Справа № 947/258/22
Суддя: Ішуніна Л. М.
Дата ухвалення: 2023-09-14 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа №947/258/22 2-а/760/1369/23
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 вересня 2023 року м. Київ

Солом`янський районний суд міста Києва у складі:

головуючого судді Ішуніної Л. М.,

за участю секретаря судового засідання Отруби В. В.,

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Департаменту патрульної поліції, третя особа - Управління патрульної поліції в Одеській області, про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернувся до Київського районного суду м. Одеси з позовом до Департаменту патрульної поліції, в якому просить визнати протиправною та скасувати постанову інспектора поліції в Одеській області Бабенка О. П. про накладення адміністративного стягнення про справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ЕАО № 5191555 у зв`язку з відсутністю події і складу адміністративного правопорушення, а провадження у справі закрити.

Свої вимоги мотивує тим, що 28 грудня 2021 року інспектором поліції 2 батальйону 8 роти Управління патрульної поліції в Одеській області Бабенком О. П. винесено постанову про накладення на нього адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення серії ЕАО № 5191555, відповідно до якої його притягнуто до адміністративної відповідальності за частиною другою статті 126 КУпАП та накладено адміністративне стягнення в розмірі 3 400 грн.

Позивач зазначає, що оскаржувана постанова підлягає скасуванню, оскільки вона не відповідає вимогам закону та є необґрунтованою, тому що після зупинки транспортного засобу, яким він керував інспекторами патрульної поліції не було проінформовано про причину зупинки. Водночас, відповідно до пункту 2.1. Правил дорожнього руху України обов`язковою та достатньою умовою для вимагання у водія пред`явлення посвідчення водія є наявність законних підстав зупинки транспортного засобу. За твердженням інспектора Бабенка О. П. посвідчення водія та технічний паспорт на автомобіль, яким керував позивач є недійсними, оскільки видані Придністровською республікою, яка не визнана Україною, однак будь-які пояснення щодо законності наданих для огляду документів інспектором не сприймались, також, ним під час розгляду справи не досліджувалося посвідчення водія, з якого було встановлено, що позивач не має права керування транспортним засобом. Крім того, відповідачем не було надано під час розгляду справи та складання постанови жодних належних та допустимих доказів вчинення ним адміністративного правопорушення.

У зв`язку з вищевикладеним, позивач звернувся до суду з указаним позовом.

10 лютого 2022 року третьою особою до суду надано пояснення, в яких заперечує проти задоволення позову, посилаючись на те, що інспектором за допомогою планшетного пристрою та бази «Армор» на місці зупинки транспортного засобу позивача було встановлено відсутність у громадянина ОСОБА_1 посвідчення водія на право керування транспортним засобом відповідної категорії. Крім того, згідно відповіді з РСЦ ГСЦ МВС в Одеській області від 04 лютого 2022 року № 31/15-518 встановлено, що згідно Єдиного державного реєстру МВС інформація про видачу посвідчення водія на ім`я ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , відсутня. Також, зазначив, що після зупинки транспортного засобу, яким керував позивач інспектором було названо прізвище, посаду та спеціальне звання, роз`яснено причину зупинки та суть скоєного адміністративного правопорушення, ознайомлено з його правами, а також роз`яснено право та строки на оскарження постанови, сплати штрафу і наслідки невиконання зазначеної постанови. Під час спілкування позивача з інспекторами ним не заперечувався факт, що в нього відсутнє національне (видане на території України) посвідчення водія на право користування транспортним засобом відповідної категорії, а він має лише посвідчення водія, видане самопроголошеною Придністровською Молдовською Республікою.

Крім того, у поданій позовній заяві позивач не навів правових підстав визнання дійсним посвідчення водія виданого самопроголошеною Придністровською Молдовською Республікою на території України. Зокрема, національним законодавством Республіки Молдова врегульовано питання участі транспортних засобів Придністровського регіону в міжнародному дорожньому русі, відповідно до якого мешканці Придністровського регіону мають право бути учасниками міжнародного дорожнього руху за наявності посвідчення водія Республіки Молдова, однак ОСОБА_1 було надано посвідчення, видане самопроголошеною Придністровською Молдовською Республікою. Таким чином, без належного посвідчення водія він не мав права керувати транспортним засобом.

Також, позивачем в обґрунтування його позиції не було надано належних, допустимих та достатніх доказів, які спростовують факт вчинення ним адміністративного правопорушення.

Враховуючи викладене, постанова про накладення адміністративного стягнення серії ЕАО № 5191555 від 28 грудня 2021 року обґрунтована, правомірна, винесена на підставі та у порядку, передбаченому чинним законодавством України, тому просить відмовити в задоволенні позову.

Ухвалою Київського районного суду міста Одеси від 06 січня 2022 року за вищевказаним позовом відкрито загальне позовне провадження та призначено підготовче судове засідання.

22 лютого 2022 року ухвалою цього ж суду замінено неналежного відповідача інспектора Управління патрульної поліції в Одеській області Бабенка О. П. на належного відповідача - Департамент патрульної поліції.

Ухвалою Київського районного суду міста Одеси від 22 лютого 2022 року вищевказану справу передано за підсудністю до Солом`янського районного суду міста Києва.

Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 05 липня 2022 року для розгляду зазначеної позовної заяви визначено головуючого суддю Ішуніну Л. М.

Ухвалою Солом`янського районного суду міста Києва від 08 липня 2022 року вищевказану справу прийнято до провадження головуючим суддею Ішуніною Л. М. та призначено до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін.

Відповідно до статей 162, 163 КАС України відповідачу був наданий строк для надання суду відзиву на позовну заяву, а позивачу - для надання відповіді на відзив.

Відповідач у визначений судом строк не скористалися своїм правом на подання відзиву, тому суд вирішує справу за наявними матеріалами відповідно до частини шостої статті 162 КАС України.

Клопотань про розгляд справи в судовому засіданні від учасників справи не надходило.

У зв`язку з тим, що розгляд справи відбувається в порядку спрощеного позовного провадження, особи, які беруть участь у справі не викликались та відповідно до частини четвертої статті 229 КАС України, якщо розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Суд, повно і всебічно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, приходить до наступного висновку.

Частиною 2 статті 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з пунктом 1.1 Правил дорожнього руху (далі - ПДР) ці правила відповідно до Закону України "Про дорожній рух" встановлюють єдиний порядок дорожнього руху на всій території України. Інші нормативні акти, що стосуються особливостей дорожнього руху (перевезення спеціальних вантажів, експлуатація транспортних засобів окремих видів, рух на закритій території тощо), повинні ґрунтуватися на цих ПДР.

Судом установлено, що відповідно до постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ЕАО № 5191555 від 28 грудня 2021 року, позивач ОСОБА_1 , 28 грудня 2021 року о 14-40 год., керуючи транспортним засобом по вул. Добровольського 128/2 у м. Одесі, не мав при собі посвідчення водія на право керування транспортним засобом відповідної категорії, виданого відповідно до чинного законодавства, чим порушив пункт 2.1.(а) ПДР України, за що передбачена адміністративна відповідальність за частиною другою статті 126 КУпАП.

Відповідно до вказаної постанови на позивача накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 3 400 грн.

Вбачається, що постанова у справі про адміністративне правопорушення серії ЕАО № 5191555 від 28 грудня 2021 року складена інспектором поліції 2 бат. 8 роти Управління патрульної поліції в Одеській області Бабенком О. П. за адресою: Одеська обл., м. Одеса, вул. Добровольського, 128/2.

Пунктом 11 частини першої статті 23 Закону України від 02 липня 2015 року "Про Національну поліцію" визначено, що поліція відповідно до покладених на неї завдань регулює дорожній рух та здійснює контроль за дотриманням правил дорожнього руху його учасниками та за правомірністю експлуатації транспортних засобів.

Порядок дорожнього руху на території України, відповідно до Закону України "Про дорожній рух" встановлюють ПДР, затверджені постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 року № 1306 (зі змінами та доповненнями).

Пунктами 1.3 та 1.9. ПДР встановлено, що учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил, а також бути взаємно ввічливими. Особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.

В розділі 2 ПДР закріплено обов`язки і права водіїв механічних транспортних засобів.

Згідно з пунктом 2.1.а) ПДР, водій механічного транспортного засобу повинен мати при собі посвідчення на право керування транспортним засобом відповідної категорії.

За приписами пункту 2.4 ПДР на вимогу працівника поліції водій повинен зупинитися з дотриманням вимог цих Правил, а також пред`явити для перевірки документи, зазначені у пункті 2.1 ПДР.

Аналогічні положення закріплені законодавцем також у статті 16 Закону України «Про дорожній рух».

Водій зобов`язаний мати при собі та на вимогу поліцейського, пред`являти для перевірки посвідчення водія, реєстраційний документ на транспортний засіб, а у випадках, передбачених законодавством, - страховий поліс (сертифікат) про укладення договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів (стаття 16 Закону України «Про дорожній рух»).

Виходячи з наведених вище правових норм вбачається, що право органів Національної поліції перевіряти наявність зазначених у пункті 2.1 ПДР документів кореспондується із обов`язком водія мати при собі та на вимогу працівника поліції пред`явити такі документи.

Частиною другою статті 126 КУпАП передбачено, що керування транспортним засобом особою, яка не має права керування таким транспортним засобом, або передача керування транспортним засобом особі, яка не має права керування таким транспортним засобом тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі двохсот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

З аналізу вищенаведених норм вбачається, що згідно законодавства України на вимогу поліцейського, водій транспортного засобу зобов`язаний пред`являти для перевірки посвідчення водія, реєстраційний документ на транспортний засіб.

Згідно зі статтею 9 КУпАП, адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність. Адміністративна відповідальність за правопорушення, передбачені цим Кодексом, настає, якщо ці порушення за своїм характером не тягнуть за собою відповідно до закону кримінальної відповідальності.

За змістом статей 10, 11 КУпАП, адміністративне правопорушення визнається вчиненим умисно, коли особа, яка його вчинила, усвідомлювала протиправний характер своєї дії чи бездіяльності, передбачала її шкідливі наслідки і бажала їх або свідомо допускала настання цих наслідків. Адміністративне правопорушення визнається вчиненим з необережності, коли особа, яка його вчинила, передбачала можливість настання шкідливих наслідків своєї дії чи бездіяльності, але легковажно розраховувала на їх відвернення або не передбачала можливості настання таких наслідків, хоч повинна була і могла їх передбачити.

Разом з тим, позивач заперечує вчинення ним адміністративного правопорушення та зазначає, що ПДР він не порушував, оскільки надав на вимогу поліцейського документи, які посвідчують його право на керування відповідним транспортним засобом.

Згідно з частиною першою статті 72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються судом такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами, висновками експертів, поясненнями свідків.

Відповідно до статті 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Відповідно до пункту 4 розділу І Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затвердженої Наказом Міністерства внутрішніх справ України 07 листопада 2015 року за №1395 та зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 10 листопада 2015 року, №1408/27853 у разі виявлення правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, розгляд якого віднесено до компетенції Національної поліції України, поліцейський виносить постанову у справі про адміністративне правопорушення без складання відповідного протоколу.

Згідно з частинами першою, другою статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Таким чином, законодавець встановлює презумпцію вини суб`єкта владних повноважень, рішення, дії чи бездіяльність якого оскаржується, тобто повідомлені позивачем обставини справи про рішення, дії чи бездіяльність відповідача - суб`єкта владних повноважень відповідають дійсності, доки відповідач не спростує їх.

Правова позиція щодо покладення обов`язку доказування саме на відповідача в подібних правовідносинах, викладена в постановах Верховного Суду від 08 листопада 2018 року по справі №201/12431/16-а, від 23 жовтня 2018 року по справі № 743/1128/17, від 15 листопада 2018 року по справі № 524/5536/17.

Однак, відповідачем не виконано обов`язку щодо збирання належних та допустимих доказів, що встановлюють вчинення позивачем адміністративного правопорушення, винність позивача в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи, суду надано не було.

Тобто, з матеріалів справи вбачається, що будь-яких доказів, поданих відповідачем на підтвердження факту порушення позивачем правил дорожнього руху, що свідчили б про вчинення позивачем адміністративного правопорушення, передбаченого частиною другою статті 126 КУпАП, відповідачем не надано.

Оскаржувана постанова серії ЕАО № 5191555 від 28 грудня 2022 року про притягнення позивача до адміністративної відповідальності не містить жодних посилань на будь-які докази вчинення позивачем правопорушення, зокрема не доведено, що на час винесення постанови позивач керував автомобілем, не маючи права керувати таким транспортним засобом.

Крім того, з наявних в матеріалах справи відеозаписів, наданих третьою особою з нагрудних відеореєстраторів поліцейських, вбачається лише той факт, що по відношенню до позивача було складено постанову про адміністративне правопорушення, роз`яснено його права та вручено зазначену постанову під підпис, а не факт здійснення адміністративного правопорушення. Судом з вказаних відеозаписів не встановлено, що позивачем було надано посвідчення водія, яке є недійсним на території України.

Водночас, в матеріалах справи міститься копія посвідчення водія серії НОМЕР_1 , виданого 10 липня 2021 року компетентними органами України на ім`я ОСОБА_1 , що свідчить про те, що на момент складання оскаржуваної постанови у позивача було наявне посвідчення національного зразка.

Окрім цього, судом критично оцінюється посилання відповідача на відповідь РСЦ ГСЦ МВС в Одеський області від 04 лютого 2022 року № 31/15-518, в якій зазначено, що згідно Єдиного державного реєстру МВС інформація про видачу посвідчення позивачу відсутня, оскільки судом на сайті Головного сервісного центру МВС за допомогою онлайн-сервісу перевірки посвідчення водія було перевірено та встановлено факт видачі посвідчення водія позивачу компетентними органами України 10 липня 2021 року.

Враховуючи викладене, в силу принципу презумпції невинуватості, діючого в адміністративному праві, всі сумніви у винності особи, що притягується до відповідальності, тлумачаться на її користь. Недоведена вина прирівнюється до доведеної невинуватості.

Рішення суб`єкта владних повноважень повинно бути законним і обґрунтованим і не може базуватись на припущеннях та неперевірених фактах.

Згідно із частиною третьою статті 286 КАС України за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право: 1) залишити рішення суб`єкта владних повноважень без змін, а позовну заяву без задоволення; 2) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і надіслати справу на новий розгляд до компетентного органу (посадової особи); 3) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення; 4) змінити захід стягнення в межах, передбачених нормативним актом про відповідальність за адміністративне правопорушення, з тим, однак, щоб стягнення не було посилено.

Відповідно до пункту 1 частини першої статті 247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за таких обставин: відсутність події і складу адміністративного правопорушення.

Враховуючи вищевикладене, суд вважає за доцільне скасувати постанову серії ЕАО № 5191555 від 28 грудня 2021 року у справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 , а провадження у справі закрити.

Відповідно до частини першої статті 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

У зв`язку з задоволенням позову та відповідно до вищенаведених норм чинного законодавства, на користь позивача підлягають відшкодуванню понесені ним витрати по сплаті судового збору в сумі 496,20 грн.

На підставі викладеного та керуючись статтями 5-7, 9, 72, 77, 90, 229, 241-247, 250, 256, 262, 286, 293, 295 КАС України

ВИРІШИВ:

Адміністративний позов задовольнити.

Скасувати постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення серії ЕАО № 5191555 від 28 грудня 2021 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за частиною другою статті 126 КУпАП.

Провадження у справі про адміністративне правопорушення закрити.

Стягнути на користь ОСОБА_1 за рахунок бюджетних асигнувань Департаменту патрульної поліції судовий збір у розмірі 496,20 грн.

Відомості про учасників справи:

позивач - ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживає: АДРЕСА_1 ;

відповідач - Департамент патрульної поліції, , місцезнаходження: 03048, м. Київ, вул. Федора Ернста, 3;

третя особа - Управління патрульної поліції в Одеській області, місцезнаходження: 65114, м. Одеса, вул. Академіка Корольова, 5.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Шостого апеляційного адміністративного суду через районний суд протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Л. М. Ішуніна