Справа № 260/6684/23
Суддя: Луцович М.М.
Дата ухвалення: 2023-09-18 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЗАКАРПАТСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

і м е н е м У к р а ї н и

18 вересня 2023 року м. Ужгород№ 260/6684/23
Закарпатський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Луцович М.М., розглянувши у порядку письмового провадження адміністративну справу за позовною заявою ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) до Головного управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області (пл. Народна, буд. 4, м. Ужгород, Закарпатська область, 88000, ), Головного управління Пенсійного фонду України в Черкаській області (вул. Смілянська, буд. 23, м. Черкаси, Черкаська область, 18000, ) про визнання дій протиправними і зобов`язання вчинити певні дії,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до Закарпатського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області, Головного управління Пенсійного фонду України в Черкаській області, в якій позивач просить:

1) визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Черкаській області від 26 січня 2023 року № 73 про відмову в перерахунку пенсії ОСОБА_1 ;

2) зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України у Закарпатській області здійснити переведення ОСОБА_1 на пенсію державного службовця за віком відповідно до Закону України «Про державну службу», перерахунок та виплату (з урахуванням виплачених сум) пенсії з 20 січня 2023 року, з врахуванням до стажу державної служби періодів роботи в митних органах з 03 травня 1988 року по 23 жовтня 2022 року, а також з врахуванням довідок Закарпатської митниці про складові заробітної плати для призначення пенсії державного службовця від 17 січня 2023 року за № 7.7.-22/33-1020 та від 12 січня 2023 року за № 7.7.-22/33-5 та за № 7.7-22/37-24.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що ГУ ПФУ в Черкаській області протиправно відмовило у переведенні на пенсію за віком згідно із Законом України «Про державну службу», оскільки на час звернення до пенсійного органу позивач досяг визначеного законом віку, набув більше 36 років страхового стажу, а стаж роботи на посадах державного службовця становить понад 20 років. Позивач вважає, що виконав всі умови передбачені законодавством для призначення йому пенсії за віком відповідно до Закону України «Про державну службу».

Ухвалою Закарпатського окружного адміністративного суду від 03 серпня 2023 року відкрито провадження в адміністративній справі за правилами спрощеного позовного провадження (без виклику сторін).

15 серпня 2023 року від Головного управління Пенсійного фонду України у Закарпатській області надійшов відзив на позовну заяву, згідно якого заперечує щодо задоволення позовних вимог, з огляду на те, що за даними трудової книжки ОСОБА_1 станом на 01.05.2016 на посадах державного службовця не працював, а тому підстав для переведення його на пенсію за віком згідно Закону України «Про державну службу» немає.

18 серпня 2023 року представник ГУ ПФУ в Черкаській області подала до суду відзив на позовну заяву, в якому проти позовних вимог заперечила. Відзив обґрунтований тим, що посади працівників Митної служби України, які є посадовими особами і мають спеціальне звання не належать до категорії посад, визначених статтею 25 Закону України №3723-ХІІ, а тому періоди роботи позивача згідно трудової книжки не зараховано до стажу державної служби. Окрім цього, позивач станом на 01.05.2016 не працював на посаді державної служби, а тому рішення про відмову у перерахунку пенсії від 26 січня 2023 року №73 є правомірним, а доводи позивача необґрунтованими.

Відповідно до положень ч.5 ст.262, ч.1 ст.263 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у письмовому провадженні) за наявними у справі матеріалами.

Суд зазначає, що судове рішення у справі, постановлене у письмовому провадженні, складено у повному обсязі відповідно до ч.4 ст.243 КАС України, з врахуванням положень ст.263 КАС України.

Згідно з ч.5 ст.250 КАС України датою ухвалення судового рішення в порядку письмового провадження є дата складення повного судового рішення.

Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі факти, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для вирішення спору по суті, суд встановив такі обставини та надав їм правову оцінку.

Позивач перебуває на пенсійному обліку у Головному управлінні Пенсійного фонду України у Закарпатській області як отримувач пенсії за віком відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

Згідно із відомостями трудової книжки ОСОБА_1 працював:

- з 03.05.1988 по 05.07.1990 - інспектором Ужгородської митниці (запис № 10-11);

- з 05.07.1990 по 21.04.1997 - старшим інспектором Ужгородської митниці (запис №11-13), 06.06.1995 - прийняв присягу державного службовця (запис № 12);

- з 21.04.1997 по 10.04.1998 - старшим інспектором Карпатської регіональної митниці (запис № 14-15);

- з 10.04.1998 по 17.07.1998 - головним інспектором Карпатської регіональної митниці (запис № 15-16);

- з 17.07.1998 по 16.09.1999 - начальником відділу Карпатської регіональної митниці (запис № 16-17);

- з 16.09.1999 по 23.03.2001 - головним інспектором Карпатської регіональної митниці (запис № 17-20), присвоєно персональне звання «Радник митної служби III рангу» (запис № 18), присвоєно персональне звання «Радник митної служби II рангу» (запис № 19);

- з 23.03.2001 по 01.02.2003 - виконуючий обов`язки начальника сектора Карпатської регіональної митниці (запис № 20-21);

- з 01.02.2003 по 30.06.2005 - головний інспектор Карпатської регіональної митниці (запис № 21-23), присвоєно спеціальне звання «Радник митної служби III рангу» (запис № 22);

- з 01.07.2005 по 10.03.2009 - старший інспектор Ужгородської митниці (запис № № 24-26), присвоєно спеціальне звання «Радник митної служби 2 рангу» (запис № 25);

- з 10.03.2009 по 22.10.2010 - головний інспектор Ужгородської митниці (запис № № 26-28);

- з 22.10.2010 по 28.09.2012 - головний інспектор Чопської митниці (запис № 28-31);

- з 28.09.2012 по 12.12.2013 - старший інспектор Чопської митниці (запис № 31-35), присвоєно 11 ранг державного службовця (запис № 34);

- з 12.12.2013 по 01.02.2015 - старший державний інспектор Чопської митниці (запис № 35-38 ), присвоєно спеціальне звання «Радник податкової та митної служби II рангу» (запис № 36);

- з 01.02.2015 по 07.04.2016 - старший державний інспектор Закарпатської митниці (запис № 38-39);

- з 07.04.2016 по 12.12.2019 - головний державний інспектор Закарпатської митниці (запис № 39-43);

- з 13.12.2019 по 27.07.2021 - головний державний інспектор Закарпатської митниці (запис № 45-50), присвоєно 5 ранг державного службовця (запис № 46); присвоєно спеціальне звання «Радник митної служби II рангу» (запис № 47);

- з 28.07.2021 по 23.10.2022 - головний державний інспектор Закарпатської митниці (запис № 52-53), 23.10.2022 - припинено державну службу у зв`язку з досягненням 65-річного віку (запис № 53).

Позивач звернувся до ГУ ПФУ у Закарпатській області із заявою від 17.01.2023 щодо переведення з пенсії за віком відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» на пенсію за віком відповідно до Закону України «Про державну службу». До вказаної заяви позивач долучив довідки Закарпатської митниці: від 17.01.2023 №7.7-22/33-1020 про складові заробітної плати для призначення пенсії державного службовця; від 12.01.2023 №7.7-22/33-5 про складові заробітної плати для призначення пенсії державного службовця; від 12.01.2023 №7.7-22/37-24 про складові заробітної плати для призначення пенсії державного службовця.

За принципом екстериторіальності заяву позивача передано для розгляду ГУ ПФУ в Черкаській області, яке прийняло рішення про відмову у перерахунку пенсії ОСОБА_1 від 26.01.2023 №73. Вказане рішення обґрунтоване тим, що посадовим особам контролюючих органів згідно зі ст. 343.1. Податкового кодексу України присвоюються спеціальні звання і, відповідно, ці посади не належить до посад, віднесених до категорій посад державної служби, визначених ст. 25 Закону 3723-ХІІ, робота на цих посадах не враховується для обчислення стажу державної служби. Також за даними трудової книжки ОСОБА_1 станом на 01.05.2016 на посадах державного службовця не працював, тому підстав для переведення його на пенсію за віком згідно Закону №899 немає.

Вважаючи вказане рішення ГУ ПФУ в Черкаській області протиправним, позивач звернувся з відповідним позовом до суду.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд зважає на таке.

Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України та частини третьої статті 2 КАС України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до частини першої статті 37 Закону України «Про державну службу» від 16.12.1993 № 3723-ХІІ на одержання пенсії державних службовців мають право чоловіки, які досягли віку 62 роки, та жінки, які досягли пенсійного віку, встановленого статтею 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», за наявності страхового стажу, необхідного для призначення пенсії за віком у мінімальному розмірі, передбаченого абзацом 1 частини першої статті 28 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», у тому числі стажу державної служби не менш як 10 років, та які на час досягнення зазначеного віку працювали на посадах державних службовців, а також особи, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців, незалежно від місця роботи на час досягнення зазначеного віку. Пенсія державним службовцям призначається в розмірі 60 відсотків суми їх заробітної плати, з якої було сплачено єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, а до 1 січня 2011 року - страхові внески на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, а особам, які на час звернення за призначенням пенсії не є державними службовцями, - у розмірі 60 відсотків заробітної плати працюючого державного службовця відповідної посади та рангу за останнім місцем роботи на державній службі, з якої було сплачено єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, а до 01.01.2011 - страхові внески на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування.

Аналіз наведеної норми дає підстави вважати, що необхідною умовою для наявності у осіб, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців, права на пенсію відповідно до згаданої статті є досягнення такими особами певного віку та наявність страхового стажу, передбаченого абзацом першим частини першої статті 28 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

При цьому зазначений вік визначається статтею 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

Тобто до 01.05.2016 (дата набрання чинності Законом України Про державну службу від 10.12.2015 № 889-VІІІ) право на пенсію державного службовця мали особи, які:

а) досягли певного віку (62 роки для чоловіків, 60 років для жінок) та мають передбачений законодавством страховий стаж;

б) мали стаж державної служби не менш як 10 років, та на час досягнення зазначеного віку працювали на посадах державних службовців; а також особи, які мали не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців, незалежно від місця роботи на час досягнення зазначеного віку.

Після 01.05.2016, відповідно до статті 90 Закону України «Про державну службу» від 10.12.2015 № 889-VІІІ пенсійне забезпечення державних службовців здійснюється відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

При цьому законодавець визначив певні умови, за дотримання яких в осіб зберігається право на призначення пенсії відповідно до статті 37 Закону України «Про державну службу» від 16.12.1993 № 3723-ХІІ.

Так, відповідно до пункту 10 Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про державну службу» від 10.12.2015 № 889-VІІІ державні службовці, які на день набрання чинності вказаним Законом займають посади державної служби та мають не менш як 10 років стажу на посадах, віднесених до відповідних категорій посад державних службовців, визначених статтею 25 Попереднього Закону та актами Кабінету Міністрів України, мають право на призначення пенсії відповідно до статті 37 Закону України «Про державну службу» від 16.12.1993 № 3723-ХІІ у порядку, визначеному для осіб, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців.

Згідно із пунктом 12 Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про державну службу» від 10.12.2015 № 889-VІІІ для осіб, які на день набрання чинності вказаним Законом мають не менш як 20 років стажу на посадах, віднесених до відповідних категорій посад державної служби, визначених у статті 25 Закону України «Про державну службу» від 16.12.1993 № 3723-ХІІ та актами Кабінету Міністрів України, зберігається право на призначення пенсії відповідно до статті 37 Закону України «Про державну службу» від 16.12.1993 № 3723-ХІІ в порядку, визначеному для осіб, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців.

Тобто, Прикінцевими та перехідними положеннями Закону України «Про державну службу» від 10.12.2015 № 889-VІІІ передбачено, що за наявності в особи станом на 01.05.2016 певного стажу держслужби (10 років для осіб, що на зазначену дату займали посади державної служби, або 20 років стажу держслужби незалежно від того, чи працювала особа станом на 01.05.2016 на держслужбі), така особа зберігає право на призначення пенсії відповідно до статті 37 Закону України «Про державну службу» від 16.12.1993 № 3723-ХІІ, але за певної додаткової умови: у порядку, визначеному для осіб, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців.

Водночас, для осіб, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців, стаття 37 Закону України «Про державну службу» від 16.12.1993 № 3723-ХІІ передбачає додаткові умови для наявності права на призначення пенсії державного службовця: певний вік і страховий стаж.

Таким чином, обов`язковою умовою для збереження в особи права на призначення пенсії відповідно до статті 37 Закону України «Про державну службу» від 16.12.1993 №3723-ХІІ після 01.05.2016 є дотримання сукупності вимог, визначених частиною першою статті 37 Закону України «Про державну службу» від 16.12.1993 № 3723-ХІІ і Прикінцевих та перехідних положень України «Про державну службу» від 10.12.2015 № 889-VІІІ, а саме щодо віку, страхового стажу, стажу державної служби.

Отже, після 01.05.2016 (дата набрання чинності Законом України «Про державну службу» від 10.12.2015 № 889-VІІІ) зберігають право на призначення пенсії державного службовця відповідно до статті 37 Закону України «Про державну службу» від 16.12.1993 №3723-ХІІ лише ті особи, які мають стаж державної служби, визначений пунктами 10, 12 Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про державну службу» від 10.12.2015 № 889-VІІІ та мають передбачені частиною першою статті 37 Закону України «Про державну службу» від 16.12.1993 № 3723-ХІІ вік (для жінок 60 років) і страховий стаж (для жінок 30 років).

Тобто, Прикінцевими та перехідними положеннями Закону України «Про державну службу» від 10.12.2015 № 889-VІІІ передбачено, що за наявності в особи станом на 01.05.2016 певного стажу держслужби (10 років для осіб, що на зазначену дату займали посади державної служби, або 20 років стажу держслужби незалежно від того, чи працювала особа станом на 01.05.2016 на держслужбі), така особа зберігає право на призначення пенсії відповідно до статті 37 Закону України «Про державну службу» від 16.12.1993 № 3723-ХІІ, але за певної додаткової умови: у порядку, визначеному для осіб, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців.

Як встановив суд, підставою для відмови позивачу у переведення на пенсію відповідно до Закону України «Про державну службу» було відсутність у позивача необхідного стажу державної служби, у зв`язку з тим, що посадовим особам контролюючих органів згідно зі ст. 343.1. Податкового кодексу України присвоюються спеціальні звання і, відповідно, ці посади не належить до посад, віднесених до категорій посад державної служби, визначених ст. 25 Закону 3723-ХІІ, робота на цих посадах не враховується для обчислення стажу державної служби, а тому період роботи позивача з 03.05.1988 по 23.10.2022 не зараховано до стажу державної служби.

Таким чином, спірним у цій справі питанням є можливість зарахування до стажу державної служби часу перебування особи державній службі в органах митного контролю, відповідаючи на яке суд виходить з наступного.

Відповідно до пункту 6 Порядку обчислення стажу державної служби, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 25.03.2016 № 229, стаж державної служби за періоди роботи (служби) до набрання чинності Законом України «Про державну службу» від 10.12.2015 № 889-VIII обчислюється відповідно до пункту 8 розділу XI Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про державну службу» від 10.12.2015 № 889-VIII.

Відповідно до пункту 8 розділу XI Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про державну службу» від 10.12.2015 № 889-VIII стаж державної служби за періоди роботи (служби) до набрання чинності вказаним Законом обчислюється у порядку та на умовах, установлених на той час законодавством.

Отже, у спірному випадку необхідно керуватися Порядком обчислення стажу державної служби, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 03.05.1994 №283 (далі Порядок №283).

Відповідно до пункту 2 Порядку №283 до стажу державної служби зараховується робота (служба), зокрема, на посадах керівних працівників і спеціалістів в апараті органів прокуратури, судів, нотаріату, дипломатичної служби, митного контролю, внутрішніх справ, служби безпеки, розвідувальних органів, інших органів управління військових формувань, Держспецзв`язку, Адміністрації Держспецтрансслужби, державної податкової та контрольно-ревізійної служби, Держфінінспекції, її територіальних органів.

Окрім цього, до спірних правовідносин суд вважає за необхідне застосувати положення Митного кодексу України, який у частині пенсій статті 569 передбачає, що працівники митних органів, на яких покладено виконання завдань, зазначених у статті 544 вказаного Кодексу, здійснення організаційного, юридичного, кадрового, фінансового, матеріально-технічного забезпечення діяльності цих органів, є посадовими особами. Посадові особи митних органів є державними службовцями.

Відповідно до абзацу першого частини першої статті 588 Митного кодексу України пенсійне забезпечення посадових осіб митних органів здійснюється в порядку та на умовах, передбачених Законом України «Про державну службу». При цьому період роботи (служби) зазначених осіб (у тому числі тих, яким присвоєні спеціальні звання) в митних органах зараховується до стажу державної служби та до стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців, що дає право на призначення пенсії відповідно до Закону України «Про державну службу», незалежно від місця роботи на час досягнення віку, передбаченого зазначеним Законом.

З аналізу наведених положень Митного кодексу України та пункту 2 Порядку №283 можна дійти висновку про те, що період проходження служби посадовими особами митних органів служби зараховується до стажу державної служби та до стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців, що дає право на призначення пенсії відповідно до Закону України «Про державну службу» і в тому разі, якщо таким особам присвоювалися спеціальні звання під час проходження служби.

Висновки аналогічного характеру викладено в постановах Верховного Суду від 04 квітня 2018 року у справі № 822/524/18, від 10.07.2018 у справі № 591/6970/16-а.

Отже, проходження позивачем державної служби в органах митного контролю з 03.05.1988 по 23.10.2022, під час якої йому присвоювались спеціальні звання, зараховуються до стажу державної служби для призначення пенсії за віком згідно із пунктами 10, 12 Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про державну службу» від 10.12.2015 № 889-VІІІ, а тому доводи відповідачів в цій частині є необґрунтованими.

Таким чином, позивач у відповідності до умов пункту 12 Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про державну службу» від 10.12.2015 № 889-VІІІ на день набрання чинності вказаним Законом мав не менш як 20 років стажу на посадах, віднесених до відповідних категорій посад державної служби. Відтак, враховуючи досягнення 62-річного віку та наявність страхового стажу понад 36 років, суд дійшов висновку, що позивач набув право на призначення пенсії відповідно до положень Закону України «Про державну службу» від 16.12.1993 № 3723-ХІІ.

З огляду на вказане, суд вважає, що рішення ГУ ПФУ в Черкаській області про відмову у переведенні перерахунку пенсії від 26.01.2023 №73 не відповідає критеріям правомірності рішень суб`єктів владних повноважень, а тому є протиправним та підлягає скасуванню.

У відповідності до частини 2 статті 6 КАС України суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського суду з прав людини.

Європейський Суд з прав людини у рішенні в справі «Суханов та Ільченко проти України» від 26.09.2014 дійшов висновку, що за певних обставин «законне сподівання» на отримання «активу» також може захищатися статтею 1 Першого Протоколу. Так, якщо суть вимоги особи пов`язана з майновим правом, особа, якій воно надане, може вважатися такою, що має «законне сподівання», якщо для такого права у національному законодавстві існує достатнє підґрунтя - наприклад, коли є усталена практика національних Судів, якою підтверджується його існування.

Стаття 13 вимагає, щоб норми національного правового засобу стосувалися сутності «небезпідставної заяви» за Конвенцією та надавали відповідне відшкодування. Зміст зобов`язань за статтею 13 також залежить від характеру скарги заявника за Конвенцією. Засіб захисту, повинен бути «ефективним» як у законі, так і на практиці, зокрема, у тому сенсі, щоб його використання не було ускладнене діями або недоглядом органів влади відповідної держави (пункт 75 рішення Європейського суду з прав людини у справі «Афанасьєв проти України» від 5 квітня 2005 року (заява № 38722/02)).

Отже, «ефективний засіб правого захисту» у розумінні статті 13 Конвенції повинен забезпечити поновлення порушеного права і одержання особою бажаного результату; винесення рішень, які не призводять безпосередньо до змін в обсязі прав та забезпечення їх примусової реалізації, не відповідає розглядуваній міжнародній нормі.

Ефективний спосіб захисту повинен забезпечити поновлення порушеного права, бути адекватним наявним обставинам.

Вказана правова позиція суду узгоджується із постановами Верховного Суду від 13.02.2019 у справі № 822/524/18 та від 25.03.2021 у справі №645/3044/17, які в силу приписів частини 5 статті 242 КАС України враховуються судом під час вирішення наведеного спору.

Виходячи з наведеного, враховуючи звернення позивача та перебування його на пенсійному обліку в ГУ ПФУ у Закарпатській області, суд вважає за необхідне зобов`язати ГУ ПФУ у Закарпатській області перевести позивача на пенсію за віком відповідно до Закону України «Про державну службу» від 16.12.1993 №3723-ХІІ з врахуванням до стажу державної служби періодів роботи в митних органах з 03 травня 1988 року по 23 жовтня 2022 року, а також з урахуванням довідок Закарпатської митниці про складові заробітної плати для призначення пенсії державного службовця від 17 січня 2023 року № 7.7-22/33-1020 та від 12 січня 2023 року № 7.7-22/33-5 та № 7.7-22/37-24.

З матеріалів справи встановлено, що позивач звернувся із заявою про переведення на пенсію державного службовця 17.01.2023 року, а тому відповідно до вимог ч.3 ст.45 Закону № 1058-ІУ переведення на вказану пенсію слід проводити саме з цієї дати.

Згідно з вимогами статті 78 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Відповідно до статті 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

Виходячи із заявлених позовних вимог, системного аналізу положень чинного законодавства України та доказів, зібраних у справі, суд дійшов висновку, що позов необхідно задовольнити повністю.

Питання про розподіл судових витрат за приписами статті 139 КАС України суд не вирішує, оскільки позивач згідно з пунктом 9 частини першої статті 5 Закону України «Про судовий збір» звільнений від сплати судового збору та не надав суду доказів понесення інших видів судових витрат.

Керуючись статтями 2, 6, 8-10, 13, 14, 72-77, 139, 241-246, 250, 262 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ВИРІШИВ:

Адміністративний позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) до Головного управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області (пл. Народна, буд. 4, м. Ужгород, Закарпатська область, 88000, ), Головного управління Пенсійного фонду України в Черкаській області (вул. Смілянська, буд. 23, м. Черкаси, Черкаська область, 18000, ) про визнання дій протиправними і зобов`язання вчинити певні дії - задовольнити.

Визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Черкаській області про відмову у перерахунку пенсії від 26 січня 2023 року №73.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України у Закарпатській області перевести ОСОБА_1 на пенсію за віком відповідно до Закону України «Про державну службу» від 16.12.1993 №3723-ХІІ із врахуванням до стажу державної служби періодів роботи в митних органах з 03 травня 1988 року по 23 жовтня 2022 року, а також з урахуванням довідок Закарпатської митниці про складові заробітної плати для призначення пенсії державного службовця від 17 січня 2023 року № 7.7-22/33-1020, від 12 січня 2023 року № 7.7-22/33-5 та № 7.7-22/37-24, з дня звернення із заявою, а саме: 17.01.2023.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги, рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту судового рішення безпосередньо до Восьмого апеляційного адміністративного суду.

СуддяМ.М. Луцович