексу або до суду.

Декларант може провести консультації з митним органом з метою обґрунтованого вибору методу визначення митної вартості на підставі інформації, яка наявна в митному органі.

Відповідно до ст. 57 МК України визначення митної вартості товарів, які ввозяться в Україну відповідно до митного режиму імпорту, здійснюється за такими методами: 1) основний - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються (вартість операції); 2) другорядні: а) за ціною договору щодо ідентичних товарів; б) за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів; в) на основі віднімання вартості; г) на основі додавання вартості (обчислена вартість); ґ) резервний.

Основним методом визначення митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є перший метод - за ціною договору (вартість операції).

Кожний наступний метод застосовується лише у разі, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу відповідно до норм цього Кодексу.

Застосуванню другорядних методів передує процедура консультацій між органом доходів і зборів та декларантом з метою визначення основи вартості згідно з положеннями статей 59 і 60 цього Кодексу. Під час таких консультацій орган доходів і зборів та декларант можуть здійснити обмін наявною у кожного з них інформацією за умови додержання вимог щодо її конфіденційності.

У разі неможливості визначення митної вартості товарів згідно з положеннями статей 59 і 60 цього Кодексу за основу для її визначення може братися або ціна, за якою ідентичні або подібні (аналогічні) товари були продані в Україні не пов`язаному із продавцем покупцю відповідно до статті 62 цього Кодексу, або вартість товарів, обчислена відповідно до статті 63 цього Кодексу.

При цьому кожний наступний метод застосовується, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу.

Методи на основі віднімання та додавання вартості (обчислена вартість) можуть застосовуватися у будь-якій послідовності на прохання декларанта або уповноваженої ним особи.

У разі якщо неможливо застосувати жоден із зазначених методів, митна вартість визначається за резервним методом відповідно до вимог, встановлених статтею 64 цього Кодексу.

Відповідно до ч. ч. 2, 3 ст. 58 МК України метод визначення митної вартості товарів за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються, не застосовується, якщо використані декларантом або уповноваженою ним особою відомості не підтверджені документально або не визначені кількісно і достовірні та/або відсутня хоча б одна із складових митної вартості, яка є обов`язковою при її обчисленні.

У разі якщо митна вартість не може бути визначена за основним методом, застосовуються другорядні методи, зазначені у пункті 2 частини першої статті 57 цього Кодексу.

Відповідно положень ст. 64 МК України у разі якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом послідовного використання методів, зазначених у статтях 58 - 63 цього Кодексу, митна вартість оцінюваних товарів визначається з використанням способів, які не суперечать законам України і є сумісними з відповідними принципами і положеннями Генеральної угоди з тарифів і торгівлі (GATT).

Митна вартість, визначена згідно з положеннями цієї статті, повинна ґрунтуватися на раніше визнаних (визначених) митними органами митних вартостях.

Аналіз наведених норм дає підстави вважати, що митні органи мають виключну компетенцію в питаннях перевірки та контролю правильності обчислення декларантом митної вартості.

Разом з тим дискреційні функції таких органів мають законодавчі обмеження у випадках незгоди із задекларованою митною вартістю. До них, зокрема, належить процедура консультацій між органом доходів і зборів та декларантом з метою обґрунтованого вибору підстав для визначення митної вартості та обов`язок послідовного вибору методів (від першого до резервного) визначення митної вартості.

Витребування документів, визначених ч. 3 ст. 53 МК України, може мати місце тільки у випадку наявності обґрунтованих сумнівів у достовірності поданих декларантом відомостей щодо заявленої митної вартості товару, а саме: якщо документи, зазначені у частині другій статті 53 МК України: 1) містять розбіжності; 2) містять наявні ознаки підробки; 3) не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів; 4) не містять відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Поряд з цим витребувати необхідно ті документи, які дають можливість пересвідчитись у правильності чи помилковості задекларованої митної вартості, а не всі, які передбачені ст. 53 МК України.

Ненадання повного переліку витребуваних документів може бути підставою для визначення митної вартості не за першим методом лише тоді, коли подані документи є недостатніми чи такими, що у своїй сукупності не спростовують сумнівів у достовірності наданої інформації.

Наведені висновки узгоджуються з правовим висновками, викладеними у подібних правовідносинах як Верховним Судом України у судових рішеннях від 31.03.2015 у справі №21-127а15, від 02.06.2015 у справі №21-498а15, так і Верховним Судом у постановах від 20.02.2018 у справі №809/1884/16, від 14.08.2018 у справі №826/5868/16.

При цьому, згідно правових позицій Верховного Суду, викладених у постановах від 27.03.2021 у справі №540/2605/18, від 07.02.2023 у справі №804/5961/16, наявність у митного органу обґрунтованого сумніву у правильності визначення митної вартості є обов`язковою, оскільки з цією обставиною закон пов`язує можливість витребування додаткових документів у декларанта та надає митниці право вчиняти дії, спрямовані на визначення дійсної митної вартості товару.

Такі сумніви є обґрунтованими, якщо надані декларантом документи містять розбіжності, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи інформації щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Згідно ч. 5 ст. 242 КАС України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

У цій справі суд встановив, що позивач визначив митну вартість товарів за ціною договору.

На підтвердження заявленої митної вартості товарів декларант надав митному органу разом з митною декларацією документи, визначені ч. 2 ст. 53 МК України, зокрема:

- пакувальний лист (Packing list ) б/н від 17.10.2022;

- рахунок-фактуру (інвойс) (Сommercial invoce) ZT-NEO22-03 від 17.10.2022;

- коносамент (Вill of loading) SXE22100263 від 27.10.2022;

- автотранспортна накладна (road consigмеnt notе) від 17.10.2022 № 2212;

- сертифікат про походження товару (Certificate of origion) від 12.12.2022 № 22С4403A1770/05780;

- банківський платіжний документ, що стосується товару від 12.10.2022 № 79;

- рахунок-фактуру про надання транспортно-експедиційних послуг від виконавця договору (контракту) про транспортно-експедиційні послуги від 22.12.2022 № 5200;

- зовнішньоекономічний договір (контракт) купівлі-продажу, стороною якого є виробник товарів, що декларуються та подання якого для митного оформлення не супроводжується поданням пов`язаних з ним посередницьких (зовнішньоекономічних та/або внутрішніх договорів №001/2604/2021 від 26.04.2021;

- договір (контракт) про перевезення № 03-04/1 від 03.04.2020;

- копію митної декларації країни відправлення № 22 PL32280NS5KVN36 від 21.12.2022;

- митну декларацію, за якою відмовлено у випуску товарів № 22UA27U2 від 26.12.2022.

З листа Львівської митниці від 25.01.2023 № 74-2/15/484 суд встановив, що на вимогу відповідача декларант додатково надав наступні додаткові документи:

- лист щодо деталізації складових вартості експедиційно-транспортного обслуговування;

- фотокопію екрану про надсилання заявки на перевезення;

- заявку на перевезення від 10.10.2022;

- копію висновку експертного товарознавчого дослідження, підготовленого спеціалізованою експортною організацією № 22/329 від 30.12.2022.

Водночас, незважаючи на подані документи, Львівською митницею 29.12.2022 прийнято рішення про коригування митної вартості товарів № UA209000/2022/900244/2, яким здійснено коригування митної вартості товарів за другорядним резервним методом визначення митної вартості товарів.

У графі 33 вказаного рішення зазначено обставини, що використовувались митним органом для визначення митної вартості, а саме:

«Відповідно до п.4.1. контракту № 001/2604/2021 від 26.04.2021 товар поставляється на умовах FOB TIANJIN Китай. Відповідно до Incoterms 2020 термін FOB Free on Board, або Франко борт (…назва порту відвантаження), який означає, що продавець виконав постачання, коли товар перейшов через поручні судні у названому порту відвантаження. Це означає, що з цього моменту усі витрати і ризики чи втрати ушкодження товару повинен нести покупець. Після завантаження товару на борт ризик втрати чи ушкодження товару, а також будь-які додаткові витрати, що виникають (наприклад, розвантаження, обслуговування у порту, портові збори, зберігання та митне оформлення в порту призначення, доставка автомобільним транспортом за межами митної території України), переходять від продавця до покупця. Зважаючи на викладене, всі вище перераховані витрати відповідно до ч. 10 ст. 58 Митного кодексу України повинні включатися до митної вартості товарів. Декларантом подано рахунки на транспортні витрати. Товар прибув у контейнері до порту Гданськ та був перевантажений на автотранспортний засіб, виходячи з вищевикладеного у рахунках на перевезення відсутні портові витрати, а також витрати з перевантаження контейнера на транспортний засіб. Ці витрати (складові митної вартості) не включені до митної вартості, чим порушено ч.10 та 21 ст. 58 МКУ.

У п.1.3 договору на транспортне експедирування від 03.04.2022 № 03-04/1 зазначено, що під кожне перевезення повинна надаватися письмова заявка. Заявка до митного оформлення не подана. Таким чином, Львівською митницею були встановлені невідповідності у поданих документах та відсутність належних відомостей, які обгрунтовують заявлені числові значення митної вартості, визначені за основним методом.

Львівською митницею встановлені невідповідності у поданих документах та відсутність належних відомостей, які обґрунтовують заявлені числові значення митної вартості, визначеної за основним методом.

Опрацювавши додатково подані митному органу документи, зазначено у рішенні, що перекладів документів не надано, інших документів не надано.

Відповідно до вимог п.2 ч. 6 ст. 54 МКУ, у зв`язку з неподанням декларантом або уповноваженою ним особою докуменів згідно з переліком та відповідно до умов, зазначених у частинах другій-четвертій статті 53 МКУ, Львівська митниця не визнає заявлену митну вартість.

Проведено консультації з декларантом згідно з ст. 57 МК України. Неможливо застосувати наступні методи визначення митної вартості, а саме методу 2а (ст. 59 МК України) та методу 2б (ст. 60 МК України) з причини відсутності у митного органу та декларанта інформації про ідентичні та подібні (аналогічні) товари, методу 2в (ст. 62 МК України) та методу 2г (ст. 63 МК України) з причини відсутності вартісної основи для розрахунку митної вартості в митного органу та декларанта. Застосовано метод 2ґ (ст. 64 МК України). Джерелом інформації для коригування митної вартості слугувала МД №/2022/5145 від 05.11.2022, де митна вартість складає 3,77 дол.США/кг. Коригування на обсяг партії та комерційні рівні не проводилось.».

Повертаючись до обставин цієї справи та проаналізувавши обставини, що стали підставою для оформлення митним органом вимоги про надання декларантом додаткових документів, а після цього стали підставами для прийняття оскаржуваних рішень, суд зазначає, що до митного оформлення позивачем було подано належні, достатні та достовірні документи які, підтверджують усі показники митної вартості.

Так, щодо мотивів, на які відповідач покликався у п. 33 рішення про коригування митної вартості товарів, а саме з приводу того, що відповідно до п. 4.1. контракту № 001/2604/2021 від 26.04.2021 товар поставляється на умовах FOB TIANJIN Китай, суд зазначає таке.

Відповідно до п. п. 5-7 ч. 10 ст. 58 МК України при визначенні митної вартості до ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за оцінювані товари, додаються такі витрати (складові митної вартості), якщо вони не включалися до ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті:

витрати на транспортування оцінюваних товарів до аеропорту, порту або іншого місця ввезення на митну територію України;

витрати на навантаження, вивантаження та обробку оцінюваних товарів, пов`язані з їх транспортуванням до аеропорту, порту або іншого місця ввезення на митну територію України;

витрати на страхування цих товарів.

Відповідно умов контракту від 26.04.2021 № 001/2604/2021, зокрема, п.4.1. продавець поставляє товар, який продається згідно даного контракту, на умовах FOB-TIANJIN Китай або інших умовах поставки, які зазначені в інвойсі.

Відповідно до офіційних правил тлумачення торговельних термінів Міжнародної торгової палати "Інкотермс" в редакції 2020 року, що регулюють питання, яка зі сторін договору купівлі - продажу повинна здійснити необхідні для перевезення і страхування дії, коли продавець передає товар покупцю, і які витрати несе кожна із сторін, умова FOB FREE ON BOARD (... named port of shipment) ФРАНКО-БОРТ (... назва порту відвантаження) означає, що поставка є здійсненою продавцем, коли товар перейшов через поручні судна в названому порту відвантаження. Це означає, що з цього моменту усі витрати й ризики втрати чи пошкодження товару повинен нести покупець. Термін FOB зобов`язує продавця здійснити митне очищення товару для експорту. Цей термін може застосовуватися тільки у випадках перевезення товару морським або внутрішнім водним транспортом.

За умовами термін FOB зобов`язує продавця здійснити митне оформлення товару для експорту. Даний термін може застосовуватися виключно у випадках доставки товару морським або внутрішнім водним транспортом. Якщо сторони не збираються поставити товар на борту судна, слід застосовувати термін FCA.

З огляду на вказане, контрактна ціна експортованого товару вже включає в себе вартість портові витрати, а також витрати з перевантаження контейнера на транспортний засіб.

А відтак, за приписами ч. 10 ст. 58 МК України ці складові не підлягають додаванню декларантом з метою визначення митної вартості товару та вони не можуть вплинути на правильність визначення ним митної вартості.

Щодо того, що товар прибув у контейнері до порту Гданськ та був перевантажений на автотранспортний засіб, тому відсутні відомості про портові витрати, суд зазначає таке.

Також суд встановив, що на підтвердження такої складової митної вартості, як витрати на транспортування, позивач долучив договір на транспортно-експедиторське обслуговування № 03-04/1 від 03.04.2020, відповідно до якого ТОВ «ВАНВЕЙЛ» (іменоване надалі - експедитор) уклало з ТзОВ «НЕО-ТРЕЙД ГРУП» цей договір. Відповідно до п.1.1 договору. Клієнт доручає, а експедитор зобов`язується організувати за рахунок клієнта транспортно-експедиторське обслуговування (ТЕО), перевезення експортно-імпортних і транзитних вантажів по території України і в міжнародному сполученні, а також надання інших транспортно-експедиторських послуг клієнту за згодою сторін.

Відповідно до п. 4.1.3 договору клієнт оплачує: Б) при експорті/транзиті: узгоджені платежі, що підлягають оплаті за надані послуги з перевезення вантажу морським транспортом (фрахт) і супутні витрати, пов`язані з таким перевезенням (навантаження і/або розвантаження вантажу, агентський збір і т.д.), не пізніше ніж через 10 (десять) банківських днів з моменту виходу контейнера з порту України, але до видачі оригіналів коносаментів. Сторони можуть погодити інший порядок оплати у додаткових угодах, заявках і т.ін.

Крім того суд бере до уваги ту обставину, що для митного оформлення товару позивачем у сукупності з іншими документами було надано митному органу, зокрема, рахунок експедитора ТОВ «ВАНВЕЙЛ» № 5200 від 22.12.2022 на оплату транспортно-експедиційних послуг за маршрутом транспортно-експедиційного обслуговування за межами митного кордону України (враховано навантаження контейнера на автотранспортний засіб DAF НОМЕР_1 / НОМЕР_2 , а також експедиторські послуги та всі інші портові витрати у порту Gdansk, міжнародне автоперевезення за маршрутом Gdansk (Польща) прикордонний перехід Гребене-Рава-Руська, автоперевезення за маршрутом прикордонний перехід Гребене-Рава-Руська-Жовква (Україна); транспортно-експедиційні послуги на території України

Відтак, суд вважає, що вищевказане спростовує помилкове твердження відповідача про неможливість перевірки правильності визначеної декларантом митної вартості товару за відсутності за відсутності відомостей про портові витрати.

У п. 1.3 договору на транспортне експедирування від 03.04.2022 № 03-04/1 зазначено, що під кожне перевезення повинна надаватися письмова заявка. Заявка до митного оформлення не подана. Отже, оскільки така заявка до митного оформлення подана не була, Львівською митницею були встановлені невідповідності у поданих документах та відсутність належних відомостей, які обґрунтовують заявлені числові значення митної вартості, визначені за основним методом.

Відповідно до п. 1.3 договору на транспортно-експедиторське обслуговування № 03-04/1 від 03.04.2020 під кожне конкретне перевезення клієнт надає експедитору письмову заявку, у якій вказує найменування і кількість вантажу), планову дату надання вантажу відправником, тим транспортного засобу, дані про відправника вантажу і вантажоодержувача та іншу необхідну інформацію щодо організації ТЕО. Заявка подається за 2 тижні до початку навантаження і готовності вантажу до перевезення. Термінові заявки приймаються за наявності організаційних і провізних можливостей.

Як пояснив представник позивача і не спростовано відповідачем, заявка є запитом на надання послуг і не містить відомостей щодо вартості перевезення оцінюваних товарів, а отже її подання не є обов`язковим, оскільки не містить даних, які б могли вплинути на визначення вартості товару.

Окрім цього, суд встановив, що заявка на перевезення від 10.10.2022 відповідно до договору від 03.04.2020 № 03-04/1 була надана позивачем на додаткову вимогу митного органу. Проте, відповідач у відзиві на позовну заяву зазначив, що подана заявка містила лише підпис представника ТзОВ «НЕО-ТРЕЙД ГРУП». Проте, з огляду на заявки, які подавалися до митного оформлення товарів, організація яких здійснювалася за тим же договором, містили підписи обох сторін.

Слід зазначити, що заявка на перевезення від 10.10.2022 і справді не містить підпису представника іншої сторони. Разом з тим, такий недолік документу, підпис на якому скріплений печаткою, не є обставиною, яка впливає на числові значення вказані у цих документах і в кінцевому результаті на визначення митної вартості придбаного позивачем товару.

Тому доводи відповідача у цій частині суд також вважає необґрунтованими.

Суд також не може оминути увагою й те, що у оскаржуваному рішенні відповідач зазначив, що джерелом інформації для коригування митної вартості слугувала МД №UA500420/2022/5145 від 05.11.2022, де митна вартість складає 3,77 доларів США/кг.

За правилами ст. 64 МК України у разі якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом послідовного використання методів, зазначених у статтях 58 - 63 цього Кодексу, митна вартість оцінюваних товарів визначається з використанням способів, які не суперечать законам України і є сумісними з відповідними принципами і положеннями Генеральної угоди з тарифів і торгівлі (GATT) (ч. 1 ст. 64). Митна вартість, визначена згідно з положеннями цієї статті, повинна ґрунтуватися на раніше визнаних (визначених) органами доходів і зборів митних вартостях (ч. 2 ст. 64).

Отже, відсутність підстав для визнання митної вартості товару, розрахованої самостійно платником чи декларантом, не означає виникнення безумовної підстави для визначення такої митної вартості митницею без дотримання усіх юридично значимих факторів.

До таких факторів законодавцем віднесені і параметри, згадані у положеннях ст. 60 МК України, де, зокрема, вказано, що під подібними (аналогічними) розуміються товари, які хоч і не однакові за всіма ознаками, але мають схожі характеристики і складаються зі схожих компонентів, завдяки чому виконують однакові функції порівняно з товарами, що оцінюються, та вважаються комерційно взаємозамінними (ч. 2 ст. 60); Для визначення, чи є товари подібними (аналогічними), враховуються якість товарів, наявність торгової марки та репутація цих товарів на ринку (ч. 3 ст. 60); Ціна договору щодо подібних (аналогічних) товарів береться за основу для визначення митної вартості товарів, якщо ці товари ввезено приблизно в тій же кількості і на тих же комерційних рівнях, що й оцінювані товари (ч. 4 ст. 60); У разі якщо такого продажу не виявлено, використовується вартість операції з подібними (аналогічними) товарами, які продавалися в Україну в іншій кількості та/або на інших комерційних рівнях. При цьому їх ціна коригується з урахуванням зазначених розбіжностей незалежно від того, чи веде це до збільшення або зменшення вартості. Інформація, що використовується при здійсненні коригування, повинна бути документально підтверджена (ч. 5 ст. 60 МК України).

Суд зазначає, що ані текст рішень митниці про коригування митної вартості товару, ані текст відзиву на позов не містять жодних відомостей про подібність товарів за поданою позивачем митною декларацією та про схожість умов поставок з товарами по МД №UA500420/2022/5145 від 05.11.2022, де митна вартість складає 3,77 доларів США/кг. В оскаржуваних рішеннях Львівська митниця зазначає лише про те, що джерелом інформації для прийнятих рішень стала вказана митна декларація.

Між тим, відсутність доведеного поза розумним сумнівом факту подібності товару та умов імпорту не дозволяє використовувати рівні показники митної вартості товару.

Наведене підтверджується змістом Правил заповнення рішення про коригування митної вартості товарів, затверджених наказом Міністерства фінансів України № 598 від 24.05.2012 (далі - Правила №598), позаяк у графі 33 рішення про коригування митної вартості "Обставини прийняття Рішення та джерела інформації, що використовувалися митним органом для визначення митної вартості" зазначаються причини, через які митна вартість імпортованих товарів не може бути визначена за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються (вартість операції), у тому числі: неподання основних документів, які підтверджують відомості про заявлену митну вартість товарів (згідно з переліком та відповідно до умов, наведених у статті 53 Кодексу); невірно проведений розрахунок митної вартості; невідповідність обраного декларантом або уповноваженою ним особою методу визначення митної вартості товару умовам, наведеним у главі 9 розділу III Кодексу; надходження до митного органу документально підтвердженої офіційної інформації митних органів інших країн щодо недостовірності заявленої митної вартості.

Зазначається послідовність застосування методів визначення митної вартості та причин, через які не був застосований кожний з методів, що передує методу, обраному митним органом.

Відповідно до ст. 64 МК України у випадку визначення митної вартості оцінюваних товарів із застосуванням резервного методу зазначаються докладна інформація та джерела, які використовувалися митним органом при її визначенні.

Проте, текст оскаржуваного рішення про коригування митної вартості не містить жодних відомостей про будь-які характеристики ідентичних або подібних (аналогічних) товарів, обсяги партій, умов поставки, комерційних умов тощо.

Потрібні для такого судження характеристики товару можуть бути з`ясовані лише у спосіб порівняння змісту поданих до митного оформлення документів з документами про властивості раніше імпортованого товару. Проте, у спірних правовідносинах, як з`ясовано судом, митницею такого порівняння зроблено не було. Таких доказів матеріали справи не містять.

При цьому, суд враховує наступні висновки Верховного Суду, викладені у постанові від 21.12.2018 у справі №815/228/176 наявність в інформаційних базах даних митного органу інформації про те, що у попередні періоди аналогічні товари були розмитнені із зазначенням більшої митної вартості жодним чином не доводить неправильність її визначення позивачем, оскільки митна вартість залежить від ряду обставин і визначається в кожному конкретному випадку.

У постанові Верховного Суду від 21.08.2018 у справі №804/1755/17 міститься висновок, що сама по собі різниця між вартістю товару, задекларованого особою, та вартістю подібних (аналогічних) товарів, що розмитнювались цією ж чи іншими особами у попередніх періодах, ще не свідчить про наявність порушень з боку декларанта і не є підставою для автоматичного збільшення митної вартості товарів. Розбіжність між рівнем заявленої декларантом митної вартості товару та рівнем митної вартості ідентичних або подібних товарів, митне оформлення яких вже здійснено, може бути лише підставою для сумніву у правильності визначення митної вартості, проте не є достатньою підставою для висновку про недостовірність даних щодо заявленої декларантом митної вартості та, як наслідок, коригування митної вартості за другорядними методами.

Таким чином, у рішенні про коригування заявленої митної вартості, крім номера та дати митної декларації, які були взяті за основу для визначення митної вартості оцінюваних товарів, митний орган повинен також навести пояснення щодо зроблених коригувань на обсяги партії ідентичних або подібних (аналогічних) товарів, умов поставки, комерційних умов тощо та зазначити докладну інформацію і джерела, які використовувалися митним органом при визначенні митної вартості оцінюваних товарів із застосуванням резервного методу.

Однак оскаржуване рішення про коригування митної вартості товарів не містить порівняння характеристик оцінюваних товарів та характеристик товару, ціна якого взята за основу для коригування митної вартості за резервним методом.

Крім того, жодних параметрів, об`єктивно необхідних для судження про схожість, подібність, аналогічність чи ідентичність ввезених товарів в оскаржуваному рішенні також не зазначено та не надано доказів, що ввезення вказаних товарів відбувалось на тих же умовах доставки та з тією ж самою відстанню.

Верховний Суд неодноразово вказував на необхідність врахування комплексу відомостей в рішеннях про коригування митної вартості товару, зокрема в постанові від 26.05.2022 у справі № 560/355/19.

Відтак, це є ще однією з підстав для висновку про порушення відповідачем норм МК України при митному оформленні товару, що декларувався позивачем за МД № 22UA27U2.

Суд враховує, що відповідно до норм чинного законодавства з питань митної справи митні органи мають право здійснювати контроль правильності обчислення декларантом митної вартості, але ці повноваження здійснюються у спосіб, визначений законом, зокрема, витребування додаткових документів на підтвердження задекларованої митної вартості може мати місце тільки у випадку наявності обґрунтованих сумнівів у достовірності поданих декларантом відомостей. Такі сумніви можуть бути зумовлені неповнотою поданих документів для підтвердження заявленої митної вартості товарів, невідповідністю характеристик товарів, зазначених у поданих документах, митному огляду цих товарів, порівнянням рівня заявленої митної вартості товарів з рівнем митної вартості ідентичних або подібних товарів, митне оформлення яких уже здійснено, і таке інше.

На думку суду, подані декларантом документи підтверджують походження імпортованого товару, його якісні та вартісні характеристики, а також витрати на його доставку в Україну. При цьому для визначення задекларованої митної вартості товару позивач надав митному органу необхідні й достатні документи, які не містять таких істотних неточностей або розбіжностей, які б могли обґрунтовано поставити під сумнів визнання заявленої митної вартості.

Суд вважає, що подані позивачем документи для митного оформлення товару дають змогу встановити митну вартість товару, а відповідачем не надано належного обґрунтування причин їх неврахування для встановлення митної вартості товару.

Натомість під час розгляду справи судом з`ясовано, що зауваження митного органу по суті носять формальний характер та окремо або у своїй сукупності не свідчать про наявність підстав для коригування заявленої декларантом вартості товару.

При цьому суд додатково звертає увагу на те, що в адміністративних процедурах із митного контролю та митного оформлення орган доходів і зборів повинен обґрунтувати (довести) законність свого рішення. Відповідно, рішення органу доходів і зборів не може ґрунтуватися на припущеннях, на сумнівах про повноту і достовірність відомостей про заявлену митну вартість товару, висновки цього органу повинні ґрунтуватися на достовірних і вичерпних доказах.

Відтак, зазначені митним органом у повідомленні та в рішенні про коригування митної вартості зауваження, розбіжності та невідповідність, які стали підставою для витребування додаткових документів та прийняття картки відмови і коригування митної вартості товару не можуть бути визнані судом об`єктивними, обґрунтованими і такими, що впливають на числові значення заявленої митної вартості.

З огляду на викладене суд доходить висновку, що при здійсненні імпортування товару на митну територію України, позивач для підтвердження заявленої ним митної вартості товару надав повний пакет документів відповідно до переліку, передбаченого ч. 2 ст. 53 МК України, а тому використання відповідачем другорядних методів визначення митної вартості товару є неправомірним.

Також суд вказує на той факт, що Львівською митницею у відзиві на позов від 16.03.2023 зазначені додаткові підстави для прийняття оскаржуваного рішення про коригування митної вартості, до тих, які описані в самому рішенні.

Згідно з ч. 1 ст. 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

У справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку (ч. 2 ст. 2 КАС України).

Частинами 1, 2 ст. 6 КАС України визначено, що суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права, відповідно до якого, зокрема, людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського суду з прав людини.

В силу приписів ч. 2 ст. 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Враховуючи наведені мотиви, суд дійшов висновку, що оскаржене рішення про коригування митної вартості товарів є необґрунтованим, оскільки відповідач не довів його правомірності в частині визначення митної вартості імпортованого товару за резервним методом.

Отже, оскільки рішення про коригування митної вартості товарів № UA209000/2022/900244/2 від 29.12.2022 не відповідає встановленим у ч. 2 ст. 2 КАС України критеріям обґрунтованості та розсудливості, таке підлягає скасуванню як протиправне.

Суд також встановив, що підставою для оформлення відповідачем картки відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення №А209170/2022/002871 стало коригування Львівською митницею митної вартості товару, заявленої декларантом у митній декларації № 22U27U2 від 26.12.2022.

Зважаючи на те, що у процесі розгляду справи суд встановив, що прийняте відповідачем рішення про коригування митної вартості товарів № UA209000/2022/900244/2 від 29.12.2022 є протиправним та підлягає скасуванню, тож сформована на його підставі картка відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення №А209170/2022/002871 теж є незаконною, а тому позовну вимогу про визнання її протиправною та скасування також належить задовольнити.

Щодо відшкодування витрат на професійну правничу допомогу, суд зазначає таке.

Статтею 59 Конституції України закріплено, що кожен має право на професійну правничу допомогу. У випадках, передбачених законом, ця допомога надається безоплатно. Кожен є вільним у виборі захисника своїх прав.

Відповідно до ч. 1, 3 ст. 132 КАС України судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу.

Згідно з ч. 2 ст. 16 КАС України представництво в суді, як вид правничої допомоги, здійснюється виключно адвокатом (професійна правнича допомога), крім випадків, встановлених законом.

Частинами 2, 3 ст. 134 КАС України передбачено, що за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами, за винятком витрат суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката.

Для цілей розподілу судових витрат:

1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;

2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Згідно зі ст. 30 Закону №5076-VI Про адвокатуру та адвокатську діяльність від 05.07.2012 гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.

Відповідно до ч. 4 ст. 134 КАС України для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Згідно з ч. 5 ст. 134 КАС України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

У разі недотримання вимог частини п`ятої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами (ч. 6 ст. 134 КАС України).

За вимогами ч. 7 ст. 134 КАС України обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Згідно з ч. 1 ст. 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Відповідно до ч. 7, 9 ст. 139 КАС України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).

При вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує, зокрема, чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес.

Європейським судом з прав людини від 23.01.2014 у справі East/West Alliance Limited проти України, заява №19336/04, зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим. Угода, за якою клієнт адвоката погоджується сплатити в якості гонорару певний відсоток від суми, яку присудить позивачу суд - у разі якщо така сума буде присуджена та внаслідок якої виникають зобов`язання виключно між адвокатом та його клієнтом, не може бути обов`язковою для Суду, який повинен оцінити рівень судових та інших витрат, що мають бути присуджені з урахуванням того, чи були такі витрати понесені фактично, але й також - чи була їх сума обґрунтованою (п.п. 268, 269).

Згідно з висновком, сформованим Європейським судом з прав людини у рішенні у справі Лавентс проти Латвії (Lavents v. Latvia), від 28.11.2002, відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір і які були дійсно необхідними.

Отже, при визначенні суми відшкодування витрат, пов`язаних з наданням правничої допомоги, необхідно виходити з реальності цих витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, з огляду на конкретні обставини справи.

До матеріалів справи на підтвердження складу та розміру понесених витрат на професійну правничу допомогу позивач надав копії:

- договору-доручення про надання правової допомоги та представництва інтересів від 27.01.2023 № 27/01/2023;

- свідоцтва про право на адвокатською діяльністю від 05.09.2009 № 1549;

- рахунку від 17.07.2023 по договору про надання правової допомоги № 27/01/2023 від 27.01.2023;

- довідку від 18.07.2023;

- акта приймання-передачі наданих послуг відповідно до рахунку від 17.07.2023 по договору про надання правової допомоги № 27/01/2023 від 27.01.2023.

Відповідно до умов договору-доручення про надання правової допомоги та представництва інтересів від 27.01.2023 № 27/01/2023, ТЗОВ «НЕО-ТРЕЙД ГРУП» доручає, а адвокатське бюро «Кульчицький та Партнери», в особі керуючого бюро адвоката Кульчицького Олександра Сергійовича (далі - адвокат) бере на себе зобов`язання надати правову допомогу та представництво інтересів замовника у всіх справах, що виникають у процесі господарської діяльності замовника.

Зі змісту акта приймання-передачі наданих послуг відповідно до рахунку від 17.07.2023 по договору про надання правової допомоги № 27/01/2023 від 27.01.2023, адвокат надав такі послуги замовнику надало послуги із зазначенням вартості послуги:

- аналіз та дослідження документів, розробка стратегії захисту у справі щодо оскарження дії Львівської митниці - 9000,00 грн.;

- підготовка та подання позовної заяви у справі № 380/3070/23 - 6000,00 грн.;

- ознайомлення, дослідження та аналіз відзиву у справу № 380/3070/23 - 2250,00 грн.;

- підготовка та подання відповіді на відзив у справі № 380/3070/23 - 3000,00 грн.;

- залучення та участь адвоката у судовому засіданні 31.05.2023 3000,00 грн.;

- залучення та участь адвоката у судовому засіданні 07.06.2023 3000,00 грн.;

- підготовка пояснень по справі № 380/3070/23 - 1500,00 грн.;

- залучення та участь адвоката у судовому засіданні 05.07.2023 3000,00 грн.

Разом 30750,00 грн.

Отже, витрати в розмірі 30750,00 грн. на професійну правничу допомогу адвоката дійсно понесені позивачем та підтверджено належними і допустимим доказами.

Суд зауважує, що правнича допомога у розмірі 30750,00 грн. наразі не сплачена позивачем.

Проте суд зазначає, що ст. 134 КАС України передбачає можливість здійснювати розподіл судових витрат на правничу допомогу адвоката, які підлягають сплаті, тобто, ще не сплачені стороною.

Правова позиція з цього питання викладена, зокрема, у постанові Верховного Суду від 21 січня 2021 року у справі № 280/2635/20, у якій Суд зазначив про те, що «КАС України у редакції, чинній з 15.12.2017, імплементував нову процедуру відшкодування витрат на професійну правову допомогу, однією з особливостей якої є те, що відшкодуванню підлягають витрати, незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною/третьою особою чи тільки має бути сплачено.

Представник відповідача подала заперечення на заяву про стягнення витрат на професійну правничу допомогу. Щодо кожного з етапів роботи підготовки справи, участі у судових засіданнях представник відповідача заперечила. Вважає, що сума витрат на надання правничої допомоги, яку заявляє представник позивача у позовній заяві до відшкодування є завищеним.

Дослідивши вказані вище письмові докази суд вважає за необхідне зменшити розмір стягуваних судових витрат.

Враховуючи зміст спірних правовідносин, суд доходить висновку, що вказана справа не відноситься до категорії складних, розглядалася за правилами спрощеного позовного провадження без виклику учасників справи, адвокатом участь в судових засіданнях не приймалася. Судова практика щодо розгляду та вирішення даної категорії справ вже сформована, вивчення законодавчої бази та формування правової позиції не потребували багато часу.

Суд зауважує, що особа має право на відшкодування судових та інших витрат лише у разі, якщо доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їх розмір обґрунтованим.

Верховний Суд у постанові від 11.12.2019 у справі №545/2432/16-а зазначив, що при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін.

Відтак, суд дійшов висновку, що заявлений представником позивача до відшкодування розмір витрат на правничу допомогу є неспівмірним зі складністю справи та непропорційним до предмета спору, а тому належить зменшити до 6000,00 грн., оскільки така послуга як аналіз та дослідження документів, розробка стратегії захисту у справі щодо оскарження дії Львівської митниці (9000,00 грн.) фактично оформлюється послугою з підготовки та подання позовної заяви у справі № 380/3070/23 (6000,00 грн.).; вартість участі адвоката у судових засіданнях 31.05.2023 (3000,00 грн.), 07.06.2023 (3000,00 грн.), 05.07.2023 (3000,00 грн.) є, на думку суду, завищеною, дана категорія справ не характеризується наявністю виключної правової проблеми та відсутністю судової практики.

Щодо решти витрат на професійну правничу допомогу, то їх повинен понести позивач.

Щодо судового збору, то відповідно до правил ч. 1 ст. 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Керуючись ст.ст. 2, 19-20, 22, 25-26, 90, 139, 143, 241-246, 250, 255, 257-258, 293, 295, пп. 15.5 п.15 розділу VII Перехідні положення КАС України, суд

В И Р І Ш И В :

адміністративний позов задовольнити повністю.

Визнати протиправним та скасувати рішення про коригування митної вартості товарів № UA209000/2022/900244/2 від 29.12.2022.

Визнати протиправною та скасувати картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення № UА209170/2022/002871.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Львівської митниці Державної митної служби України (, місцезнаходження: 79000, м. Львів, вул. Костюшка, 1) на користь товариства з обмеженою відповідальністю «НЕО-ТРЕЙД ГРУП» (; місцезнаходження: 79021, м. Львів, вул. Кульпарківська, 93а) судовий збір у сумі 5368 (п`ять тисяч триста шістдесят вісім) гривень рівно.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Львівської митниці Державної митної служби України (, місцезнаходження: 79000, м. Львів, вул. Костюшка, 1) на користь товариства з обмеженою відповідальністю «НЕО-ТРЕЙД ГРУП» (; місцезнаходження: 79021, м. Львів, вул. Кульпарківська, 93а) 6000 (шість тисяч) гривень рівно судових витрат у вигляді витрат на професійну правничу допомогу.

Рішення може бути оскаржене, згідно зі ст. 295 КАС України, протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення набирає законної сили, згідно зі ст. 255 КАС України, після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення складений 15.09.2023.

СуддяПотабенко Варвара Анатоліївна