Справа № 463/2052/23
Суддя: Мельничук І. І.
Дата ухвалення: 2023-08-07 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 463/2052/23 Провадження № 2-а/450/66/23
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"07" серпня 2023 р. Пустомитівський районний суд Львівської області у складі:

головуючого судді Мельничук І. І.

при секретарі Дикій О. Ю.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Пустомити адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Департаменту патрульної поліції, Управління патрульної поліції у Львівській області Департаменту патрульної поліції про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі,-

встановив:

Позивач звернулась до суду з адміністративним позовом, в якому просить суд постанову серії ЕАС № 6674276 від 13.03.2023 року у справі про адміністративне правопорушення про притягнення позивача до адміністративної відповідальності ч 1 ст. 122 КУпАП України скасувати, а справу про адміністративне правопорушення закрити; стягнути з відповідача на користь позивача судовий збір.

Свої позовні вимоги мотивує тим, що згідно з оскаржуваною постановою про накладення адміністративного стягнення серії ЕАС № 6674276 від 13.03.2023 року, ОСОБА_1 було притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 122 КУпАП та накладено на неї адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 340, 00 гривень. Зазначено, що 13.03.2023 року приблизно о 16 год. 25 хв. ОСОБА_1 , керуючи транспортним засобом марки Volkswagen Golf д.н.з. НОМЕР_1 , виїхала з вулиці Дніпровської у місті Львові, здійснивши поворот ліворуч на вулицю Зелену, відразу невідкладно включила поворот праворуч для перестроювання на смугу руху праворуч (у правий ряд) для продовження руху праворуч по вулиці Зеленій. Вказує, що перед дорожнім знаком 5.16 «напрямки руху по смугах» позивач перестроїлася у праву смугу та продовжила рух по вулиці Зеленій, на перехресті вул. Переяславської та Зеленої її зупинив працівник патрульної поліції, яким було винесено оскаржувану постанову. Відповідно до постанови, ОСОБА_1 , керуючи транспортним засобом, не виконала вимогу дорожнього знаку 5.16 «напрямки руху по смугах» та з крайньої лівої смуги, де дозволений рух прямо або ліворуч, здійснила поворот праворуч, чим порушила пункт 8.4.г ПДР порушення вимог інформаційно-вказівних знаків. Вказує, що не погоджується із постановою, оскільки у її діях відсутній склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122 КУпАП, окрім того, наявні докази порушення відповідачем процедури винесення постанови, тому останню вважає незаконною. Зокрема, приписами КУпАП чітко передбачено імперативний обов`язок відповідача щодо зазначення технічного засобу, яким здійснено фото або відеозапис, однак постанова не містить відомостей про технічний засіб, яким здійснено фото або відеозапис. Вказує, що жодних доказів вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення працівниками патрульної поліції не надано, а також не зазначено мотивів відхилення доводів позивача, які були висловлені в усних поясненнях, відтак, письмові пояснення ОСОБА_1 не були додані до оскаржуваної постанови. Окрім того, відповідачем не було забезпечено можливість реалізації права на захист. З огляду на зазначене вважає, що оскаржувана постанова винесена безпідставно та з істотним порушенням прав позивача, не відповідає обставинам справи та вимогам закону, а тому підлягає скасуванню. На підставі наведеного, просить позовні вимоги задоволити.

19.05.2023 року провадження у справі відкрито.

19.07.2023 року на адресу суду надійшов відзив на позовну заяву, у якому представник відповідача просить відмовити повністю у задоволенні позову у зв`язку із безпідставністю такого. Вказане мотивує тим, що інспектор чітко спостерігав факт допущення позивачем порушення вимог ПДР України, а тому, як посадова особа єдиного контролюючого органу у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зобов`язаний був відреагувати на факт вчинення правопорушення, що і було зроблено шляхом винесення постанови. Вказує, що згідно наказу МВС «Про затвердження Інструкції із застосування органами та підрозділами поліції технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, засобів фото- і кінозйомки, відеозапису» від 18.12.2018 року № 1026 строк зберігання відеозаписів з портативних та відеореєстраторів, установлених у службових транспортних засобах, БпЛА становить 30 діб, а матеріали позовної заяви та ухвала про відкриття провадження надійшли на адресу Управління 03.07.2023 року за вхідним номером 4603/с. Виходячи з цього, відеозапис не є збереженим. УПП не були відомі наміри позивача скасовувати постанову, та про необхідність збереження відеозапису з відеореєстраторів того дня. Щодо відеозапису, який був наданий позивачем до матеріалів позовної заяви, то вказує, що такий не відображає повної процедури розгляду та винесення інспектором УПП постанови, а тому не може підтвердити чи спростувати той факт, що така процедура була порушена. Пункт 10 Інструкції № 1395 передбачає, що поліцейський оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що грунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом, отже, інспектор УПП мав всі законні підстави для винесення постанови, була дотримана процедура та порядок складання адміністративних матеріалів.

07.08.2023 року на адресу суду надійшла відповідь на відзив на позовну заяву, в якому позивач просить задовольнити позовні вимоги у повному обсязі. Вказане мотивує тим, що відзив не спростовує доводів, які наведенні у позовній заяві. Це підтверджується тим, що відзив на позовну заяву та додані до нього документи підписані не уповноваженою особою, оскільки представник відповідача не є адвокатом, та не надає правову допомогу відповідачеві при розгляді даної справи. Також, від імені відповідача суду взагалі не надано доказів, які спростовують доводи позивача, наведені у позовній заяві. Додає, що представник відповідача жодним чином не обгрунтувала на якій підставі позивач була повинна повідомити відповідача про свій намір оскаржити постанову у судовому порядку. Окрім того, позовна заява подана з дотриманням строків на її оскарження, а незбереження відеозапису та будь-яких інших доказів лише додаткового підтверджує викладені у позовній заяві допущені порушення сі сторони відповідача при оформленні матеріалів адміністративної справи. Додає, що відповідачем жодним чином не спростовано доводів щодо ненадання позивачеві можливості скористатись правами, наданими КУпАП, а саме юридичною допомогою адвоката та правом на подання письмових пояснень у справі.

Позивач в судове засідання не з`явилась, однак у відповіді на відзив вказала про розгляд справи у відсутні позивача, заявлені позовні вимоги просить задоволити.

Представник відповідача в судове засідання не з`явилась, однак у відзиві вказала про розгляд справи за відсутності представника відповідача, просить у задоволенні позову відмовити у повному обсязі.

Відповідно до вимог ч. 4 ст. 229 КАС України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників процесу фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснюється.

Дослідивши матеріали справи та докази в їх сукупності, суд приходить до висновку про задоволення адміністративного позову виходячи із наступного.

Згідно з ст. 55 Конституції України кожному гарантовано право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб. Кожен має право будь-якими не забороненими законом засобами захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань.

Згідно зі ст. 7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Як вбачається з постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ЕАС № 6674276 від 13.03.2023 року, до ОСОБА_1 застосовано адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 340, 00 грн. та притягнено її до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 122 КУпАП.

Відповідно до даної постанови вбачається, що 13.03.2023 року о 16:17 год. в м. Львів, вулиця Зелена, 64, водій ОСОБА_1 , керуючи транспортним засобом Volkswagen Golf д.н.з. НОМЕР_1 , не виконала вимогу дорожнього знаку 5.16 «Напрямки руху по смугах» та з крайньої лівої смуги, де дозволений рух прямо або ліворуч, здійснила поворот праворуч і чим порушила п.8.4.г ПДР порушення вимог інформаційно-вказівних знаків.

Згідно ч. 1 ст. 122 КУпАП, відповідальність за цією статтею настає за перевищення встановлених обмежень швидкості руху транспортних засобів більш як на двадцять кілометрів на годину, порушення вимог дорожніх знаків та розмітки проїзної частини доріг, правил перевезення вантажів, буксирування транспортних засобів, зупинки, стоянки, проїзду пішохідних переходів, ненадання переваги у русі пішоходам на нерегульованих пішохідних переходах, а так само порушення встановленої для транспортних засобів заборони рухатися тротуарами чи пішохідними доріжками,

Одним із завдань провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, що визначено ст. 245 КУпАП.

Відповідно до ст. 251 КУпАП, доказами у справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку встановлюється наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото - і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Як роз`яснено в п. 24 постанови Пленуму Верховного Суду України від 23 грудня 2005 року №14 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті», зміст постанови має відповідати вимогам, передбаченим статтями 283 і 284 КУпАП. У ній, зокрема, потрібно навести докази, на яких ґрунтується висновок про вчинення особою адміністративного правопорушення, та зазначити мотиви відхилення інших доказів, на які посилався правопорушник, чи висловлених останнім доводів.

Статтею 280 КУпАП визначено, що орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинене адміністративне правопорушення, чи винна особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, а також інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

При вирішенні спору, суд враховує, що згідно частини 2 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

У відповідності до ч. 2 ст. 77 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. Відповідно до ст. 62 Конституції України усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Отже, норми КАС України покладають на суб`єкта владних повноважень обов`язок аргументовано, посилаючись на докази, довести правомірність свого рішення, дії чи бездіяльність та спростувати твердження позивача про порушення його прав, свобод чи інтересів, невиконання відповідачем свого обов`язку довести правомірність своїх рішень, дій чи бездіяльності, свідчить про достовірність повідомлених позивачем у позовній заяві обставин.

Натомість представник відповідача в судове засідання не з`явився та у відзиві жодних доказів на підтвердження правомірності винесеної постанови суду не надав. Дані обставини не були спростовані відповідачем у поданому письмовому відзиві, оскільки суду не було представлено доказів в підтвердження обставин, викладених в постанові у справі про адміністративне правопорушення. Суд вважає такими, що не можуть бути визнані належними та допустимими доказами відомості, що містяться у постанові про адміністративне правопорушення, виходячи з того, що сама по собі постанова, за відсутності інших доказів вини, не може бути беззаперечним доказом вини особи в тому чи іншому діянні, оскільки не являє собою імперативного факту доведеності вини особи, тобто не узгоджується із стандартом доказування «поза розумним сумнівом».

З матеріалів справи вбачається, що жодних належних та допустимих доказів, передбачених ст. 251 КУпАП, відповідачем на підтвердження правомірності винесеної постанови та притягнення позивача до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 122 КУпАП з накладенням на неї адміністративного стягнення у вигляді штрафу у розмірі 340, 00 грн. не надано, а тому суд приходить до висновку про задоволення позовних вимог ОСОБА_1 .

Крім того, відповідно до п. 3 ч. 3 ст. 286 КАС України за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення.

Судові витрати підлягають розподілу відповідно до вимог ст. 139 КАС України.

Керуючись ст. ст. 2, 9, 72, 77, 79, 246, 250, 286 КАС України, ст. ст. 7, 17, 18, 251, 254-257, 280, 288, 293 КУпАП, суд,-

у х в а л и в :

Позовні вимоги ОСОБА_1 , - задоволити.

Скасувати постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ЕАС № 6674276 від 13.03.2023 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 122 КУпАП.

Справу про адміністративне правопорушення стосовно ОСОБА_1 за 1 ст. 122 КУпАП - закрити.

Стягнути з Департаменту патрульної поліції, , Головного управління Національної поліції у Львівській області Департаменту патрульної поліції, , на користь ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 , судовий збір у розмірі 536, 80 гривень.

На рішення може бути подана апеляційна скарга до Восьмого апеляційного адміністративного суду через Пустомитівський районний суд Львівської області протягом десяти днів з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку апеляційного оскарження, а у разі їх апеляційного оскарження з моменту проголошення судового рішення суду апеляційної інстанції.

Повний текст судового рішення складено 07.08.2023 року.

СуддяІ. І. Мельничук