Справа № 520/6750/23
Суддя: Старосєльцева О.В.
Дата ухвалення: 2023-09-18 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Харківський окружний адміністративний суд
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

місто Харків

18 вересня 2023 р. справа № 520/6750/23

Харківський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Старосєльцевої О.В, розглянувши за процедурою письмового провадження у порядку ст. 263 КАС України справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії, -

встановив:

Позивач, ОСОБА_1 (далі за текстом - заявниця, позивач), в порядку адміністративного судочинства заявила вимоги про: 1) визнання протиправним та скасування рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області () від 20.12.2022 року №43 щодо відмови в призначенні ОСОБА_1 пенсії за віком згідно із ст.55 Закону України "Про пенсійне забезпечення"; 2) зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області прийняти рішення про призначення ОСОБА_1 пенсії за віком згідно із ст.55 Закону України «Про пенсійне забезпечення» з 20.12.2022 року відповідно до її особистої заяви від 15.12.2022 року, зарахувавши до страхового стажу періоди роботи згідно трудової книжки серії НОМЕР_1 від 10.03.1981 р. по 17.11.2014 р.

Аргументуючи ці вимоги зазначила, що згідно із записами у трудовій книжці має право на пенсію за віком, проте пенсійний орган протиправно відмовив у призначенні пенсії.

Відповідач, Головне управління Пенсійного фонду України в Харківській області (далі за текстом - пенсійний орган, адміністративний орган, владний суб`єкт, ГУ, Управління), з поданим позовом не погодився.

Аргументуючи незгоду зазначив, що заявнику було відмовлено в призначенні пенсії в зв`язку із відсутністю необхідного страхового стажу, передбаченого ст. 26 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", оскільки на титульній сторінці трудової книжки виправлено прізвище, але не зазначено на підставі якого документа; період роботи у колгоспі з 10.03.1981 по 12.11.1981 потребує підтвердження довідкою про кількість фактично відпрацьованих днів і встановлений річний мінімум; період отримання матеріальної допомоги по безробіттю з 21.08.2001 по 16.02.2002, оскільки до страхового стажу підлягає зарахуванню матеріальна допомога у період професійної підготовки, перепідготовки або підвищення кваліфікації.

Суд, вивчивши доводи позову і заперечень на позов, повно виконавши процесуальний обов`язок із збору доказів, перевіривши доводи сторін добутими доказами, з`ясувавши обставини фактичної дійсності, дослідивши зібрані по справі докази в їх сукупності, проаналізувавши зміст норм матеріального і процесуального права, які врегульовують спірні правовідносини, виходить з таких підстав та мотивів.

Установлені судом обставини спору полягають у наступному.

Заявниця народилась ІНФОРМАЦІЯ_1 .

28.03.1981 року інспектором відділу кадрів колгоспу "Маяк" заповнено трудову книжку серії НОМЕР_1 на ім`я ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , зі середньою спеціальною освітою за спеціальністю ветеринарний фельдшер у Старо-Мерчанському с/г технікумі.

На першій сторінки (титульній) трудової книжки серії НОМЕР_1 внесено зміни до прізвища заявниці, а саме змінено з " ОСОБА_3 " на " ОСОБА_4 " (виправлено з " ОСОБА_5 ").

На лівій частині першої сторінки містяться відомості на підставі якого документа змінено прізвище заявниці, а саме: свідоцтво про одруження І-ГР № НОМЕР_2 від 16.01.1982р., виданим Кировським райбюро ЗАГС м. Ярославля.

Записи про внесення змін (виправлень) скріплені підписом інспектора відділу кадрів та печаткою колгоспу "Маяк".

Копією свідоцтва про одруження І-ГР №452802 підтверджено, що заявниця у зв`язку з одруженням змінила прізвище з " ОСОБА_3 " на " ОСОБА_4 ".

Відповідно до записів у трудовій книжці серії НОМЕР_1 трудова діяльність заявниці на різних посадах складається з періодів: з 10.03.1981 року по 12.11.1981 року трудова діяльність у колгоспі " ОСОБА_6 "; з 05.02.1982 року по 08.05.1984 року трудова діяльність на Ярославському заводі "Оргтехніка"; з 14.05.1984 року по 21.02.1985 року трудова діяльність в Ярославській обласній ветеринарній лабораторії; з 04.04.1985 року по 12.04.1994 року трудова діяльність в Балаклійському МОПС; з 20.04.1994 року по 22.11.1994 року трудова діяльність на Південній залізничній дорозі; з 15.06.1999 року по 11.12.1999 року перебувала на обліку у Балаклійському районному центі зайнятості з отриманням допомоги по безробіттю; з 21.04.2000 року по 20.06.2000 року трудова діяльність на оплачуваних громадських роботах при Савинській селищній раді; з 21.08.2001 року по 16.02.2002 року перебувала на обліку у Балаклійському районному центі зайнятості з отриманням допомоги по безробіттю; з 10.04.2002 року по 28.10.2002 року трудова діяльність в СГ ТОВ АФ "Маяк"; з 18.11.2002 року по 17.11.2003 року перебувала на обліку у Балаклійському районному центі зайнятості з отриманням допомоги по безробіттю; з 19.01.2004 року по 18.03.2004 року трудова діяльність на оплачуваних громадських роботах при Савинській селищній раді; з 24.03.2004 року по 17.05.2004 року трудова діяльність на оплачуваних громадських роботах при Савинській селищній раді; з 01.11.2004 року по 04.01.2005 року трудова діяльність у Приватного підприємця ОСОБА_7 ; з 04.01.2006 року по 05.04.2007 року; з 21.06.2011 року по 10.09.2011 року трудова діяльність в Центрі поштового зв`язку №2; з 26.01.2005 року по 20.01.2006 року, з 18.04.2007 року по 07.04.2008 року, з 22.11.2010 року по 20.06.2011 року, з 14.12.2011 року по 10.05.2012 року, 09.12.2013 року по 29.09.2014 року, перебувала на обліку у Балаклійському районному центі зайнятості з отриманням допомоги по безробіттю; з 20.09.2011 року по 01.12.2011 року, з 18.10.2013 року по 21.11.2013 року, з 30.09.2014 року по 17.11.2014 року трудова діяльність в ТОВ "АПК Савинська".

За твердженням заявника, 15.12.2022р. заявниця у віці 60 років звернулась із заявою про призначення пенсії за віком згідно із ст.55 Закону України "Про пенсійне забезпечення" та з урахуванням Рішення Конституційного Суду України від 04.06.2019р. №2-р/2019.

Рішенням Управління від 20.12.2022 року №43 заявниці відмовлено у призначенні пенсії за віком у зв`язку з відсутністю необхідного страхового стажу, передбаченого ст. 26 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування".

Зі змісту вказаного рішення за доданими документами до страхового стажу не зараховано періоди згідно записів в трудовій книжці серії НОМЕР_1 від 28.03.1981 року, оскільки на титульній сторінці виправлено прізвище, але не зазначено на підставі якого документа. Також, зазначено, що до страхового стажу не буде зараховано наступні періоди згідно записів в трудовій книжці серії НОМЕР_1 від 28.03.1981 року: період роботи у колгоспі з 10.03.1981 по 12.11.1981, оскільки запис про роботу у колгоспі потребує підтвердження довідкою про кількість фактично відпрацьованих днів і встановлений річний мінімум; період отримання матеріальної допомоги по безробіттю з 21.08.2001 по 16.02.2002, оскільки до страхового стажу підлягає зарахуванню матеріальна допомога у період професійної підготовки, перепідготовки або підвищення кваліфікації.

При цьому, визнаний відповідачем показник загального страхового стажу заявниці склав 11 р. 11 м. 8 д.

Будь-яких інших перепон у призначенні пенсії у тексті рішення від 20.12.2022 року №43 пенсійний орган не виклав.

Не погодившись із відповідністю закону владних волевиявлень пенсійного органу з приводу призначення пенсії, заявник ініціював даний спір.

Вирішуючи спір по суті, суд зазначає, що до відносин, котрі склались на підставі установлених обставин, підлягають застосуванню наступні норми права.

Статтею ст.46 Конституції України проголошено, що громадяни мають право на соціальний захист.

Це право гарантується загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств, установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел соціального забезпечення.

За приписами п.6 ч.1 ст.92 Конституції України основи соціального захисту, форми і види пенсійного забезпечення визначаються виключно законами України.

Таким законом до 31.12.2003р. був Закон України "Про пенсійне забезпечення".

01.01.2004р. набув чинності Закон України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" (далі-Закон № 1058-IV).

Отже, оскільки і Закон України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", і Закон України Про пенсійне забезпечення регулюють одні і ті ж правовідносини, то пріоритет у застосуванні мають норми Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" як акту права, прийнятого пізніше у часі, а норми Закону України Про пенсійне забезпечення підлягають субсидіарному (додатковому) застосуванню у разі неурегульованості певного питання у приписах Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" з урахуванням дії норм Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини".

Продовжуючи розгляд справи суд зазначає, що відповідно до ч.1 ст. 26 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" особи мають право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років за наявності страхового стажу не менше 15 років по 31 грудня 2017 року. Починаючи з 1 січня 2018 року право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років мають особи за наявності страхового стажу з 1 січня 2022 року по 31 грудня 2022 року - не менше 29 років.

Відповідно до ч. 1 ст. 44 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" заява про призначення (перерахунок) пенсії та необхідні документи подаються до територіального органу Пенсійного фонду або до уповноваженого ним органу чи уповноваженій особі в порядку, визначеному правлінням Пенсійного фонду за погодженням із центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сферах трудових відносин, соціального захисту населення, особисто або через представника, який діє на підставі виданої йому довіреності, посвідченої нотаріально.

Згідно ч.5 ст.45 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" документи про призначення (перерахунок) пенсії розглядає територіальний орган Пенсійного фонду та не пізніше 10 днів з дня їх надходження приймає рішення про призначення (перерахунок) або про відмову в призначенні (перерахунку) пенсії.

Претензій до форми та змісту звернення заявника пенсійний орган у спірних правовідносинах не висловив.

Частиною 1 ст.26 означеного закону передбачено, що особи мають право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років. Необхідний страховий стаж визначений Законом України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" становить від 19 до 29 років.

Заявниця досягла віку у 60 років із настанням календарної дати - 14.07.2022р.

Дата звернення заявниці до пенсійного органу припала на 15.12.2022 р. із досягненням 60 років.

Віковий ценз також не слугував причиною для виникнення даного спору.

Отже, ці обставини судом окремо не досліджуються, адже учасниками справи ці обставини не заперечуються.

Відповідно до ч.1 ст.24 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" на указану дату було чинним визначення страхового стажу як періоду (строку), протягом якого особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок.

З 01.01.2004 р. для набуття права на страховий стаж у трудовій діяльності особи мають бути наявними одночасно дві кваліфікуючі ознаки: 1) підпадання особи під дію загальнообов`язкового державного пенсійного страхування; 2) фактична щомісячна сплата страхових внесків у сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок.

Однак, у силу дії ч.4 ст.24 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" періоди трудової діяльності та інші періоди, що враховувалися до стажу роботи для призначення пенсії до набрання чинності цим Законом, зараховуються до страхового стажу в порядку і на умовах, передбачених законодавством, що діяло раніше, крім випадків, передбачених цим Законом.

У спірних правовідносинах, відповідно до рішення Управління від 20.12.2022 року №43 заявниці за доданими документами до страхового стажу не зараховано періоди згідно записів в трудовій книжці серії НОМЕР_1 від 28.03.1981 року, оскільки на титульній сторінці виправлено прізвище, але не зазначено на підставі якого документа.

Водночас, визнаний Управлінням показник загального страхового стажу заявниці склав 11 р. 11 м. 8 д.

Відповідно до ч.2 ст.24 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" страховий стаж обчислюється територіальними органами Пенсійного фонду відповідно до вимог цього Закону за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку, а за періоди до впровадження системи персоніфікованого обліку - на підставі документів та в порядку, визначеному законодавством, що діяло до набрання чинності цим Законом.

За правилом ст.62 Закону України «Про пенсійне забезпечення» до 31.12.2003р. основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Положення Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" дії цього правила не змінюють та не скасовують.

Так, порядок ведення трудових книжок працівників передбачено Інструкцією, яку затверджено наказом Міністерства праці України, Міністерства юстиції України, Міністерства соціального захисту населення України від 29.07.1993р. №58.

Водночас, у період заповнення трудової книжки заявниці (28.03.1981р.) діяв порядок ведення трудових книжок, затверджений Інструкцією про порядок ведення трудових книжок на підприємствах, установах, організаціях, затвердженої 20.06.1974 року №162 ДК СРСР по праці і соціальним питанням (далі Інструкція №162), пункти 2.2 та 2.3 якої містять наступні положення (мовою оригіналу): "Заполнение трудовой книжки впервые производится администрацией предприятия в присутствии работника не позднее недельного срока со дня приема на работу. В трудовую книжку вносятся: сведения о работнике: фамилия, имя, отчество, дата рождения, образование, профессия, специальность; сведения о работе: прием на работу, перевод на другую постоянную работу, увольнение... Записи производятся аккуратно, перьевой или шариковой ручкой, чернилами черного, синего или фиолетового цвета."

Поряд із цим, працівник не може відповідати за правильність та повноту оформлення документів на підприємстві, а неналежний порядок ведення та заповнення трудової книжки чи іншої документації з вини адміністрації підприємства не може бути підставою для позбавлення позивача його конституційного права на соціальний захист щодо вирішення питань надання пенсії за віком на загальних підставах.

Наведене цілком узгоджується з позицією Верховного Суду, викладеною у постанові від 21.02.2018 у справі №687/975/17, висновки якого мають враховувати суди відповідно до положень частини п`ятої статті 242 Кодексу адміністративного судочинства України.

Окрім того, Верховний Суд у постанові від 24.05.2018 у справі №490/12392/16-а висловив позицію про те, що певні недоліки щодо заповнення трудової книжки не можуть бути підставою для не врахування відповідного періоду роботи для обрахунку стажу при призначенні пенсії.

Дослідивши зміст трудової книжки серії НОМЕР_1 , судом встановлено, що на першій сторінки (титульній) трудової книжки внесено зміни до прізвища заявниці, а саме змінено з " ОСОБА_3 " на " ОСОБА_4 " (виправлено з " ОСОБА_5 ").

На лівій частині першої сторінки містяться відомості на підставі якого документа змінено прізвище заявниці, а саме: свідоцтво про одруження І-ГР № НОМЕР_2 від 16.01.1982р., виданим Кировським райбюро ЗАГС м. Ярославля.

Записи про внесення змін (виправлень) скріплені підписом інспектора відділу кадрів та печаткою колгоспу "Маяк".

Копією свідоцтва про одруження І-ГР №452802 підтверджено, що заявниця у зв`язку з одруженням змінила прізвище з " ОСОБА_3 " на " ОСОБА_4 ".

Таким чином, вказані обставини не можуть бути підставою для виключення всіх періодів роботи зі страхового стажу заявниці, оскільки запис про зміну прізвища заявниці до трудової книжки внесено на підставі свідоцтва про одруження І-ГР № НОМЕР_2 .

При цьому, працівник не може відповідати за правильність та повноту оформлення та належний порядок ведення та заповнення трудової книжки з вини адміністрації підприємства.

Водночас, спірне рішення пенсійного органу не містить жодних посилань на жодні норми порядку заповнення трудових книжок, яким, на думку Управління, не відповідають спірні записи в трудовій книжці заявниці.

Продовжуючи розгляд справи, суд відзначає, що постановою КМУ від 12.08.1993р. №637 було затверджено Порядок підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній (далі за текстом - Порядок підтвердження №637).

Згідно з п.1 Порядку підтвердження №637 основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами.

Пунктом 2 Порядку підтвердження №637 чітко указано, що у разі коли документи про трудовий стаж не збереглися, підтвердження трудового стажу здійснюється органами Пенсійного фонду на підставі показань свідків.

За правилом п. 3 Порядку підтвердження №637 за відсутності трудової книжки, а також у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження трудового стажу приймаються дані, наявні в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які містять відомості про періоди роботи.

Належно та достатньо обґрунтованих поза розумним сумнівом причин незастосування пенсійним органом у спірному випадку пунктів 2 і 3 Порядку підтвердження №637 ані текст відмови у призначенні пенсії, ані матеріали судової справи не містять.

Частиною 3 ст.44 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" передбачено, що органи Пенсійного фонду мають право вимагати відповідні документи від підприємств, організацій і окремих осіб, видані ними для оформлення пенсії, а також в необхідних випадках перевіряти обґрунтованість їх видачі та достовірність поданих відомостей про осіб, які підлягають загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню, умови їх праці та інших відомостей, передбачених законодавством для визначення права на пенсію. На такі перевірки не поширюється дія положень законодавства про здійснення державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності.

До того ж і відповідно абзацу 3 п.1.7 Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" (затверджений Постановою правління Пенсійного фонду України від 25.11.2005р. №22-1; далі за текстом - Порядок №22-1), у разі якщо до заяви про призначення пенсії додані не всі необхідні документи, орган, що призначає пенсію, письмово повідомляє заявника про те, які документи необхідно подати додатково, про що в заяві про призначення пенсії робиться відповідний запис. Якщо вони будуть подані не пізніше трьох місяців із дня повідомлення про необхідність подання додаткових документів, то днем звернення за призначенням пенсії вважається день прийняття заяви про призначення пенсії або дата, зазначена на поштовому штемпелі місця відправлення заяви.

Проте, у ході розгляду даної справи пенсійний орган не подав жодних доказів та на навів жодних аргументів на підтвердження правомірності дій з приводу нереалізації управлінської функції у порядку наведеної норми.

Разом з тим, пенсійний орган вдався до прийняття остаточного рішення про відмову в призначенні пенсії за віком без надання позивачу розумного часу для надання додаткових документів.

Таким чином, у спірних правовідносинах відповідач не забезпечив реалізацію управлінської функції із дотриманням вимог ч.2 ст.2 КАС України.

Між тим, у ході розгляду справи судом було достеменно установлено, що записи у копії трудової книжки заявника містять чітке дотримання хронологічної послідовності та предмету виконуваної роботи.

У тексті оскаржуваного рішення Управлінням зазначено, що до страхового стажу не буде зараховано наступні періоди згідно записів в трудовій книжці серії НОМЕР_1 від 28.03.1981 року: період роботи у колгоспі з 10.03.1981 по 12.11.1981, оскільки запис про роботу у колгоспі потребує підтвердження довідкою про кількість фактично відпрацьованих днів і встановлений річний мінімум; період отримання матеріальної допомоги по безробіттю з 21.08.2001 по 16.02.2002, оскільки до страхового стажу підлягає зарахуванню матеріальна допомога у період професійної підготовки, перепідготовки або підвищення кваліфікації.

Так, оглянувши зміст запису під номерами 1 та 2 у копії трудової книжки серії НОМЕР_1 , суд зазначає, що записи у період з 10.03.1981 року по 12.11.1981 року про прийняття у колгосп "Маяк" на посаду головного ветфельшера та звільнення заявниці за власним бажанням внесені до трудової книжки на підставі наказів №8 від 04.04.1981р. та №26 від 13.11.1981р.), скріплені підписом посадової особи підприємства та печаткою підприємства.

Водночас, відповідач не висловив жодних зауважень ані щодо реальності роботи заявниці у період з 10.03.1981 року по 12.11.1981 року, ані щодо наявності правових підстав для виключення цього періоду трудової діяльності із загальної тривалості страхового стажу.

Дослідивши запис під номерами 19 та 20 у копії трудової книжки серії НОМЕР_1 , суд зазначає, що записи у період з 21.08.2001 року по 16.02.2002 року містять відомості про те, що заявниця перебувала на обліку у Балаклійському районному центі зайнятості з отриманням допомоги по безробіттю.

Відповідно до п. "а" ч. 3 ст. 56 Закону України "Про пенсійне забезпечення" (в редакції чинній на момент внесення спірних записів до трудової книжки заявниці) до стажу роботи зараховується також будь-яка інша робота, на якій працівник підлягав державному соціальному страхуванню, або за умови сплати страхових внесків, період одержання допомоги по безробіттю, а також робота в`язнів і робота за угодами цивільно-правового характеру за умови сплати страхових внесків.

Згідно з ст. 24 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" (в редакції чинній на момент звернення заявниці до пенсійного органу) період, протягом якого особа, яка підлягала загальнообов`язковому державному соціальному страхуванню на випадок безробіття, отримувала допомогу по безробіттю (крім одноразової її виплати для організації безробітним підприємницької діяльності), допомогу по частковому безробіттю, допомогу по частковому безробіттю на період дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2, та матеріальну допомогу в період професійної підготовки, перепідготовки або підвищення кваліфікації, включається до страхового стажу.

Отже, перебування заявниці на обліку у Балаклійському районному центі зайнятості з отриманням допомоги по безробіттю включається до страхового стажу.

Відтак, слід дійти до переконання про те, що у даному конкретному випадку оскаржене рішення Управління не містить будь-яких належних правових підстав та мотивів невключення зазначених періодів трудової діяльності заявника до страхового стажу позивача.

Згідно з п.2 ст.2 КАС України у справах щодо оскарження рішень суб`єктів владних повноважень суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Обов`язок доведення відповідності оскарженого рішення (діяння) закону за критеріями п.2 ч.2 КАС України у силу ч.2 ст.77 КАС України покладено саме на владного суб`єкта.

У ході розгляду справи владними суб`єктами не було доведено юридичної правомірності та фактичної обґрунтованості мотиву, покладеного в основу спірного волевиявлення.

Підсумовуючи викладені вище міркування, суд не знаходить правових підстав для визнання юридично правильним та фактично обґрунтованим спірного рішення, оскільки у спірному рішенні відсутні мотиви, які покладені в його основу.

З цих міркувань, суд доходить до переконання про те, що оскаржене рішення пенсійного органу містить нездоланний та непереборний дефект створення і було прийнято при неповно з`ясованих обставинах.

Згідно з ч. 1 ст. 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Оцінивши добуті по справі докази в їх сукупності за правилами ст.ст.72-77, 90, 211 КАС України, суд доходить висновку, що у спірних правовідносинах владний суб`єкт - Управління №2, не забезпечив реалізацію управлінської функції відповідно до ч.2 ст.19 Конституції України, відмовив у призначенні пенсії помилково і передчасно, що зумовлює визнання протиправним і скасування вчиненого адміністративним органом владного управлінського волевиявлення.

Водночас, матеріали справи не містять доказів відмови Управлінням в призначенні заявниці пенсії за віком згідно із ст.55 Закону України "Про пенсійне забезпечення", а також доказів розгляду Управлінням звернення заявниці про призначення пенсії за віком згідно із ст.55 Закону України "Про пенсійне забезпечення".

Разом з тим, враховуючи, що оскаржуваним рішенням заявниці було відмолено у призначенні пенсії за віком у зв`язку з відсутністю необхідного страхового стажу, передбаченого ст. 26 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", з метою належного захисту прав, свобод та інтересів позивача, враховуючи положення статей 5, 9 Кодексу адміністративного судочинства України, суд вважає за необхідне визнати протиправним та скасувати рішення від 20.12.2022 року №43 та зобов`язати владного суб`єкта повторно розглянути заяву позивача про призначення пенсії за віком з урахуванням висновків суду у даній справі.

Позовні вимоги щодо зобов`язання відповідача призначити пенсію за віком згідно із ст.55 Закону України "Про пенсійне забезпечення", зарахувавши до страхового стажу періоди роботи з 10.03.1981 р. по 17.11.2014 р., задоволенню не підлягають, оскільки адміністративний орган не виконав усіх управлінських дій з розгляду питання про призначення пенсії, необхідних доказів не зібрав, оцінку таким доказам не надав, а тому рішення з даного приводу має бути прийнято у межах адміністративного розсуду органу, але з урахуванням достовірних обставин фактичної дійсності та вірного застосування належних норм матеріального права.

При розв`язанні спору, суд зважає на практику Європейського суду з прав людини щодо застосування ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року (далі за текстом - Конвенція; рішення від 21.01.1999р. у справі "Гарсія Руїз проти Іспанії", від 22.02.2007р. у справі "Красуля проти Росії", від 05.05.2011р. у справі "Ільяді проти Росії", від 28.10.2010р. у справі "Трофимчук проти України", від 09.12.1994р. у справі "Хіро Балані проти Іспанії", від 01.07.2003р. у справі "Суомінен проти Фінляндії", від 07.06.2008р. у справі "Мелтекс ЛТД (MELTEX LTD) та Месроп Мовсесян (MESROP MOVSESYAN) проти Вірменії") і тому надав оцінку усім обставинам справи, котрі мають юридичне значення для правильного вирішення спору, та дослухався до усіх аргументів сторін, які ясно і чітко сформульовані та здатні вплинути на результат вирішення спору.

Розподіл судових витрат зі сплати судового збору в порядку ст. 139 КАС України судом не здійснюється, оскільки позивач звільнений від сплати судового збору ухвалою суду від 04.04.2023 року.

Керуючись ст.ст. 8, 19, 124, 129 Конституції України, ст.ст. 6-9, ст.ст.241-243, 255, 263, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

вирішив:

Позов задовольнити частково.

Вийти за межі позовних вимог.

Визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області від 20.12.2022 року №43.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Харківській області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 15.12.2022 року про призначення пенсії за віком з урахуванням висновків суду у даній справі.

Позов у решті вимог - залишити без задоволення.

Роз`яснити, що судове рішення набирає законної сили відповідно до ст.255 КАС України (після закінчення строку подання скарги усіма учасниками справи або за наслідками процедури апеляційного перегляду; підлягає оскарженню до Другого апеляційного адміністративного суду у строк згідно з ч.1 ст.295 КАС України (протягом 30 днів з дати виготовлення повного судового рішення).

Суддя О.В. Старосєльцева