Справа № 629/4324/23
Суддя: ЦЕНДРА Н. В.
Дата ухвалення: 2023-09-14 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 629/4324/23
Провадження№2-а/629/17/23
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14.09.2023 року Лозівський міськрайонний суд Харківської області у складі головуючого судді Цендри Н.В., за участю секретаря Андрієнко С.А., адвоката Соколик І.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Лозова в порядку спрощеного позовного провадження адміністративну справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції в Харківській області, Лозівського районного відділу поліції Головного управління Національної поліції в Харківській області, третя особа: інспектор ВРПП Лозівського РВ ГУНП в Харківській області старший лейтенант поліції Костоглодов Вадим Олександрович про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення, суд, -

ВСТАНОВИВ:

Представник позивача Соколик І.В. звернулася до суду з вищевказаним позовом посилаючись на те, що 26 липня 2023 року стосовно нього інспектором ВРПП Лозівського РВ ГУНП в Харківській області старшим лейтенантом поліції Костоглодовим В.О. винесенопостанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серія БАД №324717 за порушення ст. 121-3 ч. 1 КУпАП та накладено стягнення у вигляді штрафу в розмірі 1190 грн. Позивач зазначає, що 26 липня 2023 року близько 21 години 20 хвилин він на автомобілі MERSEDES BENS 190, державний номерний знак НОМЕР_1 виїхав з дому, автомобіль був повністю справний, працювало освітлення номерного знаку, та інші системи та прилади. 26 липня 2023 року близько 21 години 56 хвилин в місті Лозова Харківської області по вул. Павлоградській позивач був зупинений співробітниками поліції, які повідомили, що причиною зупинки стало - не працююча підсвітка заднього номера в нічний час. Він повідомив, що при виїзді автомобіль був повністю справним, та можливо в дорозі у нього перегорів запобіжник і сталася поломка підсвітки номерного знаку, про що він не знав та знати не міг. Також Позивач попрохав поліцейських, надати можливість усунути несправність, відкрив багажник автомобіля та намагався відремонтувати. Поліцейські незважаючи на це склали оскаржувану постанову. Позивач зазначає, що несправність підсвітки заднього номерного знаку сталась під час руху автомобіля, він не знав та не міг знати, що таке відбулося, він не мав наміру вчиняти правопорушення, умислу у нього не було, шкода нікому завдана не була. Поліцейським при винесенні оскаржуваної постанови не були дотримані положення законодавства України щодо оформлення постанови про адміністративне правопорушення, розгляд справи відбувався з грубим порушенням вимог актів законодавства України, що регулює дорожній рух, встановлює поведінку та правила учасників дорожнього руху, що потягло за собою прийняття незаконної та необґрунтованої постанови. Оскаржувана постанова від 26.07.2023 року не відповідає вимогам ст. 283 КУпАП, п. 5 розділу III Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затвердженої Наказам МВС України від 07.11.2015 року N 1395, оскільки в ній не зазначено, які саме спеціальні норми, визначені законодавством, було порушено позивачем, внаслідок чого поліцейський прийшов до висновку про наявність підстав вважати, що був порушений п. 2.9.б ПДР України та визначено кваліфікацію даного порушення за ч. 1 ст. 121-3 КУпАП, що є порушенням вимог чинного законодавства щодо змісту постанови у справі про адміністративне правопорушення та не дає можливості встановити, які конкретні вимоги законодавства було порушено позивачем. Також оскаржувана постанова не містить посилань на будь-які докази, які підтверджують факт вчинення позивачем адміністративного правопорушення. А тому оскаржувану постанову вважають незаконною, оскільки в його діях відсутні подія і склад адміністративного правопорушення, тому просить скасувати вказану постанову.

14.08.2023 року провадження по справі було відкрито та призначено розгляд в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін.

10.03.2023 представник відповідача Головного управління національної поліції в Харківській області, направив відзив, в якому просив відмовити у задоволені адміністративного позову ОСОБА_1 , посилаючись на те, що підставою для винесення оскаржуваної постанови стало те, що 26.07.2023 Позивач керував транспортним засобом MERSEDES BENS 190, державний номерний знак НОМЕР_1 , у якого був неосвітлений задній номерний знак в темну пору доби. При цьому у позовній заяві Позивач і сам не заперечує факту, що освітлення заднього номерного знаку не працювало. ГУНП в Харківській області вважає, що не можна погодитись з твердженням позивача, що освітлення вийшло з ладу саме в дорозі, у зв`язку з чим відсутній умисел чи необережність, оскільки саме на водія покладений обов`язок стежити за технічним станом транспортного засобу у дорозі. Те, що позивач після його зупинки працівниками поліції не знав про несправність автомобіля, через яку номерний знак був неосвітленим, не свідчить про відсутність в діях позивача складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 121-3 КУпАП. Зазначене у постанові формулювання не відміняє того факту, що позивачем було вчинено вказане адміністративне правопорушення, за яке передбачено відповідальність, оскільки поліцейським в постанові зазначено посилання на ч.1 ст. 121-3 КУпАП, а також п. 2.9 В, а тому таке твердження позивача необґрунтоване та безпідставне. Щодо твердження позивача про те, що інспектор не повністю вказав найменування органу Національної поліції, зазначає, що відповідно до ст. 283 КУпАП постанова по справі про адміністративне правопорушення у сферах забезпечення безпеки дорожнього руху повинна містити найменування органу (прізвище, ім`я та по батькові, посада посадової особи), який виніс постанову. Так, в графі №3 (посада, спеціальне звання та прізвище, ім`я по батькові особи, яка розглядає справу) оскаржуваної постанови зазначено: «Інспектор ВРПП ст. л-нт Костоглодов Вадим Олександрович». Тобто всі обставини, які повинні бути зазначені вказані. Крім того, з матеріалів справи вбачається, що оскаржувана постанова про притягнення позивача до адміністративної відповідальності містить посилання на те, що проводилася відео фіксація на камеру. Позивачем зазначено, що в оскаржуваній постанові є посилання на порушення п. 2.9.Б ПДР України. Однак, у постанові серії БАД №324717 від 26.07.2023, чітко вказано, що Позивач керував автомобілем MERSEDES BENS 190, державний номерний знак НОМЕР_1 в якого не працювала підсвітка заднього номера в нічний час, чим порушив п. 2.9 В ПДР України, чим скоїв адміністративне правопорушення, передбачене частиною 1 ст. 121-3 КУпАП. Водночас, як п. 2.9. «в» передбачено, зокрема, що водієві забороняється керувати транспортним засобом з номерним знаком, що неосвітлений у темну пору доби. Крім того, факт непрацюючої підсвітки підтверджується відеозаписом з відеокамери. Отже, винесення оскаржуваної постанови про притягнення до адміністративної відповідальності позивача відповідало вимогам закону та посадовим інструкціям поліцейського і було спрямоване на дотримання безпеки дорожнього руху.

22.08.2023 року від третьої особи інспектора Лозівського РВП ГУНП в Харківській області старшого лейтенанта поліції Костоглодова В.О. надійшли пояснення, згідно яких просив відмовити в задоволенні позовної заяви. Зазначив, що підставою для винесення постанови стало те, що 26.07.2023 позивач керував транспортним засобом MERSEDES BENS 190, державний номерний знак НОМЕР_1 , у якого був неосвітлений задній номерний знак в темну пору доби. При цьому у позовній заяві позивач і сам не заперечує факту, що освітлення заднього номерного знаку не працювало. ГУНП в Харківській області вважає, що не можна погодитись з твердженням позивача, що освітлення вийшло з ладу саме в дорозі, у зв`язку з чим відсутній умисел чи необережність, оскільки саме на водія покладений обов`язок стежити за технічним станом транспортного засобу у дорозі. Те, що позивач після його зупинки працівниками поліції не знав про несправність автомобіля, через яку номерний знак був неосвітленим, не свідчить про відсутність в діях позивача складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 121-3 КУпАП. Зазначене у постанові формулювання не відміняє того факту, що позивачем було вчинено вказане адміністративне правопорушення, за яке передбачено відповідальність, оскільки поліцейським в постанові зазначено посилання на ч.1 ст. 121-3 КУпАП, а також п. 2.9 В, а тому таке твердження позивача необґрунтоване та безпідставне. Щодо твердження позивача про те, що інспектор не повністю вказав найменування органу Національної поліції, зазначає, що відповідно до ст. 283 КУпАП постанова по справі про адміністративне правопорушення у сферах забезпечення безпеки дорожнього руху повинна містити найменування органу (прізвище, ім`я та по батькові, посада посадової особи), який виніс постанову. Так, в графі №3 (посада, спеціальне звання та прізвище, ім`я по батькові особи, яка розглядає справу) оскаржуваної постанови зазначено: «Інспектор ВРПП ст. л-нт Костоглодов Вадим Олександрович». Тобто всі обставини, які повинні бути зазначені вказані. Крім того, з матеріалів справи вбачається, що оскаржувана постанова про притягнення позивача до адміністративної відповідальності містить посилання на те, що проводилася відео фіксація на камеру. Позивачем зазначено, що в оскаржуваній постанові є посилання на порушення п. 2.9.Б ПДР України. Однак, у постанові серії БАД №324717 від 26.07.2023, чітко вказано, що Позивач керував автомобілем MERSEDES BENS 190, державний номерний знак НОМЕР_1 в якого не працювала підсвітка заднього номера в нічний час, чим порушив п. 2.9 В ПДР України, чим скоїв адміністративне правопорушення, передбачене частиною 1 ст. 121-3 КУпАП. Водночас, як п. 2.9. «в» передбачено, зокрема, що водієві забороняється керувати транспортним засобом з номерним знаком, що неосвітлений у темну пору доби. Крім того, факт непрацюючої підсвітки підтверджується відеозаписом з відеокамери. Отже, винесення оскаржуваної постанови про притягнення до адміністративної відповідальності позивача відповідало вимогам закону та посадовим інструкціям поліцейського і було спрямоване на дотримання безпеки дорожнього руху.

Представник позивача в судовому засіданні позов підтримала та просили його задовольнити.

Представник відповідача Головного управління Національної поліції в Харківській області в судове засідання не з`явився. У відзиві просив проводити судове засідання без його участі.

Представник Лозівського районного відділу поліції Головного управління Національної поліції в Харківській області в судовому засіданні заперечував проти задоволення позову, посилаючись на те, що працівники поліції відповідно до вимог чинного законодавства винесли постанову та наклали адміністративне стягнення на правопорушника.

Третя особа інспектор Лозівського РВП ГУНП в Харківській області лейтенант поліції Костоглодов В.О. в судовому засіданні пояснив, що він разом з іншими працівниками поліції здійснювали патрулювання на патрульній машині, побачили, що автомобіль «MERSEDES-BENS» їхав з неосвітленим номерним знаком у темну пору доби, що не дає змоги прочитати символи з відстані 20 м. Після цього вони включили проблискові маячки та почали наздоганяти вищевказаний автомобіль. Після зупинки водій ОСОБА_1 побачив несправність автомобілю, однак сказав що виїжджав з дому зі справним транспортним засобом.

Дослідивши матеріали справи, судом було встановлене наступне.

26 липня 2023 року поліцейським Лозівського РВП ГУНП в Харківській області старшим лейтенантом поліції Костоглодовим В.О. у відношенні ОСОБА_1 винесено постанову серії БАД №324717 про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, за фактом вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 121-3 КУпАП, якою до ОСОБА_1 застосовано адміністративне стягнення у розмірі 1190 гривень.

Положеннями ч. 2 ст. 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Вимогами ч. 1 ст. 2 КАС України передбачено, що завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб?єктів владних

повноважень.

Відповідно до ст. 9 Кодексу України про адміністративні правопорушення адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

За змістом статті 31 вказаного Закону, поліція може застосовувати превентивні заходи, серед яких: перевірка документів особи; опитування особи; зупинення транспортного засобу; застосування технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото - і кінозйомки, відеозапису, засобів фото - і кінозйомки, відеозапису.

Пунктом 11 ч. 1 ст. 23 Закону України " Про Національну поліцію" встановлено, що поліція відповідно до покладених на неї завдань регулює дорожній рух та здійснює контроль за дотриманням Правил дорожнього руху його учасниками та за правомірністю експлуатації транспортних засобів на вулично-дорожній мережі.

Процедуру оформлення поліцейськими підрозділів патрульної поліції та поліцейськими, на яких покладаються обов`язки із забезпечення безпеки дорожнього руху в окремих регіонах та населених пунктах, де тимчасово відсутня патрульна поліція (далі - поліцейський), матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі встановлено Інструкцією з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затвердженою наказом МВС України від 07.11.2015 року №1395.

Відповідно до п.4 розділу І Інструкції №1395 у разі виявлення правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, розгляд якого віднесено до компетенції Національної поліції України, поліцейський виносить постанову у справі про адміністративне правопорушення без складання відповідного протоколу.

Стаття 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Оскаржуваною постановою позивача притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.1 ст. 121-3 КУпАП, яка передбачає відповідальність, зокрема, за керування транспортним засобом з неосвітленим номерним знаком.

Згідно з ч. 1 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених ст. 78 цього Кодексу.

В той же час, частиною 2 ст. 77 КАС України передбачено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Як роз`яснив Пленум Верховного Суду України у п. 24 своєї Постанови №14 від 23 грудня 2005 року «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті», зміст постанови має відповідати вимогам, передбаченим статтями 283 і 284 КУпАП. У ній зокрема потрібно навести докази, на яких ґрунтується висновок про вчинення особою адміністративного правопорушення та зазначити мотиви відхилення інших доказів, на які посилався правопорушник, чи висловлених останнім доводів.

Виходячи із змісту оскарженої постанови, особою, яка її винесла, було встановлено що, ОСОБА_1 26.07.2023 року о 21-56 год. в м.Лозова по вул.Павлоградська, керував автомобілем Mersedes Bens, реєстраційний номер НОМЕР_2 , в якого не працювала підсвітка заднього номера в нічний час, чим порушив п.п 2.9. «в» ПДР України.

Правовими положеннями ст. 251 КУпАП передбачено, що доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Суд звертає увагу, що вищезазначена правова норма визначає ряд фактичних даних на основі яких посадова особа встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення.

Згідно п. 2.9. «в» ПДР України водієві забороняється керувати транспортним засобом без номерного знака або з номерним знаком, що неосвітлений (у темну пору доби або в умовах недостатньої видимості) чи перевернутий.

В обґрунтування незгоди з оскаржуваною постановою позивач посилається на те, що при виїзді автомобіль був справний, та можливо у дорозі в нього перегорів запобіжник і сталася поломка підсвітки, а після його зупинки працівниками поліції він не міг усунути несправність на місці, зважаючи на пізню пору доби, і був переконаний в тому, що з такою несправністю автомобіля він міг рухатись далі. Окрім того, позивач вказує, що в даному випадку в нього відсутня вина, як суб`єктивна сторона складу інкримінованого адміністративного правопорушення, у формі умислу чи необережності, що вказує на відсутність в його діях складу адміністративного правопорушення.

З цього приводу суд вважає за необхідне зазначити, що вина у адміністративному правопорушенні, передбаченому ч.1 ст.121-3 КУпАП, може бути виражена як у формі умислу, так і у формі необережності, а адміністративне стягнення за ч.1 ст.121-3 КУпАП накладається, серед іншого, саме за керування водієм транспортним засобом з неосвітленим номерним знаком.

Те, що позивач після його зупинки працівниками поліції не знав про несправність автомобіля, через яку номерний знак був неосвітленим, не свідчить про відсутність в діях позивача складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.121-3 КУпАП.

Оцінюючи у сукупності наявні в матеріалах справи докази, суд вважає встановленим той факт, що останній дійсно порушив вимоги п. 2.9 «в» ПДР України.

Суд не погоджується з твердженнями позивача про те, що відсутність освітлення номерного знака не є перешкодою для подальшого руху автомобіля і не загрожує безпеці дорожнього руху.

При цьому, суд звертає увагу на те, що ПДР України передбачено, що у разі якщо неосвітлений номерний знак у темну пору доби або в умовах недостатньої видимості, то це є підставою для тимчасового затримання автомобіля.

Окрім того, суд зауважує, що п. 31.5 ПДР України передбачено, що у разі виникнення в дорозі несправностей, зазначених у пункті 31.4 цих Правил, водій повинен вжити заходів для їх усунення, а якщо це зробити неможливо рухатися якомога коротшим шляхом до місця стоянки або ремонту, дотримуючись запобіжних заходів з виконанням вимог пунктів 9.9 і 9.11 цих Правил. Разом з тим, така несправність, як неосвітлений номерний знак не входить у перелік несправностей, зазначених у пункті 31.4 ПДР України.

Водночас, як зазначалось вище, п. 2.9. «в» передбачено, зокрема, що водієві забороняється керувати транспортним засобом з номерним знаком, що неосвітлений у темну пору доби.

Стосовно показів в судовому засіданні свідка ОСОБА_2 , про те, що ОСОБА_1 забирав її біля дому і коли вона проходила біля машини, то бачила, що підсвітка номеру працювала та номер був освітлений, то суд відноситься до них критично, та розцінює їх як намагання допомогти ОСОБА_1 уникнути адміністративної відповідальності, оскільки як вбачається з відеозапису під час зупинки транспортного засобу свідок ОСОБА_2 сиділа на пасажирському сидінні автомобіля, чула, що причиною зупинки стало те, що не працювала підсвітка заднього номера, однак не вийшла і не підтвердила слова ОСОБА_1 про те, що коли її забирав ОСОБА_1 то підствітка працювала.

Що стосується доводів представника позивача, що в оскаржуваній постанові поліцейський зазначив про порушення п. 2.9.Б ПДР, що не відповідає фактичним обставинам, які мали місце, то суд зазначає наступне.

До пояснень на позовну заяву третя особа ОСОБА_3 долучив фотокопію оскаржуваної постанови, в якій зазначено, що ОСОБА_1 порушив п. 2.9.В ПДР.

З оригіналу Постанови серії БАД №324717 про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, за фактом вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 121-3 КУпАП, яка була оглянута в судовому засіданні, було встановлено, що ОСОБА_1 було притягнуто до відповідальності саме за порушення п. 2.9.В ПДР.

З огляду на викладене, суд дійшов висновку про те, що ОСОБА_1 був притягнутий до відповідальності саме за порушення п. 2.9.В ПДР, а в копії постанови, яка була написана під копірку, та надана правопорушнику на місці складання постанови, не чітко відобразилась літера «В» п. 2.9.В ПДР.

Крім того, на підтвердження факту вчинення адміністративного правопорушення, відповідачем надано суду матеріали відеозйомки, на якій зафіксовано подію, про яку йдеться в оскаржуваній постанові.

Як вбачається з матеріалів відеозапису, останні містять інформацію про вчинене правопорушення, а саме - не освітлений номерний знак на автомобілі MERSEDES BENS 190, державний номерний знак НОМЕР_1 , у зв`язку з чим не проглядається цифрове та буквене позначення.

Висновок про те, що відеоматеріали з місця події є доказами в адміністративній справі, які безпосередньо свідчать про наявність та обставини правопорушення, неодноразово був висловлений Верховним Судом, зокрема, у постановах від 14 лютого 2018 року у справі №536/583/17, від 29 травня 2018 року у справі № 727/6565/17 та від 11 липня 2019 року у справі №686/15730/16-а.

Отже, винесення оскаржуваної постанови про притягнення до адміністративної відповідальності позивача відповідало вимогам закону та посадовим інструкціям поліцейського і було спрямоване на дотримання безпеки дорожнього руху.

Доказів на підтвердження зазначених позовних вимог та доведеності неправомірності притягнення позивача до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.121-3 КУпАП, останній суду не надав, та судом, в ході розгляду справи таких обставин не було встановлено.

Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що дії інспектора ВРПП Лозівського РВ ГУНП в Харківській області старшого лейтенанта поліції Костоглодова В.О. щодо винесення оскаржуваної постанови не є протиправними, а постанова про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 серії БАД №324717 від 26.07.2023 року є законною та не підлягає скасуванню.

Таким чином, дослідивши всебічно, повно, безпосередньо та об`єктивно наявні у справі докази, оцінивши їх належність, допустимість, достовірність, достатність і взаємний зв`язок у їх сукупності, з`ясувавши усі обставини справи, на які позивач посилався як на підставу своїх вимог, суд приходить до висновку, що в задоволенні позову ОСОБА_1 слід відмовити.

Керуючись ст. ст. 9, 10, 77, 90, 243-246, 250, 286 КАС України, суд

УХВАЛИВ:

У задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції в Харківській області, Лозівського районного відділу поліції Головного управління Національної поліції в Харківській області, третя особа: інспектор ВРПП Лозівського РВ ГУНП в Харківській області старший лейтенант поліції Костоглодов Вадим Олександрович про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення - відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Другого апеляційного адміністративного суду протягом десяти днів з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Позивач: ОСОБА_1 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_3 .

Представник позивача: Соколик Ірина Володимирівна, місцезнаходження: АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_4 .

Відповідачі: Головне управління Національної поліції в Харківській області, місцезнаходження: м.Харків, вул.Жон Мироносиць, буд.5.

Лозівський РВП ГУНП в Харківській області, місцезнаходження: Харківська область, м.Лозова, вул.Ярослава Мудрого, буд.7.

Третя особа: інспектор ВРПП Лозівського РВП ГУНП в Харківській області старший лейтенант поліції Костоглодов Вадим Олександрович, місцезнаходження: Харківська область, м.Лозова, вул.Ярослава Мудрого, буд.7.

Суддя Наталія ЦЕНДРА