Справа № 120/8389/20-а
Суддя: Губська О.А.
Дата ухвалення: 2023-09-19 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

19 вересня 2023 року

м. Київ

справа №120/8389/20-а

адміністративне провадження № К/990/25015/23

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:

судді-доповідача - Губської О.А.,

суддів: Мартинюк Н.М., Мацедонської В.Е.,

перевіривши касаційну скаргу ОСОБА_1 , в інтересах якого діє ОСОБА_2 , на ухвалу Сьомого апеляційного адміністративного суду від 26 квітня 2021 року у справі №120/8389/20-а за адміністративним позовом ОСОБА_1 до військової частини НОМЕР_1 про визнання бездіяльності неправомірною та зобов`язання вчинити дії,

в с т а н о в и в:

Ухвалою Верховного Суду від 25 липня 2023 року касаційну скаргу залишено без руху та надано скаржнику строк у десять днів з дня вручення копії цієї ухвали для усунення недоліків касаційної скарги шляхом надання скаржнику часу повідомити суд про інші поважні причини пропуску строку на касаційне оскарження та надати належні докази поважності пропуску такого строку.

Ухвалою Верховного Суду від 29 серпня 2023 року продовжено ОСОБА_1 , в інтересах якого діє ОСОБА_2 , строк для усунення недоліків касаційної скарги, шляхом надання особі, яка подала касаційну скаргу, строк у десять днів з дня вручення копії цієї ухвали для усунення недоліків касаційної скарги, зазначених у мотивувальній частині ухвали.

На виконання вимог цієї ухвали суду, скаржник подав клопотання, у якому просить поновити строк на касаційне оскарження на ухвалу Сьомого апеляційного адміністративного суду від 26 квітня 2021 року.

В обґрунтування підстав пропуску строку на касаційне оскарження ухвали суду апеляційної інстанції у цій справі, заявник зазначає, що копію оскаржуваного рішення судом було на його електронну пошту 14 липня 2023 року та долучив електронну копію ухвали Сьомого апеляційного адміністративного суду від 26 квітня 2021 року.

Перевіривши доводи вищевказаного клопотання, суд касаційної інстанції виходить з такого.

Відповідно до частин першої, другої статті 329 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) касаційна скарга на судове рішення подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. У разі якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне судове рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на касаційне оскарження, якщо касаційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому такого судового рішення.

Строк на подання касаційної скарги також може бути поновлений у разі його пропуску з поважних причин, крім випадків, визначених частиною п`ятою статті 333 цього Кодексу (частина третя статті 329 КАС України).

Вирішення питання щодо поновлення строку на оскарження віднесено до повноважень судів, однак такі повноваження не є необмеженими. Для поновлення процесуальних строків суд зобов`язаний указати обґрунтовані та об`єктивні підстави, за яких пропущений строк підлягає поновленню.

Згідно статті 121 КАС України суд за заявою учасника справи поновлює пропущений процесуальний строк, встановлений законом, якщо визнає причини його пропуску поважними, крім випадків, коли цим Кодексом встановлено неможливість такого поновлення.

Залишаючи цю касаційну скаргу без руху та постановляючи ухвалу про продовження процесуального строку для усунення недоліків касаційної скарги, Суд констатував, що обґрунтування поважності підстав пропуску строку з посиланням на те, що копію оскаржуваної ухвали скаржнику було надіслано на електронну пошту 14 липня 2023 року, визнано безпідставними з огляду на те, що скріншот з електронної пошти, не є належним доказом отримання копії оскаржуваної ухвали, оскільки не містить відомостей щодо направлення саме цієї ухвали.

У повторно поданому клопотанні про поновлення строку, скаржник знову посилається на такі обставини, проте не надає жодних доказів того, що саме цим електронним листом суд апеляційної інстанції надіслав оскаржувану ухвалу, зважаючи на те, що Суд звертав на таке увагу скаржника.

Просто додана електронна копія ухвали Сьомого апеляційного адміністративного суду від 26 квітня 2021 року не є підтвердженням того, що Сьомий апеляційний адміністративний суд 14 липня 2023 року через електронну пошту направляв саме цю ухвалу. Водночас і виписка з електронної пошти від 14 липня 2023 року про направлення файлу з назвою «SampleText-1(1)» не містить жодних посилань щодо направлення оскаржуваної ухвали скаржнику.

При цьому, Верховний Суд звертав увагу скаржника, що належним доказом на підтвердження поважної причини пропуску строку на касаційне оскарження може бути довідка від суду апеляційної інстанції про підтвердження факту ненаправлення (неотримання) позивачем копії оскаржуваної ухвали суду апеляційної інстанції.

Поряд з цим, суд звертає увагу, що відповідно до статті 2 Закону України від 22 грудня 2005 року №3262-IV "Про доступ до судових рішень" (далі - Закон №3262-IV) усі судові рішення є відкритими та підлягають оприлюдненню в електронній формі.

Для доступу до судових рішень судів загальної юрисдикції Державна судова адміністрація України забезпечує ведення Єдиного державного реєстру судових рішень (далі - Реєстр). Реєстр - автоматизована система збирання, зберігання, захисту, обліку, пошуку та надання електронних копій судових рішень. Суд загальної юрисдикції вносить до Реєстру всі судові рішення і окремі думки суддів, викладені у письмовій формі (стаття 3 цього Закону).

Згідно з частинами 1 та 2 статті 4 Закону №3262-IV судові рішення, внесені до Реєстру, є відкритими для безоплатного цілодобового доступу на офіційному веб-порталі судової влади України. Загальний доступ до судових рішень на офіційному веб-порталі судової влади України забезпечується з дотриманням вимог статті 7 цього Закону.

Аналізуючи доводи касатора в аспекті фактичних обставин справи колегія суддів також виходить з такого.

Статтею 129 Конституції України визначено забезпечення права на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення.

Із зазначеною правовою нормою Основного Закону України кореспондуються пункт сьомий частини третьої статті 2 КАС України, який відносить до основних засад (принципів) адміністративного судочинства забезпечення права на касаційне оскарження судового рішення у випадках, визначених законом, а також стаття 13 цього Кодексу, якою закріплено право учасників справи на касаційне оскарження судового рішення у визначених законом випадках.

Механізм реалізації права на касаційне оскарження судового рішення в адміністративному судочинстві врегульовано Главою 2 Розділу ІІІ КАС України, статтею 329 якого встановлено строк для подання касаційної скарги.

Статтею 44 КАС України передбачено обов`язок учасників справи добросовісно користуватися належними їм процесуальними правами і неухильно виконувати процесуальні обов`язки, зокрема виконувати процесуальні дії у встановлені законом або судом строки, а також виконувати інші процесуальні обов`язки, визначені законом або судом (пункти шостий, сьомий частини п`ятої цієї статті).

Встановлення процесуальних строків законом і судом передбачено з метою дисциплінування учасників адміністративного судочинства та своєчасного виконання ними передбачених КАС певних процесуальних дій.

Інститут строків в адміністративному процесі сприяє досягненню юридичної визначеності в публічно-правових відносинах, а також стимулює учасників адміністративного процесу добросовісно ставитися до виконання своїх обов`язків. Ці строки обмежують час, протягом якого такі правовідносини можуть вважатися спірними; після їх завершення, якщо ніхто не звернувся до суду за вирішенням спору, відносини стають стабільними.

Згідно з усталеною практикою ЄСПЛ застосування судами наслідків пропущення строків звернення до суду, чітко й однозначно передбачених національним процесуальним законом, не є порушенням права на доступ до суду.

За змістом Європейської Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод право позивача на доступ до суду, гарантоване пунктом 1 статті 6 Конвенції, теж не є абсолютним. Воно може бути піддане обмеженням, дозволеним за змістом, тому що потребує регулювання з боку держави. Процесуальний закон чітко врегулював питання як строку звернення до суду, так і наслідків пропуску такого строку.

У своєму рішенні у справі «Пономарьов проти України» від 03.04.2008 Європейський суд з прав людини зауважив, що сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження.

Таким чином, сторона, яка задіяна в ході судового розгляду зобов`язана з розумним інтервалом часу сама цікавитись провадженням у її справі, добросовісно користуватись належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки.

При цьому очікується, що заявник продемонструє уважне ставлення до дотримання процесуальних вимог національного законодавства, наприклад до строків для подання касацій (рішення Європейського суду з прав людини від 7 вересня 1999 року у справі "Йодко против Литви (Jodko v. Lithuania).

Отже, наведеними положеннями КАС України чітко окреслено характер процесуальної поведінки, який зобов`язує учасників справи діяти сумлінно, тобто проявляти добросовісне ставлення до наявних у них прав і здійснювати їх реалізацію таким чином, щоб забезпечити неухильне та своєчасне (без суттєвих затримок та зайвих зволікань) виконання своїх обов`язків, встановлених законом або судом, зокрема, щодо дотримання строку касаційного оскарження.

Для цього учасник справи як особа, зацікавлена у поданні касаційної скарги, повинен вчиняти усі можливі та залежні від нього дії, використовувати у повному обсязі наявні засоби та можливості, передбачені законодавством.

Водночас наведене дає підстави для висновку, що поновлення встановленого процесуальним законом строку для подання касаційної скарги здійснюється судом касаційної інстанції лише за наявності обставин об`єктивного і непереборного характеру (підтверджених доказами), які істотно ускладнили або унеможливили своєчасну реалізацію права на касаційне оскарження судового рішення.

Касаційна скарга була подана скаржником (17 липня 2023 року) через 2 роки 2 місяці після оприлюднення ухвали Сьомого апеляційного адміністративного суду від 26 квітня 2021 року у справі №120/8389/20-а в Єдиному державному реєстрі судових рішень в порядку, визначеному законом (дата оприлюднення 28 квітня 2021 року).

В контексті викладеного, колегія суддів зазначає, що в даному випадку саме касатор був заявником апеляційної скарги, а, відтак, був зобов`язаний з розумним інтервалом часу добросовісно користуватись належними йому процесуальними правами упродовж усього періоду розгляду його скарги та самостійно цікавитись провадженням у справі. Однак, незважаючи на це, після подання апеляційної скарги до суду, тобто на стадії вирішення питання про можливість відкриття провадження, її подальшим рухом він не цікавився, чим проявив недбале ставлення до своїх процесуальних обов`язків.

Таким чином, наведені скаржником у касаційній скарзі підстави поновлення строку на касаційне оскарження не можуть бути визнані поважними, оскільки, поважними причинами визнаються лише такі обставини, які є об`єктивно непереборними, не залежать від волевиявлення особи, що оскаржує судове рішення.

Враховуючи наведене, колегія суддів констатує, що у заяві про поновлення строку на касаційне оскарження скаржником не наведено належних обґрунтувань поважності причин пропуску такого строку, як і не надано жодних доказів поважності причин пропуску такого строку.

За правилами пункту 4 частини першої статті 333 КАС України визначено, що суд касаційної інстанції відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо скаржником у строк, визначений судом, не подано заяву про поновлення строку на касаційне оскарження або наведені підстави для поновлення строку касаційного оскарження визнані судом неповажними.

За такого правового регулювання та обставин справи підстави для відкриття касаційного провадження відсутні.

На підставі викладеного, керуючись статтями 248, 333 КАС України,

у х в а л и в:

Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 , в інтересах якого діє ОСОБА_2 , на ухвалу Сьомого апеляційного адміністративного суду від 26 квітня 2021 року у справі №120/8389/20-а.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддями та оскарженню не підлягає.

СуддіО.А. Губська Н.М. Мартинюк В.Е. Мацедонська