Справа № 157/1148/23
Суддя: Антонюк О. В.
Дата ухвалення: 2023-09-15 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 157/1148/23
Провадження №2-а/157/55/23
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 вересня 2023 року місто Камінь-Каширський

Камінь-Каширський районний суд Волинської області в складі:

головуючого судді Антонюк О.В.,

з участю секретаря судового засідання Кисляка Я.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції України у Волинській області, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору інспектор відділу реагування патрульної поліції Ковельського районного управління поліції Головного управління Національної поліції України у Волинській області Приходько Павло Сергійович, про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення,

встановив:

Позивач ОСОБА_1 звернувся в суд з позовною заявою, що підписана його представником адвокатом Колєсніком Б.В., повноваження якого підтверджуються ордером № 1062827 від 12 червня 2023 року та договором про надання правової допомоги № 276 від 6 червня 2023 року, до Головного управління Національної поліції України у Волинській області, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, інспектор ВРПП Ковельського РУП ГУНП у Волинській області Приходько П.С., у якому просить поновити ОСОБА_1 пропущений ним з поважних причин строк на оскарження постанови, прийняти позовну заяву до розгляду та відкрити провадження у справі, визнати протиправною і скасувати постанову інспектора ВРПП Ковельського РУП ГУНП у Волинській області Приходька П.С. про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, серії БАД № 080561 від 3 червня 2023 року, а провадження в справі про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1 закрити на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КпАП України за відсутністю події та складу адміністративного правопорушення, і стягнути понесені позивачем судові витрати за рахунок бюджетних асигнувань ГУНП у Волинській області. В обґрунтування вимог зазначає, що інспектором ВРПП Ковельського РУП ГУНП у Волинській області Приходьком П.С. 3 червня 2023 року щодо ОСОБА_1 було винесено оскаржувану постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, серії БАД № 080561 від 3 червня 2023 року. Вказану постанову ним було отримано 13 червня 2023 року під час ознайомлення з матеріалами справи № 157/1105/23 в Камінь-Каширському районному суді Волинської області, що підтверджується долученою копією відповідного клопотання про ознайомлення від 13 червня 2023 року за вхідним № 3238/23вх із відміткою про ознайомлення. Зі змісту оскаржуваної постанови вбачається, що позивач нібито керував о 19 год 15 хв року на польовій дорозі, з`їзді з автодороги Т-03-11, транспортним засобом «WVLT35», д.н.з. НОМЕР_1 , не маючи права керування, чим порушив п.п. 2.1 «а» Правил дорожнього руху, та в чому поліцейський вбачає ознаки адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 126 КпАП України. Позивач категорично заперечує будь-які висунуті поліцейським звинувачення у скоєнні адміністративного правопорушення. Оскаржувана постанова не містить жодного посилання на належні та допустимі докази вчинення позивачем інкримінованого йому адміністративного правопорушення. Оскільки ж обставини, викладені в оскаржуваній постанові, позивачем не визнавались та не визнаються (в частині висунутого звинувачення) і безумовно заперечуються, адже останній цього правопорушення не вчиняв, автомобілем не керував, тому у працівника поліції взагалі відсутні будь-які докази протилежного з огляду на зазначення у графі «7. До постанови додаються» оскаржуваної постанови лише «відеоматеріали з бод. кам. РАТEUIС01 с.н. В21А6459», у якому не міститься жодних відомостей про дату виробництва відеокадри, не долучено до постанови свідоцтво щодо сертифікації відповідного технічного приладу. Поліцейським було порушено вимоги ст. 40 Закону України «Про Національну поліцію» та вимоги Інструкції із застосування органами та підрозділами поліції технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України від 18.12.2018 року № 1026, оскільки останнім не було здійснено безперервну відеофіксацію обставин складення адміністративних матеріалів. З наявних у матеріалах справи № 157/1105/23 відеозаписів неможливо встановити сам факт вчинення правопорушення. Відеозаписами не зафіксовано факт керування автомобілем саме позивачем. Вважає, що з долучених поліцейським доказів, а саме відеозаписів, повинно бути очевидним, що автомобіль перебуває в динамічному стані і що ним, відповідно, керує (приводить у рух) в цей час саме ОСОБА_1 . Однак, на наявних у справі № 157/1105/23 відеозаписах зафіксовано лише момент приїзду службового автомобіля патрульної поліції до автомобіля «WVLT35», д.н.з. НОМЕР_1 , який, до того ж, перебував у нерухомому стані та без водія. Після чого від ОСОБА_1 , який перебував поряд у бесідці разом з товаришем, поліцейський почав вимагати пред`явлення йому документів на право керування автомобілем, хоча фактично підстав для цього не було, автомобіль не був зупинений відповідно до ст. 35 Закону України «Про Національну поліцію», підстави такої зупинки об`єктивно відсутні. Тобто, без доведення у встановленому законом порядку факту керування позивачем транспортним засобом у відповідача взагалі не було жодної правової підстави вимагати пред`явлення документів, наведених у п. 2.1 «а» Правил дорожнього руху. Крім того, як вбачається з оскаржуваної постанови, у ній не зазначено повністю, без скорочень прізвище, ім`я, по батькові посадової особи органу поліції, яка винесла постанову, та орган поліції. Отже, поліцейський неналежним чином виконав свій обов`язок щодо збирання доказів, закріплений ч. 2 ст. 251 КУпАП, а це, в свою чергу, свідчить про недоведеність обставин, викладених в постанові і, відповідно, недоведеність складу й події правопорушення. Таким чином, оскаржувана постанова є незаконною, протиправною, такою, що винесена із грубим і очевидним порушенням законодавства України та об`єктивною відсутністю будь-яких доказів подій правопорушення, внаслідок чого має бути скасована, а провадження у справі закрито. Позивачем було понесено витрати на професійну правничу допомогу у загальному розмірі 3100 грн. Ця обставина підтверджується долученими до позовної заяви доказами: копією договору № 276 про надання правової допомоги від 6 червня 2023 року, укладеним між позивачем та його представником, за змістом якого сторони узгодили умови надання правової допомоги й порядок визначення розміру гонорару адвоката; актом № 1 про надання правової допомоги від 15 червня 2023 року, відповідно до якого позивачу було надано правову допомогу на загальну суму 3100 грн, з яких: 700 грн - ознайомлення з матеріалами справи; аналіз нормативно-правової бази, що регулює спірні відносини, судової практики та формування правової позиції по справі; 2400 грн - складення, погодження з клієнтом та направлення до суду позовної заяви; копією прибуткового касового ордера № 130 від 15 червня 2023 року та оригіналом квитанції до нього, за змістом яких адвокатом Колєсніком Б.В. прийнято від позивача на підставі договору № 276 від 6 червня 2023 року та акта № 1 від 15 червня 2023 року грошові кошти у сумі 3100грн.

Ухвалою судді від 20 червня 2023 року визнано причини пропуску строку звернення ОСОБА_1 до суду з позовом поважними та поновлено строк звернення до суду з позовною заявою, позовну заяву прийнято до розгляду та у справі відкрито провадження.

13 вересня 2023 року на електронну адресу суду від представника відповідача ГУНП у Волинській області Крайнік О.О. надійшов відзив на позовну заяву, в якому останній просить поновити строк для подачі відзиву, прийняти відзив до розгляду, відмовити у задоволенні позовних вимог та розгляд проводити за відсутності представника, однак будь-яких доказів на підтвердження викладених доводів у відзиві на позовну заяву останній не надав.

Позивач ОСОБА_1 та його представник адвокат Колєснік Б.В. у судове засідання не з`явилися, представник позивача подав заяву, із змісту якої вбачається, що він справу просить розглянути у його та позивача відсутності.

Представник відповідача Головного управління Національної поліції у Волинській області у судове засідання не з`явився; відповідач про дату, час та місце розгляду справи був повідомлений у відповідності з п. 1 ч. 3 ст. 124 КАС України шляхом надіслання повістки про виклик на офіційну електронну адресу, зазначеному на офіційному сайті відповідача.

Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача, - інспектор ВРПП Ковельського РУП ГУНП у Волинській області Приходько П.С. у судове засідання не з`явився, про час, дату та місце розгляду справи був повідомлений у встановленому законом порядку.

Згідно з ч. 3 ст. 268 КАС України неприбуття у судове засідання учасника справи, повідомленого відповідно до положень цієї статті, не перешкоджає розгляду справи у судах першої інстанцій

Відповідно до ч. 4 ст. 229 КАС України в разі неявки у судове засідання всіх учасників справи або якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється за відсутності учасників справи (у тому числі при розгляді справи в порядку письмового провадження), фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

З`ясувавши обставини справи та дослідивши докази, суд дійшов висновку, що позов належить задовольнити повністю, зважаючи на таке.

Судом встановлено, що 3 червня 2023 року інспектором ВРПП Ковельського РУП ГУНП у Волинській області Приходьком П.С. було винесено постанову серії БАД № 080561 про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 126 КпАП України.

Згідно з цією постановою позивач порушив вимоги п. 2.1. «а» Правил дорожнього руху.

Як вбачається із змісту вказаної постанови, ОСОБА_1 3 червня 2023 року 19 год 15 хв року на польовій дорозі, з`їзді з автодороги Т-03-11, керував транспортним засобом WVLT35, д.н.з. НОМЕР_1 , не маючи права керування, чим порушив вимоги пункту 2.1. «а» Правил дорожнього руху.

Частиною 2 ст. 126 КпАП України встановлено адміністративну відповідальність за керування транспортним засобом особою, яка не має права керування таким транспортним засобом, або передача керування транспортним засобом особі, яка не має права керування таким транспортним засобом.

Частиною 1 ст. 9 КАС України встановлено, що розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи у наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Відповідно до ч. 2 ст. 70 КАС України сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень.

Частинами 1, 2 ст. 71 КАС України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Відповідач як суб`єкт владних повноважень не надав суду жодних доказів на підтвердження правомірності притягнення позивача до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 126 КпАП України.

Факту керування позивачем автомобілем за обставин, зазначених в оскаржуваній постанові, не доведено відповідачем належними, допустимими, достатніми та достовірними доказами.

Сама по собі постанова у справі про адміністративне правопорушення, за відсутності доказів на підтвердження викладених у ній обставин, не може достовірно свідчити про вчинення позивачем адміністративного правопорушення. Така постанова по своїй правовій природі є рішенням суб`єкта владних повноважень щодо наслідків розгляду зафіксованого правопорушення, якому передує фіксування цього правопорушення. Аналогічна позиція викладена у постанові Верховного Суду від 26 квітня 2018 року у справі № 338/1/17 (http://reyestr.court.gov.ua/Review/73700340).

Згідно з ч. 3 ст. 286 КАС України, за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право: 1) залишити рішення суб`єкта владних повноважень без змін, а позовну заяву без задоволення; 2) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і надіслати справу на новий розгляд до компетентного органу (посадової особи); 3) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення; 4) змінити захід стягнення в межах, передбачених нормативним актом про відповідальність за адміністративне правопорушення, з тим, однак, щоб стягнення не було посилено.

З огляду на вищенаведене, суд дійшов висновку, що оскаржувану постанову належить скасувати і провадження у справі про адміністративне правопорушення про притягнення позивача до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 126 КпАП України та застосування до нього адміністративного стягнення у виді штрафу у розмірі 3400 грн закрити.

Відповідно до п. 1 ч. 3 ст. 132 КАС України до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу.

Відповідно до ч. 1 ст. 134 КАС України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

Згідно з частинами 3 та 4 ст. 134 КАС України для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану із справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Частиною 7 ст. 139 КАС України визначено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).

Положеннями ч. 9 ст. 139 КАС України визначено, що при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору (у випадках, коли відповідно до закону досудове вирішення спору є обов`язковим) та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялись.

При визначенні суми відшкодування суд також враховує критерії реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерій розумності, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін.

З матеріалів справи вбачається, що на підтвердження судових витрат, які позивач поніс за надання правничої допомоги адвокатом Колєсніком Б.В., останнім надані: договір № 276 про надання правової допомоги від 6 червня 2023 року, укладений між позивачем та адвокатом Колєсніком Б.В.; акт № 1 про надання правової допомоги від 15 червня 2023 року, згідно з яким останнім було надано правничу допомогу, що полягала у ознайомленні з матеріалами справи, аналіз нормативно-правової бази, що регулює спірні відносини, судової практики та формування правової позиції по справі 700 грн (одна година), складення, погодження з клієнтом та направлення до суду позовної заяви 2400 грн (три години); а також надано квитанцію до прибуткового касового ордера № 130 від 15 червня 2023 року, у відповідності до якої ОСОБА_1 сплачено адвокату Колєсніку Б.В. 3100 грн.

Враховуючи обсяг наданої адвокатом Колєсніком Б.В. правничої допомоги, зміст підготовленої ним позовної заяви, її обсяг та кількість часу, необхідного для підготовки, критерії реальності адвокатських витрат та розумності, суд дійшов висновку, що понесені позивачем витрати за надання правничої допомоги адвокатом Колєсніком Б.В. належить стягнути з відповідача як суб`єкта владних повноважень у повному обсязі.

Відповідно до ч. 1 ст. 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Оскільки вимоги позивача задоволені повністю, тому належить стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Національної поліції у Волинській області на користь позивача понесені останнім судові витрати по оплаті судового збору у розмірі 536 грн 80 коп.

Таким чином, на користь позивача належить стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Національної поліції у Волинській області судові витрати у розмірі 3636 грн 80 коп.

Керуючись ст. ст. 2, 6, 77, 159, 242-246, 286 КАС України, суд -

ухвалив:

Позов ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції України у Волинській області, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору інспектор відділу реагування патрульної поліції Ковельського районного управління поліції Головного управління Національної поліції України у Волинській області Приходько Павло Сергійович, про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення, - задовольнити повністю.

Постанову серії БАД № 080561 від 3 червня 2023 року про застосування до ОСОБА_1 адміністративного стягнення за ч. 2 ст. 126 КпАП України у виді штрафу у розмірі 3400 гривень скасувати, а провадження у справі про адміністративне правопорушення закрити.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Національної поліції у Волинській області (місцезнаходження: вул. Винниченка, 11, м. Луцьк, Волинська область, ЄДРПОУ - 40108604) на користь ОСОБА_1 (місце проживання: АДРЕСА_1 , РНОКПП - НОМЕР_2 ) судові витрати у розмірі 3636 (три тисячі шістсот тридцять шість) гривень 80 копійки.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржена безпосередньо до Восьмого апеляційного адміністративного суду протягом десяти днів з дня його складення.

Головуючий:О. В. Антонюк