Справа № 160/12649/22
Суддя: Ніколайчук Світлана Василівна
Дата ухвалення: 2023-09-05 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

05 вересня 2023 рокуСправа №160/12649/22

Суддя Дніпропетровського окружного адміністративного суду Ніколайчук С.В. розглянувши в порядку письмового провадження заяву ОСОБА_1 про визнання протиправними рішення, прийнятого суб`єктом владних повноважень у справі № 160/12649/22 за позовом ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) до головного управління Пенсійного фонду України в м.Києві ( вул.Бульварно-Кудрявська, буд. 16, м.Київ 53, 04053, ); головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області (49094, м. Дніпро, вул. Набережна Перемоги, 26, ) про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії

УСТАНОВИВ:

12 травня 2023 року ОСОБА_1 звернувся до Дніпропетровського окружного адміністративного суду з заявою, у якій просить:

- визнати протиправним рішення Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві від 26 квітня 2023 року за № 12546/03-16, прийняте на виконання Постанови Третього апеляційного адміністративного суду від 08.02.2023 року по справі № 160/12649/22;

- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в м. Києві на виконання Постанови Третього апеляційного адміністративного суду від 08.02.2023 року по справі № 160/12649/22 повторно розглянути заяву ОСОБА_1 №11704 від 25.07.2022 про переведення на пенсію державного службовця відповідно до статті 37 Закону України «Про державну службу» №3723-ХІІ від 16.12.1993 та прийняти відповідне рішення з урахуванням висновків суду;

- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в м. Києві подати до суду звіт про виконання Постанови Третього апеляційного адміністративного суду від 08.02.2023 року по справі № 160/12649/22.

Заява обґрунтована тим, що відповідач не виконав постанову Третього апеляційного адміністративного суду від 08.02.2023 року у справі № 160/12649/22 , а саме: при повторному розгляді заяви про переведення ОСОБА_1 на пенсію державного службовця не врахував висновки, викладені в постанові суду.

На думку заявника, відповідач не виконав рішення суду, взагалі не врахував правову оцінку, надану судом у рішенні, і знову відмовив з підстав, що визнані судом протиправними.

Вказана заява подана в порядку статті 383 Кодексу адміністративного судочинства України.

Ухвалою від 19 травня 2023 року заяву ОСОБА_1 суд призначив заяву до розгляду в судовому засіданні на 25 травня 2023 року.

Ухвалою від 25 травня 2023 року у задоволенні заяви ОСОБА_1 про визнання протиправними рішення, прийнятого суб`єктом владних повноважень у справі № 160/12649/22 відмовлено.

Постановою Третього апеляційного адміністративного суду від 09.08.2023 року у справі № 160/12649/22 ухвалу Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 25.05.2023 року у справі № 160/12649/22 скасовано, справу № 160/12649/22 направлено до суду першої інстанції для продовження розгляду заяви ОСОБА_1 поданої в порядку ст. 383 Кодексу адміністративного судочинства України.

Ухвалою від 28.08.2023 року заяву ОСОБА_1 призначено до розгляду у судовому засіданні на 05.09.2023 року о 11:20 год.

Представники сторін в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином.

Розглянувши подані документи і матеріали, з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується заява, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду заяви по суті, суд зробив такі висновки.

Рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 14.10.2022 року у справі № 160/12649/22 за позовом ОСОБА_1 до головного управління Пенсійного фонду України в м.Києві; Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії - задоволено. Визнано протиправним та скасовано рішення Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві від 28.07.2022 № 54 про відмову у перерахунку пенсії відповідно до Закону України від 10.12.2015 №889 «Про державну службу». Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області перевести ОСОБА_1 на пенсію державного службовця відповідно до статті 37 Закону України «Про державну службу» з дня подання заяви до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області (25.07.2022) та здійснити розрахунок пенсії згідно з заявлених довідок ГУ ДПС у Дніпропетровській області від 25.07.2022 №39435/6/04-36-10-02-13 та від 25.07.2022 №39436/6/04-36-10-02-13 у розмірі 60 відсотків заробітної плати працюючого державного службовця відповідної посади та рангу за останнім місцем роботи на державній службі, з якої було сплачено єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, а до 1 січня 2011 року - страхові внески на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування.

Постановою Третього апеляційного адміністративного суду 08.02.2023 року апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області задоволено частково. Рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 14 жовтня 2022 року у справі № 160/12649/22 скасовано. Позов ОСОБА_1 задоволено частково. Визнано протиправним та скасовано рішення Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві від 28.07.2022 «Про пенсійне забезпечення гр. ОСОБА_1 ». Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в м. Києві повторно розглянути заяву ОСОБА_1 № 11704 від 25.07.2022 про переведення на пенсію державного службовця відповідно до статті 37 Закону України «Про державну службу» №3723-ХІІ від 16.12.1993 та прийняти відповідне рішення з урахуванням висновків суду. В решті позову відмовлено.

Рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 14.10.2022 року у справі № 160/12649/22 набрало законної сили 08.02.2023 року.

На виконання вимог постанови Третього апеляційного адміністративного суду від 08.02.2023 року Головним управлінням Пенсійного фонду України в м. Києві повторно розглянута заява ОСОБА_1 про переведення на пенсію державного службовця відповідно до статті 37 Закону України «Про держану службу», за результатами розгляду якої відповідач прийняв рішення № 54 від 24.04.2023, де зазначив, що стаж державної служби ОСОБА_1 становить 2 роки 10 місяців 28 днів, у зв`язку з чим відмовлено у переведенні на пенсію за віком відповідно до Закону України «Про державну службу».

Заявник не погоджується з висновками, викладеними у рішенні № 54 від 24.04.2023 під час повторного розгляду заяви Головним управлінням Пенсійного фонду України в м. Києві, про переведення на пенсію державного службовця відповідно до статті 37 Закону України «Про держану службу», що і стало підставою з цією заявою до суду.

Надаючи правову оцінку встановленим обставинам заяви, доводам заявника, викладеним в заяві, суд врахував такі норми чинного законодавства, які діяли на момент виникнення спірних правовідносин, та релевантні їм джерела права.

Статтею 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ч. 2-3 ст. 14 КАС України судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України. Невиконання судового рішення тягне за собою відповідальність, встановлену законом.

Згідно із ст. 370 КАС України судове рішення, яке набрало законної сили, є обов`язковим для учасників справи, для їхніх правонаступників, а також для всіх органів, підприємств, установ та організацій, посадових чи службових осіб, інших фізичних осіб і підлягає виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, або за принципом взаємності, - за її межами.

Розділом IV КАС України врегульовано окремі процесуальні питання, пов`язані з виконанням судового рішення, а нормами статей 382 383 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено декілька видів судового контролю за виконанням судових рішень в адміністративних справах: зобов`язання суб`єкта владних повноважень подати звіт про виконання судового рішення та, за наслідками розгляду звіту, як можливий варіант накладення штрафу (ч. 2 ст. 382 КАС України); визнання протиправними рішень, дій чи бездіяльності, вчинених суб`єктом владних повноважень-відповідачем на виконання рішення суду (ст. 383 КАС України).

У заяві ОСОБА_1 ініціює здійснення судового контролю за виконанням постанови Третього апеляційного адміністративного суду від 08.02.2023 року у справі № 160/12649/22, у спосіб, передбачений ст. 382 КАС України (зобов`язати відповідача подати звіт про виконання постанови суду), проте в тексті заяви заявник посилається на ст. 383 КАС України, яка регламентує інші правовідносини (визнання протиправною бездіяльності відповідача при виконанні судового рішення).

Водночас правила адміністративного судочинства допускають, що суд може вийти за межі вимог адміністративного позову, зокрема, якщо спосіб захисту, який пропонує позивач, є недостатнім або неправильно обраним для повного захисту прав, свобод та інтересів. Оскільки наслідком розв`язання публічно-правового спору по суті має бути захист порушеного суб`єктивного права позивача.

З матеріалів справи видно та зазначено в постанови Третього апеляційного адміністративного суду від 08.02.2023 року у справі № 160/12649/22, що згідно із наказом Головного управління ДПС у Дніпропетровській області від 21.07.2022 №412-о «Про припинення державної служби та звільнення ОСОБА_1 » позивач має стаж державної служби понад 31 рік.

Також постановою Третього апеляційного адміністративного суду від 08.02.2023 року у справі № 160/12649/22 встановлено відсутність обґрунтованих підстав для відмови позивачу у призначенні пенсії державного службовця відповідно до ст. 37 Закону України «Про державну службу».

Обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом (ч. 4 ст. 78 Кодексу адміністративного судочинства України).

Враховуючи вищенаведене та встановлені обставини справи у постанові Третього апеляційного адміністративного суду від 08.02.2023 року у справі № 160/12649/22 щодо відсутність обґрунтованих підстав для відмови позивачу у призначенні пенсії державного службовця відповідно до ст. 37 Закону України «Про державну службу», суд вважає, що Головне управління Пенсійного фонду України в м. Києві вчинило протиправні дії, в результаті яких ухвалило протиправне рішення № 54 від 24.04.2023 року на виконання постанови Третього апеляційного адміністративного суду від 08.02.2023 року у цій справі, чим порушило права позивача на отримання пенсії державного службовця відповідно до ст. 37 Закону України «Про державну службу».

З урахуванням диспозиції ст. 383 Кодексу адміністративного судочинства України, суд робить висновок про невідповідність прийнятого Головним управлінням Пенсійного фонду України в м. Києві рішення № 54 від 24.04.2023, оформленого листом від 26 квітня 2023 року за № 12546/03-16, висновкам постанови Третім апеляційним адміністративним судом від 08.02.2023 року у справі № 160/12649/22.

Відповідно до ч. 2 ст. 9 Кодексу адміністративного судочинства України суд може вийти за межі позовних вимог, якщо це необхідно для ефективного захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Суд може вийти за межі вимог адміністративного позову у випадках, якщо це необхідно для ефективного захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень. Вихід за межі позовних вимог можливий у випадку помилкового обрання особою неналежного способу захисту порушеного права, у цьому випадку можливо на підставі частини другої статті 9 Кодексу адміністративного судочинства України вийти за межі позовних вимог та застосувати той спосіб захисту порушеного права позивача, який відповідає фактичним обставинам справи і відновлює порушене право особи.

Конституційний Суд України в своєму рішенні від 30 січня 2003 року №3-рп/2003 зазначив, що правосуддя за своєю суттю визнається таким лише за умови, що воно відповідає вимогам справедливості і забезпечує ефективне поновлення в правах. Загальною декларацією прав людини 1948 року передбачено, що кожна людина має право на ефективне поновлення в правах компетентними національними судами у випадках порушення її основних прав, наданих їй конституцією або законом (стаття 8). Право на ефективний засіб захисту закріплено також у Міжнародному пакті про громадянські та політичні права (стаття 2) і в Конвенції про захист прав людини та основних свобод (стаття 13).

На цій підставі адміністративні суди, перевіряючи рішення, дію чи бездіяльність суб`єкта владних повноважень на відповідність закріпленим статтею 2 Кодексу адміністративного судочинства України критеріям, не втручаються у дискрецію (вільний розсуд) суб`єкта владних повноважень поза межами перевірки за названими критеріями.

Частиною другою статті 6 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського суду з прав людини.

Статтею 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (право на ефективний засіб юридичного захисту) передбачено, що кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.

При цьому під ефективним засобом (способом) слід розуміти такий, що призводить до потрібних результатів, наслідків, дає найбільший ефект.

Ефективний спосіб захисту повинен забезпечити поновлення порушеного права, бути адекватним наявним обставинам.

В справі «East/West Alliance Limited» проти України» (№ 19336/04) Суд вказує, що дія статті 13 вимагає надання національного засобу юридичного захисту у спосіб, який забезпечує вирішення по суті поданої за Конвенцією «небезпідставної скарги» та відповідне відшкодування, хоча договірним державам надається певна свобода дій щодо вибору способу, в який вони виконуватимуть свої конвенційні зобов`язання за цим положенням. Межі обов`язків за статтею 13 різняться залежно від характеру скарги заявника відповідно до Конвенції. Незважаючи на це, засоби юридичного захисту, які вимагаються за статтею 13 Конвенції, повинні бути ефективними як у теорії, так і на практиці (Kudla v. Polandа № 30210/96).

За таких обставин, суд вважає, що найбільш ефективний із можливих способів захисту порушеного права позивача, є зобов`язання відповідача повторно розглянути заяву ОСОБА_1 № 11704 від 25.07.2022 про переведення на пенсію державного службовця відповідно до статті 37 Закону України «Про державну службу» №3723-ХІІ від 16.12.1993 та прийняти відповідне рішення з урахуванням висновків постанови апеляційної інстанції, в якій зазначено про наявність у позивача стажу державної служби понад 31 рік.

З метою якнайшвидшого віднослення порушеного права позивача суд також вважає за необхідне зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в м. Києві подати до суду звіт про виконання цієї ухвали суду протягом 30 днів з дня отримання копії ухвали.

Якщо позивач бажає отримати звіт про виконання постанови Третього апеляційного адміністративного суду від 08.02.2023 року у справі № 160/12649/22, то останньому треба звернутись до Третього апеляційного адміністративного суду з заявою, поданою в порядку ст. 382 Кодексу адміністративного мудосинтсва України.

Суд відмовляє у задоволенні заяви в частині визнання протиправним рішення Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві від 26 квітня 2023 року за № 12546/03-16, прийняте на виконання постанови Третього апеляційного адміністративного суду від 08.02.2023 року у справі № 160/12649/22, оскільки це рішення не було предметом розгляду у цій справі.

З огляду на встановлені обставини справи заява ОСОБА_1 підлягає частковому задоволенню.

Керуючись статтями 14, 229, 241-243, 248-249, 370, 383 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

УХВАЛИВ:

Заяву ОСОБА_1 про визнання протиправними рішення, прийнятого суб`єктом владних повноважень у справі № 160/12649/22 - задовольнити частково.

Визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві стосовно прийняття рішення № 54 від 24.04.2023, оформленого листом від 26 квітня 2023 року за № 12546/03-16, прийнятого на виконання постанови Третього апеляційного адміністративного суду від 08.02.2023 року у справі № 160/12649/22.

Зобов`язати відповідача повторно розглянути заяву ОСОБА_1 № 11704 від 25.07.2022 про переведення на пенсію державного службовця відповідно до статті 37 Закону України «Про державну службу» №3723-ХІІ від 16.12.1993 та прийняти відповідне рішення з урахуванням висновків постанови Третього апеляційного адміністративного суду інстанції від 08.02.2023 року у справі № 160/12649/22.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в м. Києві подати до суду звіт про виконання цієї ухвали суду протягом 30 днів з дня отримання копії ухвали.

Ухвала суду набирає законної сили відповідно до вимог статті 256 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржена в строки, передбачені статтею 295 Кодексу адміністративного судочинства України.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи ухвала суду оскаржується до Третього апеляційного адміністративного суду через Дніпропетровський окружний адміністративний суд відповідно до підпункту 15.5 пункту 15 Розділу Перехідних положень Кодексу адміністративного судочинства України.

Повний текст ухвали складено 15.09.2023 року.

Суддя С.В. Ніколайчук