Справа № 600/1969/23-а
Суддя: Лелюк Олександр Петрович
Дата ухвалення: 2023-09-19 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЧЕРНІВЕЦЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 вересня 2023 року м. Чернівці Справа № 600/1969/23-а

Чернівецький окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Лелюка О.П., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження в порядку письмового провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Управління Державної міграційної служби України в Чернівецькій області, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору - 31 прикордонний загін імені генерала-хорунжого Олександра Пилькевича Державної прикордонної служби України, про визнання протиправними дії та зобов`язання вчинити дії,

УСТАНОВИВ :

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Управління Державної міграційної служби України в Чернівецькій області про визнання протиправними дії та зобов`язання вчинити дії.

Позивач просить суд:

- визнати протиправними дії Управління Державної міграційної служби в Чернівецькій області та скасувати рішення від 13.03.2023 №8639 про відмову у наданні дозволу на імміграцію в Україну громадянину республіки Молдова ОСОБА_1 ( ОСОБА_2 );

- зобов`язати Управління Державної міграційної служби в Чернівецькій області повторно розглянути заяву громадянина республіки Молдова ОСОБА_1 ( ОСОБА_2 ) про надання дозволу на імміграцію відповідно до вимог Закону України «Про імміграцію» та надати обґрунтоване рішення з урахуванням правової позиції, викладеної в цьому рішенні.

В обґрунтування позову зазначено, що відповідачем безпідставно відмовлено позивачу у наданні дозволу на імміграцію, оскільки він не вчиняв жодних протиправних дій на території України або на території інших держав з метою створення загрози національній безпеці України, громадському порядку в Україні, а також жодним чином не порушував прав і законних інтересів громадян України. Окрім цього, рішення про заборону в`їзду на території України винесеного відносно ОСОБА_1 НОМЕР_1 прикордонним загоном ДПС України, позивач також вважає незаконним, оскільки ним в судовому поряджу оскаржується постанова про накладення адміністративного стягнення, яка в свою чергу стала підставою для прийняття рішення про заборону в`їзду на територію України.

Ухвалою суду від 28 квітня 2023 року прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні); встановлено строк для подання заяв по суті справи; залучено до участі третю особу, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору 31 прикордонний загін імені генерал-хорунжого О. Пилькевича ДПС України.

Відповідач, заперечуючи проти позову, подав до суду відзив на позовну заяву, в якому вказав, що відповідно до норм Закону України «Про імміграцію» дозвіл на імміграцію не надається особам, яким на підставі закону заборонено в`їзд на територію України. В рамках взаємодії між державними органами 15.02.2023 року на адресу УДМС у Чернівецькій області надійшов лист від Головного центру обробки спеціальної інформації Державної прикордонної служби України про те, що станом на 08:30 13 лютого 2023 року громадянину Республіки Молдова ОСОБА_3 заборонено в`їзд на територію України. З огляду на наявність не знятої та обов`язкової для іноземця та органу міграційної служби заборони в`їзду на територію України, відповідачем і було відмовлено позивачу в наданні дозволу на імміграцію в Україну. Просив в задоволенні позовних вимог відмовити.

Від третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, надішли пояснення, у яких зазначено про те, що 06 лютого 2023 року у відповідності до статті 13 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства в Україні» та п.п. «г» п. 2.1, п. 5.2 Інструкції про порядок прийняття органами охорони державного кордону Державної прикордонної служби України рішень про заборону в`їзду в Україну іноземцям та особам без громадянства, затвердженої наказом Адміністрації Державної прикордонної служби України від 05.12.2011 року №946, було прийнято рішення про заборону в`їзду на територію України громадянину Молдови ОСОБА_3 за невиконання рішення уповноваженого органу про накладення адміністративного стягнення у вигляді штрафу.

Від представника позивача до суду надійшло клопотання про долучення доказів, до якого додано до матеріалів справи копію рішення Першотравневого районного суду м. Чернівці від 17 травня 2023 року, яким адміністративний позов задоволено. Визнано протиправною та скасовано постанову начальника відділу прикордонної служби « ІНФОРМАЦІЯ_1 » НОМЕР_1 прикордонного загону підполковника ОСОБА_4 про накладення адміністративного стягнення серії ЗхРУ №007542 від 17.01.2023 про адміністративне правопорушення та накладення на ОСОБА_3 ( ОСОБА_2 ) ІНФОРМАЦІЯ_2 адміністративного стягнення у вигляді штрафу в сумі 170 гривень за порушення вимог ст. 122 КУпАП, провадження по справі закрито.

Правом подати відповідь на відзив позивач не скористався.

Клопотань про розгляд справи в судовому засіданні з викликом сторін до суду не надходило.

За таких обставин, дослідивши наявні матеріали справи, оцінивши повідомлені обставини, які є достатніми для ухвалення законного і обґрунтованого судового рішення, суд дійшов висновку про те, що адміністративний позов не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що згідно паспорту Республіки Молдова № НОМЕР_2 ОСОБА_3 є громадянином Республіки Молдова.

17 січня 2023 року уповноваженою особою відділу прикордонної служби « ІНФОРМАЦІЯ_1 » НОМЕР_1 прикордонного загону Державної прикордонної служби України складено постанову про накладення адміністративного стягнення ЗхРУ №007542, відносно громадянина Республіки Молдови ОСОБА_1 за вчинення ним адміністративного правопорушення передбаченого статтею 202 Кодексу України про адміністративне правопорушення. Згідно названої постанови позивача визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення передбаченого статтею 202 Кодексу України про адміністративне правопорушення та накладено на нього адміністративне стягнення у виді адміністративного штрафу у розмірі 170 (сто сімдесят) гривень.

06 лютого 2023 року 31 прикордонним загоном імені генерала-хорунжого Олександра Пилькевича Державної прикордонної служби України винесено постанову про заборону в`їзду в Україну громадянину Республіки Молдова ОСОБА_5 строком на 3 (три) роки, до 06.02.2026 року, у зв`язку з невиконанням у встановлений судом строк рішення уповноваженої особи НОМЕР_1 прикордонного загону Державної прикордонної служби України про накладення адміністративного штрафу.

13 березня 2023 року Управлінням Державної міграційної служби України в Чернівецькій області прийнято рішення (№8639) про відмову у наданні дозволу на імміграцію в Україну громадянину Республіки Молдова ОСОБА_5 на підставі пункту 5 частини першої статті 10 Закону України «Про імміграцію».

За указаних обставин та не погоджуючись з рішенням Управління Державної міграційної служби України в Чернівецькій області про відмову у наданні дозволу на імміграцію в Україну, позивач звернувся до суду з цим позовом.

Вирішуючи спір, суд зазначає наступне.

Відповідно до статті 19 Конституції України правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством.

Органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з частиною першою та другою статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

У справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Отже, суб`єкт владних повноважень зобов`язаний діяти лише на виконання закону, за умов і обставин, визначених ним, вчиняти дії, не виходячи за межі прав та обов`язків, дотримуватися встановленої законом процедури, обирати лише встановлені законодавством України способи правомірної поведінки під час реалізації своїх владних повноважень.

Відповідно до пункту 2 частини першої статті 9 Закону України «Про імміграцію» від 07.06.2001 року №2491-III (далі Закон №2491-II) заяви про надання дозволу на імміграцію подаються, зокрема, особами, які перебувають в Україні на законних підставах, до центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері міграції (імміграції та еміграції), у тому числі протидії нелегальній (незаконній) міграції, громадянства, реєстрації фізичних осіб, біженців та інших визначених законодавством категорій мігрантів.

Пунктом 5 частини першої статті 10 Закону №2491-ІІ передбачено, що дозвіл на імміграцію не надається особам, яким на підставі закону заборонено в`їзд на територію України.

Згідно пункту 1 Порядку провадження за заявами про надання дозволу на імміграцію і поданнями про його скасування та виконання прийнятих рішень, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 26 грудня 2002 року №1983 (далі Порядок №1983), такий визначає процедуру провадження за заявами про надання дозволу на імміграцію іноземцям та особам без громадянства, які іммігрують в Україну (далі - іммігранти), поданнями про його скасування та виконання прийнятих рішень (далі - провадження у справах з питань імміграції), а також компетенцію центральних органів виконавчої влади та підпорядкованих їм органів, які забезпечують виконання законодавства про імміграцію.

Пунктом 14 Порядку №1983 встановлено, що територіальні органи і територіальні підрозділи після отримання документів від зазначених у пунктах 12 і 13 цього Порядку органів перевіряють у місячний термін правильність їх оформлення, з`ясовують у межах своєї компетенції питання щодо наявності чи відсутності підстав для відмови у наданні дозволу на імміграцію, передбачених статтею 10 Закону України «Про імміграцію», надсилають відповідні запити до МВС, органів Національної поліції, регіональних органів СБУ та Держприкордонслужби.

МВС, органи Національної поліції, регіональні органи СБУ та Держприкордонслужба проводять відповідно до компетенції у місячний строк після надходження таких запитів перевірку з метою виявлення осіб, яким дозвіл на імміграцію не надається. Про результати перевірки інформується орган, який надіслав запит.

У пункті 18 Порядку №1983 зазначено, що ДМС аналізує у місячний строк отриману від зазначених в абзаці другому пункту 14 та в абзаці другому пункту 17 цього Порядку органів інформацію та на підставі матеріалів справи приймає рішення про надання дозволу на імміграцію чи про відмову у наданні такого дозволу з урахуванням інформації, отриманої у ході проведення перевірок, передбачених пунктом 12 цього Порядку.

Відповідно до абзацу сьомого частини першої статті 13 Закону України Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства від 22 вересня 2011 року №3773-VI (далі Закон №3773-VI) в`їзд в Україну іноземцю або особі без громадянства не дозволяється якщо під час попереднього перебування на території України іноземець або особа без громадянства не виконали рішення суду або органів державної влади, уповноважених накладати адміністративні стягнення, або мають інші не виконані майнові зобов`язання перед державою, фізичними або юридичними особами, включаючи пов`язані з попереднім видворенням, у тому числі після закінчення терміну заборони подальшого в`їзду в Україну.

Згідно з частиною третьою статті 13 Закону №3773-VI рішення про заборону в`їзду в Україну строком на три роки приймається центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері міграції (імміграції та еміграції), у тому числі протидії нелегальній (незаконній) міграції, громадянства, реєстрації фізичних осіб, біженців та інших визначених законодавством категорій мігрантів, Службою безпеки України або органом охорони державного кордону, або уповноваженим підрозділом Національної поліції України. У разі невиконання рішення про заборону в`їзду в Україну іноземцям та особам без громадянства забороняється подальший в`їзд в Україну на десять років, що додається до частини строку заборони в`їзду в Україну, який не сплив до моменту прийняття повторного рішення про заборону в`їзду в Україну.

Аналіз наведених норм дає підстави для висновків, про те, що передумовою і підставою для відмови у наданні дозволу особи на імміграцію є заборона такій особі в`їзду на територію України, прийнята на підставі закону. Водночас підставою для прийняття рішення про заборону в`їзду іноземцю в Україну є, зокрема невиконання ним рішення органу державної влади, уповноваженого накладати адміністративні стягнення.

Сторонам справи визнається та обставина, що позивач звертався до територіального підрозділу Управління Державної міграційної служби України із заявою про надання дозволу на імміграцію в Україну на підставі пункту 1 частини третьої статті 4 Закону України «Про імміграцію».

Поряд з цим 17 січня 2023 року відносно громадянина Республіки Молдова ОСОБА_1 винесено постанову про накладення адміністративного стягнення ЗхРУ №007542, відповідно до якої його визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого статтею 202 Кодексу України про адміністративні правопорушення, та накладено на нього адміністрате стягнення у вигляді адміністративного штрафу у розмірі 170 гривень.

У зв`язку з невиконанням вказаної постанови та враховуючи встановлення недотримання з боку іноземця правил перетинання кордону України, 06 лютого 2023 року офіцером групи по роботі з іноземцями відділу адміністративно-юрисдикційної діяльності штабу НОМЕР_1 прикордонного загону винесено постанову про заборону в`їзду в Україну громадянину Республіки Молдова ОСОБА_3 строком на 3 роки, до 06.02.2026 року.

При цьому, як свідчать матеріали справи, розглядаючи заяву про надання дозволу на імміграцію, відповідач у встановлений Порядком №1983 спосіб звернувся до МВС, органів Національної поліції, регіональних органів СБУ та органів Державної прикордонної служби України із відповідними запитами.

В рамках вказаної взаємодії до Управління Державної міграційної служби України в Чернівецькій області надійшов лист від 31 прикордонного загону імені генерал-хорунжого Олександра Пилькевича Державної прикордонної служби, яким проінформовано про прийняття 06.02.2023 року рішення про заборону в`їзду в Україну стосовно громадянина Республіки Молдова ОСОБА_3 .

Отже, в період розгляду територіальним підрозділом Управління Державної міграційної служби України заяви про надання дозволу на імміграцію, відповідачу стало відомо про наявність чинного рішення про заборону в`їзду на територію України, винесеного стосовно позивача, що у відповідності до пункту 5 частини першої статті 10 Закону №2491-ІІ є безумовною підставою для відмови в наданні дозволу на імміграцію.

Суд зауважує, що позивачем не надано доказів того, що станом на момент розгляду заяви та винесення оскаржуваного рішення про відмову у наданні дозволу на імміграцію в Україну, постанова про заборону в`їзду в Україну громадянину Республіки Молдова ОСОБА_5 від 06 лютого 2023 року була визнана незаконною в установленому законом порядку.

Водночас суд звертає увагу на те, що постанова про заборону в`їзду в Україну громадянину Республіки Молдова ОСОБА_5 від 06 лютого 2023 року не є предметом розгляду в даній справі згідно заявлених позовних вимог, а тому така не підлягає оцінці на предмет її правомірності.

Поряд з цим, оскарження постанови про накладення адміністративного стягнення ЗхРУ №007542 від 17 січня 2023 року (про що указував позивач), у зв`язку з невиконанням якої і було винесено постанову про заборону в`їзду в Україну громадянину Республіки Молдова ОСОБА_5 , на переконання суду, не свідчить про неправомірність або недійсність такого рішення станом на момент винесення оскаржуваного у цій справі рішення про відмову в наданні дозволу на імміграцію від 13 березня 2023 року №8639.

Таким чином, оскільки рішення про відмову в наданні дозволу на імміграцію в Україну від 13 березня 2023 року №8639 прийняте на підставі чинного рішення про заборону в`їзду в Україну від 06 лютого 2023 року, то суд приходить до висновку про обґрунтованість та законність оскаржуваного позивачем у цій справі рішення.

На переконання суду, оскаржуване рішення прийняте Управлінням Державної міграційної служби України в Чернівецький області у відповідності до вимог пункту 5 частини першої статті 10 Закону України «Про імміграцію» та з дотриманням приписів Порядку №1983, тобто відповідач у спірних відносинах на час їх виникнення діяв на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України.

Тому, позовні вимоги задоволенню не підлягають.

Згідно частини першої статті 9 Кодексу адміністративного судочинства України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Статтею 72 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.

Відповідно до статті 73 Кодексу адміністративного судочинства України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування.

Згідно статей 74 -76 Кодексу адміністративного судочинства України суд не бере до уваги докази, які одержані з порушенням порядку, встановленого законом. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Відповідно до частини першої та другої статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. Суб`єкт владних повноважень повинен подати суду всі наявні у нього документи та матеріали, які можуть бути використані як докази у справі.

Згідно з частинами першою-третьою статті 90 Кодексу адміністративного судочинства України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Оцінивши належність, допустимість, достовірність наявних у справі доказів окремо, а також достатність і взаємний зв`язок цих доказів у їх сукупності, суд вважає, що відповідачем доведено законність оскаржуваного рішення та безпідставність даного позову, а тому суд приходить до висновку про відмову у його задоволенні повністю.

Керуючись статтями 241 - 246, 250 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ВИРІШИВ:

В задоволенні позову ОСОБА_1 до Управління Державної міграційної служби України в Чернівецькій області, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору - 31 прикордонний загін імені генерала-хорунжого Олександра Пилькевича Державної прикордонної служби України, про визнання протиправними дії та зобов`язання вчинити дії відмовити повністю.

Підстави для розподілу судових витрат відсутні.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду. Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Сьомого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Датою ухвалення судового рішення є дата його проголошення (незалежно від того, яке рішення проголошено - повне чи скорочене). Датою ухвалення судового рішення в порядку письмового провадження є дата складення повного судового рішення. Повне судове рішення складено 19 вересня 2023 року.

Повне найменування учасників справи: позивач ОСОБА_1 (громадянин Республіки Молдова, місце проживання на території України: АДРЕСА_1 ); відповідач: Управління Державної міграційної служби України в Чернівецькій області (вул. Шептицького, 25, м. Чернівці, ), третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору 31 прикордонний загін імені генерал-хорунжого Олександра Пилькевича Західного регіонального управління Державної прикордонної служби України (в/ч НОМЕР_3 ) (вул. Герцена, буд. 2-А, м. Чернівці, 58022, ).

Суддя О.П. Лелюк