Справа № 600/63/23-а
Суддя: Шидловський В.Б.
Дата ухвалення: 2023-09-18 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 600/63/23-а

Головуючий суддя 1-ої інстанції - Маренич І.В.

Суддя-доповідач - Шидловський В.Б.

18 вересня 2023 року

м. Вінниця

Сьомий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді: Шидловського В.Б.

суддів: Боровицького О. А. Курка О. П. ,

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Чернівецької митниці Державної митної служби України на рішення Чернівецького окружного адміністративного суду від 09 травня 2023 року у справі за адміністративним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Шарп" до Чернівецької митниці Державної митної служби України про визнання протиправним та скасування рішення,

В С Т А Н О В И В :

ТОВ "Шарп" звернулося в суд з позовом до Чернівецької митниці Державної митної служби України (далі - відповідач), в якому просило:

визнати протиправними та скасувати прийняті Чернівецькою митницею Державної митної служби України рiшення про коригування митної вартості товарiв UA408000/2022/000151/2 від 07.11.2022 та картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску транспортних засобів комерційного призначення № UA408020/2022/001244 вiд 07.11.2022.

Позивач в обґрунтування позовних вимог зазначив, що не погоджується з винесеними рішеннями про коригування митної вартості товарів та карткою відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення, вважає їх необґрунтованими, незаконними та такими, що винесені з порушенням чинного законодавства, а викладені у них обставини та підстави порушення митних правил не відповідають дійсності.

Рішенням Чернівецького окружного адміністративного суду від 09 травня 2023 року позов задоволено.

Визнано протиправним та скасовано рішення Чернівецької митниці Державної митної служби України про коригування митної вартості товарів №UА408000/2022/000151/2 від 07.11.2022 року.

Визнано протиправною та скасовано Картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення №UА408020/2022/001244 від 07.11.2022 року.

Стягнуто на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Шарп" за рахунок бюджетних асигнувань Чернівецької митниці Державної митної служби України судові витрати - судовий збір в сумі5368,00 грн.

Не погодившись з судовим рішенням, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій просить рішення суду першої інстанції скасувати та прийняти нове рішення, яким у задоволенні позовних вимог відмовити в повному обсязі.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги, апелянт посилається на неповне з`ясування судом першої інстанції обставин, що мають значення для розгляду справи, невідповідність висновків обставинам справи та порушення норм матеріального та процесуального права, які призвели до неправильного вирішення правового спору.

За правилами п.3 ч.1 ст.311 КАС України, розгляд справи колегією суддів здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Як встановлено судом першої інстанції та підтверджується матеріалами справи, 01 серпня 2022 року між позивачем та компанією ISSTORMUR ehf укладено Контракт №ISSH-2022-1 на поставку товару.

Згідно із п.п.3.1 п.3 Контракту умови поставки вказуються до кожної окремої партії товару у інвойсах.

Відповідно до п.п.6.3. п.6 Контракту оплата здійснюється банківським переказом на розрахунковий рахунок продавця на умовах попередньої оплати на підставі проформи інвойсу або протягом 120 днів з дати інвойсу, згідно реквізитів вказаних в Контракті.

Згідно Інвойсу №0000456 від 21.09.2022 року, виданого компанією ISSTORMUR ehf, на адресу позивача поставлятиметься вантаж "рибні консерви в ж/б" на загальну суму 94859,77 євро.

У відповідності до рахунку-фактури від 07.11.2022 року №СФ-0000190, постачальник ПП "Візит" виставив рахунок одержувачу позивачу на оплату транспортних послуг із перевезення товару по маршрутах: м.Рига (Латвія)-п/п Рава-Руська та п/п Рава-Руська - м.Чернівці (Україна), загальна вартість яких склала 82758,00 грн, що також підтверджується довідкою про транспорті витрати від 07.11.2022 року №07/11.

07.11.2022 позивач подав для митного оформлення електронну митну декларацію №22UA57U1, згідно якої заявлена митна вартість товару була визначена за методом, який передбачений пп.1 ч.1 ст.57 МК України, основний - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються, а також надані підтверджуючі митну вартість документи.

07.11.2022 відповідачем за результатами розгляду митної декларації прийнято рішення про коригування митної вартості товарів №UА408000/2022/000151/2, згідно з яким митним органом визначено митну вартість за резервним методом та зобов`язано декларанта подати нову митну декларацію за ціною товару, яка зазначена в Рішенні про коригування митної вартості.

Підставою для коригування митної вартості товару в рішенні №UА408000/2022/000151/2 митний орган зазначає ч.3 ст.53 МК України, зокрема те, що документи, які підтверджують митну вартість містять розбіжності, а саме:

- у поданому до митного оформлення рахунку-фактурі від 08.08.2022 №СФ-0000112 не вказано жодної інформації щодо вартості завантаження товару на автомобільний транспорт (витрати на навантаження, вивантаження оцінюваних товарів, пов`язані із їх транспортуванням до місця ввезення на митну територію України відповідно до пп.6 ч.10 ст.58 МКУ є складовими митної вартості, якщо вони не включалися до ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті);

- згідно п.6.3 контракту від 01.08.2022 № ISSH-2022-1 передбачена можливість попередньої оплати на підставі проформи інвойсу. Відомості щодо здійснення або нездійснення передоплати відсутні, проформа-інвойс до митного оформлення не надана.

На запит митного органу декларантом надано калькуляція від 21.09.2022 б/н та прайс-лист від 21.09.2022 б/н (який, на переконання відповідача, не можна вважати прайсом, оскільки в ньому зазначено не весь обсяг продукції виробника, а лише три товари, митне оформлення який здійснюється. Крім того, в даному документі зазначено умови поставки EXW, а ціна товарів є однаковою з цінами, зазначеними в інвойсі від 21.09.2022 №0000456, виставленими на умовах поставки FCA. Роз`яснень не надано), лист-роз`яснення від продавця № б/н від 07.11.2022, лист-повідомлення від 07.11.2022 №312. Надані до оформлення документи не підтверджують числові значення складових заявленої митної вартості та не спростовують вищезазначені розбіжності.

Враховуючи вищевикладене, відповідач не вбачав можливим визнати визначену декларантом митну вартість із застосуванням першого методу її визначення (за ціною договору).

Шляхом обміну електронними повідомленнями відбулася процедура консультації між митним органом та декларантом з метою обґрунтованого вибору методу визначення митної вартості товарів.

Метод визначення митної вартості за ціною договору щодо ідентичних товарів не використано через відсутність інформації у митного органу щодо операцій імпорту в Україну ідентичних товарів. Метод визначення митної вартості за ціною договору щодо подібних товарів не використано у зв`язку із відсутністю у митного органу інформації щодо оформлення подібних (аналогічних) товарів. Метод визначення митної вартості на основі віднімання та додавання не використано у зв`язку із відсутністю в митного органу інформації щодо основи для віднімання/додавання вартості. Митну вартість визначено за резервним методом.

За основу для визначення митної вартості взято раніше визнані (визначені) митними органами митні вартості товару по №1 МД №UA100330/2022/447814 від 01.11.2022 р. рівень митної вартості 6,7євро/кг.

У зв`язку з прийнятим рішенням про коригуванням митної вартості товару UА408000/2022/000151/2, Чернівецькою митницею було сформовано Картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення №UА408020/2022/001244 від 07.11.2022 р.

Не погоджуючись з рішенням про коригування митної вартості товарів та Карткою відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення, позивач звернувся до суду з даним позовом.

Задовольняючи позов, суд першої інстанції виходив з того, що поставка товару відбувалась на умовах FCA, а тому всі транспорті та інші витрати, які мали місце до моменту розміщення вантажу у транспорті покупця у порту м. Рига, Латвія (в тому числі витрати по навантаженню та вивантаженню товару, які передбачені п.6 ч.10 ст.58 МКУ та про які зазначено митним органом у оскарженому рішенні), були включені до ціни товару, зазначеної в Інвойсі.

Наведене спростовує висновки митного органу про те, що декларантом протиправно не включено до заявленої митної вартості складові по навантаженню та вивантаженню товару у порту призначення, оскільки такі були включені продавцем до ціни товару, виставленої у Інвойсі, адже поставка товару відбувалась на умовах FCA, Riga Latvia. Крім того, згідно п.п.6.3. п.6 Контракту оплата здійснюється банківським переказом на розрахунковий рахунок продавця на умовах попередньої оплати на підставі проформи інвойса або протягом 120 днів з дати інвойса, згідно реквізитів вказаних в Контракті.

Наведене свідчить про наявність двох способів оплати за товар: оплата товару за фактично поставлений товар на підставі митної декларації або ж 100 % передплати на рахунок продавця.

Тобто передплата за товар не є обов`язковою умовою згідно зазначеного пункту Контракту, що, в свою чергу, фактично спростовує аргументи митного органу в частині не надання декларантом відомостей про здійснення/нездійснення передплати за товар на виконання вимог п.4 ч.2 ст.53 МКУ, оскільки оплата за товар на момент подання митної декларації не здійснювалась.

Таким чином, викладене вище також спростовує аргументи відповідача в частині порушення декларантом вимог п.4 ч.2 ст.53 МКУ, оскільки оплата за товар не здійснювалась на умовах передплати, а тому у декларанта під час подання митної декларації не було обов`язку подавати митному органу банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару.

Колегія суддів погоджується з позицію суду першої інстанції, зважаючи на наступне.

Відносини з приводу митного контролю та митного оформлення товарів, що переміщуються через митний кордон України, справлянням митних платежів регулюються положеннями Митного кодексу України.

Статтею 49 Митного кодексу України визначено, що митною вартістю товарів, які переміщуються через митний кордон України, є вартість товарів, що використовується для митних цілей, яка базується на ціні, що фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Частиною 4 статті 58 Митного кодексу України визначено, що митною вартістю товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є ціна, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за товари, якщо вони продаються на експорт в Україну, скоригована в разі потреби з урахуванням положень частини десятої цієї статті.

Ціна, що була фактично сплачена або підлягає сплаті, - це загальна сума всіх платежів, які були здійснені або повинні бути здійснені покупцем оцінюваних товарів продавцю або на користь продавця через третіх осіб та/або на пов`язаних із продавцем осіб для виконання зобов`язань продавця (частина 5 статті 58 Митного кодексу України).

За приписами пункту 1 частини 4 статті 54 Митного кодексу України, митний орган під час здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів зобов`язаний здійснювати контроль заявленої декларантом або уповноваженою ним особою митної вартості товарів шляхом перевірки числового значення заявленої митної вартості, наявності в поданих зазначеними особами документах усіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Відповідно до вимог частини 5 цієї статті, митний орган з метою здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів має право: упевнюватися в достовірності або точності будь-якої заяви, документа чи розрахунку, поданих для цілей визначення митної вартості; у випадках, встановлених цим Кодексом, письмово запитувати від декларанта або уповноваженої ним особи встановлені статтею 53 цього Кодексу додаткові документи та відомості, якщо це необхідно для прийняття рішення про визнання заявленої митної вартості; у випадках, встановлених цим Кодексом, здійснювати коригування заявленої митної вартості товарів; проводити в порядку, визначеному статтями 345-354 цього Кодексу, перевірки правильності визначення митної вартості товарів після їх випуску; звертатися до митних органів інших країн із запитами щодо надання відомостей, необхідних для підтвердження достовірності заявленої митної вартості; застосовувати інші передбачені цим Кодексом форми митного контролю.

У відповідності до частини 6 зазначеної статті, митний орган може відмовити у митному оформленні товарів за заявленою декларантом або уповноваженою ним особою митною вартістю виключно за наявності обґрунтованих підстав вважати, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів, у разі: невірно проведеного декларантом або уповноваженою ним особою розрахунку митної вартості; неподання декларантом або уповноваженою ним особою документів згідно з переліком та відповідно до умов, зазначених у частинах другій - четвертій статті 53 цього Кодексу, або відсутності у цих документах всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари; невідповідності обраного декларантом або уповноваженою ним особою методу визначення митної вартості товару умовам, наведеним у главі 9 цього Кодексу; надходження до митного органу документально підтвердженої офіційної інформації митних органів інших країн щодо недостовірності заявленої митної вартості.

Статтею 57 Митного кодексу України визначено, що визначення митної вартості товарів, які ввозяться в Україну відповідно до митного режиму імпорту, здійснюється за такими методами: 1) основний - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються (вартість операції); 2) другорядні: а) за ціною договору щодо ідентичних товарів; б) за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів; в) на основі віднімання вартості; г) на основі додавання вартості (обчислена вартість); ґ) резервний.

Основним методом визначення митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є перший метод - за ціною договору (вартість операції).

Кожний наступний метод застосовується лише у разі, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу відповідно до норм цього Кодексу.

Застосуванню другорядних методів передує процедура консультацій між митним органом та декларантом з метою визначення основи вартості згідно з положеннями статей 59 і 60 цього Кодексу. Під час таких консультацій митний орган та декларант можуть здійснити обмін наявною у кожного з них інформацією за умови додержання вимог щодо її конфіденційності.

У разі неможливості визначення митної вартості товарів згідно з положеннями статей 59 і 60 цього Кодексу за основу для її визначення може братися або ціна, за якою ідентичні або подібні (аналогічні) товари були продані в Україні не пов`язаному із продавцем покупцю відповідно до статті 62 цього Кодексу, або вартість товарів, обчислена відповідно до статті 63 цього Кодексу.

При цьому кожний наступний метод застосовується, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу.

Методи на основі віднімання та додавання вартості (обчислена вартість) можуть застосовуватися у будь-якій послідовності на прохання декларанта або уповноваженої ним особи.

У разі якщо неможливо застосувати жоден із зазначених методів, митна вартість визначається за резервним методом відповідно до вимог, встановлених статтею 64 цього Кодексу.

У той же час, як визначено частиною сьомою статті 54 Митного кодексу України, у разі якщо під час проведення митного контролю митний орган не може аргументовано довести, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів, заявлена декларантом або уповноваженою ним особою митна вартість вважається визнаною автоматично.

Згідно обставин цієї справи, між сторонами виник спір щодо правомірності рішення митного органу про коригування митної вартості товарів та, відповідно, Картки відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення.

Отже, при здійсненні контролю за правильністю визначення митної вартості митний орган зобов`язаний перевірити складові числового значення митної вартості, правильність розрахунку, здійсненого декларантом, упевнитись в достовірності та точності заяв, документів чи розрахунків, поданих декларантом, а також відсутності обмежень для визначення митної вартості за ціною договору, наведених у статті 58 Митного кодексу України.

Єдиними підставами, що надають митному органу право відійти від встановлених обмежень, які пов`язані із перевіркою основного переліку документів, що підтверджують митну вартість товарів, та витребувати від декларанта додаткові документи, є лише наявність передбачених законодавцем обставин, а саме - у випадку якщо надані декларантом документи містять розбіжності, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, адже такі вади не дозволяють митному органу законно здійснити визначений законом мінімум митних формальностей, необхідних для забезпечення додержання законодавства України з питань державної митної справи для розмитнення задекларованого товару.

Так, апелянт наполягає на тому, що в ході митного оформлення у спірних відносинах позивачем подані до митного контролю документи не підтверджують належним чином заявлену митну вартість товару та містять розбіжності.

Як зазначалось вище, позивачем, було подало до відповідача електронну митну декларацію, згідно якої заявлена митна вартість товару була визначена за першим методом, який передбачений пп.1 ч.1 ст.57 МК України, за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються (вартість операції).

Як слідує з матеріалів справи, при поданні електронної митної декларації позивачем до митного оформлення подано декларація митної вартості; сертифікат якості №000456 від 21.09.2022; пакувальний лист № 0000456 від 21.09.2022; Інвойс № 0000456 від 21.09.2022; автотранспортна накладна (ЦМР) № 041122 від 04.11.2022; міжнародний ветеринарний сертифікат №LV92198 Р від 03.11.2022; сертифікат про походження товару № IS-050393-1 від 21.09.2022; рахунок-фактуру про надання транспортно-експедиційних послуг від 07.11.2022р.; документ що підтверджує вартість перевезення товару; прейскурант № Б/Н від 21.09.2022; зовнішньоекономічний контракт № ISSН-1/2022 від 01.08.2022; лист №б/н від 07.11.2022р.; митна декларація країни відправника № 22LV7795 від 04.11.2022. На думку позивача, вказані документи повністю підтверджують числові складові заявленої митної вартості товару.

Однак, за результатами розгляду поданої декларації та документів митний орган прийняв рішення про коригування митної вартості товарів.

Так, згідно ч.6 ст.54 Митного кодексу України митний орган може відмовити у митному оформленні товарів за заявленою декларантом або уповноваженою ним особою митною вартістю виключно за наявності обґрунтованих підстав вважати, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів, у разі:

1) невірно проведеного декларантом або уповноваженою ним особою розрахунку митної вартості;

2) неподання декларантом або уповноваженою ним особою документів згідно з переліком та відповідно до умов, зазначених у частинах другій - четвертій статті 53 цього Кодексу, або відсутності у цих документах всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари;

3) невідповідності обраного декларантом або уповноваженою ним особою методу визначення митної вартості товару умовам, наведеним у главі 9 цього Кодексу;

4) надходження до митного органу документально підтвердженої офіційної інформації митних органів інших країн щодо недостовірності заявленої митної вартості.

Відповідно до ч.2 ст.58 Митного кодексу України метод визначення митної вартості товарів за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються, не застосовується, якщо використані декларантом або уповноваженою ним особою відомості не підтверджені документально або не визначені кількісно і достовірні та/або відсутня хоча б одна із складових митної вартості, яка є обов`язковою при її обчисленні.

Так, у оскаржуваному рішенні про коригування митної вартості вказано, що у рахунку-фактурі від 08.08.2022 № СФ-0000112 не вказано жодної інформації щодо вартості завантаження товару на автомобільний транспорт (витрати на навантаження, вивантаження оцінюваних товарів, пов`язані із їх транспортуванням до місця ввезення на митну територію України відповідно до пп.6 ч.10 ст.58 МКУ є складовими митної вартості, якщо вони не включалися до ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті);

- згідно п.6.3 контракту від 01.08.2022 № ISSH-2022-1 передбачена можливість попередньої оплати на підставі проформи інвойсу. Відомості щодо здійснення або нездійснення передоплати відсутні, проформа-інвойс до митного оформлення не надана.

Однак, згідно п.п.3.1 п.3 Контракту умови поставки вказуються до кожної окремої партії товару у інвойсах.

Згідно Інвойсу №0000456 від 21.09.2022 року, виданого компанією ISSTORMUR ehf, на адресу позивача поставлятиметься вантаж "рибні консерви в ж/б" на загальну суму 94859,77 євро.

У відповідності до рахунку-фактури від 07.11.2022 року №СФ-0000190, постачальник ПП "Візит" виставив рахунок одержувачу позивачу на оплату транспортних послуг із перевезення товару по маршрутах: м.Рига (Латвія)-п/п Рава-Руська та п/п Рава-Руська - м.Чернівці (Україна), загальна вартість яких склала 82758,00 грн, що також підтверджується довідкою про транспорті витрати від 07.11.2022 року №07/11.

Варто зазначити, що згідно положень Інкотермс термін FCA означає зняття відповідальності з вантажовідправника у той момент, коли він передає товар перевізнику, найнятому покупцем.

Отже, враховуючи той факт, що поставка товару відбувалась на умовах FCA, суд першої інстанції дійшов до обґрунтованого висновку, що всі транспорті та інші витрати, які мали місце до моменту розміщення вантажу у транспорті покупця у порту м. Рига, Латвія (в тому числі витрати по навантаженню та вивантаженню товару, які передбачені п.6 ч.10 ст.58 МКУ та про які зазначено митним органом у оскарженому рішенні), були включені до ціни товару, зазначеної в Інвойсі.

Слід також зазначити, що в матеріалах справи містяться листи позивача та лист ISSTORMUR ehf, в яких йдеться про те, що поставка товару згідно Інвойсу здійснювалась на умовах FCA, Riga Latvia, а тому на продавця покладалася вся відповідальність за товар та усі витрати аж до моменту завантаження товару на вантажівку клієнта (покупця) у м.Рига, Латвія.

Таким чином, наведене спростовує висновки митного органу про те, що декларантом протиправно не включено до заявленої митної вартості складові по навантаженню та вивантаженню товару у порту призначення, оскільки такі були включені продавцем до ціни товару, виставленої у Інвойсі, адже поставка товару відбувалась на умовах FCA, Riga Latvia.

Відповідно до п.4 ч.2 ст.53 МКУ документами, які підтверджують митну вартість товарів, якщо рахунок сплачено, є банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару.

У оскаржуваному рішенні про коригування митної вартості митний орган також зазначив, що відповідно до п.6.3 контракту від 01.08.2022 № ISSН-2022-1 передбачена можливість попередньої оплати на підставі проформи інвойсу. Відомості щодо здійснення або нездійснення передоплати відсутні, попередній інвойс до митного оформлення не надано

Так, згідно п.п.6.3. п.6 Контракту оплата здійснюється банківським переказом на розрахунковий рахунок продавця на умовах попередньої оплати на підставі проформи інвойса або протягом 120 днів з дати інвойса, згідно реквізитів вказаних в Контракті.

Наведене свідчить про наявність двох способів оплати за товар: оплата товару за фактично поставлений товар на підставі митної декларації або ж 100 % передплати на рахунок продавця.

Тобто передплата за товар не є обов`язковою умовою згідно зазначеного пункту Контракту, що, в свою чергу, фактично спростовує аргументи митного органу в частині не надання декларантом відомостей про здійснення/нездійснення передплати за товар на виконання вимог п.4 ч.2 ст.53 МКУ, оскільки оплата за товар на момент подання митної декларації не здійснювалась.

Таким чином, викладене вище також спростовує доводи апеляційної скарги відповідача в частині порушення декларантом вимог п.4 ч.2 ст.53 МКУ, оскільки оплата за товар не здійснювалась на умовах передплати, а тому у декларанта під час подання митної декларації не було обов`язку подавати митному органу банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару.

Варто зазначити, що під час перевірки митної декларації та документів по першому методу визначення митної вартості товару - за ціною договору, митний орган з`ясовує чи правильно декларант визначив заявлену митну вартість товару та чи всі обов`язкові складові включені до такої вартості.

Як зазначено судом вище, при поданні митної декларації декларант подав митному органу транспорті документи, а саме: рахунок-фактуру та довідку про транспортні витрати, згідно яких вартість транспортних послуг склала 82758,00 грн.

Відповідно до п.5 ч.10 ст.58 Митного кодексу України при визначенні митної вартості до ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за оцінювані товари, додаються витрати на транспортування оцінюваних товарів до аеропорту, порту або іншого місця ввезення на митну територію України, якщо вони не включалися до ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті, як витрати

Таким чином, враховуючи зміст наведеної норми, декларант правомірно включив витрати по транспортуванню до заявленої митної вартості товару в сумі 82758,00 грн згідно поданих транспортних документів.

За таких обставин, самий факт оплати за товар, про який йдеться відповідачем у оскаржуваному рішенні, жодним чином не вплинув б на правильність визначення заявленої митної вартості товару та її складові, оскільки витрати по транспортуванню були включені декларантом до заявленої митної вартості товару згідно приписів п.5 ч.10 ст.58 Митного кодексу України.

Слід також зазначити, що відповідно до ч.4 ст.57 Митного кодексу України застосуванню другорядних методів передує процедура консультацій між митним органом та декларантом з метою визначення основи вартості згідно з положеннями статей 59 і 60 цього Кодексу. Під час таких консультацій митний орган та декларант можуть здійснити обмін наявною у кожного з них інформацією за умови додержання вимог щодо її конфіденційності.

Зі змісту оскаржуваного рішення та доводів апеляційної скарги вбачається, що шляхом обміну електронними листами відбулась процедура консультації між митним органом та декларантом з метою обґрунтованого вибору методу визначення митної вартості товарів.

Однак, жодних доказів на підтвердження реальності проведення процедури консультації між митним органом та декларантом з метою обґрунтованого вибору методу визначення митної вартості товарів відповідачем до матеріалів справи не надано.

Так, судом першої інстанції вірно зауважено, що формальне посилання митного органу в рішенні на проведення консультацій із декларантом без фактичного їх проведення не може бути підтвердженням здійснення таких консультацій, що фактично також вказує на протиправність оскаржуваного рішення про коригування митної вартості товарів.

Аналогічна правова позиція викладена у постановах Верховного Суду від 17.05.2022 року у справі №809/506/17 та від 14.06.2022 року у справі №809/257/17, яку суд враховує в силу ч. 5 ст. 242 КАС України.

З огляду на викладене, а також зважаючи на протиправність аргументів митного органу, викладених у оскаржуваному рішенні, колегія суддів погоджується з позицією суду першої інстанції, що подані декларантом документи, згідно ст.53 МКУ, належним чином підтверджували заявлену митну вартість товару та не містили розбіжностей, що, в свою чергу, слугувало підставою для застосування працівниками митниці першого методу визначення митної вартості товару за ціною угоди.

За таких обставин, суд апеляційної інстанції вважає вірним висновок суду першої інстанції, що рішення про коригування митної вартості товарів №UА408000/2022/000151/2 від 07.11.2022 року є протиправним, а відтак наявні правові підстави для його скасування.

Зважаючи на протиправність прийнятного рішення про коригування митної вартості товарів, наявні підстави й для скасування Картки відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення №UА408020/2022/001244 від 07.11.2022 року.

В контексті викладеного, колегія суддів дійшла висновку, що рішення суду першої інстанції ґрунтується на всебічному, повному та об`єктивному розгляді всіх обставин справи, які мають значення для вирішення спору, відповідає нормам матеріального та процесуального права, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, викладених у зазначеному рішенні, у зв`язку з чим підстав для його скасування не вбачається.

Інші доводи апеляційної скарги встановлених обставин справи та висновків суду першої інстанції не спростовують та не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, яке призвело або могло призвести до неправильного вирішення справи.

При цьому, надаючи оцінку доводам апеляційної скарги, судова колегія враховує, що згідно п.41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 315, 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст.ст. 243, 250, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В :

апеляційну скаргу Чернівецької митниці Державної митної служби України залишити без задоволення, а рішення Чернівецького окружного адміністративного суду від 09 травня 2023 року - без змін.

Постанова суду набирає законної сили в порядку та в строки, передбачені ст. 325 КАС України.

Головуючий Шидловський В.Б.

Судді Боровицький О. А. Курко О. П.