Справа № 160/15490/23
Суддя: Калугіна Наталія Євгенівна
Дата ухвалення: 2023-09-18 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Калугіної Н.Є., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні) адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Служби безпеки України про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії, -
Позивач звернувся до Дніпропетровського окружного адміністративного суду з позовом, в якому просить суд:
- визнати дії Служби безпеки України протиправними щодо відмови в нарахуванні та виплаті ОСОБА_1 коштів компенсації за втрату частини доходів, відповідно до Закону України від 19 жовтня 2000 року № 2050-III Про компенсацію громадянам втрати частини доходів, у зв`язку з порушенням строків їх виплати, внаслідок порушення строків виплати суми коштів перерахованого йому грошового забезпечення за період військової служби з 29.01.2020 року по день звільнення (31.03.2020 року);
- зобов`язати Службу безпеки України, відповідно до Закону України від 19 жовтня 2000 року № 2050-III Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати, нарахувати та виплатити ОСОБА_1 кошти компенсації за втрату частини доходів, у зв`язку з порушенням посадовими особами Служби безпеки України строків виплати коштів грошового забезпечення за період військової служби з 29.01.2020 року по день звільнення (31.03.2020 року), що, на виконання рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду №160/8389/22 від 23.08.2022 року, виплачені йому 06 січня 2023 року, строк прострочення виплати яких складає 1011 днів (2 роки 9 місяців 6 днів).
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 10.07.2023 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито спрощене провадження в адміністративній справі. Повідомлено сторін, що розгляд справи відбудеться без повідомлення (виклику) учасників справи у приміщенні Дніпропетровського окружного адміністративного суду.
Роз`яснено відповідачу про необхідність подати до суду відзив на позов, а також всі письмові та електронні докази - у п`ятнадцятиденний строк з дня отримання зазначеної ухвали, дотримуючись, вимог ст. 162 КАС України.
В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що після виплати йому сум грошового забезпечення та одноразової грошової допомоги при звільненні на виконання рішення у справі №160/8389/22, позивач звернувся до відповідача з листом від 19.12.2022 про виплату йому компенсації за втрату частини доходів. Листом від 13.01.2023 відповідач відмовив йому у виплаті вказаних коштів. Зазначене зумовило позивача звернутись до суду з метою захисту порушених прав.
Відповідачем надано відзив на позовну заяву, згідно змісту якого останній вказав на необґрунтованість заявлених позовних вимог. Зокрема, він посилаючись на висновок Верховного Суду, який сформований у справі № 826/8319/16 у постанові від 26.02.2020, зазначив, що право на компенсацію позивач набуває після набрання законної сили судовим рішенням та у разі несвоєчасної виплати відповідачем сум доходу, які стягнуто на підставі рішення суду. Враховуючи, що відповідачем без затримки (менше одного місяця) здійснено виплату грошових сум нарахованих на підставі рішення суду у справі №160/8389/22, підстави для виплати компенсації втрати частини доходу відсутні.
Відповідно до ч. 5 ст. 262 КАС України, суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше.
Дослідивши письмові докази наявні у матеріалах справи, суд встановив наступне.
ОСОБА_1 проходив військову службу у Службі безпеки України з 29.01.2004 по 31.03.2020.
Рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 23.08.2022 у справі №160/8389/22 позовну заяву ОСОБА_1 до Служби безпеки України про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії задоволено.

Визнано протиправними дії Служби безпеки України щодо відмови ОСОБА_1 в здійсненні перерахунку грошового забезпечення з 29.01.2020 року по день звільнення з військової служби, а саме, посадовий оклад та оклад за військове звання визначити шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня 2020 року в розмірі 2102,00 грн. на відповідний тарифний коефіцієнт, згідно із додатком 1 Постанови Кабінету Міністрів України № 704 від 30 серпня 2017 року та перерахуванні коштів грошового забезпечення з врахуванням вже проведених виплат;

Визнано протиправними дії Служби безпеки України щодо відмови у здійсненні перерахунку ОСОБА_1 одноразової грошової допомоги при звільненні, з врахуванням вже проведених виплат; наданні оновленої довідки про грошове забезпечення до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області.

Зобов`язано Службу безпеки України здійснити перерахунок грошового забезпечення ОСОБА_1 з 29.01.2020 року по день звільнення з військової служби, а саме, посадовий оклад та оклад за військове звання визначити шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня 2020 року в розмірі 2102,00 грн. на відповідний тарифний коефіцієнт, згідно із додатком 1 Постанови Кабінету Міністрів України № 704 від 30 серпня 2017 року та перерахувати кошти грошового забезпечення з врахуванням вже проведених виплат.

Зобов`язано Службу безпеки України здійснити перерахунок одноразової грошової допомоги при звільненні ОСОБА_1 та перерахувати останньому кошти вказаної допомоги з врахуванням вже проведених виплат.

Зобов`язано Службу безпеки України надати до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області оновлену довідку про грошове забезпечення ОСОБА_1 , з урахуванням висновків суду.

На виконання зазначеного рішення суду 06.01.2023 Службою безпеки України здійснено виплату позивачеві як перерахованого грошового забезпечення так і перерахованої одноразової допомоги при звільненні, в загальній сумі 33 023,23 грн.

19.12.2022 ОСОБА_1 звернувся до відповідача із заявою, в якій серед іншого, просив нарахувати та виплатити йому компенсацію втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків виплати грошового забезпечення та одноразової допомоги при звільненні за період з 31.03.2020 по 06.01.2023.

Листом №21/3/1-Д-178/5 від 13.01.2023 Служба безпеки України повідомила позивача, зокрема, про те що рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 23.08.2022 у справі №160/8389/22 не зобов`язано Службу безпеки України нарахувати та виплатити ОСОБА_1 кошти компенсації та середнього заробітку.

Вважаючи, що відповідачем протиправно не нараховано компенсацію втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків виплати перерахованого на підставі рішення суду у справі №160/8389/22 грошового забезпечення при звільненні, з 31.03.2020 по 06.01.2023, позивач звернувся до суду з цим позовом.

Вирішуючи даний спір по суті, суд виходить з таких підстав.

Відповідно до статті 19 Конституції України, органи державної влади та місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, у межах повноважень та способом, передбаченими Конституцією та законами України.

Наведена норма означає, що суб`єкт владних повноважень зобов`язаний діяти лише на виконання закону, за умов і обставин, визначених ним, вчиняти дії, не виходячи за межі прав та обов`язків, дотримуватися встановленої законом процедури, обирати лише встановлені законодавством України способи правомірної поведінки під час реалізації своїх владних повноважень.

Питання, пов`язані зі здійсненням компенсації громадянам втрати частини доходів у випадку порушення встановлених строків їх виплати, врегульовані Законом України Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати від 19.10.2000 №2050-ІІІ (далі - Закон №2050-ІІІ) та Порядком проведення компенсації громадянам втрати частини грошових доходів у зв`язку з порушенням термінів їх виплати, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 21.02.2001 №159 (далі - Порядок №159).

Статтею 1 Закону №2050-ІІІ визначено, що підприємства, установи і організації всіх форм власності та господарювання здійснюють компенсацію громадянам втрати частини доходів у випадку порушення встановлених строків їх виплати, у тому числі з вини власника або уповноваженого ним органу (особи).

Згідно зі статтею 2 Закону №2050-ІІІ, компенсація громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати (далі - компенсація) провадиться у разі затримки на один і більше календарних місяців виплати доходів, нарахованих громадянам за період починаючи з дня набрання чинності цим Законом. Під доходами у цьому Законі слід розуміти грошові доходи громадян, які вони одержують на території України і які не мають разового характеру: -пенсії; - соціальні виплати; - стипендії; - заробітна плата (грошове забезпечення) та інші.

Відповідно до норм статей 3, 4 Закону №2050-ІІІ, сума компенсації обчислюється шляхом множення суми нарахованого, але не виплаченого громадянину доходу за відповідний місяць (після утримання податків і обов`язкових платежів) на індекс інфляції в період невиплати доходу (інфляція місяця, за який виплачується доход, до уваги не береться). Виплата громадянам суми компенсації провадиться у тому ж місяці, у якому здійснюється виплата заборгованості за відповідний місяць.

Відповідно до статті 6 Закону №2050-III, компенсацію виплачують за рахунок: власних коштів - підприємства, установи і організації, які не фінансуються і не дотуються з бюджету, а також об`єднання громадян; коштів відповідного бюджету - підприємства, установи і організації, що фінансуються чи дотуються з бюджету; коштів Пенсійного фонду України, Фонду соціального страхування України, Фонду загальнообов`язкового державного соціального страхування України на випадок безробіття, інших цільових соціальних фондів, а також коштів, що спрямовуються на їх виплату з бюджету.

З метою реалізації Закону №2050-ІІІ Кабінетом Міністрів України прийнято Порядок №159, відповідно до пункту 2 якого компенсація громадянам втрати частини грошових доходів у зв`язку з порушенням термінів їх виплати (далі - компенсація) проводиться у разі затримки на один і більше календарних місяців виплати грошових доходів, нарахованих громадянам за період, починаючи з 1 січня 2001 року.

Пункти 1, 2 Порядку №159 кореспондуються з положеннями Закону №2050-ІІІ і конкретизують підстави та механізм виплати компенсацій.

Компенсації підлягають такі грошові доходи разом із сумою індексації, які одержують громадяни в гривнях на території України і не мають разового характеру:

- пенсії (з урахуванням надбавок, доплат, підвищень до пенсії, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги на прожиття, щомісячної державної грошової допомоги та компенсаційних виплат);

- соціальні виплати (допомога сім`ям з дітьми, державна соціальна допомога інвалідам з дитинства та дітям-інвалідам, допомога по безробіттю, матеріальна допомога у період професійної підготовки, перепідготовки або підвищення кваліфікації безробітного, матеріальна допомога по безробіттю, допомога по тимчасовій непрацездатності (включаючи догляд за хворою дитиною), допомога по вагітності та пологах, щомісячна грошова сума в разі часткової чи повної втрати працездатності, що компенсує відповідну частину втраченого заробітку потерпілого внаслідок нещасного випадку на виробництві або професійного захворювання, допомога дитині, яка народилася інвалідом внаслідок травмування на виробництві або професійного захворювання її матері під час вагітності, тощо);

- стипендії;

- заробітна плата (грошове забезпечення).

Відповідно до пункту 4 Порядку №159, сума компенсації обчислюється як добуток нарахованого, але невиплаченого грошового доходу за відповідний місяць (після утримання податків і обов`язкових платежів) і приросту індексу споживчих цін (індексу інфляції) у відсотках для визначення суми компенсації, поділений на 100.

При цьому кошти, які підлягають нарахуванню в порядку компенсації частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати, мають компенсаторний характер, спрямовані на забезпечення достатнього життєвого рівня та купівельної спроможності особи у зв`язку з інфляційними процесами та зростанням споживчих цін на товари та послуги.

Використане у статті 3 Закону №2050-ІІІ та пункті 4 Порядку формулювання, що компенсація обчислюється як добуток "нарахованого, але не виплаченого грошового доходу" за відповідний місяць, означає, що має існувати обов`язкова складова обчислення компенсації невиплачений грошовий дохід, який може бути або нарахований, або який можна нарахувати, зокрема, і на підставі судового рішення.

Наведене нормативне регулювання не встановлює першості нарахування і виплати доходу, який своєчасно не був виплачений, та не ставить у залежність компенсацію втрати частини грошових доходів від попереднього, окремого нарахування доходів. За цим регулюванням правове значення має те, чи з порушенням строків був виплачений нарахований дохід, чи виплачений і коли цей платіж, чи не нараховувався і не виплачувався грошовий дохід, право на який визнано судовим рішенням. Саме ці події є тими юридичними фактами, з якими пов`язується виплата компенсації втрати частини грошових доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати.

Оскільки відповідачем проведено позивачеві перерахунок та виплату грошового забезпечення за період з 29.01.2020 року по день звільнення з військової служби (31.03.2020 року), а саме, посадовий оклад та оклад за військове звання визначено шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня 2020 року в розмірі 2102,00 грн. на відповідний тарифний коефіцієнт, згідно із додатком 1 Постанови Кабінету Міністрів України № 704 від 30 серпня 2017 лише 06.01.2023, у зв`язку із чим порушено строки його виплати, відповідач зобов`язаний здійснити нарахування позивачеві компенсації втрати частини доходів відповідно до Закону України "Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати" за весь час затримки виплати, а саме за період з 31.03.2020 по 06.01.2023 - день фактичної виплати грошового забезпечення.

При цьому, суд критично ставиться до посилання відповідача на висновки, сформовані у справі № 826/8319/16 у постанові від 26.02.2020.

У постанові Верховного Суду від 26.02.2020 року у справі №826/8319/16 зазначено, положення Закону №2050-III та Порядку №159 право на компенсацію втрати частини заробітної плати у зв`язку з порушенням строків її виплати не ставлять у залежність від порядку виплати доходу - у добровільному чи судовому порядку. Компенсація за порушення строків виплати виникає тоді, коли грошовий дохід (заробітна плата) особи (працівника) з вини відповідача не нараховувався, своєчасно не виплачувався і через це особа зазнала втрат.

Також, у постанові від 29.04.2020 року №420/2093/16-а Верховний Суд зауважив, що компенсація, передбачена Законом №2050-ІІІ, виплачується у разі порушення строків виплати доходу, а не виконання рішення суду.

Таким чином, під час вирішення питання щодо наявності/відсутності у позивача права на отримання компенсації за втрату частини доходів, вирішальним є факт несвоєчасної виплати доходу з боку роботодавця, а тому хибними є доводи відповідача про те, що право на компенсацію позивач набуває після набрання законної сили судовим рішенням на підставі якого стягнуто відповідні кошті.

Відповідно до ч.5 ст. 242 КАС України, при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Відповідно до ст. 77 КАС України, кожна сторона повинна, довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Згідно ст. 90 КАС України, суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Системно проаналізувавши норми законодавства, оцінивши наявні докази у їх сукупності при безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному їх дослідженні, за результатами з`ясування обставини у справі та їх правової оцінки, суд дійшов висновку про наявність законних підстав для задоволення позовних вимог.

Враховуючи, що за подання даного позову, судовий збір сплаті не підлягає, розподіл судового збору не здійснюється.

Керуючись ст. 2, 5, 14, 241-246, 255, 263, 295 КАС України суд, -

УХВАЛИВ:

Адміністративний позов задовольнити.

Визнати дії Служби безпеки України протиправними щодо відмови в нарахуванні та виплаті ОСОБА_1 коштів компенсації за втрату частини доходів, відповідно до Закону України від 19 жовтня 2000 року № 2050-III Про компенсацію громадянам втрати частини доходів, у зв`язку з порушенням строків їх виплати, внаслідок порушення строків виплати суми коштів перерахованого йому грошового забезпечення за період військової служби з 29.01.2020 року по день звільнення (31.03.2020 року).

Зобов`язати Службу безпеки України (), відповідно до Закону України від 19 жовтня 2000 року № 2050-III Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати, нарахувати та виплатити ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) кошти компенсації за втрату частини доходів, у зв`язку з порушенням посадовими особами Служби безпеки України строків виплати коштів грошового забезпечення за період військової служби з 29.01.2020 року по день звільнення (31.03.2020 року), що, на виконання рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду №160/8389/22 від 23.08.2022 року, виплачені йому 06 січня 2023 року, строк прострочення виплати яких складає 1011 днів (2 роки 9 місяців 6 днів).

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене в порядку та строки, передбачені статтями 295, 297 Кодексу адміністративного судочинства України.

Повний текст рішення суду складено 18.09.2023 року.

Суддя Н.Є. Калугіна