Справа № 380/6538/23
Суддя: Братичак Уляна Володимирівна
Дата ухвалення: 2023-09-05 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

05 вересня 2023 рокусправа № 380/6538/23
Зал судових засідань №3,

Львівський окружний адміністративний суд,

у складі:

головуючої-судді Братичак У.В.,

секретар судового засідання Богданова А.В.,

за участю сторін:

представника відповідача Клекоцюка Р.Є.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в режимі відеоконференції, у м.Львові, в порядку загального позовного провадження адміністративну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «ВЕЛЛЕР» до Волинської митниці про визнання протиправними та скасування рішення та картки відмови, -

в с т а н о в и в :

Товариство з обмеженою відповідальністю «ВЕЛЛЕР» (місцезнаходження: вул. Ковельська, 109Б/33, м. Львів, 79000; ) звернулося з позовною заявою до Волинської митниці (місцезнаходження: вул.Призалізнична, 13, с. Римачі, Любомильський район, Волинська область, 44350; ), в якій просить:

- визнати протиправним та скасувати рішення Волинської митниці Держмитслужби про коригування митної вартості №UA205030/2023/000061/2 від 01.03.2023;

- визнати протиправним та скасувати картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення Волинської митниці Держмитслужби №UA205030/2023/000142.

В обґрунтування позовних вимог посилається на те, що відповідачем, за результатами перевірки поданої позивачем митної декларації, прийнято оскаржуване рішення про коригування митної вартості товарів та картку відмови відповідача в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення. Вважає такі рішення та картку відмови необґрунтованими та таким, що суперечить нормам чинного законодавства. Зазначає, що надані позивачем до митного органу документи на підтвердження вартості товару не містять розбіжностей та дають можливість визначити митну вартість товару за ціною договору, шляхом застосування основного методу, що свідчить про порушення відповідачем передбаченого ст.57 Митного кодексу України порядку визначення митної вартості товару. Крім того, позивач зазначає, що відповідачем не доведено та не обґрунтовано належними та достатніми доводами й доказами наявність у поданих йому зазначених у частині 2 статті 53 Митного кодексу України документів розбіжностей, ознак підробки, відсутності всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена, що унеможливлює законне витребування додаткових документів за частиною 3 статті 53 Митного кодексу України. Надані позивачем документи кореспондуються між собою та містять чітку, недвозначну і зрозумілу інформацію про товар, умови поставки, ціну, а отже у сукупності містять відомості, які підтверджують числові значення митної вартості (її складових), й не дають підстав для сумніву щодо повноти та правильності її визначення декларантом. Однак, відповідач безпідставно їх не врахував у зв`язку з чим дійшов необґрунтованих висновків про наявність підстав для коригування митної вартості із застосуванням резервного методу. У зв`язку з наведеним просить позовні вимоги задовольнити.

Ухвалою від 10.04.2023 суддя прийняла позовну заяву до розгляду та відкрила провадження у справі; справу вирішено розглядати за правилами загального позовного провадження.

22.05.2023 протокольною ухвалою суду замінено відповідача у справі з Волинської митниці Держмитслужби () на Волинську митницю ().

07.06.2023 до суду від відповідача надійшов відзив на позовну заяву, в якому посилається на те, що під час опрацювання поданих позивачем до митного контролю документів та здійснення перевірки числового значення заявленої декларантом митної вартості товару за МД № UA205030/2023/002985 відбулось автоматичне спрацювання профілів ризику АСАУР. Окрім цього, зазначає, що при митному огляді встановлено, що митна вартість товару, який ввозиться на митну територію України, не може бути визнана у зв`язку з тим, що документи, які подані для підтвердження митної вартості, не містять усіх даних, необхідних для визначення митної вартості за методом обраним декларантом та містять такі розбіжності: 1) платіжне доручення від 24.02.2023 №2 на суму 6914,26 євро, що суперечить фактурній вартості 7605,68 євро; 2) експертний висновок від 15.02.23 №19-09/121 стосується рахунку-фактури від 13.02.2023 №, що суперечить реквізитам рахунку від 27.02.2023 №.

У зв`язку з наведеним декларанту надіслано вимогу про надання додаткових документів. Додатково декларантом подано не весь перелік запитуваних документів, а також рахунок-проформа від 07.02.2023 № видана на суму - 8 305,65 євро, що не відповідає фактурній вартості - 7 605,68 євро. Декларантом до митного оформлення було подано заяву з повідомленням про відсутність додаткових документів від 28.02.2023 №б/н.

Зазначає, що митним органом без жодного формалізму було належним чином проінформовано декларанта про необхідність подання додаткових документів, в яких передбачив документи, що стосувалися оплати за товар, документи які можливо ідентифікувати з поданими документами, однак декларант проігнорував з власних мотивів вимогу митного органу.

Оскільки дані документи не усувають вищезазначені невідповідності, а інших додаткових документів не надано, заявлену митну вартість не визнано. У зв`язку з неможливістю застосування наступних методів визначення митної вартості, а саме методу 2а (ст. 59 МКУ) та методу 2б (ст.60 МКУ) з причини відсутності у митного органу та декларанта інформації про ідентичні та подібні (аналогічні) товари, методу 2в (ст.62 МКУ) та методу 2г (ст.63 МКУ) з причини відсутності вартісної основи для розрахунку митної вартості в митного органу та декларанта. Митну вартість товарів за МД №UA205030/2023/002985 визначено за резервним методом згідно зі статтею 64 Митного кодексу України, відповідно до наказу ДМСУ від 01.07.2021 №476 «Про затвердження Методичних рекомендацій щодо роботи посадових осіб митних органів з аналізу, виявлення та оцінки ризиків при здійсненні контролю за правильністю визначення митної вартості товарів, які переміщуються через митний кордон України» рівень митної вартості визначено згідно рівня на подібні/ідентичні товари інформація про які міститься в ЄАІС Держмитслужби, а саме: Товар 1 на рівні 1,79 євро/кг. за МД №UA305090/2023/236 від 01.02.2023.

Зважаючи на викладене, відповідач вважає, що спірні рішення та картка відмови прийняті з дотриманням вимог чинного законодавства та не підлягають скасуванню, а тому просить у задоволенні позову відмовити.

22.06.2023 від позивача на адресу суду надійшла відповідь на відзив, в якій повторно викладено обґрунтування позовної заяви.

В судове засідання представник позивача не з`явився, просив розгляд справи здійснювати без його участі.

Представник відповідача в судовому засіданні проти задоволення позову заперечив з підстав, викладених у відзиві на позовну заяву.

Дослідивши докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи, суд встановив наступні обставини справи та надав їм правову оцінку.

26.01.2023 між ТОВ «ВЕЛЛЕР» (Дистриб`ютор) та компанією «URSA Polska Sp. Z o.o.» (Постачальник) укладено Дистриб`юторську угоду, за умовами параграфу 1 якої встановлюються принципи довгострокового співробітництва між Сторонами для цілей продажу та просування Дистриб`ютором виробів з скловати та інших Товарів URSA. Постачальник надає Дистриб`ютору та Дистриб`ютор приймає від Постачальника невиключні права на розповсюдження Продукції на території України.

У відповідності до п. 5 параграфу 6 Дистриб`юторської угоди товар доставляється Постачальником на умовах, описаних в Інкотермс 2020 FCA.

Згідно з п.п. 1, 2 параграфу 9 Дистриб`юторської угоди відповідно до умов цього Договору, Постачальник погоджується продати Дистриб`ютору і Дистриб`ютор зобов`язується купувати у Постачальника Товар за цінами, встановленими в Додаток №1. Ціни в Прайс-листі є чистими цінами.

Ціни на Товари, наведені в підтвердженні замовлення Постачальника, виражені в євро, ІНКОТЕРМС 2020 FCA Постачальник у Домброва Гурніча - Зубковіце, Польща.

Згідно з п.п. 5, 6 параграфу 9 Дистриб`юторської угоди будь-які та всі платежі Постачальнику повинні здійснюватися Дистриб?ютором у банк Постачальника на рахунок, зазначений у рахунку-фактурі, виставленому Постачальником, у строк, зазначений на виставленому рахунку-фактурі. Датою оплати Дистриб?ютором буде дата, зарахування коштів на рахунок Постачальника.

У разі затримки платежу Постачальник матиме право стягувати законні відсотки відповідно до § 2.4.

Згідно з Додатком 1 Прайс-лист URSA для України від 26.01.2023 до Дистриб`юторської угоди від 26.01.2023 та Специфікації «Appendix 1: Products and Price List of URSA for UA» Price list of glass wool products of URSA Polska for Veller LLC від 01.01.2023 Сторони погодили номенклатуру, кількість (22 піддони) та наступні чисті закупівельні ціни на вироби зі скловати URSA Polska дійсні з 26.01.202э до 31.03.2023, які становлять:

DF39: артикул - 2094106, опис товару - DF39 SILVER 50/1250/7000/2/30 MPS - 0,76 євро/м2 (15,13 євро/м3); артикул - 2094110, опис товару - DF39 SILVER 50/1250/7000/2/30 MPS - 1,47 євро/м2 (14.69 євро/м3); артикул - 2094113, опис товару - DF39 SILVER 150/1250/4800/1/30 MPS - 2,13 євро/м2 (14,17 євро/м3);

DF45: артикул - 2091516, опис товару - URSA DF45 50/1250/7000/2/30 MPS - 0,66 євро/м2 (13,17 євро/м3); артикул - 2091517, опис товару - URSA DF45 100/1250/7000/1/30 MPS - 1,28 євро/м2 (12,78 євро/м3); артикул - 2091518, опис товару - URSA DF45 150/1250/5000/1/30 MPS - 1,85 євро/м2 (12,33 євро/м3).

24.02.2023 згідно виставленого Постачальником рахунку-проформи № від 23.02.2023 (номенклатура: URSA DF45 150/1250/7000/2/30 MPS на суму 7605,68 євро (13,17 євро/м3), ТОВ «ВЕЛЛЕР» здійснило передоплату замовленої продукції, передбаченої Додатком 1 Прайс-листа URSA для України від 26.01.2023 до договору від 26.01.2023 в розмірі 6914,26 євро, що підтверджується платіжним дорученням №2 від 24.02.2023

Згідно рахунку-фактури (інвойс) № від 27.02.2023 загальна вартість замовленої продукції становить 7605,68 євро, (13,17 євро/м3) згідно номенклатури URSA DF45 150/1250/7000/2/30 MPS.

З метою переміщення через митний кордон вказаного Товару, декларантом на підставі 28.02.2023 подано до Волинської митниці Державної митної служби України електронну митну декларацію №23UA85U1, де було визначено митну вартість товару, що імпортується, за основним методом за ціною зовнішньоекономічного контракту, з підтверджуючими документами.

Оскільки відповідачем виявлено розбіжності та відсутність належних документів, що підтверджують всі складові митної вартості товару, позивачу надіслано вимогу, в якій запропоновано надати в 10-денний термін наступні додаткові документи: договір (угоду, контракт) із третіми особами, пов`язаний з договором (угодою, контрактом) про поставку товарів, митна вартість яких визначається; рахунки про здійснення платежів третім особам на користь продавця, якщо такі платежі здійснюються за умовами, визначеними договором (угодою, контрактом); рахунки про сплату комісійних, посередницьких послуг, пов`язаних із виконанням умов договору (угоди, контракту); виписку з бухгалтерської документації; ліцензійний чи авторський договір покупця, що стосується оцінюваних товарів та є умовою продажу оцінюваних товарів; каталоги, специфікації, прейскуранти (прайс-листи) виробника товару; висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, та/або інформація біржових організацій про вартість товару або сировини. - та інші документи, що підтверджують митну вартість імпортованого товару за бажанням декларанта.

На вимогу відповідача декларантом надіслано електронну митну декларацію №23UA63U2, з підтверджуючими додатковими документами.

Оскільки додатково декларантом подано не весь перелік запитуваних документів, крім того такі з позиції відповідача містили розбіжності, Волинською митницею Державної митної служби України прийнято рішення про коригування митної вартості №UA205030/2023/000061/2 від 01.03.2023 та картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення №UA205030/2023/000142.

Згідно з п. 33 вищевказаного рішення обставинами прийняття рішення та джерелами інформації, що використовувалися митним органом для визначення митної вартості товару, зазначено: «Митна вартість товарів, які ввозяться на митну територію України, не може бути визнана у зв`язку з тим, що документи, які подані для підтвердження митної вартості, не містять усіх даних, необхідних для визначення митної вартості за методом обраним декларантом, та містять наступні розбіжності: - Платіжне доручення від 24.02.2023 №2 на суму 6914,26 євро, що суперечить фактурній вартості 7605,68 євро; - Експертний висновок від 15.02.23 №19-09/121 стосується рахунку-фактури від 13.02.2023 №, що суперечить реквізитам рахунку від 27.02.2023 №; Під час здійснення контролю за правильністю визначення митної вартості було встановлено, що декларантом заявлено митну вартість самостійно….

Додатково декларантом подано не весь перелік запитуваних документів, а також рахунок-проформа від 07.02.2023 № видана на суму - 8305,65 євро, що не відповідає фактурній вартості - 7605,68 євро. Декларантом до митного оформлення було подано заяву з повідомленням про відсутність додаткових документів від 28.02.2023 №б/н. За умови надання, згідно ч.3 ст.53 МКУ документів, витребуваних митницею, які містять достовірну, об`єктивну інформацію, яка підлягає обчисленню (в тому числі складових митної вартості) і підтверджує правильність обрання методу визначення митної вартості, митну вартість може бути визнано. У зв`язку з вищевикладеним та керуючись положеннями Угоди про застосування статті VII ГАТТ 1994 року, Митного кодексу України , також, вимогами ч.6 ст.54 МКУ передбачено, що у зв`язку із неподанням декларантом документів згідно з переліком, та відповідно до умов, зазначених у ч.2-4 ст.53 МКУ митниця може відмовити у визнанні заявленої декларантом митної вартості. У зв`язку з неможливістю застосування наступних методів визначення митної вартості, а саме методу 2а (ст. 59 МКУ) та методу 2б (ст.60 МКУ) з причини відсутності у митного органу та декларанта інформації про ідентичні та подібні (аналогічні) товари, методу 2в (ст.62 МКУ) та методу 2г (ст.63 МКУ) з причини відсутності вартісної основи для розрахунку митної вартості в митного органу та декларанта. У зв`язку з тим, що документи подані для підтвердження митної вартості товарів не містять усіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості, та містять вищевказані розбіжності, а також в зв`язку з спрацюванням ризиків АСАУР, митницею відповідно до положень ст. 55 та ст.57 МКУ з декларантом проведена письмова консультація щодо вибору методу визначення митної вартості товару. Митну вартість товарів визначено за резервним методом згідно зі статтею 64 Митного кодексу України, рівень митної вартості визначено згідно рівня на подібні/ідентичні товари інформація про які міститься в ЄАІС Держмитслужби, а саме: Товар 1 на рівні 1,79 євро/кг. за МД №UA305090/2023/236 від 01.02.2023».

Зміст спірних правовідносин полягає в тому, що позивач з спірними рішенням про коригування митної вартості товарів та карткою відмови не погоджується, вважає їх протиправними та такими, що суперечить поданим декларантом документам та нормам чинного законодавства, а тому звернувся до суду з даним позовом про їх скасування.

Вирішуючи спір, суд застосовує наступні норми права.

Згідно з ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відносини з приводу митного контролю та митного оформлення товарів, транспортних засобів комерційного призначення, що переміщуються через митний кордон України, справлянням митних платежів регулюються положеннями Митного кодексу України (далі - МК України) від 13.03.2012 року № 4495-VI, який набув чинності з 01.06.2012 року та Генеральною угодою про тарифи та торгівлю 1994 року (ГАТТ 1994).

Статтею 49 МК України визначено, що митною вартістю товарів, які переміщуються через митний кордон України, є вартість товарів, що використовується для митних цілей, яка базується на ціні, що фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Відповідно до ст. 50 МК України відомості про митну вартість товарів використовуються для: 1) нарахування митних платежів; 2) застосування інших заходів державного регулювання зовнішньоекономічної діяльності України; 3) ведення митної статистики; 4) розрахунку податкового зобов`язання, визначеного за результатами документальної перевірки.

Система визначення митної вартості товарів ґрунтується на загальних принципах митної оцінки, прийнятих у міжнародній практиці. Міжнародно-правовим стандартом, на який зорієнтоване українське митне законодавство, є угоди по застосуванню ст. VII Генеральної угоди з тарифів і торгівлі 1994 р. (ГААТ).

Згідно з ч. 2 ст. VII ГААТ оцінка імпортованого товару для митних цілей повинна базуватися на дійсній вартості імпортованого товару, на який розраховується мито, або аналогічного товару і не повинна базуватися на вартості товару національного походження чи на довільній або фіктивній вартості.

Частинами 4 та 5 ст. 58 МК України передбачено, що митною вартістю товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є ціна, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за товари, якщо вони продаються на експорт в Україну, скоригована в разі потреби з урахуванням положень частини десятої цієї статті.

Ціна, що була фактично сплачена або підлягає сплаті, - це загальна сума всіх платежів, які були здійснені або повинні бути здійснені покупцем оцінюваних товарів продавцю або на користь продавця через третіх осіб та/або на пов`язаних із продавцем осіб для виконання зобов`язань продавця.

Згідно з ч. 1 ст. 51 МК України митна вартість товарів, що переміщуються через митний кордон України, визначається декларантом відповідно до норм цього Кодексу.

Відповідно до ч. 1 та ч. 2 ст. 52 МК України заявлення митної вартості товарів здійснюється декларантом або уповноваженою ним особою під час декларування товарів у порядку, встановленому розділом VIII цього Кодексу та цією главою.

Частиною 1 та ч. 2 ст. 53 МК України встановлено, що у випадках, передбачених цим Кодексом, одночасно з митною декларацією декларант подає органу доходів і зборів документи, що підтверджують заявлену митну вартість товарів і обраний метод її визначення.

Документами, які підтверджують митну вартість товарів, є: 1) декларація митної вартості, що подається у випадках, визначених у ч.ч. 5 і 6 ст. 52 цього Кодексу, та документи, що підтверджують числові значення складових митної вартості, на підставі яких проводився розрахунок митної вартості; 2) зовнішньоекономічний договір (контракт) або документ, який його замінює, та додатки до нього у разі їх наявності; 3) рахунок-фактура (інвойс) або рахунок-проформа (якщо товар не є об`єктом купівлі-продажу); 4) якщо рахунок сплачено, - банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару; 5) за наявності - інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару; 6) транспортні (перевізні) документи, якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів; 7) копія імпортної ліцензії, якщо імпорт товару підлягає ліцензуванню; 8) якщо здійснювалося страхування, - страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування.

З аналізу ч. ч. 1, 2 ст. 53 МК України слідує, що Митним кодексом передбачено вичерпний перелік документів, що подаються декларантом для підтвердження заявленої митної вартості товарів та обраного методу її визначення.

Вказана норма кореспондується з положеннями ч. 3 ст. 318 МК України, якою встановлено, що митний контроль передбачає виконання органами доходів і зборів мінімуму митних формальностей, необхідних для забезпечення додержання законодавства України з питань державної митної справи.

Це також відповідає стандартним правилам, встановленим п. 3.16 та п. 6.2 Загального додатку до Міжнародної конвенції про спрощення та гармонізацію митних процедур, до якої Україна приєдналася згідно із Законом України від 15.02.2011 №3018-VI «Про внесення змін до Закону України «Про приєднання України до Протоколу про внесення змін до Міжнародної конвенції про спрощення та гармонізацію митних процедур», якими запроваджено стандартні правила: на підтвердження декларації на товари митна служба вимагає тільки ті документи, які є необхідними для проведення контролю за даною операцією та забезпечення виконання усіх вимог щодо застосування митного законодавства; митний контроль обмежується мінімумом, необхідним для забезпечення дотримання митного законодавства.

Так, як встановлено судом з картки відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення №UA205030/2023/000142, на підтвердження достовірності митної вартості, що зазначена в митній декларації від 28.02.2023 №23UA85U1 позивачем надано такі документи: пакувальний лист (Packing list) № від 27.02.2023; Рахунок-проформа (Proforma invoice) № від 23.02.2023; Рахунок-фактура (інвойс) (Commercial invoice) № від 27.02.2023; Автотранспортна накладна (Road consignment note) б/н від 27.02.2023; Сертифікат з перевезення (походження) товару форми EUR.1 (Movement certificate EUR. 1) №PL/MF/AT0042663 від 27.02.2023; Банківський платіжний документ, що стосується товару №2 від 24.02.2023; Документ, що підтверджує вартість перевезення товару №1 від 27.02.2023; Доповнення до зовнішньоекономічного договору (контракту) Додаток №1 від 26.01.2023; Зовнішньоекономічний договір (контракт) купівлі-продажу, стороною якого є виробник товарів, що декларуються, та подання якого для митного оформлення не супроводжується поданням пов`язаних з ним посередницьких (зовнішньоекономічних та/або внутрішніх) договорів б/н від 26.01.2023; Договір про надання послуг митного брокера №232 від 24.02.2023; Договір (контракт) про перевезення №24-02/2023 від 24.02.2023; Інші некласифіковані документи Технічні характеристики від 28.02.2023; Копія митної декларації країни відправлення №23PL331020E0191741 від 27.02.2023.

З огляду на викладене, можна зробити висновок, що декларантом до митного оформлення надано усі обов`язкові документи на підтвердження митної вартості товару, що дають змогу визначити вартість товару за ціною договору.

Втім, як встановлено з оскаржуваного рішення, у митного органу виникли сумніви у правильності визначення митної вартості декларантом, оскільки, як стверджує відповідач, заявлена митна вартість товару не підтверджена документально. Відтак, відповідач виставив декларанту вимогу про подання додаткових документів, для підтвердження заявленої митної вартості товару.

Додаткового до митного органу позивачем було подано експертний висновок №919-09/121 від 15.02.2023, прайс б/н від 15.02.2023, витяг з сайту eximbud.com від 28.02.2023, прибуткову накладну №TзО-000126 від 13.02.2023, видаткову накладну №ТзО-000160 від 24.02.2023, витяг з сайту siltumizolacija.lv від 28.02.2023, проформу № від 07.02.2023, платіжне доручення №1 від 09.02.2023, підтвердження вивозу товару 23IE599-605747 від 28.02.2023, рахунок на транспортні послуги №3 від 27.02.2023.

У контексті зазначеного варто зауважити, що ч. 3 ст. 53 МК України встановлено, що у разі якщо документи, зазначені у частині другій цієї статті, містять розбіжності, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу органу доходів і зборів зобов`язані протягом 10 календарних днів надати (за наявності) такі додаткові документи: 1) договір (угоду, контракт) із третіми особами, пов`язаний з договором (угодою, контрактом) про поставку товарів, митна вартість яких визначається; 2) рахунки про здійснення платежів третім особам на користь продавця, якщо такі платежі здійснюються за умовами, визначеними договором (угодою, контрактом); 3) рахунки про сплату комісійних, посередницьких послуг, пов`язаних із виконанням умов договору (угоди, контракту); 4) виписку з бухгалтерської документації; 5) ліцензійний чи авторський договір покупця, що стосується оцінюваних товарів та є умовою продажу оцінюваних товарів; 6) каталоги, специфікації, прейскуранти (прайс-листи) виробника товару; 7) копію митної декларації країни відправлення; 8) висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, та/або інформація біржових організацій про вартість товару або сировини.

Тобто, витребування документів, передбачених положенням ч. 3 ст. 53 МК України можливе у випадку наявності розбіжностей, ознак підробки або відсутності відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни.

Відповідно до ч. 1 ст. 54 МК України контроль правильності визначення митної вартості товарів здійснюється митним органом під час проведення митного контролю і митного оформлення шляхом перевірки числового значення заявленої митної вартості.

Аналіз наведених норм дає підстави вважати, що митні органи мають право здійснювати контроль правильності обчислення декларантом митної вартості, але ці повноваження здійснюються у спосіб, визначений законом, зокрема, витребування додаткових документів на підтвердження задекларованої митної вартості може мати місце тільки у випадку наявності обґрунтованих сумнівів у достовірності поданих декларантом відомостей. Такі сумніви можуть бути зумовлені неповнотою поданих документів для підтвердження заявленої митної вартості товарів, невідповідністю характеристик товарів, зазначених у поданих документах, митному огляду цих товарів, порівнянням рівня заявленої митної вартості товарів з рівнем митної вартості ідентичних або подібних товарів, митне оформлення яких уже здійснено, і таке інше.

Наявність у митного органу обґрунтованого сумніву у правильності визначення митної вартості є обов`язковою, оскільки з цією обставиною закон пов`язує можливість витребування додаткових документів у декларанта та надає митниці право вчиняти наступні дії, спрямовані на визначення дійсної митної вартості товарів.

Разом з тим витребувати необхідно ті документи, які дають можливість пересвідчитись у правильності чи помилковості задекларованої митної вартості, а не всі, які передбачені ст. 53 МК України. Ненадання повного переліку витребуваних документів може бути підставою для визначення митної вартості не за першим методом лише тоді, коли подані документи є недостатніми чи такими, що у своїй сукупності не спростовують сумнів у достовірності наданої інформації.

Аналогічні висновки викладені у постанові Верховного Суду від 28 травня 2020 року у справі №809/946/17.

Як вказано у пункті 2 ч.4 ст. 54 МК України, орган доходів і зборів під час здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів зобов`язаний надавати декларанту або уповноваженій ним особі письмову інформацію про причини, за яких заявлена ними митна вартість не може бути визнана.

З наведеного слідує, що правовою підставою для витребування митним органом від декларанта додаткових документів є наявність перелічених у частині 3 статті 53 МК України підстав, про які митний орган зобов`язаний у письмовій формі повідомити декларанта із зазначенням у такому повідомленні конкретних причин за яких заявлена декларантом митна вартість не може бути визнана на основі поданих ним документів.

Вказана норма законодавства спрямована на те, щоб декларант був обізнаний з недоліками (хибами), які виявлені митним органом та які в свою чергу перешкоджають митному органу підтвердити задекларовану митну вартість товарів за яких декларант мав би реальну можливість їх усунути шляхом подання додаткових документів.

Як видно з матеріалів справи, відповідач витребував у позивача всі, визначені у ч. 3 ст.53 Митного кодексу України документи та не надав доказів того, що подані позивачем документи для митного оформлення товару, є недостатніми чи такими, що у своїй сукупності викликають сумнів в недостовірності наданої інформації. Натомість відповідач прийняв оскаржувані рішення у зв`язку із неподанням декларантом всіх витребуваних у нього документів.

Водночас, надане декларанту повідомлення стосовно необхідності подання митному органу додаткових документів не містить відомостей щодо правових підстав для витребування таких документі, переліку відомостей, які відсутні у поданих документах, наявність яких є необхідною умовою для підтвердження числового значення складових митної вартості, визначеної позивачем.

Такі дії митного органу не узгоджуються з положеннями п. 2 ч. 4 ст. 54 МК України та сприяють тому, що декларант, будучи необізнаним стосовно фактичних причин, за яких заявлена ними митна вартість не може бути визнана, позбавляється можливості усунути такі розбіжності (недоліки, хиби) на стадії здійснення митного контролю правильності визначення задекларованої ним митної вартості товарів.

Як слідує зі спірного рішення про коригування митної вартості товару, відповідач, в обґрунтування розбіжностей, у долучених позивачем до митної декларації документах, зазначає, наступне:

- платіжне доручення від 24.02.2023 №2 на суму 6914,26 євро, що суперечить фактурній вартості 7605,68 євро;

- експертний висновок від 15.02.23 №19-09/121 стосується рахунку-фактури від 13.02.2023 №, що суперечить реквізитам рахунку від 27.02.2023 №;

- рахунок-проформа від 07.02.2023 № видано на суму - 8305,65 євро, що не відповідає фактурній вартості - 7605,68 євро.

Так, щодо твердження відповідача про те, що платіжне доручення від 24.02.2023 №2 на суму 6914,26 євро суперечить фактурній вартості товару 7605,68 євро, не впливає на рівень заявленої митної вартості оцінюваних товарів у розумінні ч.5 ст.58 МКУ, відповідно до якої ціна, що була фактично сплачена або підлягає сплаті - це загальна сума всіх платежів, які були здійснені або повинні бути здійснені покупцем оцінюваних товарів продавцю або на користь продавця через третіх осіб та/або на пов?язаних із продавцем осіб для виконання зобов`язань продавця.

Суд зауважує, що вказана сума була сплачена позивачем в якості передоплати, тоді як згідно з п. 6 параграфу 9 Дистриб`юторської угоди, у разі затримки платежу Постачальник матиме право стягувати законні відсотки відповідно до § 2.4.

Варто зазначити, що визначати умови оплати належить лише сторонам. Згідно ч. 3 ст. 203 ЦК України волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Законодавством не надано право митним органам встановлювати умови, на яких повинна здійснюватися оплата по укладеному договору між суб`єктами господарювання. Умова оплати по договору жодним чином не стосуються задекларованої ціни товару (митної вартості) та інших її складових.

Щодо невідповідності експертного висновку партії товару, суд зазначає, що такий в силу вимог ст. 53 не є основним документом, що підтверджує митну вартість товару. Водночас, вказаний висновок був наданий вже на вимогу відповідача та ідентифікував аналогічний товар за номенклатурою URSA DF 45 50/1250/7000/2/30 MPS, що є ідентичним товару згідно поданої декларантом МД №23UA85U1.

Щодо доводів відповідача про те, що рахунок-проформа від 07.02.2023 № видано на суму - 8305,65 євро, що не відповідає фактурній вартості - 7605,68 євро, суд також зауважує, що такий надано додаткового на вимогу відповідача та ідентифікував попередню партію товару, що постачалася позивачу.

Водночас, задекларована позивачем митна вартість товару співпадає з рахунком-проформою № від 23.02.2023 (номенклатура: URSA DF45 150/1250/7000/2/30 MPS на суму 7605,68 євро (13,17 євро/м3), рахунком-фактурою (інвойсом) № від 27.02.2023 (номенклатура: URSA DF45 150/1250/7000/2/30 MPS на суму 7605,68 євро, (13,17 євро/м3) та митною декларацією країни відправлення №23PL331020E0191741 від 27.02.2023, що власне первинно надавалися митному органу.

Крім того, суд також звертає увагу на правову позицію Верховного Суду, викладену в постанові від 25.08.2023 у справі №810/693/17, згідно з якою відомості з АСАУР носять допоміжний інформаційних характер та не є безперечним доказом заниження митної вартості товарів в разі наявності у декларанта всіх документів, які підтверджують обґрунтованість заявленої митної вартості товару за ціною договору та не мають розбіжностей, які б не давали можливість визначити вартість товару.

З огляду на що, суд критично оцінює доводи відповідача, викладені у відзиві на позовну заяву, про те, що під час опрацювання поданих позивачем до митного контролю документів та здійснення перевірки числового значення заявленої декларантом митної вартості товару за МД №UA205030/2023/002985 відбулось автоматичне спрацювання профілів ризику АСАУР.

Таким чином, аналізуючи вищенаведене, слід дійти висновку, що позивач під час митного оформлення надав усі необхідні документи, передбачені ч. 2 ст. 53 МК України, які чітко ідентифікували товар та містили об`єктивні і достовірні дані, що підтверджували заявлену декларантом митну вартість товару за ціною договору, яка співпадає з інвойсом та експортною декларацією країни відправлення.

Водночас митниця не довела наявність розбіжностей у документах, поданих позивачем, ознак підробки в них або відсутності всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товару, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за товар.

Аналіз вказаних підстав в сукупності з поданими декларантом документами, підтверджує те, що у митного органу не було підстав для витребування додаткових документів у декларанта для підтвердження заявленої митної вартості.

Слід також зауважити, що згідно з ч. ч. 1, 2 ст. 57 МК України передбачено, що визначення митної вартості товарів, які ввозяться в Україну відповідно до митного режиму імпорту, здійснюється за такими методами: 1) основний - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються (вартість операції); 2) другорядні: а) за ціною договору щодо ідентичних товарів; б) за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів; в) на основі віднімання вартості; г) на основі додавання вартості (обчислена вартість); т) резервний.

Основним методом визначення митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є перший метод - за ціною договору (вартість операції).

Саме перший метод - за ціною договору обрав позивач під час декларування товару, однак відповідачем у спірних рішеннях застосовано другорядні методи, зокрема 2б та 2ґ.

Так, у разі якщо митна вартість не може бути визначена за основним методом, застосовуються другорядні методи, зазначені у п. 2 ч. 1 ст. 57 МК України. За правилами ч.ч. 3, 8 згаданої статті кожний наступний метод застосовується лише у разі, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу відповідно до норм МК України. У разі якщо неможливо застосувати жоден із зазначених методів, митна вартість визначається за резервним методом відповідно до вимог, встановлених ст. 64 МК України.

Застосуванню другорядних методів передує процедура консультацій між органом доходів і зборів та декларантом з метою визначення основи вартості згідно з положеннями ст.ст. 59 і 60 МК України. Під час таких консультацій орган доходів і зборів та декларант можуть здійснити обмін наявною у кожного з них інформацією за умови додержання вимог щодо її конфіденційності (ч. 4 ст. 57 МК України).

Статтею 64 МК України, якою регламентовано застосування резервного методу, визначено - у разі якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом послідовного використання методів, зазначених у статтях 58-63 цього Кодексу, митна вартість оцінюваних товарів визначається з використанням способів, які не суперечать законам України і є сумісними з відповідними принципами і положеннями Генеральної угоди з тарифів і торгівлі (GATT). Митна вартість, визначена згідно з положеннями цієї статті, повинна ґрунтуватися на раніше визнаних (визначених) органами доходів і зборів митних вартостях.

Приписами ч. 2 ст. 55 Митного кодексу України чітко визначено перелік відомостей, які повинно містити прийняте органом доходів і зборів письмове рішення про коригування заявленої митної вартості товарів, зокрема:

1) обґрунтування причин, через які заявлену декларантом митну вартість не може бути визнано;

2) наявну в митного органу інформацію (у тому числі щодо числових значень складових митної вартості, митної вартості ідентичних або подібних (аналогічних) товарів, інших умов, що могли вплинути на ціну товарів), яка призвела до виникнення сумнівів у правильності визначення митної вартості та до прийняття рішення про коригування митної вартості, заявленої декларантом;

3) вичерпний перелік вимог щодо надання додаткових документів, передбачених частиною третьою статті 53 цього Кодексу, за умови надання яких митна вартість може бути визнана органом доходів і зборів;

4) обґрунтування числового значення митної вартості товарів, скоригованої органом доходів і зборів, та фактів, які вплинули на таке коригування.

Також як випливає з Правил заповнення рішень про коригування митної вартості товарів, затверджених наказом Міністерства фінансів України від 24.05.2012 №598, посилання на використання цінової бази Єдиної автоматизованої інформаційної системи Держмитслужби у Рішенні допускається тільки при визначенні митної вартості відповідно до положень статей 59, 60 та 64 Кодексу з обов`язковим зазначенням номера та дати митної декларації, яка була взята за основу для визначення митної вартості оцінюваних товарів, з поясненнями щодо зроблених коригувань на обсяг партії ідентичних або подібних (аналогічних) товарів, умов поставки, комерційних умов тощо.

Обов`язковість чіткого визначення вказаної вище інформації, як обов`язкових реквізитів будь-якого рішення про коригування заявленої митної вартості товарів підтримується і наявною судовою практикою, зокрема відповідна правова позиція викладена в постановах Верховного Суду від 14.08.2018 у справі № 821/1617/17, від 17.11.2022 у справі №807/221/18, від 20.06.2023 у справі №1.380.2019.006247.

Водночас, судом встановлено, що в оскаржуваному рішенні про коригування митної вартості товару, відсутнє належне обґрунтування неможливості застосування методів 2а-2г, а застосування методу 2ґ, та визначення митної вартості імпортованого товару, обґрунтовано митницею виключно зазначенням номеру та дати іншої митної декларації, а також ціни за кілограм товару, а саме: МД №UA305090/2023/236 від 01.02.2023, де митна вартість товару становить 1,79 євро за кг.

З даного приводу суд звертає увагу, що згідно поданих позивачем документів, ціна товару, що подавався до митного оформлення встановлювалася в євро за м3, умови поставки FCA PL Dabrowa Gornicza, таким чином абсолютно не обґрунтованим є використання відповідачем для коригування митної вартості товару декларації №UA305090/2023/236 від 01.02.2023, в якій митна вартість встановлена в євро за кілограми, а умови поставки DAP UA Фастів.

Таким чином, суд констатує, що митний орган не навів жодних пояснень чи розрахунків щодо здійснених коригувань, а також детальної інформації про товари, які було використано в якості джерела інформації, про числові значення митної вартості таких товарів, умови поставки, країну походження, фактурну вартість, діапазон декларованих цін за ідентичні чи подібні товари тощо та відповідно не довів подібність (аналогічність) товарів, вказаних у митній декларації на яку посилається.

Суд також враховує, що відповідач має доступ до цінової бази усіх ввезених на митну територію України товарів та може відібрати за критерієм «код УКТЗЕД» всі митні оформлення за першим методом за певний період та проілюструвати діапазон оформленої митної вартості (від мінімальної до максимальної) ідентичних чи подібних товарів, вказавши обсяг поставок, країну походження тощо. Тому зазначення лише номерів та дат митних декларацій, які були взяті за основу для визначення митної вартості оцінюваних товарів, без будь-якого обґрунтування їх вибору із сотень інших митних оформлень, без пояснення критеріїв відбору, а також докладної інформації щодо номенклатури, характеристик товару, умов його поставки тощо не підтверджує обґрунтованість визначеної відповідачем митної вартості товару та свідчить про свавільність оскаржуваного рішення.

Необхідно також звернути увагу на те, що зазначення в рішенні про коригування митної вартості лише номерів та дат митних декларацій, які були взяті за основу для визначення митної вартості оцінюваних товарів прямо суперечать вищезазначеним положенням законодавства, що є самостійною підставою для його скасування. Вказана позиція підтверджується уставленою судовою практикою Верховного суду, викладеною в постановах від 21.12.2018 у справі №815/1670/17, від 10.06.2020 у справі №1.380.2019.004752, від 19.09.2022 у справі №1.380.2019.004890.

Враховуючи наведені мотиви, суд дійшов висновку, що оскаржене рішення про коригування митної вартості товару є необґрунтованими, а відповідач не довів правомірності такого в частині застосування саме другорядного методу для визначення митної вартості імпортованого товару.

Адміністративні суди у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку (ч. 2 ст. 2 КАС України).

Згідно ч.ч.1, 2 ст.77 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

З урахуванням досліджених судом фактичних даних суд приходить висновку, що спірне рішення Львівської митниці про коригування митної вартості товарів №UA205030/2023/000061/2 від 01.03.2023 не відповідає критеріям, визначеним у ч.2 ст.2 Кодексу адміністративного судочинства України, адже прийняте не на підставі, не у спосіб, що визначені Конституцією та законами України а також необґрунтовано, тобто без урахування усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення, а відтак порушує права та законні інтереси позивача, а тому підлягає скасуванню.

Крім того, оскільки вищевказане рішення про коригування митної вартості стало підставою для прийняття картки відмови в прийняті митної декларації №UA205030/2023/000142, то позовна вимога про її скасування є похідною та також підлягає задоволенню.

Таким чином, виходячи з меж заявлених позовних вимог, системного аналізу положень законодавства України, доказів, наявних у матеріалах справи, суд дійшов висновку про обґрунтованість позовних вимог та вважає їх такими, що підлягають задоволенню.

Щодо сплаченого позивачем судового збору, то згідно ч.1 ст.139 Кодексу адміністративного судочинства України судовий збір відшкодовується позивачу в повному обсязі.

Керуючись ст.ст.6-10, 14, 72-77, 90, 132, 159, 241-246, 262, 265 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

в и р і ш и в:

позов задовольнити.

Визнати протиправним та скасувати рішення Волинської митниці про коригування митної вартості №UA205030/2023/000061/2 від 01.03.2023.

Визнати протиправною та скасувати картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення Волинської митниці №UA205030/2023/000142.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Волинської митниці (місцезнаходження: вул.Призалізнична, 13, с. Римачі, Любомильський район, Волинська область, 44350; ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «ВЕЛЛЕР» (місцезнаходження: вул. Ковельська, 109Б/33, м. Львів, 79000; ) судовий збір у сумі 5368 (п`ять тисяч триста шістдесят вісім) грн. 00 коп.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги, рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту судового рішення до Восьмого апеляційного адміністративного суду.

Повний текст рішення складено та підписано 15.09.2023.

СуддяБратичак Уляна Володимирівна