Справа № 420/16292/23
Суддя: Бжассо Н.В.
Дата ухвалення: 2023-09-13 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 вересня 2023 року м. Одеса

Одеський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Бжассо Н.В., розглянув в порядку спрощеного позовного провадження у письмовому провадженні адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії

ВСТАНОВИВ:

До Одеського окружного адміністративного суду надійшов позов ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області, за результатом розгляду якого позивач просить суд:

- Визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління пенсійного фонду в Донецькій області №77 від 10.05.2023 року про відмову в призначення пенсії за віком ОСОБА_1 .

- Зобов`язати Головне управління пенсійного фонду в Донецькій області зарахувати до стажу роботи ОСОБА_1 , стаж роботи згідно записів трудової книжки серії НОМЕР_1 від 25.01.1995 а саме період роботи з 19.11.1998 року по 03.03.2001 року в СГА «УРОЖАЙ» в зв`язку з реорганізацією КСП «ПРОМІНЬ».

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що в записі №3 допущено механічну помилку, а саме дата звільнення вказана 03.03.2001 в зв`язку з реорганізацією, а підстава звільнення Протокол від 03.03.2000 року, хоча фактичну дату звільнення видно з наступного запису, так як в записі №3 вказано, що в зв`язку з реорганізацією САГ «УРОЖАЙ» в ф/г «ЛАВАНДА» бухгалтером, а наступний запис №4 від 04.03.2001 року прийнята на роботу бухгалтером в ф/г «ЛАВАНДА» - підстава наказ №2 від 04.03.2001 року. Позивачка, посилаючись на висновки Верховного Суду у постановах від 06 березня 2018 року у справі №754/14898/15-а, від 17 липня 2018 року у справі №220/989/17 наголошує, що підставою для призначення пенсії є відповідний стаж роботи, а не дотримання усіх формальних вимог при заповненні трудової книжки. Неналежне оформлення роботодавцем відповідних записів у трудовій книжці не може бути підставою для позбавлення позивачки права на їх зарахування до стажу. У зв`язку з чим не усі недоліки записів у трудовій книжці можуть бути підставою для неврахування відповідного стажу, оскільки визначальним є підтвердження факту зайнятості особи на відповідних роботах, а не правильність записів у трудовій книжці. Крім того, орган, що призначає пенсію, має право вимагати від підприємств, установ та організацій, фізичних осіб дооформлення у тримісячний строк з дня подання заяви прийнятих і подання додаткових документів, передбачених законодавством, а також перевіряти обґрунтованість їх видачі. Відповідачем не здійснено жодних дій, спрямованих на отримання відомостей, додаткових документів, на підставі яких можна було б додатково підтвердити пільговий стаж позивача.

Ухвалою суду від 10.07.2023 року відкрито провадження по справі за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи.

Від представника Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області надійшов відзив, в якому останній заперечує щодо задоволення позовних. Представник зазначає, що 10 травня 2023 року за результатами розгляду заяви ОСОБА_1 прийнято рішення про відмову в призначенні пенсії № 77 у зв`язку з відсутністю необхідного стажу роботи. Вказане рішення про відмову в призначенні пенсії прийнято правомірно, адже згідно з наданими документами та індивідуальними відомостями про застраховану особу страховий стаж ОСОБА_1 складає 29 років 06 місяців 08 днів, що є не достатнім для призначення пенсії за віком на підставі статті 26 Закону № 1058. До страхового стажу ОСОБА_1 згідно з трудовою книжкою колгоспника НОМЕР_1 від 25.01.1995 не зараховано період роботи з 19.11.1998 по 03.03.2001, оскільки наявні розбіжності між датою звільнення з роботи та датою наказу про звільнення.

Суд розглянув матеріали справи, всебічно і повно з`ясував всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, оцінив надані учасниками судового процесу докази в їх сукупності та робить наступні висновки.

ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрований за адресою АДРЕСА_1 .

Відповідно до записів у трудовій книжці колгоспника на ім`я позивачки НОМЕР_1 вона перебувала у наступних трудових відносинах:

- Запис №1 від 10.01.1995 року прийнята на роботу в КСП «ПРОМІНЬ» завідуючою дитячими яслями (підстава Протокол від 10.01.1995 року);

- Запис №2 від 18.11.1998 року переведена в СГА «УРОЖАЙ» в зв`язку з реорганізацією КСП «ПРОМІНЬ» (підстава Протокол від 18.11.1998 року);

- Запис №3 від 03.03.2001 року в зв`язку з реорганізацією СГА «УРОЖАЙ» переведена в фермерське господарство «ЛАВАНДА» бухгалтером (підстава Протокол від 03.03.2000 року);

- Запис №4 від 04.03.2001 року прийнята на роботу бухгалтером в фермерське господарство «ЛАВАНДА» ( підстава Наказ №2 від 04.03.2001 року);

- Запис №5 від 31.12.2008 року звільнена за власним бажанням згідно ст 38 КЗОТ України ( підстава наказ №6 від 31.12.2008 року);

- Запис №6 від 15.08.2019 року Прийнята в ДНЗ Бобрицький я/с «СТРУМОЧОК» Любашівської районної ради Одеської області на посаду вихователя (підстава наказ №221 від 07.08.2019 року);

- Запис №7 від 30.08.2009 року Звільнена з посади вихователя ДНЗ Бобрицький я/с «СТРУМОЧОК» за згодою сторін ст. 36 КЗпП України (підстава наказ ДНЗ №222 від 29.08.2019 року);

- Запис №8 від 11.11.2019 року Прийнята на посаду асистента вчителя інклюзивного навчання (наказ №193-к від 07.11.2019 року);

- Запис №9 від 21.09.2020 року Зміна підпорядкування Відділ з питань освіти з питань освіти, культури, спорту та молодіжної політики Любашівської селищної ради ( підстава Рішення виконавчого комітету Любашівської селищної ради від 01.09.2020 №165;

- Запис №10 Зміна підпорядкування Відділ з питань освіти культури, спорту та молодіжної політики Любашівської селищної ради

04.05.2023 року позивачка звернулась до органів Пенсійного фонду України із заявою про призначення пенсії за віком відповідно до ст.26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

10.05.2023 року за принципом екстериторіальності Головним управлінням Пенсійного фонду України в Донецькій області за результатом розгляду заяви позивачки прийнято Рішення №77 від 10.05.2023 року про відмову в призначення пенсії за віком ОСОБА_1 .

У вказаному рішенні зазначено, що до страхового стажу ОСОБА_1 згідно з трудовою книжкою колгоспника НОМЕР_1 від 25.01.1995 не зараховано період роботи з 19.11.1998 по 03.03.2001, оскільки наявні розбіжності між датою звільнення з роботи та датою наказу про звільнення (протокол №3 від 03.03.2000р). Для зарахування періоду роботи необхідно надати уточнюючу довідку

Отже, позивачці відмолено у призначення пенсії за віком відповідно до ст.26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» з підстав відсутності передбаченого законодавством страхового стажу не зарахувавши позивачці період роботи з 19.11.1998 по 03.03.2001, оскільки наявні розбіжності між датою звільнення з роботи та датою наказу про звільнення.

Частиною 2 ст.19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ч. 1 ст. 46 Конституції України, громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

За приписами пункту 6 частини першої статті 92 Конституції України основи соціального захисту, форми і види пенсійного забезпечення визначаються виключно законами України.

Правовідносини, що виникають у сфері пенсійного забезпечення громадян, регулюються Законом України «Про пенсійне забезпечення» від 05.11.1991 року № 1788-XII, Законом України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 09.07.2003 року №1058-ІV, Законом України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування» від 08.08.2010 року № 2464-VI.

Відповідно до ст.7 Законом України «Про пенсійне забезпечення» звернення за призначенням пенсії може здійснюватися у будь-який час після виникнення права на пенсію.

Пенсійне забезпечення відповідно до цього Закону здійснюється органами Пенсійного фонду України (ст.10 Закону України «Про пенсійне забезпечення»).

Відповідно до ч. 1 ст. 26 України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", особи мають право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років за наявності страхового стажу не менше 15 років по 31 грудня 2017 року.

Починаючи з 1 січня 2018 року право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років мають особи за наявності страхового стажу: з 1 січня 2023 року по 31 грудня 2023 року - не менше 30 років.

Згідно ч. 1 ст. 24 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" від 09.07.2003 №1058-ІV страховий стаж - період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок.

Страховий стаж обчислюється територіальними органами Пенсійного фонду відповідно до вимог цього Закону за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку, а за періоди до впровадження системи персоніфікованого обліку - на підставі документів та в порядку, визначеному законодавством, що діяло до набрання чинності цим Законом (абзац перший частини другої статті 24 Закону №1058-ІV).

Абзацом другим частини четвертої статті 26 Закону №1058-ІV передбачено, що наявність страхового стажу, передбаченого частинами першою - третьою цієї статті, який дає право на призначення пенсії за віком, визначається на дату досягнення особою відповідного віку і не залежить від наявності страхового стажу на дату звернення за призначенням пенсії.

Згідно зі статтею 62 Закону України "Про пенсійне забезпечення" №1788-XII основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка.

Отже, законодавством встановлено пріоритетність записів у трудовій книжці перед відомостями про період роботи, що можуть міститися в інших документах.

Постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.1993 за №637 затверджено Порядок підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній (далі - Порядок №637).

Пунктом 1 Порядку №637 передбачено, що основним документом, який підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами.

Відповідно до пункту 3 цього Порядку за відсутності трудової книжки, а також у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження трудового стажу приймаються дані, наявні в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які містять відомості про періоди роботи.

Аналіз наведених норм свідчить про те, що основним документом, що підтверджує стаж роботи є трудова книжка. Проте якщо у трудовій книжці не зазначені відомості (зазначені неповні чи неточні відомості) про роботу працівника у певний період, то для підтвердження трудового стажу приймаються інші документи, на підставі яких можна дійти висновку, де і протягом якого періоду працював працівник. Ці документи можуть бути видані роботодавцем (його правонаступником), архівними установами, до яких передано документи з особового складу для зберігання. Якщо є можливість підтвердити трудовий стаж даними, наявними в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, то використовуються ці відомості.

Суд зауважує, що працівник не відповідає за правильність записів у трудовій книжці та не повинен контролювати роботодавця щодо її заповнення. На особу не може перекладатись тягар доведення правдивості чи достовірності даних, що зазначені у трудовій книжці.

Трудовим законодавством України не передбачено обов`язку працівника здійснювати контроль за веденням обліку та заповнення роботодавцем, іншими органами трудової книжки, а тому працівник не може нести негативних наслідків порушення порядку заповнення його трудової книжки.

Правова позиція щодо того, що недотримання правил ведення трудової книжки може мати негативні наслідки саме для особи, яка допустила такі порушення, а не для зазначеної у такій трудовій книжці особи, викладена в постанові Верховного Суду від 06.02.2018 по справі №677/277/17.

Суд вважає, що недоліки оформлення трудової книжки відповідачем частково виявлені вірно, але вони не можуть вважатися достатньою і самостійною підставою для відмови позивачеві у зарахуванні спірного періоду роботи до його загального страхового стажу на підставі трудової книжки, оскільки вина позивача в тому, що трудова книжка заповнена роботодавцем із порушенням встановленого порядку, відсутня.

Також суд зазначає й про те, що згідно правової позиції Верховного Суду, яка висвітлена у постанові від 21 лютого 2018 року у справі № 687/975/17, при розгляді аналогічного спору: «на особу не може перекладатись тягар доведення правдивості чи достовірності даних, що зазначені у його трудовій книжці. Відсутність посилання чи неточних записів у первинних документах по обліку трудового стажу та нарахуванню заробітної плати на конкретну посаду, яку займав позивач у той чи інший період його роботи у підприємстві за наявності належним чином оформленої трудової книжки, не може бути підставою для виключення вказаних періодів роботи з трудового стажу позивача, що дає йому право на призначення пільгової пенсії за віком, оскільки працівник не може відповідати за правильність та повноту оформлення бухгалтерських документів на підприємстві, та у свою чергу неналежний порядок ведення та заповнення трудової книжки та іншої документації з вини адміністрації підприємства не може бути підставою для позбавлення позивача його конституційного права на соціальний захист щодо вирішення питань надання пенсії за віком на пільгових умовах відповідно до ст. 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення».

Суд зазначає, що незарахування спірного стажу позивача буде суперечити принципу правової визначеності, оскільки в пункті 3.1 Рішення Конституційного Суду України (Справа №1-25/2010 від 29 червня 2010 року) зазначено, що одним з елементів верховенства права є принцип правової визначеності, у якому стверджується, що обмеження основних прав людини та громадянина і втілення цих обмежень на практиці допустиме лише за умови забезпечення передбачуваності застосування правових норм, встановлюваних такими обмеженнями. Тобто обмеження будь-якого права повинне базуватися на критеріях, які дадуть змогу особі відокремлювати правомірну поведінку від протиправної, передбачати юридичні наслідки своєї поведінки.

Відповідно до ст. 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.

У багатьох рішеннях Європейський суд дійшов висновку, що захист, який пропонується в статті 13, має поширюватись на всі випадки обґрунтованих заяв про порушення прав і свобод, які гарантуються Конвенцією (наприклад, рішення у справі Класс та інші проти Федеративної Республіки Німеччини»). «Ефективний засіб правового захисту» в розумінні статті 13 Конвенції повинен забезпечити поновлення порушеного права і одержання особою бажаного результату. Водночас винесення рішень, які не призводять безпосередньо до змін в обсязі прав та забезпечення їх примусової реалізації, не відповідає зазначеній міжнародній нормі.

Проте, виходячи із обставин цієї справи, суд робить висновок, що відповідачу для вирішення питання щодо призначення позивачеві пенсії за віком необхідно дослідити та надати оцінку умовам, що виникли у зв`язку з розглядом даної справи.

Таким чином, суд дійшов висновку про оскаржуване рішення №77 від 10.05.2023 року про відмову в призначення пенсії за віком ОСОБА_1 є протиправним та підлягає скасуванню, а спірний період має бути зарахований до загального страхового стажу позивачки, у зв`язку з чим позовні вимоги є обґрунтованими.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

Згідно зі ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з ч. 1 ст. 139 КАС України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Суд зазначає, що за звернення до суду із зазначеним позовом позивачка сплатила 1073,60 грн. судового збору, які мають бути стягнуті на її користь.

Керуючись ст.ст.2, 3, 6, 8, 9, 73, 74, 75, 76, 77, 139, 243, 245, 246, 255, 257-262, 295 КАС України, суд

ВИРІШИВ:

Задовольнити адміністративний позов ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії.

Визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління пенсійного фонду в Донецькій області №77 від 10.05.2023 року про відмову в призначення пенсії за віком ОСОБА_1 .

Зобов`язати Головне управління пенсійного фонду в Донецькій області зарахувати до стажу роботи ОСОБА_1 , стаж роботи згідно записів трудової книжки серії НОМЕР_1 від 25.01.1995 а саме період роботи з 19.11.1998 року по 03.03.2001 року в СГА «УРОЖАЙ» в зв`язку з реорганізацією КСП «ПРОМІНЬ».

Стягнути з Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області за рахунок бюджетних асигнувань на користь ОСОБА_1 судові витрати зі сплати судового збору в розмірі 1073,60 грн.

Відповідно до ст.255 КАС України рішення суду першої інстанції набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду

Згідно з ч.1 ст.295 КАС України, апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів. Якщо в судовому засіданні було проголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складання повного тексту рішення.

Апеляційна скарга подається учасниками справи безпосередньо до П`ятого апеляційного адміністративного суду.

Позивач ОСОБА_1 ( АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_2 ).

Відповідач Головне управління Пенсійного фонду України Донецькій області (вулиця Генерала Батюка, 8, м.Слов`янськ, Донецька область, 84100, ).

Повний текст рішення складений та підписаний судом 13.09.2023 року.

Суддя Н.В. Бжассо