Справа № 340/350/23
Суддя: Головко О.В.
Дата ухвалення: 2023-09-18 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

18 вересня 2023 року м. Дніпросправа № 340/350/23

Третій апеляційний адміністративний суд

у складі колегії суддів: головуючого - судді Головко О.В. (доповідач),

суддів: Ясенової Т.І., Суховарова А.В.,

розглянувши в порядку письмового провадження в м. Дніпрі апеляційну скаргу ОСОБА_1

на рішення Кіровоградського окружного адміністративного суду від 28 червня 2023 року (суддя Хилько Л.І.) в адміністративній справі

за позовом ОСОБА_1

до Головного управління ДПС у Кіровоградській області

про визнання протиправними скасування податкових повідомлень-рішень, -

в с т а н о в и в :

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом, в якому просить визнати протиправними та скасувати податкові повідомлення-рішення Головного управління ДПС у Кіровоградській області: № 1708-5208-1128 від 27.03.2019, яким позивачеві визначено грошове зобов`язання з орендної плати з фізичних осіб за 2016 рік у сумі 52887,42 грн; № 17083-5208-1128 від 27.03.2019, яким позивачеві визначено грошове зобов`язання з орендної плати з фізичних осіб за 2017 рік у сумі 56060,67 грн; № -1128 від 18.07.2018, яким позивачеві визначено грошове зобов`язання з орендної плати з фізичних осіб за 2018 рік у сумі 56060,67 грн; № -1128 від 19.08.2019, яким позивачеві визначено грошове зобов`язання з орендної плати з фізичних осіб за 2019 рік у сумі 15205,50 грн, а також податкову вимогу № 0-1123 від 11.11.2021 про сплату боргу з орендної плати з фізичних осіб у сумі 180214,26 грн.

Рішенням Кіровоградського окружного адміністративного суду від 28 червня 2023 року позов задоволено частково. Визнано протиправним та скасовано податкове повідомлення-рішення Головного управління ДПС у Кіровоградській області № 1708-5208-1128 від 27.03.2019 про визначення грошового зобов`язання з орендної плати з фізичних осіб за 2016 рік в частині суми 22036,42 грн. Визнано протиправною та скасовано податкову вимогу № 0-1123 від 11.11.2021 в частині суми 22036,42 грн. В задоволені решти позовних вимог відмовлено.

Не погодившись з рішення суду першої інстанції, позивач подав апеляційну скаргу, в якій просить його скасувати в частині відмови в задоволенні позову та прийняти нове судове рішенням, яким позов задовольнити повністю.

Апеляційна скарга ґрунтується на тому, що судом першої інстанції не надано належної оцінки обставинам справи та нормам чинного законодавства, що призвело до прийняття невірного рішення.

Перевіривши матеріали справи, законність і обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги, а також правильність застосування судом норм матеріального і процесуального права та правової оцінки обставин у справі, колегія суддів дійшла таких висновків.

Судом встановлено, сторонами не заперечується, що між Кіровоградською міською радою (Орендодавець) та ОСОБА_1 (Орендар) було укладено договір оренди земельної ділянки від 12.11.2015 № 157.

Згідно з Угодою № 23 від 09.04.2019 розірвано за згодою сторін Договір оренди земельної ділянки від 12.11.2015 № 157, яка того ж дня була повернута орендарем, що підтверджується Актом приймання-передачі земельної ділянки.

Податковим органом були прийняті податкові повідомлення-рішення про сплату орендної плати за землю: № 1708-5208-1128 від 27.03.2019, яким позивачеві визначено грошове зобов`язання з орендної плати з фізичних осіб за 2016 рік у сумі 52887,42 грн; № 17083-5208-1128 від 27.03.2019, яким позивачеві визначено грошове зобов`язання з орендної плати з фізичних осіб за 2017 рік у сумі 56060,67 грн; № -1128 від 18.07.2018, яким позивачеві визначено грошове зобов`язання з орендної плати з фізичних осіб за 2018 рік у сумі 56060,67 грн; № -1128 від 19.08.2019, яким позивачеві визначено грошове зобов`язання з орендної плати з фізичних осіб за 2019 рік у сумі 15205,50 грн, а також направлену на адресу позивача податкову вимогу № 0-1123 від 11.11.2021 про сплату боргу з орендної плати з фізичних осіб у сумі 180214,26 грн.

ОСОБА_1 вважає такі податкові повідомлення-рішення та вимогу протиправними, оскільки орендна плата в спірному періоді була сплачена в повній мірі, що підтверджується довідками податкового органу про відсутність заборгованості, доказів зворотного відповідачем не надано.

Надаючи оцінку правомірності оскаржуваних податкових повідомлень-рішень, суд апеляційної інстанції зазначає, що відповідно до ч. 1 ст. 206 Земельного кодексу України використання землі в Україні є платним. Об`єктом плати за землю є земельна ділянка.

Підпунктом 14.1.136 пункту 14.1 статті 14 Податкового кодексу України визначено, що орендна плата для цілей розділу XII цього Кодексу обов`язковий платіж за користування земельною ділянкою державної або комунальної власності на умовах оренди.

Підпунктом 269.1.2 пункту 269.1 статті 269 Податкового кодексу України передбачено, що платники орендної плати землекористувачі (орендарі) земельних ділянок державної та комунальної власності на умовах оренди.

Відповідно до пп. 270.1.2 п. 270.1 ст. 270 ПК України об`єкти оподаткування орендною платою земельні ділянки державної та комунальної власності, надані в користування на умовах оренди.

Статтею 1 Закону України «Про оренду землі» визначено, що оренда землі це засноване на договорі строкове платне володіння і користування земельною ділянкою, необхідною орендареві для проведення підприємницької та інших видів діяльності.

Статтею 287 Податкового кодексу України передбачено, що власники землі та землекористувачі сплачують плату за землю з дня виникнення права власності або права користування земельною ділянкою.

У разі припинення права власності або права користування земельною ділянкою плата за землю сплачується за фактичний період перебування землі у власності або користуванні у поточному році.

Облік фізичних осіб - платників податку і нарахування відповідних сум проводяться контролюючими органами за місцем знаходження земельної ділянки, у тому числі право на яку фізична особа має як власник земельної частки (паю), щороку до 1 травня.

Згідно зі ст. 288 ПК України підставою для нарахування орендної плати за земельну ділянку є договір оренди такої земельної ділянки.

Органи виконавчої влади та органи місцевого самоврядування, які укладають договори оренди землі, повинні до 1 лютого подавати контролюючому органу за місцезнаходженням земельної ділянки переліки орендарів, з якими укладено договори оренди землі на поточний рік, та інформувати відповідний контролюючий орган про укладення нових, внесення змін до існуючих договорів оренди землі та їх розірвання до 1 числа місяця, що настає за місяцем, у якому відбулися зазначені зміни.

Форма надання інформації затверджується центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної фінансової політики.

За визначенням статті 13 Закону України «Про оренду землі» договір оренди землі це договір, за яким орендодавець зобов`язаний за плату передати орендареві земельну ділянку у володіння і користування на певний строк, а орендар зобов`язаний використовувати земельну ділянку відповідно до умов договору та вимог земельного законодавства.

Об`єкт за договором оренди землі вважається переданим орендодавцем орендареві з моменту державної реєстрації права оренди, якщо інше не встановлено законом (стаття 17 Закону).

Статтею 19 Закону передбачено, що строк дії договору оренди землі визначається за згодою сторін, але не може перевищувати 50 років. Дата закінчення дії договору оренди обчислюється від дати його укладення. Право оренди земельної ділянки виникає з моменту державної реєстрації такого права.

Статтею 31 Закону врегульовані питання припинення договору оренди землі та визначено, що договір оренди землі може бути розірваний за згодою сторін.

Відповідно до ст. 34 Закону України «Про оренду землі» у разі припинення або розірвання договору оренди землі орендар зобов`язаний повернути орендодавцеві земельну ділянку на умовах, визначених договором. Орендар не має права утримувати земельну ділянку для задоволення своїх вимог до орендодавця.

У разі невиконання орендарем обов`язку щодо умов повернення орендодавцеві земельної ділянки орендар зобов`язаний відшкодувати орендодавцю завдані збитки.

Аналіз наведених норм права дає можливість дійти висновку, що на землекористувачів покладається обов`язок зі сплати орендної плати за землю з моменту державної реєстрації права оренди земельної ділянки, набутого на підставі відповідного договору, який припиняється з моменту права користування земельною ділянкою.

Таким чином, невірним є висновок суду першої інстанції, з посиланням на приписи пункту 287.6 статті 287 Податкового кодексу України, що у зв`язку з укладанням між позивачем та ОСОБА_2 договору дарування автомобільної стоянки від 08.08.2016, у позивача в 2016 році не виникло обов`язку по сплаті орендної плати за землю, адже названа норма пов`язана зі сплатою земельного податку, а не орендної плати за земельну ділянку.

В даній справі не є спірним той факт, що договір оренди земельної ділянки від 12.11.2015 № 157 був розірваний 09.04.2019, а тому саме з вказаного періоду позивач втратив статус землекористувача та, відповідно, обов`язок зі сплати орендної плати за землю.

Спірним є доведення з боку податкового органу наявність у позивача заборгованості зі сплати орендної плати за земельну ділянки за 2016-2019 роки та, відповідно, спростування ОСОБА_1 наявність такої заборгованості.

Так, позивачем надано до суду довідку Кіровоградської ОДПІ ГУ ДФС у Кіровоградській області від 09.01.2017 № /10/11-23-13-01 про відсутність заборгованості зі сплати за землю станом на 03.01.2017, а також довідку Кропивницької ОДПІ ГУ ДФС у Кіровоградській області від 29.01.2018 № 76/ФОП/11-23-08-03 про відсутність заборгованості зі сплати податків, зборів, платежів станом на 29.01.2018.

Суд апеляційної інстанції вважає такі довідки належними доказами спростування наявності заборгованості зі сплати орендної плати за 2016-2017 роки, адже останні видані суб`єктом владних повноважень на офіційних бланках, мають підписи посадових осіб та печатку податкового органу.

Натомість у спростування наявності заборгованості за 2018-2019 роки позивачем не надано жодного належного та допустимого доказу, а пояснення ОСОБА_1 , що наявність заборгованості унеможливила б розірвання договору оренди, такими не розглядаються.

Разом з цим відповідачем також не надано до матеріалів справи доказів наявності у ОСОБА_1 заборгованості зі сплати орендної плати за землю за 2018-2019 роки.

Відповідачем надано копії листів Кропивницької міської ради від 01.02.2019 № 19-141, згідно з яким ОСОБА_1 станом на 31.12.2019 має заборгованість зі сплати орендної плати з фізичних осіб в розмірі 180214,26 грн, станом на 31.10.2018 56060,67 грн. Натомість названими листами не підтверджується заборгованість позивача саме з орендної плати за землю, адже останні інформують про податок на майно громадян, що не є тотожним орендній платі за земельну ділянку.

Таким чином, за висновком суду апеляційної інстанції, податковим органом не доведено наявність правових підстав для нарахування ОСОБА_1 орендної плати за землю за 2016-2019 роки, а тому оскаржувані податкові повідомлення-рішення та податкова вимога носять протиправний характер та підлягають скасуванню.

Рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню як таке, що ухвалене з неправильним застосуванням норм матеріального права.

Керуючись ст.ст. 243, 317, 322 Кодексу адміністративного судочинства України суд, -

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Рішення Кіровоградського окружного адміністративного суду від 28 червня 2023 року в адміністративній справі № 340/350/23 скасувати.

Позов ОСОБА_1 задовольнити повністю.

Визнати протиправними та скасувати податкові повідомлення-рішення Головного управління ДПС у Кіровоградській області № 1708-5208-1128 від 27.03.2019, № 17083-5208-1128 від 27.03.2019, № -1128 від 18.07.2018, № -1128 від 19.08.2019, а також податкову вимогу № 0-1123 від 11.11.2021.

Присудити на користь ОСОБА_1 за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДПС у Кіровоградській області документально підтверджені судові витрати зі сплати судового збору в загальному розмірі 4505 (чотири тисячі п`ятсот п`ять) грн. 50 коп.

Постанова суду набирає законної сили з 18 вересня 2023 року та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повної постанови.

Повна постанова складена 18 вересня 2023 року.

Головуючий - суддя О.В. Головко

суддя Т.І. Ясенова

суддя А.В. Суховаров