Справа № 520/2872/23
Суддя: Подобайло З.Г.
Дата ухвалення: 2023-09-14 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 вересня 2023 р.Справа № 520/2872/23
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

Головуючого судді: Подобайло З.Г.,

Суддів: Бартош Н.С. , Бегунца А.О. ,

за участю секретаря судового засідання Шаповал В.Ю.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою Головного управління ДПС у Харківській області на рішення Харківського окружного адміністративного суду від 06.06.2023, головуючий суддя І інстанції: Зоркіна Ю.В., м. Харків, повний текст складено 19.06.23 року по справі № 520/2872/23

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «ФЕРТІЛІАС»

до Головного управління ДПС у Харківській області, утвореного на правах відокремленого підрозділу Державної податкової служби України

про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень - рішень,

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю «ФЕРТІЛІАС» звернулось до суду з позовом до Головного управління ДПС у Харківській області, утворене на правах відокремленого підрозділу Державної податкової служби України, в якому просить визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення - рішення від 28.12.2021 за №7;-визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення - рішення від 28.12.2021 за №7; -визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення - рішення від 28.12.2021 за №7.

Рішенням Харківського окружного адміністративного суду від 06 червня 2023 адміністративний позов задоволено. Визнано протиправним та скасовано податкове повідомлення - рішення від 28.12.2021 за №7. Визнано протиправним та скасовано податкове повідомлення - рішення від 28.12.2021 за №7. Визнано протиправним та скасовано податкове повідомлення - рішення від 28.12.2021 за 7. Стягнуто на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «ФЕРТІЛІАС» за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДПС у Харківській області судовий збір у розмірі 7026грн 32 коп.

Головне управління ДПС у Харківській області, не погодившись з рішенням суду першої інстанції , подало апеляційну скарг , вважає рішення суду таким, що прийняте з неправильним застосуванням норм матеріального та порушенням норм процесуального права, з викладенням в ньому висновків, які не відповідають обставинам справи. Вказує , що суд першої інстанції невірно застосував приписи п. 198.5 ст. 198, п. 200.1, п. 200.4 ст. 200 Податкового кодексу України. Посилаючись на обставини та обґрунтування , викладені в апеляційній скарзі , просить суд скасувати рішення Харківського окружного адміністративного суду від 06.06.2023, прийнявши у справі нове судове рішення, яким у задоволенні позову ТОВ «Фертіліас» відмовити в повному обсязі.

Сторони належним чином повідомленні про час та дату судового засідання.

Апеляційна скарга розглядається у судовому засіданні згідно приписів ст. 229 КАС України.

Згідно з ч.1 ст.308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Колегія суддів, вислухавши суддю доповідача, перевіривши в межах апеляційної скарги рішення суду першої інстанції та доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з огляду на таке.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджено у суді апеляційної інстанції, що фахівцями відповідача проведено документальну позапланову виїзну перевірку ТОВ «Фертіліас» щодо дотримання податкового законодавства при декларуванні за вересень 2021 року в податковій декларації з податку на додану вартість (вх. від 20.10.2021 № ) від`ємного значення з податку на додану вартість, у тому числі заявленого до відшкодування з бюджету, за результатами якої складено акт перевірки від 10.12.2021 № 23370/20-40-07-07-09/41497507.

Перевіркою встановлено порушення позивачем :

п.198.5 ст.198 Податкового Кодексу України, занижено позитивне значення різниці між сумою податкового зобов`язання та сумою податкового кредиту поточного звітного періоду, яке сплачується до Державного бюджету (р. 18) за вересень 2021 року на суму 18 293 гривень;

п. 198.5 ст.198, п. 200.1, п.200.4 ст. 200 Податкового Кодексу України, завищено суму ПДВ, яка підлягає бюджетному відшкодуванню (р. 20.2.1) за вересень 2021 року на суму 449 036 гривень.

п. 198.5 ст.198 Податкового Кодексу України, завищено від`ємне значення з ПДВ, що зараховується до складу податкового кредиту наступного звітного (податкового) періоду (р.21) за вересень 2021 року на суму 1 366 гривень

На підставі висновків перевірки 28.12.2021 прийняті наступні податкові повідомлення-рішення :

- №7, яким збільшено суму грошового зобов`язання з податку на додану вартість у розмірі 22866, 25 грн., в тому числі за основним платежем 18293,00 грн, штрафні санкції 4573,25 грн;

- №7, яким зменшено суму бюджетного відшкодування з податку на додану вартість на загальну суму 561 295, 00 грн. , в тому числі сума завищення 449036,00 грн, штрафні санкції 112259,00 грн;

- №7 , яким зменшено суму від`ємного значення з податку на додану вартість на суму 1 366, 00 грн.

Не погодившись з вказаними податковими повідомленнями-рішеннями. Позивач звернувся до суду з даним позовом.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з відсутності порушень з боку позивача по дослідженим правовідносинам, висновки акту перевірки не підтверджені належними та допустимими доказами та не відповідають фактичним обставинам справи, тобто відповідач як суб`єкт владних повноважень не довів належним чином правомірності винесення спірних податкових повідомлень-рішень .

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції щодо задоволення позову, виходячи з наступного.

Згідно із положеннями частини 2 статті 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством.

Відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, платників податків та зборів, їх права та обов`язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов`язки їх посадових осіб під час адміністрування податків, а також відповідальність за порушення податкового законодавства, урегульовано Податковим кодексом України (ПК України).

Відповідно до підпункту14.1.36 пункту 14.1 статті 14 Податкового кодексу України (далі -ПК України, в редакції, чинній на момент виникнення спірних відносин) господарська діяльність - діяльність особи, що пов`язана з виробництвом (виготовленням) та/або реалізацією товарів, виконанням робіт, наданням послуг, спрямована на отримання доходу і проводиться такою особою самостійно та/або через свої відокремлені підрозділи, а також через будь-яку іншу особу, що діє на користь першої особи, зокрема за договорами комісії, доручення та агентськими договорами.

Згідно з підпунктом14.1.181 пункту 14.1 статті 14 ПК України, податковий кредит - сума, на яку платник податку на додану вартість має право зменшити податкове зобов`язання звітного (податкового) періоду, визначена згідно з розділом V цього Кодексу.

Підпунктом14.1.231 пункту 14.1 статті 14 ПК України визначено, що розумна економічна причина (ділова мета) - причина, яка може бути наявна лише за умови, що платник податків має намір одержати економічний ефект у результаті господарської діяльності.

Відповідно до підпунктів16.1.2,16.1.4 пункту 16.1 статті 16 ПК України, платник податків зобов`язаний вести в установленому порядку облік доходів і витрат, складати звітність, що стосується обчислення і сплати податків та зборів; сплачувати податки та збори в строки та у розмірах, встановлених цим Кодексом та законами з питань митної справи.

Розділ V Податкового кодексу України визначає платників податку на додану вартість, об`єкт оподаткування, дату виникнення податкових зобов`язань, порядок визначення бази оподаткування, розміри ставок податку, порядок визначення суми податку та строки проведення розрахунків тощо.

У силу пункту185.1 статті 185 ПК України, об`єктом оподаткування є операції платників податку, зокрема, з: а) постачання товарів, місце постачання яких розташоване на митній території України, відповідно до статті 186 цього Кодексу, у тому числі операції з безоплатної передачі та з передачі права власності на об`єкти застави позичальнику (кредитору), на товари, що передаються на умовах товарного кредиту, а також з передачі об`єкта фінансового лізингу в користування лізингоотримувачу/орендарю; б) постачання послуг, місце постачання яких розташоване на митній території України, відповідно до статті 186 цього Кодексу.

Відповідно до пункту187.1 статті 187 ПК України, датою виникнення податкових зобов`язань з постачання товарів/послуг вважається дата, яка припадає на податковий період, протягом якого відбувається будь-яка з подій, що сталася раніше: а) дата зарахування коштів від покупця/замовника на банківський рахунок платника податку як оплата товарів/послуг, що підлягають постачанню, а в разі постачання товарів/послуг за готівку - дата оприбуткування коштів у касі платника податку, а в разі відсутності такої - дата інкасації готівки у банківській установі, що обслуговує платника податку; б) дата відвантаження товарів, а в разі експорту товарів - дата оформлення митної декларації, що засвідчує факт перетинання митного кордону України, оформлена відповідно до вимог митного законодавства, а для послуг - дата оформлення документа, що засвідчує факт постачання послуг платником податку.

Пунктом 138.2 статті 138 Податкового кодексу України визначено, що витрати, які враховуються для визначення об`єкта оподаткування, визнаються на підставі первинних документів, що підтверджують здійснення платником податку витрат, обов`язковість ведення і зберігання яких передбачено правилами ведення бухгалтерського обліку, та інших документів, встановлених розділом II цього Кодексу.

Відповідно до підпункту 139.1.9 пункту 139.1 статті 139 Податкового кодексу України не включаються до складу витрат витрати, не підтверджені відповідними розрахунковими, платіжними та іншими первинними документами, обов`язковість ведення і зберігання яких передбачена правилами ведення бухгалтерського обліку та нарахування податку.

Відповідно до п. 198.1 ст. 198. Податкового кодексу України, право на віднесення сум податку до податкового кредиту виникає у разі здійснення операцій з: а) придбання або виготовлення товарів (у тому числі в разі їх ввезення на митну територію України) та послуг; Пунктом 198.2 ст. 198 визначено, - датою виникнення права платника податку на віднесення сум податку до податкового кредиту вважається дата тієї події, що відбулася раніше: - дата списання коштів з банківського рахунка платника податку на оплату товарів/ послуг; - дата отримання платником податку товарів/послуг, що підтверджено податковою накладною.

Також, відповідно до п. 198.3 ст. 198 Податкового кодексу України, - податковий кредит звітного періоду визначається виходячи з договірної (контрактної) вартості товарів/послуг, але не вище рівня звичайних цін, визначених відповідно до статті 39 цього Кодексу, та складається з сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за ставкою, встановленою пунктом 193.1 статті 193 цього Кодексу, протягом такого звітного періоду у зв`язку з: - придбанням або виготовленням товарів (у тому числі при їх імпорті) та послуг з метою їх подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку; Право на нарахування податкового кредиту виникає незалежно від того, чи такі товари/послуги та основні фонди почали використовуватися в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку протягом звітного податкового періоду, а також від того, чи здійснював платник податку оподатковувані операції протягом такого звітного податкового періоду.

Підпунктом «г» п. 198.5 ст. 198 Податкового кодексу України передбачено, що платник податку зобов`язаний нарахувати податкові зобов`язання виходячи з бази оподаткування, визначеної відповідно до пункту 189.1 статті 189 цього Кодексу, та скласти не пізніше останнього дня звітного (податкового) періоду і зареєструвати в Єдиному реєстрі податкових накладних в терміни, встановлені цим Кодексом для такої реєстрації, зведену податкову накладну за товарами/послугами, необоротними активами, придбаними/виготовленими з податком на додану вартість (для товарів/послуг, необоротних активів, придбаних або виготовлених до 1 липня 2015 року, - у разі якщо під час такого придбання або виготовлення суми податку були включені до складу податкового кредиту), у разі якщо такі товари/послуги, необоротні активи призначаються для їх використання або починають використовуватися: г) в операціях, що не є господарською діяльністю платника податку (крім випадків, передбачених пунктом 189.9 статті 189 цього Кодексу).

Пунктом 189.1 ст. 189 Податкового кодексу України встановлено, що у разі здійснення операцій відповідно до пункту 198.5 статті 198 цього Кодексу база оподаткування за необоротними активами визначається виходячи з балансової (залишкової) вартості, що склалася станом на початок звітного (податкового) періоду, протягом якого здійснюються такі операції (у разі відсутності обліку необоротних активів - виходячи із звичайної ціни), а за товарами/послугами - виходячи з вартості їх придбання.

Абзацом шостим пункту 198.5 ст. 198 Податкового кодексу України встановлено, що у разі якщо такі товари/ послуги, необоротні активи в подальшому починають використовуватися в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності, у тому числі переведення невиробничих необоротних активів до складу виробничих необоротних активів, платник податку може зменшити суму податкових зобов`язань, що були нараховані відповідно до цього пункту, на підставі розрахунку коригування до податкової накладної, зазначеної в абзаці першому цього пункту, зареєстрованого в Єдиному реєстрі податкових накладних.

Правові засади регулювання, організації, ведення бухгалтерського обліку та складання фінансової звітності в Україні визначає Закон № 996-ХIV.

Відповідно до статті 1 цього Закону господарська операція - це дія або подія, яка викликає зміни в структурі активів та зобов`язань, власному капіталі підприємства; первинний документ - це документ, який містить відомості про господарську операцію та підтверджує її здійснення.

Згідно із частиною першою статті 9 Закону № 996-ХIV підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій. Первинні документи повинні бути складені під час здійснення господарської операції, а якщо це неможливо - безпосередньо після її закінчення.

За змістом частини другої статті 9 Закону № 996-ХIV первинні та зведені облікові документи можуть бути складені на паперових або машинних носіях і повинні мати такі обов`язкові реквізити: назву документа (форми); дату і місце складання; назву підприємства, від імені якого складено документ; зміст та обсяг господарської операції, одиницю виміру господарської операції; посади осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення; особистий підпис або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції.

Правилу цієї норми Закону № 996-ХIV кореспондує зміст пункту 2.4 Положення про документальне забезпечення записів у бухгалтерському обліку, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 24 травня 1995 року № 88 (далі - Положення).

Аналіз наведених норм свідчить про те, що господарські операції для визначення податкового кредиту та витрат, які враховуються для визначення об`єкта оподаткування, мають бути фактично здійсненими та підтвердженими належним чином оформленими відповідно до вимог частини другої статті 9 Закону № 996-ХIV та пункту 2.4 Положення первинними бухгалтерськими документами, які відображають реальність таких операцій, та спричиняти реальні зміни майнового стану платника податків.

Таким чином, правові наслідки у вигляді виникнення права платника податку на формування витрат, що враховуються при визначені об`єкта оподаткування, та податкового кредиту наступають лише у разі реального (фактичного) вчинення господарських операцій з придбання товарів (робіт, послуг) з метою їх використання у власній господарській діяльності, що пов`язані з рухом активів, зміною зобов`язань чи власного капіталу платника, та відповідають економічному змісту, відображеному в укладених платником податку договорах, що має підтверджуватись належним чином оформленими первинними документами.

Матеріали справи свідчать , що ТОВ «ФЕРТІЛІАС» , пройшовши визначену діючим законодавством процедуру державної реєстрації , набуло статусу суб`єкта господарювання юридичної особи, основним видом діяльності якого згідно КВЕД є 46.21 Оптова торгівля зерном, необробленим тютюном, насінням і кормами для тварин (основний), 46.11 Діяльність посередників у торгівлі сільськогосподарською сировиною, живими тваринами, текстильною сировиною та напівфабрикатами, 46.73 Оптова торгівля деревиною, будівельними матеріалами та санітарно-технічним обладнанням , 46.75 Оптова торгівля хімічними продуктами, 46.90 Неспеціалізована оптова торгівля, 68.10 Купівля та продаж власного нерухомого майна , 68.20 Надання в оренду й експлуатацію власного чи орендованого нерухомого майна , 69.10 Діяльність у сфері права, 77.11 Надання в оренду автомобілів і легкових автотранспортних засобів, 77.12 Надання в оренду вантажних автомобілів

ТОВ «ФЕРТІЛІАС» () придбало автомобіль Toyota Land Cruiser 3,5 10 AT-PREMIUM за договором поставки транспортного засобу №5091/21 від 10.08.2021р. укладеного з ТОВ «АВТО-ПЛАЗА».

На підставі рахунку на оплату № 3250 від 10.08.2021 та № 3379 від 17.08.2021 ТОВ «ФЕРТІЛІАС» здійснено попередню оплату за вказаний автомобіль на адресу ТОВ «АВТО-ПЛАЗА» (податковий номер 32618769) на загальну суму 2 694 215,00 грн., у т. ч. ПДВ 449035,83 грн.

Суми податку на додану вартість по податковим накладним, виписаним ТОВ «АВТО-ПЛАЗА» на адресу ТОВ «ФЕРТІЛІАС» та зареєстрованим в ЄРПН за серпень 2021 року на загальну суму 2 694 214,99 грн у т. ч. ПДВ 449 035,83 грн, включено до податкового кредиту (р.10.1 колонка Б) податкової декларацій з ПДВ за серпень 2021 року.

На підставі наказу № 2 від 08.09.2021 року «Про введення в експлуатацію основних засобів» транспортний засіб Автомобіль Toyota Land Cruiser 3,5 10AT-PREMIUM, введений у експлуатацію з метою подальшого використання у господарській діяльності підприємства та відповідно до акту приймання-передачі (внутрішнього переміщення) основних засобів за типовою формою №ОЗ-1та даним картки рахунку 105 «Автомобілі» перебуває на балансі підприємства з 08.09.2021р.

Із моменту введення в експлуатацію на вказаний автомобіль нараховується амортизація, що підтверджується карткою бухгалтерського рахунку 131 «Знос (амортизація) необоротних активів».

Заперечуючи поти задоволення позовних вимог податковий орган послався на те, що перевіркою встановлено, що з моменту вводу в експлуатацію (08.09.2021) основних засобів (автомобіля Toyota Land Cruiser 3,5 10АТ-Premium) відсутнє отримання ТОВ «ФЕРТІЛІАС» доходів від діяльності, що пов`язана з оптовою торгiвлею зерном, необробленим тютюном, насiнням i кормами для тварин. Відсутність власних (орендованих) складських приміщень, відсутність залишків ТМЦ, які б придбавались з метою подальшого продажу; та безпосередньої участі придбаного автомобіля у господарській діяльності ТОВ «ФЕРТІЛІАС», при тому що загальний пробіг автомобіля з моменту введення в експлуатацію і по дату інвентаризації (29.11.2021р.) склав 11186 км (пробіг на дату придбання автомобіля склав 8 км) згідно з договором купівлі продажу транспортного засобу (поставки) від 10.08.2021 № 5091/21, що в середньому за період з 09.08.21 по 29.11.21 складає 157 кілометрів на день. При цьому згідно з даними ЄРПН та податкової звітності з ПДВ за період серпень-вересень 2021 року у підприємства ТОВ «ФЕРТІЛІАС» відсутня фінансово-господарська діяльність з реалізації товарів (робіт, послуг), тобто відсутня діяльність спрямована на отримання будь-якого доходу. Оскільки придбаний автомобіль не бере участі у діяльності підприємства, що пов`язана з оптовою торгiвлею зерном, необробленим тютюном, насiнням i кормами для тварин, спрямована на отримання доходу, то такі необоротні активи та товари не можуть бути використані у межах господарської діяльності підприємства.

ТОВ «Фертіліас» повідомило суд щодо придбання та списання ПММ, а також те, що придбаний автомобіль Тоуоtа Lапd Сгuіser 3,5 10АТ-Premium використовується в господарській діяльності підприємства для пересування керівника по справам підприємства, у тому числі з метою доставки до місця відрядження та назад згідно з наказами № 4 від 01/10/2021, № 5 від 05/10/2021, № 6 від 01 /11/2021, № 7 від 12/11/2021, № 9 від 06/12/2021, тобто у жовтні грудні 2021 року.

За даними оборотно-сальдової відомості по рахунку бухгалтерського обліку 92 «Адміністративні витрати» за вересень 2021 року, наданої до перевірки, дебетовий оборот складає 9 540,63 грн, з яких: комісія за банківські послуги 199, 24 грн, оренда приміщень та витрати на комунальні послуги 1 922, 70 грн, єдиний соціальний внесок 1 337,80 грн, зарплата директора 6080,89 гривень. Інших витрат за період - вересень 2021 року перевіркою не встановлено.

Долученими до матеріалів справи документами підтверджено, що підприємством автомобіль отриманий 07 вересня 2021р. згідно видаткової накладної № 1572 від 07.09.2021р., введений в експлуатацію згідно акта №1 від 08.09.2021р., отже, на початок перевіряємого періоду (на 01.09.2021р.) балансова вартість основних засобів має нульовий показник.

Балансова вартість основного засобу визначена станом на 30.09.2021р., що підтверджується карткою рахунку 105, що надана при перевірці, тоді як при нарахуванні податкових зобов`язань з ПДВ, передбачених п. 198.5 ст. 198 ПК України контролюючий орган посилається на балансову вартість станом на 01.09.2021р., без урахування того, що до балансової вартості основного засобу також віднесені: вартість автомобілю (придбаного з ПДВ), вартість додаткового обладнання (придбаного з ПДВ), сума сплаченого збору про набуття права власності (сплаченого без ПДВ).

Відповідно до наказу про проведення позапланової виїзної перевірки від 16.11.2021р. за № 8642-п, періодом, що перевіряється визначено саме дотримання податкового законодавства при декларуванні за вересень 2021 року.

Фактично позапланова виїзна перевірка проводилась контролюючим органом 29.11.2021р.

Нормами Податкового кодексу встановлено , що при проведенні перевірки контролюючим органом досліджуються всі наявні фактичні дані та документи, що належать або пов`язані з предметом перевірки.

Так, 29.11.2021р. підприємством проведено на вимогу податкового органу інвентаризацію основних засобів підприємства за результатами якої складено інвентаризаційний опис необоротних активів від 29.11.2021 р. за № 1, у якому вказані показники одометра автомобіля марки «Toyota» із показником 11186 км.

Долученими до матеріалів справи документами підтверджено, що вказані показники одометра в інвентаризації основних засобів виникли в ході використання автомобіля протягом жовтня-листопада 2021р.

Враховуючи, визначений наказом, предмет перевірки за певний період вересень 2021, у контролюючого орану відсутні підстави для використання показників одометру , які утворилися у жовтні - листопаді 2021р., для обґрунтування своїх доводів щодо результатів перевірки за вересень 2021р.

Згідно матеріалів справи вказаний автомобіль використовувався директором для поїздок у службові відрядження до м. Києва, що підтверджується наказами ТОВ «ФЕРТІЛІАС» за № 4 від 01.10.2021р., № 5 від 05.10.2021р., № 6 від 02.11.2021р., № 7 від 12.11.2021р., № 9 від 06.12.2021р., № 10 від 10.12.2021р.

Необхідність поїздок обумовлена тим, що ТОВ «ФЕРТІЛІАС» вело перемовини із ПІДПРИЄМСТВОМ З ІНОЗЕМНИМИ ІНВЕСТИЦІЯМИ «МАКДОНАЛЬДЗ ЮКРЕЙН ЛТД», , щодо укладання договору оренди. В наслідок чого укладено протокол про наміри щодо укладання договору оренди будівлі від 05.10.2021р. та додаток № 1 до вказаного протоколу. Після укладення протоколу про наміри від 05.10.2021р.. переговорний процес тривав ще до кінця грудня 2021р.

З огляду на викладене, колегія суддів вважає вірним висновок суду першої інстанції про те, що безпідставним є висновок відповідача щодо не використання позивачем автомобілю Тоуоtа Lапd Сгuіser 3,5 10АТ-Premium у своїй господарській діяльності, що міститься у акті перевірки, оскільки до перевірки було надано докази, які свідчили про введення такого автомобілю до експлуатації та використання в господарській діяльності позивача.

Жодним доказом не підтверджено доводи відповідача, що вказаний автомобіль призначений для використання або почав використовуватися в операціях, що не є господарською діяльністю позивача, що в свою чергу свідчить про протиправність доводів відповідача про порушення позивачем вимог п.«г» п.198.5 ст.198 ПК України та, відповідно, п.п.200.1, 200.4 ст.200 ПК України.

Таким чином, суд приходить до висновку про відсутність порушень з боку позивача по дослідженим правовідносинам, висновки акту перевірки не підтверджені належними та допустимими доказами та не відповідають фактичним обставинам справи.

Відповідно до ч.2 ст.77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. Суб`єкт владних повноважень повинен подати суду всі наявні у нього документи та матеріали, які можуть бути використані як докази у справі.

Всупереч наведеної вище норми КАС України, відповідачем, як суб"єктом владних повноважень, не було доказано правомірності свого рішення, що є предметом оскарження у даній справі.

На підставі викладеного, колегія суддів, погоджуючись з висновками суду першої інстанції щодо задоволення позовних вимог.

Доводи апеляційної скарги є безпідставними , не впливають на правомірність висновків суду, оскільки в апеляційній скарзі зазначено лише те, що постанова суду першої інстанції є незаконною, підлягає скасуванню у зв`язку із ненаданням судом належної правової оцінки обставинам справи та невірним застосуванням норм матеріального та процесуального права, містить виключно суб`єктивне бачення апелянта обставин справи, які розглянуто судом першої інстанції та надано належну правову оцінку, апелянтом у скарзі абсолютно не зазначено в чому ж конкретно виявилося ненадання судом першої інстанції належної правової оцінки обставинам справи, тобто які з них випали з поля зору суду, а які було досліджено невірно, а також не зазначено того, які ж висновки, натомість, повинні були б бути зроблені судом та не обґрунтовано в чому полягає невірність застосування судом норм матеріального права, які саме норми та яким чином було порушено чи неправильно застосовано та яких процесуальних норм адміністративного судочинства не було дотримано судом під час розгляду даної адміністративної справи, а також не зазначено які з поданих доказів суд дослідив неправильно або неповно, а відповідно і підстави для скасування постанови суду першої інстанції відсутні.

Ухвалюючи це судове рішення, колегія суддів керується ст. 322 КАС України, ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, практикою Європейського суду з прав людини (рішення «Серявін та інші проти України») та Висновком №11 (2008) Консультативної ради європейських суддів (п.41) щодо якості судових рішень.

Згідно з рішенням Європейського суду з прав людини по справі «Серявін та інші проти України» (п.58) суд повторює, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішенні судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча п. 1 ст.6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожний аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення.

Пунктом 41 Висновку №11 (2008) Консультативної ради європейських суддів зазначено, що обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.

Враховуючи вищезазначені положення, дослідивши фактичні обставини та питання права, що лежать в основі спору у цій справі, колегія суддів дійшла висновку про відсутність необхідності надання відповіді на інші аргументи апелянта, оскільки судом були досліджені усі основні питання, які є важливими для прийняття даного судового рішення.

Відповідно до пункту першого частини першої статті 315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін.

Згідно зі статтею 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення із додержанням норм матеріального і процесуального права.

Оскільки доводи апеляційної скарги не знайшли свого підтвердження та спростовуються висновками суду першої інстанції, які зроблені на підставі повного, всебічного та об`єктивного аналізу відповідних правових норм та фактичних обставин справи, колегія суддів дійшла висновку, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, а тому оскаржуване рішення слід залишити без змін.

Зважаючи на результати апеляційного перегляду оскарженого судового рішення та положення статті 139 КАС України, у справі відсутні підстави для зміни розподілу судових витрат зі сплати судового збору.

Керуючись ст. ст. 242, 243, 250, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 328 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу залишити без задоволення.

Рішення Харківського окружного адміністративного суду від 06.06.2023 по справі № 520/2872/23 залишити без змін.

.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Головуючий суддя (підпис)З.Г. Подобайло
Судді(підпис) (підпис) Н.С. Бартош А.О. Бегунц
Повний текст постанови складено 19.09.2023 року