Справа № 280/6446/22
Суддя: Сацький Роман Вікторович
Дата ухвалення: 2023-09-12 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЗАПОРІЗЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

12 вересня 2023 року Справа № 280/6446/22 м.Запоріжжя
Запорізький окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Сацького Р.В., розглянувши в письмовому проваджені за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом: ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 про визнання бездіяльності протиправною та стягнення грошових коштів

ВСТАНОВИВ:

14.11.2022 до Запорізького окружного адміністративного суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 (далі - позивач) до Військової частини НОМЕР_1 (далі - відповідач) про визнання бездіяльності протиправною, зобов`язання вчинити певні дії, стягнення середнього заробітку за час затримки виплат за день звільнення та стягнення моральної шкоди, в якій позивач просить суд:

1) визнати протиправною бездіяльність Військової частини НОМЕР_1 , яка полягала у незастосуванні вимог пункту 2 та пункту 4 постанови Кабінету Міністрів України від 30 серпня 2017 року № 704 "Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб" при обчислені ОСОБА_1 для нарахування грошового забезпечення та всіх виплат в період військової служби з 15 березня 2022 року по 15 жовтня 2022 року надбавки за вислугу років, надбавки за особливості проходження служби, доплат, винагород, які мають постійний характер, премії, відповідно до розмірів посадового окладу та окладу за військовим званням, шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 01 січня відповідного календарного року, на відповідний тарифний коефіцієнт згідно з додатками 1, 14 та 16 до цієї постанови;

2) визнати протиправною бездіяльність Військової частини НОМЕР_1 , в частині ведення військового обліку та особової справи офіцера ОСОБА_1 відповідності до пунктів 11, 234 Положення про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України, затвердженого Указом Президента України від 10.12.2008 № 1153/2008, пункту 3 розділу II Інструкції з організації обліку особового складу Збройних Сил України, затвердженої наказом Міністра оборони України від 26.05.2014 № 333 та порушення порядку обчислення ОСОБА_1 календарної вислуги років та пільгової вислуги років, з урахуванням Постанови Кабінету Міністрів України від 17.07.1992 № 393 "Про порядок обчислення вислуги років, призначення та виплати пенсій і грошової допомоги особам, які мають право на пенсію" відповідно до Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб", крім військовослужбовців строкової служби і членів їх сімей та прирівняних до них осіб";

3) визнати протиправною бездіяльність Військової частини НОМЕР_1 щодо звільнення ОСОБА_1 без його згоди до повного розрахунку з ним на день звільнення з військової служби за станом здоров`я;

4) визнати протиправною бездіяльність Військової частини НОМЕР_1 щодо неналежного нарахування та невиплати ОСОБА_1 повного розрахунку за грошовим, речовим та іншими видами забезпечення, передбачених на день звільнення з військової служби у зв`язку із звільненням із військової служби за станом здоров`я, а саме:

- грошового забезпечення, з урахуванням всіх надбавок, премії за весь період проходження військової служби з 15.03.2022 по 15.10.2022, передбаченого статтею 9 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей";

- одноразових винагород, передбачених постановою КМУ від 28.02.2022 № 168 "Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час воєнного стану";

- матеріальної допомоги для оздоровлення, передбаченої пунктами 1 та 6 Розділу XXIII Порядку виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України та деяким iншим особам, затвердженого наказом Mіністpa оборони України від 07.06.2018 № 260;

- iндексацiї грошового забезпечення за перiод проходження вiйськової служби з l5.03.2022 по l5.10.2022, вiдповiдно до Закону України "Про iндексацiї грошових доходів населення", де базовим місяцем є березень 2018 року (01.03.2018) у вiдповiдностi до абзацу 4 пункту 5 постанови Кабiнету Міністрів України вiд 17.03.2003 № 1078;

- грошової компенсації за невикористані дні основної щорічної та додаткової соціальної відпустки, передбаченої учасникам бойових дій за 2022 рік, передбачених статтею 10-1 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей";

- грошової компенсації вартості за не отримане речове майно за період проходження військової служби з 15.03.2022 по 15.10.2022; передбаченої статтею 9-1 Закону України "Про соціальний i правовий захист вiйськовослужбовцiв та членів їх сімей" та постановою Кабiнету Міністрів України вiд 16 березня 2016 року № 178 "Про затвердження Порядку виплати військовослужбовцям Збройних Сил України, Національної гвардії України, Служби безпеки України, Служби зовнішньої розвідки, Державної прикордонної служби, Державної спеціальної служби транспорту, Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації i Управління державної охорони грошової компенсації вартості за не отримане речове майно";

- одноразової грошової допомоги у разі звільнення з вiйськової служби, передбаченої абзацом сьомим пункту 2 статті 15 Закону України "Про соціальний i правовий захист вiйськовослужбовцiв та членiв їх сiмей";

5) зобов`язати військову частину НОМЕР_1 (ЄДРПОУ НОМЕР_2 ) здійснити ОСОБА_1 ІПН НОМЕР_3 перерахунок та виплату грошового забезпечення за перiод iз 15 березня 2022 року по 15 жовтня 2022 року, надбавку за особливості проходження служби, додаткові винагороди та премії, з урахуванням надбавки за вислугу poків у розмiрi 50 вiдсоткiв посадового окладу, з урахуванням окладу за військовим званням, визначивши розміри посадового окладу та окладу за військовим званням вiдповiдно до п. 4 постанови Кабiнету Міністрів України вiд 30 серпня 2017 року № 704 "Про грошове забезпечення вiйськовослужбовцiв, осiб рядового i начальницького складу та деяких інших осiб", шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осiб, встановленого законом на l сiчня 2022 року тa вiдповiдний тарифний коефіцієнт згiдно з додатками 1, 14 та 16 до цiєї постанови, з урахуванням ранiше виплачених сум;

6) зобов`язати вiйськову частину НОМЕР_1 (ЄДРПОУ НОМЕР_2 ) здiйснити ОСОБА_1 IПН перерахунок щорiчної основної вiдпустки з урахуванням попередньої вислуги poків у календарному обчисленнi 26 poків 01 мiсяць 19 днів у пiльговому обчисленнi 07 poків 10 місяців 29 днiв, загальнiй вислузi poків у Збройних Силах України станом на 19 грудня 2021 року - 36 poків 05 мiсяцiв 10 днiв та з пiдстав звiльнення у вiдставку за станом здоров`я, що становить 45 календарних днiв, з урахуванням ранiше виплаченої суми;

7) зобов`язати вiйськову частину НОМЕР_1 (ЄДРПОУ НОМЕР_2 ) здiйснити ОСОБА_1 IПН нарахування та виплату грошової компенсацii за невiдбуту додаткову соцiальну вiдпустку, передбачену учасникам бойових дiй за 2022 piк у кiлькостi 14 календарних днiв, вiдповiдно до перерахованого грошового забезпечення, з урахуванням надбавки за вислугу років, надбавки за особливості проходження служби, інших надбавок, винагород і премій, обчислених відповідно до п. 4 постанови Кабінету Міністрів України від 30 серпня 2017 року № 704 "Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб", шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 01 січня 2022 року на відповідний тарифний коефіцієнт згідно з додатками 1, 14 та 16 до цієї постанови, у розмірі 9184,98 грн;

8) зобов`язати вiйськову частину НОМЕР_1 ( ) здiйснити перерахунок та виплату ОСОБА_1 IПН грошової допомоги для оздоровлення в розмірі місячного грошового забезпечення, індексації грошового забезпечення та компенсації за невикористані дні щорічної основної відпустки, одноразової допомоги у разі звільнення з військової служби відповідно до Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" із застосуванням розмірів посадового окладу та окладу за військовим званням, визначених відповідно до п. 4 постанови Кабінету Міністрів України від 30 серпня 2017 року № 704 "Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб", шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 01 січня 2022 року на відповідний тарифний коефіцієнт згідно з додатками 1 та 14 до цієї постанови, з урахуванням надбавки за вислугу років, надбавки за особливості проходження служби, премії, з урахуванням раніше виплачених сум;

9) зобов`язати Вiйськову частину НОМЕР_1 (ЄДРПОУ НОМЕР_2 ) здiйснити перерахунок та виплату ОСОБА_1 IПН грошової компенсацiї вартості за неотримане речове майно за період проходження військової служби з 15.03.2022 по 15.10.2022; передбаченої статтею 9-1 Закону України "Про соцiальний i правовий захист вiйськовослужбовцiв та членiв iх сiмей" та постановою Кабiнету Mіністрів Украiни вiд 16 березня 2016 року № 178 "Про затвердження Порядку виплати вiйськовослужбовцям Збройних Сил України, Нацiональної гвардiї України, Служби безпеки України, Служби зовнiшньої розвiдки, Державної прикордонноi служби, Державної спецiальної служби транспорту, Державноi служби спецiального зв`язку та захисту iнформації i Управлiння державної охорони грошової компенсацiї вартості за неотримане речове майно";

10) зобов`язати Вiйськову частину НОМЕР_1 (ЄДРПОУ НОМЕР_2 ) здiйснити перерахунок та виплатити ОСОБА_1 IПН одноразову грошову допомогу, передбачену постановою Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 № 168 "Питання деяких виплат вiйськовослужбовцям, особам рядового i начальницького складу, поліцейським та їx сім`ям пiд час дii воєнного cтанy) за квітень мiсяць у розмiрi 92 999,91 грн, за жовтень 2022 року у розмiрi 23 548,34 грн, установленої в розмiрi до 30 000 гривень пропорцiйно в розрахунку на мiсяць, та в розмiрi 100 000,00 грн пропорцiйно часу безпосередньої участi у бойових дiях або забезпеченню здiйснення заходiв з нацiональної безпеки i оборони, вiдсiчi i стримування збройної агресiї, перебуваючи безпосередньо в районах у перiод здiйснення зазначених заходів, з урахуванням ранiше виплачених сум;

11) зобов`язати Вiйськову частину НОМЕР_1 (ЄДРПОУ НОМЕР_2 ) видати оновлений грошовий атестат та довiдку про виплату грошового забезпечення, додаткової винагороди та премiї капiтану ОСОБА_1 IПН заступнику командира iнженерної роти з озброєння вiйськової частини НОМЕР_4 за НОМЕР_5 , iз врахуванням змiн до щомiсячного грошового забезпечення та положень пункту 4 Постанови Кабiнету Mіністрів України вiд 30 серпня 2017 року № 704 "Про грошове забезпечення вiйськовослужбовцiв, осiб рядового i начальницького складу та деяких iнших осiб", Додаткiв 1, 14 та 16 до цiєї Постанови та у вiдповiдностi до встановленого Законом України вiд 2 грудня 2021 року № 1928-IX "Про Державний бюджет на 2022 piк" прожиткового мінімумy для працездатних осiб, встановленого на 01 сiчня 2022 року в розмiрi 2481,00 грн;

12) зобов`язати Вiйськову частину НОМЕР_1 (ЄДРПОУ НОМЕР_2 ) внести змiни до Haказy командира вiйськовоi частини НОМЕР_1 (по стройовiй частинi) вiд 15.03.2022 № 56 в частинi встановлення капiтану ОСОБА_1 IПН , призначеного на посаду заступника командира інженерної роти з озброєння військової частини НОМЕР_1 , тарифний розряд 18, посадового окладу в розмірі 5954,40 грн на місяць, у відповідності до статті 9 Закону України "Про соціальний і правовий захист осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб" та додатку 1 до цієї постанови у відповідності до встановленого прожиткового мінімуму для працездатних осіб на 01 січня 2022 року;

13) Зобов`язати Вiйськову частину НОМЕР_1 (ЄДРПОУ НОМЕР_2 ) внести змiни до Haказy командира вiйськовоi частини НОМЕР_1 (по стройовiй частинi) вiд 15.10.2022 № 256 в частинi здійснених перерахунків вислуги років, щомісячного грошового забезпечення, надбавок, премії, грошової компенсації за невідбуту щорічну основну відпустку та додаткову соціальну відпустку, передбачену учасникам бойових дій, матеріальної допомоги на оздоровлення за 2022 рік, одноразової грошової допомоги у разі звільнення, грошової компенсації за неотримане речове майно та індексації грошового забезпечення;

14) Стягнути з Вiйськової частини НОМЕР_1 (ЄДРПОУ НОМЕР_2 ) на користь ОСОБА_1 IПН середній розмір щомісячного грошового забезпечення за несвоєчасну виплату повного щомісячного грошового забезпечення, компенсації за не отримане речове право, грошової компенсації за невикористані дні щорічної основної відпустки за 2022 рік та додаткової соціальнуої відпустки, передбаченої учасникам бойових дій, матеріальної допомоги на оздоровлення за 2022 рік, одноразової грошової допомоги у разі звільнення, нарахування щомісячної індексації грошового забезпечення за весь період військової служби із 15 березня 2022 року по 15 жовтня 2022 року, передбачених Законами України та постановами Кабінету Міністрів України грошових коштів на день звільнення з військової служби у сумі 100 024,50 грн;

15) Стягнути з Вiйськової частини НОМЕР_1 (ЄДРПОУ НОМЕР_2 ) на користь ОСОБА_1 IПН моральну шкоду заподіяної відповідачем протиправною бездіяльністю, пересилення фізичного болю під час виконання службових обов`язків і спричинення тяжких душевних страждань у розмірі 25 000,00 грн;

16) Витребувати у Вiдповiдача як суб`єкта владних повноважень, вiдносно Позивача капiтана ОСОБА_1 , наступнi завiренi належним чином документи:

- довiдку про вартість речового майна, що належить до видачі;

- довiдку про щомiсячнi розрахунково-платiжнi вiдомостi нарахованих та виплачених сум основних та додаткових видiв забезпечення, одноразових виплат та стягнених сум до єдиного соцiального внеску за 2022 piк, у тому числi нарахованої iндексацiї грошового забезпечення;

- картку особового рахунку військовослужбовця за 2022 piк вiдловiдно до додатку 14 до Порядку фiнансового забезпечення вiйськових частин, установ та оргаізацій ЗСУ (пункт 4.3) iдентифiкацiйний номер НОМЕР_3 ;

- копії рапортiв та звернень ОСОБА_1 за серпень - листопад 2022 року;

- довiдки про перiоди безпосередньої участi в заходах по стриманю збройної агресiї росiйської федерації для обчислення пiльгової вислуги poкiв за 2022 piк;

- послужний список та розрахунок вислуги poків для пенсiйного забезпечення за особовою справою;

- службову характеристуку на день звільнення;

- копiю матерiалів службового розслiдування та наказу про результати службового розслiдування за фактом спричинення тiлесних ушкоджень ОСОБА_1 пiд час дорожньо-транспортної пригоди, що мала мiсце 08.07.2022;

- довідку форми 5 пpo обставини травмування ОСОБА_1 , яке мало мiсце 08.07.2022;

- аркуш бесiди на день звiльнення;

- паспорт на посаду заступника командира iнженерної роти з озброєння;

- витяг з бойового розпорядження вiд 09.10.2022 № 108;

- витяг з бойового розпорядження вiд 04.04.2022 № 47т;

- речовий атестат та роздаточну вiдомiсть на отримання ОСОБА_1 речового забезпечення, що належить до видачі;

- довiдку розрахунок грошової компенсацiї за неотримане речове майно.

В обґрунтування своїх вимог зазначає, що його з 15 березня 2022 року було призвано на військову службу за мобілізацією та поставлено на всі види забезпечення, призначено на посаду заступника командира з озброєння інженерної роти з 18 тарифним розрядом та військовим званням капітан, відповідно до наказу командира військової частини НОМЕР_1 № 56. 15.10.2022 його було звільнено з військової служби та виключено зі списків особового складу, знято з усіх видів забезпечення військової частини НОМЕР_1 за наказом командира військової частини НОМЕР_1 № 256 (по стройовій частині) від 15.10.2022. При звільнені з ним військова частина не розрахувалась, не виплатила повністю всі види грошового забезпечення та грошових видів компенсації передбачених законодавством України. Вважає, що відсутність таких нарахувань та виплат у повному обсязі на день його звільнення з військової служби, є протиправною бездіяльністю уповноважених осіб відповідача. Також, позивач заявив вимогу про стягнення з військової частини НОМЕР_1 моральної шкоди у зв`язку з травмуванням під час проходження військової служби у військовій частині НОМЕР_1 призначенням з цього приводу службового розслідування та наслідками цього розслідування, про яке йому до цього часу не повідомлено Такими діями були порушені його права, за захистом яких, він змушений звернутись з позовною заявою до суду.

Справі за цією позовною заявою присвоєно № 280/6446/22 та за результатами автоматизованого розподілу справу передано для розгляду судді Сацькому Р.В.

Ухвалою суду від 21.11.2022 відкрито провадження у адміністративній справі та призначено справу до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні), за наявними у справі матеріалами; встановлено відповідачу строк для подання відзиву на позовну заяву (у разі заперечення проти позовної заяви) протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення копії цієї ухвали, разом із доказами, які підтверджують обставини, на яких ґрунтуються заперечення відповідача. Також, судом задоволено вимогу позивача про витребування у відповідача належним чином завірених документів відповідно до переліку.

Відповідачем, військовою частиною НОМЕР_1 22.12.2022 за вх. № 48984 надано до суду відзив на позовну заяву. Відповідач не визнає заявлених позовних вимог та вважає адміністративний позов не обґрунтованим та таким, що не підлягає задоволенню, мотивує відсутністю правових підстав для задоволення позовних вимог позивача та обґрунтовує наступним. Капітан ОСОБА_1 дійсно проходив військову службу за мобілізацією у військовій частині НОМЕР_1 з 15.03.2022 по 15.10.2022 на посаді заступника командира інженерної роти з озброєння. Наказом командира військової частини НОМЕР_6 (по особовому складу) від 14.09.2022 № 187 капітана ОСОБА_1 звільнено з військової служби у відставку за підпунктом «б» пункту2 частини 4 статті 26 Закону України « Про військовий обов`язок і військову службу». Наказом командира військової частини НОМЕР_1 (по особовій частині) від 15.10.2022 № 256 капітана ОСОБА_1 виключено із списків особового складу з усіх видів забезпечення та направлено для зарахування на військовий облік до ІНФОРМАЦІЯ_1 . При відрахуванні з ВЧ НОМЕР_1 , ОСОБА_1 проведені всі нарахування та виплати грошового забезпечення у відповідності з чинним законодавством та відповідно до задокументованих даних, які мала в своєму розпорядженні військова частина НОМЕР_1 на час відрахування ОСОБА_1 . Жодного примірника особової справи на ОСОБА_1 військова частина НОМЕР_1 не отримувала, а тому, календарна та пільгова вислуга років капітану ОСОБА_1 встановлена виходчи з дати останнього призиву, надбавка за вислугу років встановлена не була, надбавка за особливості проходження служби, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премії нараховувались відповідно до встановленої календарної та пільгової вислуги років. Рапорт при здаванні посади капітаном ОСОБА_1 було подано до стройової частини відділення персоналу штабу військової частини НОМЕР_1 встановленим порядком та особистим підписом до виключення зі списків особового складу. Порушень вимог з боку керівництва військової частини не вбачає, тому просить суд, відмовити у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 у повному обсязі.

Крім того, відповідачем 27.12.2022 виконано вимогу суду про витребування доказів та надано суду належним чином завірені документи відповідно до переліку.

Також, відповідачем 27.12.2022 через канцелярію суду надано письмове клопотання про зупинення провадження у справі у зв`язку з перебуванням військової частини НОМЕР_1 у складі Збройних Сил України, що переведена на воєнний стан - до припинення перебування у складі ЗСУ, що переведена на воєнний стан.

Ухвалою суду від 02.01.2023 відмовлено у задоволенні клопотання відповідача.

Позивачем 03.01.2023 на адресу суду за вх. № 292 надана відповідь на відзив, в якій із доводами, викладеними в запереченні відповідача він не погодився і вважав їх необґрунтованими та такими, що суперечать закону. Вкотре, зауважив, що рапорт на звільнення з військової частини він особисто не писав, а лише ним був написаний рапорт 12.10.2022 на відпустку за станом здоров`я. Після чого наступного дня 13.10.2022 ним був отриманий обхідний лист, який після підписання посадовими особами по напрямкам служби разом із актом про комісійну здачу справ і посади від 14.10.2022 він надав до стройової частини штабу військової частини НОМЕР_1 . Вказав, що суб`єкт владних повноважень має довести вказане ним обґрунтування. Крім цього, зазначив, що припис № 3550, яким йому запропоновано з 15 по 17 жовтня 2022 року прибути до Центрального ОРТЦК та СП м.Запоріжжя виданий та зареєстрований 14.10.2022. Проте, наказ на звільнення (по стройовій частині) датований наступного дня, 15.10.2022. Вказана обставина є доказом упередженого ставлення до нього, так як припис був підписаний командиром раніше, ніж був підписаний сам наказ на його звільнення з військової служби, без належного здійснення повного розрахунку. Вісі видані відповідачем копії документів на прохання позивача, також містять дату 14.10.2022, яку позивач вважає такою, що датована за день до видачі наказу про звільнення. Крім цього, позивачем щодо стягнення моральної шкоди у зв`язку з травмуванням під час проходження військової служби у військовій частині НОМЕР_1 призначенням з цього приводу службового розслідування та наслідками цього розслідування, про яке йому до цього часу не повідомлено. Зазначив, що відповідачем не відображено свого заперечення з цього питання.

Відповідачем 16.01.2023 до суду надано заперечення на відповідь на відзив ОСОБА_1 , в якому відповідач просить суд відмовити позивачу у задоволенні його вимог у повному обсязі.

Разом з тим, відповідачем повторно надано суду письмове клопотання про зупинення провадження у справі у зв`язку з перебуванням військової частини НОМЕР_1 у складі Збройних Сил України, що переведена на воєнний стан - до припинення перебування у складі ЗСУ, що переведена на воєнний стан.

Ухвалою суду від 17.01.2023 відмовлено у задоволенні клопотання відповідача.

Відповідно до ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожній фізичній або юридичній особі гарантується право на розгляд судом упродовж розумного строку цивільної, кримінальної, адміністративної або господарської справи, а також справи про адміністративне правопорушення, в якій вона є стороною.

Розумність строків є одним із основоположних засад (принципів) адміністративного судочинства відповідно до п. 8 ч. 3 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України.

Поняття розумного строку не має чіткого визначення, проте розумним уважається строк, який необхідний для вирішення справи відповідно до вимог матеріального і процесуального права.

Відповідно до частини 5 статті 262 КАС України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше.

Згідно з частиною 4 статті 243 КАС України, судове рішення, постановлене у письмовому провадженні, повинно бути складено у повному обсязі не пізніше закінчення встановлених цим Кодексом строків розгляду відповідної справи, заяви або клопотання.

Згідно з частини 4 статті 229 КАС України, у разі неявки у судове засідання всіх учасників справи або якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється за відсутності учасників справи (у тому числі при розгляді справи в порядку письмового провадження), фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Враховуючи обсяг добутих доказів, котрі повно та всебічно висвітлюють обставини спірних правовідносин, а також реалізацію учасниками справи прав на подачу відповідних процесуальних документів та незмінність завдання адміністративного судочинства у будь-якому спорі, суд вважає, що справа підлягає вирішенню на підставі наявних доказів.

Суд, повно виконавши процесуальний обов`язок зі збору доказів, перевіривши доводи сторін добутими доказами, дослідивши зібрані по справі докази в їх сукупності, проаналізувавши зміст належних норм матеріального і процесуального права, які врегульовують спірні правовідносини, виходить з таких підстав та мотивів.

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , громадянин України, який народився в с. Юр`їво, Кормилівського району, Омської області. З 13.06.2015 має статус учасника бойових дій, а також має статус особи з інвалідністю ІІ групи від 20.01.2021. Що підтверджується наданими позивачем: копією паспорта НОМЕР_7 виданого Бердянським РВ УМВС України в Запорізькій області 27.01.1998, копією посвідчення на ім`я ОСОБА_1 № НОМЕР_8 виданого начальником управління персоналу військової частини НОМЕР_9 від 13.06.2015, копією посвідчення серії НОМЕР_10 від 20.01.2021.

З 15.03.2022 по зарахований до списку особового складу військової частини НОМЕР_1 на посаду заступника командира інженерної роти з озброєння військової частини НОМЕР_1 , тарифний розряд 18, посадовий оклад 4230 гривен на місяць, шпк «старший лейтенант», в званні капітана. Що підтверджується наданими позивачем: копією витягу з наказу начальника військової частини НОМЕР_1 від 15.03.2022 № 56.

Під час проходження військової служби ОСОБА_1 08.07.2022 потрапив у дорожньо-транспортну пригоду, де був пасажиром, який їхав в автомобілі. Внаслідок ДТП він отримав середнього ступеня тілесні ушкодження, що встановлено висновком спеціаліста Запорізького обласного бюро судово-медичної експертизи від 31.08.2022 № 979/с. З місця ДТП позивача було доставлено до мед закладу, після попереднього огляду він до обстежувався, щоб встановити причини погіршення стану його здоров`я. З цього приводу позивач подав рапорт про призначення службового розслідування та отримання довідки форми 5, однак відповіді не отримав. Що підтверджується наданими позивачем до справи копіями рапортів та копіями медичних документів з медичних установ, а також копією довідки ВЛК № 415 від 11.10.2022, якою за результатами проходження медичного лікування позивачем, проведеної позивачу операції 01.10.2022, на підставі ст. 56 графи ІІІ Розкладу хвороб графи ТДВ він потребував відпустки за станом здоров`я на 30 (тридцять) календарних днів.

Позивачем зазначено, що 05 серпня 2022 року ним поданий до стройової частини відповідача рапорти, серед яких і рапорт на звільнення через погіршення стану здоров`я на підставі свідоцтва №1147 про непридатність до військової служби, яке додав відповідачу до рапорту. Відповідач не звільнив ОСОБА_1 зі служби, не надав можливості для належного лікування після ДТП та вимагав від позивача численну кількість довідок та підтверджень щодо дійсного його стану здоров`я. Вказана обставина має значення для відшкодування моральної шкоди заявленої позивачем.

30 серпня 05 та 06 вересня 2022 року за направленням відповідача, ОСОБА_1 проходив військово - лікарську комісію для визначення придатності до військової служби при Запорізькому військовому госпіталі, де отримав роз`яснення та довідку, згідно якої його вже раніше визнано непридатним до військової служби із зняттям із військового обліку на підставі свідоцтва № 1147 від 07.10.20210, яка є чинною протягом року , тобто до 08.10.2022. Копія направлення № 157 від 30.08.2022, копія направлення № 3128 від 04.09.2022 та копія довідки № б/н від 08.09.2022 надані позивачем до позовної заяви, для підтвердження.

14.09.2022 ОСОБА_1 звільнено з військової служби у відставку за підпунктом «б» (за станом здоров`я на підставі висновку (постанови) військово-лікарської комісії про непридатність до військової служби з виключенням з військового обліку за наказом (по особовому складу) командира військової частини НОМЕР_6 полковника ОСОБА_2 , м. Київ від 14.09.2022 № 187. Відповідно до змісту наказу, встановлено, що: «Капітан ОСОБА_1 , заступник командира інженерної роти з озброєння управління 110 окремої бригади територіальної оборони народився 11 серпня 1969 року. У ЗСУ- із 09.1991 по 09.2008, з 09.2014 по 10.2015, з 08.2017 по 12.2021 та з 02.2022 р. Підлягає направленню на військовий облік до Центрального РТЦК та СП м. Запоріжжя. ». Копія якого, надана позивачем до позовної заяви.

Відповідно до витягу з наказу командира військової частини НОМЕР_6 (по особовому складу) від 14.09.2022 № 187, рапорту про здачу посади капітана ОСОБА_1 від 14.10.2022 вх. 3705, свідоцтва про хворобу військово-лікарської комісії військово - медичного клінічного центру Південного регіону від 11.10.2021 № 1147 (затверджено 18 Регіональною ВЛК 11.10.2021 постановою № 212) припис капітана ОСОБА_3 від 14.10.2022 вих. № 3550 начальником військової частини НОМЕР_1 полковником ОСОБА_4 15.10.2022 винесено наказ № 256, за змістом якого встановлено: « ОСОБА_5 заступника командира інженерної роти з озброєння військової частини НОМЕР_1 звільненого наказом командира військової частини НОМЕР_6 (по особовому складу) від 14.09.2022 № 187 з військової служби у відставку за підпунктом «б» (за станом здоров`я - на підставі висновку (постанови) військово-лікарської комісії про непридатність до військової служби з виключенням з військового обліку) відповідно до п. 2 частини 4 статті 26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», вважати, що справи та посаду здав і направити для зарахування на військовий облік до ІНФОРМАЦІЯ_3 . З 15 жовтня 2022 року виключити зі списків особового складу військової частини НОМЕР_1 та усіх видів забезпечення. Вислуга років у Збройних Силах України станом на 15 жовтня 2022 року становить: календарна 00 років 07 місяців 00 днів; пільгового - не обчислювалась, загальна - 00 років 07 місяців 00 днів. Виплатити щомісячну премію за особистий внесок в загальні результати служби в розмірі 159 % посадового окладу з 01 жовтня 2022 року по 15 жовтня 2022 року надбавку за особливості проходження військової служби у розмірі 65% посадового окладу з урахуванням окладу за військовим званням, доступу до роботи з таємними документами не надавався, а також, додаткову винагороду в розмірі 30 000,00 (тридцять тисяч) гривен пропорційно з розрахунку на місяць з 01 жовтня 2022 року по 15 жовтня 2022 року - 14516,12 (чотирнадцять тисяч п`ятсот шістнадцять) гривен 12 копійок. Виплатити грошову допомогу відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 17.09.2014 № 640 «Про затвердження Порядку та умов виплати одноразової грошової допомоги у разі звільнення військовослужбовцям, призваним на військову службу за призивом у зв`язку з мобілізацією». Щорічна основна відпустка за 2022 рік не надавалась, грошова допомога на оздоровлення за 2022 рік відповідно до Порядку виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України та деяким іншим особам, затвердженого наказом Міністерства оборони України від 07.06.2018 № 260, не виплачувалась. Виплатити грошову допомогу на оздоровлення за 2022 рік відповідно до Порядку виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України та деяким іншим особам, затвердженого наказом Міністерства оборони України. Виплатити грошову компенсацію за невикористанні дні щорічної щорічної основної відпустки за 2022 рік, пропорційно часту, прос луженому в році звільнення (за 12 діб) за кожний повний місяць служби згідно наказу Міністерства оборони України від 07.06.2018 № 260. Матеріальну допомогу для вирішення соціально - побутових питань за 2022 рік, відповідно до порядку виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України та деяким іншим особам, затвердженого наказом Міністерства оборони України від 07.06.2018 № 260 не отримував. Військові перевізні документи на проїзд військовослужбовця, членів його сім`ї та перевезення домашніх речей не видавались. На квартирному обліку при військовій частині НОМЕР_1 не перебував.» Копія якого, надана позивачем до позовної заяви.

Так, приписом командира військової частини НОМЕР_1 ОСОБА_6 № 3550 від 14.10.2022 на підставі витягу з наказу командира військової частини НОМЕР_6 (по особовому складу) від 14 вересня 2022 року № 187, витягу з наказу командира військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) від 15 жовтня 2022 року №256 «капітану ОСОБА_1 запропоновано 15 жовтня 2022 року до Центрального об`єднаного районного територіального центру комплектування та соціальної підтримки м. Запоріжжя. Строк прибуття 17 жовтня 2022 року». Копія якого, надана позивачем до позовної заяви.

Грошовий атестат № 266 від 16.10.2022 виданий військовою частиною НОМЕР_1 в АДРЕСА_1 засвідчує що заступнику командира роти з озброєння ОСОБА_1 виплачено такі види грошового забезпечення:

- оклад за військовим званням одна тисяча двісті сімдесят гривень 00 копійок до 15.10.2022 року у сумі шістсот чотирнадцять гривень 52 копійки;

- посадовий оклад за 18 тарифним розрядом чотири тисячі двісті тридцять гривень 00 копійок до 15.10.2022 в сумі дві тисячі сорок шість гривень 17 копійок;

- оклад за вислугу років - нуль % до 15.10.2022 в сумі нуль гривень обчислена на 01.11.2022 вислуга років становить нуль років сім місяців та 17 днів у тому числі пільгова вислуга наль років нуль місяців нуль днів;

- щомісячні додаткові види грошового забезпечення:

а) премія сто п`ятдесят дев`ять відсотків до 15.10.2022 у сумі три тисячі двісті п`ятдесят чотири гривні 37 копійок.

б) НОПС шістдесят п`ять відсотків до 15.10.2022 у сумі одна тисяча сімсот двадцять дев`ять гривен 89 копійки.

- Одноразові види грошового забезпечення:

а) грошову допомогу на оздоровлення за 2022 рік не виплачувалась;

б) матеріальна допомога т для вирішення соціально - побутових питань за 2022 рік не виплачувалась;

- Виплачено індексацію грошового забезпечення до 15.10.2022 у сумі шістсот двадцять гривень 23 копійки

- Інші відмітки: виплачена додаткова винагорода за безпосередньо участь у бойових діях або забезпеченні здійснення заходів національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації в умовах періоду дії воєнного стану (з розрахунку 30 000 грн) з 01 по 15 жовтня 2022 року. Копія якого, надана позивачем до позовної заяви.

Факт не виплати військовою частиною складових грошового забезпечення ОСОБА_1 підтверджується копіями рапортів наданим до позовної заяви позивачем, які не містять дати їх складання.

Так зі змісту рапортів, вбачається звернення з вимогою про виплату компенсації за не отримане речове майно,компенсацію за невикористані дні основної та додаткової відпустки, як учаснику бойових дій, грошової допомоги для оздоровлення за 2022 рік.

Відповідно до довідки про виплату грошового забезпечення, додаткової винагороди та премії капітана ОСОБА_1 № 344 від 15.10.2022 виданої військовою частиною НОМЕР_1 АДРЕСА_1 , зазначені грошові кошти у розрізі по місяцям з березня по жовтень 2022 року включно, які нараховані та виплачені відповідачем, що становить загальну суму 701 329, 30 грн. Копія якої, надана позивачем до позовної заяви.

Позивач звертався з заявою від 21.10.2022 до командира військової частини НОМЕР_1 з проханням видати йому передбачений законодавством України пакет документів, які необхідні були йому для надання до Центрального ОРТЦК та СП м. Запоріжжя для розрахунку та обчислення військової пенсії за станом здоров`я та визначення вислуги років. Однак, підтверджень на задоволення вимог вказаних у заяві позивачем не надано. Копія заяви додана позивачем до позовної заяви.

Позивач зазначив, що на момент звільнення в запас ЗСУ за ст. 64 п. «В» (через обмежений стан здоров`я) Положення про проходження служби рядовим та начальницьким складом органів внутрішніх справ України. Вислуга на день звільнення (30.09.2008) склала календарна - 20 років 04 місяці 05 днів; у пільговому обчисленні - 25 років 00 місяців 12 днів. А також те, що він приймав участь у здійсненні заходів національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації в Донецькій та Луганських областях, забезпечення їх здійснення. На підтвердження фактів, позивачем надані до позовної заяви письмові докази в яких міститься інформація, що підтверджує зазначений позивачем стаж його служби: копія довідки № 1/475 від 21.02.2022; копію грошового атестату № 99 від 19.12.2021; копію витягу з наказу командира військової частини НОМЕР_11 (по стройовій частині) № 394 від 19.12.2021; копію диплома НОМЕР_12 ; копію витягу з послужного списку; копію наказу № 564 від 19.08.2017; копію витягу з наказу № 301 від 17.10.2020, копію витягу з наказу № 4 від 08.01.2021, копію витягу з наказу № 188 від 20.07.2021, копію довідки № 2240 від 27.08.2021; копію довідки № 2241 від 27.08.2021; копію довідки № 1011 від 23.12.2019; копіями посвідчень про його нагороди, копіями посвідчень про нагородження орденами та медалями, подякою за вірність військовій присязі за час проходження ним військової служби у різні часи.

З наданих відповідачем документів, на вимогу суду вказану в ухвалі від 21.11.2021 про відкриття провадження та витребування доказів вбачається:

В довідці ВЧ НОМЕР_1 №597 від 19.12.2022 вказано, що ОСОБА_1 перебував на військовій службі у військовій частині НОМЕР_1 на посаді заступника командира інженерної роти з озброєння. Наказ про зарахування у списки частини від 15.03.2022 № 56, Наказ про виключення зі списків частини від 15.10.2022 № 256.

Довідкою ВЧ НОМЕР_1 №596 від 19.12.2022 визначений період військової служби ОСОБА_1 з 15.03.2022 по 15.10.2022, вислуга років становить 00 років 07 місяців 00 днів.

Паспортом військової посади ВЧ НОМЕР_1 № 4438 від 19.12.2022 визначені характеристики посади яку займав позивач та вимоги до кандидатів на посаду, де вказаний тарифний розряд 18.

Довідкою про безпосередньою участь особи у заходах, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресії Російської Федерації проти України видана ВЧ НОМЕР_1 за № 598 від 19.12.2022 засвідчено про те, що ОСОБА_1 у період з 04.04.2022 по 04.09.2022; з 07.09.2022 по 29.09.2022; з 11.10.2022 по 15.10.2022 брав участь у заходах, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресії Російської Федерації проти України, перебуваючи в Запорізькій, Дніпропетровській області.

Довідкою про обставини травми (поранення, контузії, каліцтва ) виданої ВЧ НОМЕР_1 № 445/1 від 20.11.2022 засвідчується факт отримання ОСОБА_1 08.07.2022 травм в результаті ДТП.

Наказом командира військової частини НОМЕР_1 (з основної діяльності) № 263 від 15.11.2022 про результати службового розслідування становлення факту травмування в наслідок ДТП при виконанні службових обов`язків, визнано, що тілесні ушкодження середньої тяжкості, отримані капітаном ОСОБА_1 в результаті дорожньо - транспортної пригоди, яка трапилась 08.07.2022, сталась під час виконання ним службових обов`язків. Капітану ОСОБА_1 видати довідку про обставини травмування в наслідок ДТП, яка трапилась 08.07.2022, сталась під час виконання ним службових обов`язків, згідно керівних документів Міністерства оборони України.

Судом також, вивчені надані матеріали службового розслідування та прийняті як допустимі докази, всі копії документів наданих відповідачем, для вирішення спору загалом.

Стверджуючи про протиправність управлінського волевиявлення суб`єкта владних повноважень (Військової частини НОМЕР_1 ) з приводу порушення його Конституційних прав щодо оплати часу військової служби з 15.03.2022 по 15.10.2022 не у повному обсязі, позивач ініціював даний спір, для захисту своїх прав.

Вирішуючи спір по суті, суд вважає, що до відносин, які склались на підставі встановлених обставин спору, підлягають застосуванню наступні норми права.

Відповідно до змісту ст. 3 Конституції України (де указано, що людина, її життя і здоров`я, честь і гідність, недоторканність і безпека визнаються в Україні найвищою соціальною цінністю), змісту ст. 17 Конституції України (відповідно до якої держава забезпечує соціальний захист громадян України, які перебувають на службі у Збройних Силах України та в інших військових формуваннях, а також членів їхніх сімей), змісту ст.65 Конституції України (згідно з якою захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, шанування її державних символів є обов`язком громадян України), усі ризики для життя та здоров`я людини, спричинені безпосереднім та особистим виконанням громадянином завдання із захисту суверенітету України та територіальної цілісності України.

Правове регулювання відносин між державою і громадянами України у зв`язку з виконанням ними конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, визначення загальних засад проходження в Україні військової служби здійснює Закон України «Про військовий обов`язок і військову службу» № 2232-ХІІ від 25.03.1992 (далі Закон № 2232-ХІІ).

Згідно з ч. 1 ст. 2 Закону № 2232-ХІІ військова служба є державною службою особливого характеру, яка полягає у професійній діяльності придатних до неї за станом здоров`я і віком громадян України (за винятком випадків, визначених законом), іноземців та осіб без громадянства, пов`язаній із обороною України, її незалежності та територіальної цілісності. Час проходження військової служби зараховується громадянам України до їх страхового стажу, стажу роботи, стажу роботи за спеціальністю, а також до стажу державної служби.

Частиною 1 статті 24 Закону України «Про загальний військовий обов`язок і військову службу» № 2232-ХІІ (надалі - Закон № 2232-ХІІ) початком проходження військової служби вважається:

- день зарахування до списків особового складу військової частини (військового навчального закладу, установи тощо) - для громадян, прийнятих на військову службу за контрактом, у тому числі військовозобов`язаних, які проходять збори, та резервістів під час мобілізації;

- день відправлення у військову частину з відповідного районного (міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки або день прибуття до Центрального управління або регіонального органу Служби безпеки України, відповідного підрозділу Служби зовнішньої розвідки України - для громадян, призваних на військову службу під час мобілізації, на особливий період та на військову службу за призовом осіб офіцерського складу.

Частиною 3 ст. 24 Закону № 2232-ХІІ закінченням проходження військової служби вважається день виключення військовослужбовця зі списків особового складу військової частини (військового навчального закладу, установи тощо) у порядку, встановленому положеннями про проходження військової служби громадянами України.

Частиною 4 ст. 2 Закону № 2232 передбачено що, Порядок проходження військової служби, права та обов`язки військовослужбовців визначаються цим та іншими законами, відповідними положеннями про проходження військової служби, що затверджуються Президентом України, та іншими нормативно - правовими актами

24 лютого 2022 року Указом Президента України № 64/2022 у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України, в Україні введено воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб. Згодом його було тричі продовжено (до 25 квітня, до 25 травня та до 23 серпня). На жаль, війна триває й надалі.

Указом Президента України від 12 серпня 2022 року № 573/2022 строк дії воєнного стану в Україні продовжено з 05 години ЗО хвилин 23 серпня 2022 року строком на 90 діб.

24 лютого 2022 року Указом Президента України № 69/2022 у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України та з метою забезпечення оборони держави, підтримання бойової і мобілізаційної готовності Збройних Сил України та інших військових формувань оголошена загальна мобілізація.

Судом встановлено, що 15 березня 2022 року Позивача було призвано на військову службу за мобілізацією та зараховано у списки військової частини НОМЕР_1 та поставлено на всі види забезпечення.

Постановою КМУ від 7 грудня 2016 року № 921 затверджено Порядок організації та ведення військового обліку призовників і військовозобов`язаних (далі Порядок № 921).

Відповідно до п. 66 Порядку № 921 командири військових частин інших військових формувань, а також керівники підприємств, установ та організацій, які перебувають у підпорядкуванні інших військових формувань, надсилають у семиденний строк до територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки витяги з наказів про прийняття на військову службу призовників і військовозобов`язаних для виключення їх з військового обліку, вилучені військово-облікові документи, а також список таких осіб.

Пунктами 70-72 Порядку № 921 керівники органів, зазначених у пункті 67 цього Порядку, командири військових частин інших військових формувань, повідомляють у семиденний строк відповідним територіальним центрам комплектування та соціальної підтримки про звільнення військовозобов`язаних із служби, яким повертають під розписку особисті військово - облікові документи та видають довідки.

Як зазначено в позовній заяві та в доданих до неї доказів, та встановлено судом при дослідженні матеріалів справи, на день звільнення Відповідачем не були підготовлені та невидані Позивачу документи фінансового забезпечення (грошовий атестат та довідка про додаткові види грошового забезпечення), речовий атестат, документи підрахунку вислуги років для забезпечення обчислення пенсійного забезпечення, службова характеристика, не доведені результати службового розслідування, щодо видачі довідки про його травмування 08 липня 2022 року під час виконання службових обов`язків та здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, перебуваючи безпосередньо в районі у період здійснення зазначених заходів, довідку та витяги з наказів для обчислення пільгової вислуги років та довідку форми 5 про травмування у цей період.

Крім, цього, з метою досудового врегулювання вказаної протиправної бездіяльності, позивач письмово 20 жовтня 2022 року звернувся до Відповідача із заявою про усунення протиправної бездіяльності, однак письмової відповіді не отримав.

В подальшому, позивач отримав частину документації, яка мала бути підготовлена та видана відповідачем при його звільненні з військової служби, зокрема: грошовий атестат, довідку про додаткові види грошового забезпечення, витяг з наказу № 56 про зарахування та всі види забезпечення, витяг наказу № 256 про виключення з усіх видів забезпечення та наказу по особовому складу № 187 про звільнення з військової служби, інші документи видані не були.

Відповідно до п. 16 Порядку № 921 військовий облік ведеться на підставі паспорта громадянина України та таких військово-облікових документів для призовників - посвідчення про приписку до призовної дільниці; для військовозобов`язаних - військового квитка або тимчасового посвідчення військовозобов`язаного.

Відповідно до п. 6 Порядку видачі, зберігання та знищення військових квитків осіб рядового, сержантського і старшинського складу затвердженого наказом Міністра оборони України № 206 від 10.04.2017, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 10.05.2017 за № 582/30450, видача військовослужбовцям , які прийняті на військову службу за контрактом або зараховані до вищих навчальних військових закладів, проводиться територіальними центрами комплектування та соціальної підтримки за місцезнаходженням військових частин на підставі запиту командування військової частини, до якого додаються витяги з наказів про зарахування до списків військових частин.

Згідно пункту 1 Положення про військовий квиток осіб рядового, сержантського і старшинського складу та Положення про військовий квиток офіцера запасу, затверджених Указом Президента України від 30 грудня 2016 року № 582/2016, військовий квиток офіцера запасу (далі - військовий квиток) є документом, що визначає належність його власника до офіцерського складу запасу та виконання ним військового обов`язку.

Згідно пункту 15 Положення про військовий квиток офіцера запасу, затверджених Указом Президента України від 30 грудня 2016 року № 582/2016, бланки військових квитків виготовляються на замовлення Міністерства оборони України, Служби безпеки України та Служби зовнішньої розвідки України і є документами суворої звітності.

Облік, видача, зберігання, заповнення і знищення бланків військових квитків провадиться в порядку, визначеному Міністерством оборони України, Службою безпеки 9 України та Службою зовнішньої розвідки України відповідно. (Абзац другий пункту 15 в редакції Указу Президента № 457/2022 від 28.06.2022)

Згідно пункту 3 Положення про військовий квиток осіб рядового, сержантського і старшинського складу та Положення про військовий квиток офіцера запасу, затверджених Указом Президента України від 30 грудня 2016 року № 582/2016, військові квитки видаються районними (об`єднаними районними), міськими (районними у містах, об`єднаними міськими) територіальними центрами комплектування та соціальної підтримки (далі - територіальні центри комплектування та соціальної підтримки) у таких випадках: призову або прийняття на військову службу.

Згідно п. 2.1 глави 2 розділу II вимог Інструкції з організації обліку особового складу Збройних Сил України, затвердженої наказом Міністра оборони України від 26.05.2014 № 333 «Про затвердження Інструкції з організації обліку особового складу Збройних Сил України», зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 12 червня 2014 р. за № 611/25388, (яка діяла на момент даного спору) (надалі по тексту - Інструкція) передбачено у штабі військової частини на особовий склад вести такі облікові документи: особові справи на офіцерів, осіб рядового, сержантського і старшинського складу.

Пунтком 2.15 глави 2 розділу II цієї ж Інструкції з організації обліку особового складу Збройних Сил України наказу, передбачено, що основним документом персонального обліку офіцерів, осіб рядового, сержантського і старшинського складу є їхні особові справи. Особові справи на військовослужбовців, які безпосередньо займаються обліком особового складу, ведуться і зберігаються особисто начальниками відповідних штабів військових частин і кадрових органів.

Згідно п. 3.1 глави 3 розділу II цієї ж Інструкції, особові справи офіцерів запасу, призваних (прийнятих) для проходження військової служби, направляються до військових частин за місцем проходження військової служби, де ведуться далі.

Згідно п. 3.2 глави 3 розділу II цієї ж Інструкції, особові справи офіцерів, осіб рядового, сержантського і старшинського складу складаються посадовими особами кадрових органів і штабів військових частин, на яких покладено роботу з ведення облікових документів. Усі посадові особи, які залучаються до складання особових справ, повинні знати порядок їх складання, ведення та обліку. Складання військовослужбовцями особових справ на себе не допускається.

Згідно п. 3.3 глави 3 розділу II цієї ж Інструкції, Особова справа складається з послужного списку, автобіографії, фотографічної картки, атестаційних та додаткових матеріалів. Переліки атестаційних та додаткових матеріалів наведені в пунктах 3.6, 3.7 цієї глави. Основним документом особової справи є Послужний список (додаток 15).

Згідно п. 3.9 глави 3 розділу II цієї ж Інструкції, особові справи і документи, підшиті до них, військовослужбовцям на руки не видаються. Ознайомлення з матеріалами своєї особової справи військовослужбовець здійснює в присутності посадової особи, яка відповідає за її ведення і облік.

Згідно п. 3.14 глави 3 розділу II цієї ж Інструкції У випадку, коли місцезнаходження одного з примірників особової справи неможливо встановити, кадровим органом за місцем служби військовослужбовця проводяться заходи щодо його розшуку. Для цього направляються запити до кадрових органів військових частин (військових навчальних закладів, військових комісаріатів), де проходив військову службу (навчався, призваний (прийнятий) на війську службу) військовослужбовець, а також у відповідні кадрові органи за підпорядкованістю цих військових частин (військових навчальних закладів, військових комісаріатів). Якщо військові частини (навчальні заклади, військові комісаріати) на момент розшуку припинили своє існування, запити направляються до їх правонаступників або до Галузевого державного архіву Міністерства оборони України (далі - Галузевий архів).

Якщо заходи, які проводилися, не дали позитивних результатів, кадровий орган військової частини після надходження всіх відповідей1 надає їх до кадрового органу за підпорядкованістю з клопотанням про прийняття рішення щодо складання відповідної копії особової справи.

Вищий кадровий орган після розгляду наданих розшукових матеріалів надає письмове рішення на дозвіл складання копії особової справи або рекомендації щодо продовження заходів з її розшуку.

Згідно п. 3.15 глави 3 розділу II цієї ж Інструкції Перші примірники особових справ«, офіцерів, осіб рядового, сержантського і старшинського складу перед звільненням із військової служби направляються до кадрових органів за підпорядкованістю для підготовки їх до проведення розрахунку вислуги років військової служби.

За рішенням начальників кадрових органів для розрахунку вислуги років військової служби офіцера використовується другий примірник особової справи.

Перед відправленням особових справ до фінансових органів усі періоди військової служби у рядках 8, 9 послужного списку повинні бути ретельно перевірені та звірені з відомостями автобіографій, атестаційних та додаткових документів, підтверджені наказами або відповідними документами.

Усі оригінали документів та їх копії обов`язково підшиваються до особової справи.

У рядку 9, у відомостях про службу на посадах, які входять до складу льотного екіпажу, вказується про виконання встановлених норм нальоту годин.

Після уточнення та підтвердження відомостей про проходження військової служби записи в рядках 8 та 9 послужного списку засвідчуються підписом начальника кадрового органу та гербовою печаткою.

Після складення фінансовим органом розрахунку вислуги років військовослужбовця на пенсію особові справи з розрахунком повертаються до військових частин за місцем служби.

Перед звільненням із військової служби військовослужбовець повинен бути ознайомлений із записами в послужному списку та з розрахунком вислуги років військовослужбовця на пенсію.

Після видання наказу по особовому складу про звільнення військовослужбовця в рядок 8 записуються формулювання наказу про звільнення, у тому числі за якою статтею Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу", про право носіння військової форми одягу (якщо це було вказано в наказі про звільнення), вислугу років у календарному та пільговому обчисленнях, військовий комісаріат, куди підлягає направленню для постановки на військовий облік, вид заохочення, номер і дата наказу по стройовій частині про виключення зі списків особового складу частини. У цьому самому рядку зазначається, на яких посадах можна використовувати військовослужбовця в особливий період. У послужних списках других примірників особових справ офіцерів зазначаються номери військово-облікових спеціальностей, за якими доцільно їх обліковувати в запасі. До перших примірників особових справ військовослужбовців, звільнених із правом на пенсійне забезпечення, залучаються: розрахунок вислуги років (страховий стаж) військовослужбовця на пенсію, свідоцтва про хворобу, витяги з наказів по особовому складу про звільнення та виключення зі списків військової частини та всіх видів забезпечення.

Також цією Інструкцією передбачені інші вимоги щодо військового обліку та ведення особових справ

Відповідно до вимог розділу ІІІ «Організація та ведення обліку особового складу в особовий період», Інструкції - облік особового складу в особливий період ведеться в порядку, установленому на мирний час, та з урахуванням особливостей, викладених у цьому розділі.

Для обліку особового складу в особливий період використовуються: на особовий склад, який проходив військову службу у Збройних Силах, - облікові документи, які велися на нього в мирний час; на особовий склад, призваний із запасу у разі оголошення мобілізації: на офіцерів, осіб рядового, сержантського і старшинського складу - особові справи та послужні картки, отримані з військових комісаріатів; на сержантів і солдатів - обліково -послужні картки, вилучені з їхніх військових квитків.

Особовий склад, який прибув по мобілізації, зараховується в день прибуття до списків особового складу військової частини в порядку, установленому пунктами 2.7, 2.8 глави 2 розділу ІІ. Призначення (переміщення) офіцерів, осіб рядового, сержантського і старшинського складу проводиться наказом по стройовій частині після закінчення від мобілізування командирами цих частин відповідно до мобілізаційного призначення за мобілізаційним планом незалежно від номенклатури посад для призначення на мирний час. Ці накази є підставою для визначення посадового становища офіцерів, осіб рядового, сержантського і старшинського складу, запису відомостей про них до облікових документів, виписки та видачі їм документів, що посвідчують особу. Зазначені накази не дублюються наказами по особовому складу.

Надалі всі зміни в службовому становищі офіцерів, осіб рядового, сержантського і старшинського складу здійснюються наказами по особовому складу відповідно до номенклатури посад для призначення військовослужбовців.

Військовозобов`язаним, призваним по мобілізації, початком проходження військової служби вважається день, визначений Законом України "Про військовий обов`язок і військову службу".

У військових квитках особового складу, призваного по мобілізації, а в офіцерів, осіб рядового, сержантського і старшинського складу, крім того, в особових справах і послужних картках робиться запис про дату призову по мобілізації і направлення до місця служби, яка засвідчується підписом військового комісара і гербовою печаткою. Особам, які прибули по мобілізації безпосередньо до військових частин або перебували на цей час на навчальному зборі, відмітки про час їх призову робляться у військових квитках начальником штабу військової частини. До отримання офіцерами, особами рядового, сержантського і старшинського складу, призваними із запасу, документів, що посвідчують особу, в їхні військові квитки вносяться також записи про призначення на посаду та інші зміни в службовому становищі.

При видачі документів, що посвідчують особу, військові квитки в офіцерів, осіб рядового, сержантського і старшинського складу, призваних із запасу, вилучаються і зберігаються в їхніх особових справах.

Відповідно до п. 1.7 розділу ІІІ Інструкції на військовослужбовців, призваних у разі оголошення мобілізації, облікові документи військові комісаріати пересилають безпосередньо до військових частин, куди направлені військовослужбовці. Штаби військових частин після отримання особових справ, обліково-послужних карток вилучають ідентифікаційні жетони з особистими номерами і вручають їх військовослужбовцям.

Згідно п.1.8. розділу ІІІ Інструкції: персональний і штатно-посадовий облік у кадрових органах оперативних командувань, видів Збройних Сил на офіцерів, осіб рядового, сержантського і старшинського складу здійснюється за обліковими документами, які отримують від військових частин, з`єднань, що прибувають до складу оперативного командування, виду Збройних Сил. Документи персонального обліку військовослужбовців, яких не вистачає, складаються в цих кадрових органах. На офіцерів, які раніше проходили військову службу і призвані із запасу в разі оголошення мобілізації, другі примірники особових справ запитуються за потреби з відповідних військових комісаріатів.

Пунктом 1.9 Розділу ІІІ визначено: що у кадрових органах оперативних командувань, видів Збройних Сил для організації персонального обліку офіцерів, осіб рядового, сержантського і старшинського складу, призваних із запасу, використовуються послужні картки, які зберігаються в довідкових картотеках цих кадрових органів. У разі відсутності послужних карток на військовослужбовців на них виписуються скорочені послужні картки на підставі отриманих із військ наказів. За потреби заміни скорочених послужних карток на повні кадрові органи оперативних командувань, видів Збройних Сил знімають для себе копії з послужних карток, які ведуться в кадровому органі Генерального штабу.

Відповідно до п. 234 Положення № 1153, перед звільненням військовослужбовців уточнюються дані про проходження ними військової служби, документально підтверджуються періоди служби, що підлягають зарахуванню до вислуги в календарному та пільговому обчисленні, проводиться розрахунок вислуги років військової служби.

Інформація про розраховану вислугу років військової служби доводиться військовослужбовцю під підпис перед оформленням документів для його звільнення з військової служби. У разі незгоди з розрахунком вислуги років військової служби військовослужбовець повинен письмово обґрунтувати свої заперечення на аркуші з розрахунком вислуги років і засвідчити їх своїм підписом. У разі відмови військовослужбовця підписати розрахунок вислуги років про це робиться відповідний запис на цьому ж аркуші та засвідчується підписами осіб, які були присутні під час бесіди.

Заперечення військовослужбовців щодо розрахунку вислуги років військової служби розглядаються командирами (начальниками) військових частин перед оформленням документів для звільнення з військової служби. Спірні питання щодо заліку вислуги років окремих періодів служби для призначення пенсії розглядаються спеціальною комісією Міністерства оборони України.

Суд, зазначає, що аналіз вищезазначених норм свідчить про те, що в особливий період з моменту оголошення мобілізації, особові справи всіх військовослужбовців, які призвані на виконання своїх обов`язків та направлені до військових частин через ОРТЦ та СП повинні були бути направлені до військових частин за якими закріплені військовослужбовці, а у разі відсутності особових справ, кадрова служба військової частини зобов`язана запросити особову справу у РТЦ та СП, де був мобілізований військовослужбовець.

З огляду на це, та не заперечення відповідачем, того факту, що особова справа позивача з Центрального ОРТЦ та СП м. Запоріжжя 15.03.2022 до військової частини НОМЕР_1 направлена не була, а ними не виконані вимоги Інструкції, та не здійснений запит на витребування особової справи з моменту призначення та зарахування до списків особового складу військової частини НОМЕР_1 на всі види забезпечення капітана ОСОБА_1 , та до дня звільнення його з військової служби, суд приходить до висновку, про те, що відповідачем грубо порушені вимоги чинного законодавства, що призвело до невірного матеріального розрахунку з позивачем як під час несення ним служби так і при фактичному його звільненні з військової служби.

Разом із цим, суд зазначає на те, що в наказі командира військової НОМЕР_13 за № 187 від 14.09.2022 про звільнення з військової служби ОСОБА_1 вказано періоди несення ним служби в ЗСУ, а саме: з 09.1991 по 09.2008; з 09.2014 по 10.2015; з 08.2017 по 12.2021; та з 02.2022, що не взято до уваги командиром Військової частини НОМЕР_1 при винесенні та підписанні наказу № 256 від 15.10.2022. Також не взято до уваги те, що позивач безпосередньо приймав участь у бойових діях під час проведення заходів АТО, внаслідок чого у липні 2015 року отримав посвідчення учасника бойових дій, яке згодом було змінено на посвідчення інваліда війни 2 групи безстроково, що дає право позивачу на додаткову соціальну відпустку терміном 14 діб, компенсацію за яку йому не нараховано.

Суд встановивши вищезазначені порушення, наголошує, що військовослужбовці користуються усіма правами і свободами людини та громадянина, гарантіями цих прав і свобод, закріпленими в Конституції України та законах України, з урахуванням особливостей, встановлених цим та іншими законами. У зв`язку з особливим характером військової служби, яка пов`язана із захистом Вітчизни, військовослужбовцям надаються визначені законом пільги, гарантії та компенсації.

При звільненні військовослужбовця зі служби та виключення зі списків особового складу, із ним повинен бути повністю проведений розрахунок, в тому числі, нараховано грошову компенсацію за невикористані дні щорічної та додаткової відпуски, грошову компенсацію за не отримане речове майно, індексацію грошового забезпечення за весь період безперервної військової служби, нарахування грошового забезпечення та інші грошових компенсацій, передбачених вимогами: статті 9 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей"; постановою Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 № 168 "Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час воєнного стану"; пунктами 1 та 6 Розділу XXIII Порядку виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України та деяким iншим особам, затвердженого наказом Mіністpa оборони України від 07.06.2018 № 260; Закону України "Про iндексацiї грошових доходів населення", де базовим місяцем є березень 2018 року (01.03.2018) у вiдповiдностi до абзацу 4 пункту 5 постанови Кабiнету Міністрів України вiд 17.03.2003 № 1078; статті 10-1 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей"; статті 9-1 Закону України "Про соціальний i правовий захист вiйськовослужбовцiв та членів їх сімей" та постановою Кабiнету Міністрів України вiд 16 березня 2016 року № 178 "Про затвердження Порядку виплати військовослужбовцям Збройних Сил України, Національної гвардії України, Служби безпеки України, Служби зовнішньої розвідки, Державної прикордонної служби, Державної спеціальної служби транспорту, Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації i Управління державної охорони грошової компенсації вартості за не отримане речове майно"; абзацом сьомим пункту 2 статті 15 Закону України "Про соціальний i правовий захист вiйськовослужбовцiв та членiв їх сiмей", чого відповідачем у зв`язку з недотриманням норм законодавства, здійснено не було.

Відповідно до п. 3.1.3. Положення про військове (корабельне) господарство Збройних Сил України, затвердженого наказом Міністра оборони України від 16.07.1997 № 300, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України від 22.12.1997 № 615/2419, командири військових частин несуть особисту відповідальність за організацію забезпечення матеріального, медичного, ветеринарного, технічного, аеродромно - технічного, торговельно-побутового, квартирно-експлуатаційного та фінансового забезпечення; за забезпечення частини (з`єднання) матеріальними засобами і коштами та організацію їх перевезення, законність та доцільність їх витрачання; за підтримання у справному стані та правильне використання озброєння, бойової та іншої техніки, боєприпасів, пального, спеціальних споруд та інших матеріальних засобів; об`єктів навчально-матеріальної бази, казармено-житлового фонду, комунальних споруд та земельних ділянок; за проведення необхідних заходів щодо охорони навколишнього середовища в місцях дислокації та дій військ, а також за організацію протипожежної охорони та безпечну експлуатацію об`єктів держтехнагляду частини (з`єднання) і створення на кожному робочому місці умов праці" відповідно до вимог нормативних актів.

Пунктом 242 Положення про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України, затвердженого Указом Президента України від 10 грудня 2008 року № 1153/2008, визначено, що після надходження до військової частини письмового повідомлення про звільнення військовослужбовця з військової служби або після видання наказу командира (начальника) військової частини про звільнення військовослужбовець повинен здати в установлені строки посаду та підлягає розрахунку, виключенню зі списків особового складу військової частини і направленню на військовий облік до районного (міського) військового комісаріату за вибраним місцем проживання.

У разі звільнення з військової служби на військовослужбовця оформлюється службова характеристика, в якій відповідний командир (начальник) визначає посаду для проходження служби у військовому резерві Збройних Сил України. Зазначена характеристика додається до особової справи військовослужбовця. (абзац другий пункту 242 в редакції Указу Президента № 277/2018 від 12.09.2018).

Особа, звільнена з військової служби, на день виключення зі списків особового складу військової частини має бути повністю забезпечена грошовим, продовольчим і речовим забезпеченням. Військовослужбовець до проведення з ним усіх необхідних розрахунків не виключається без його згоди зі списків особового складу військової частини, (пункт 242 із змінами, внесеними згідно з Указом Президента № 483/2021 від 27.09.2021).

Згідно п. 243 Положення № 1153, після видання наказу про звільнення військовослужбовця з військової служби підстава звільнення зміні не підлягає, якщо при звільненні не допущені порушення законодавства і не виникли нові обставини, пов`язані зі звільненням.

Таким чином, з аналізу вищевикладених норм, суд зазначає, що виключення зі списків особового складу військовослужбовця, звільненого з військової служби, можливе за умови здачі посади та проведення з ним усіх необхідних розрахунків по грошовому, продовольчому та речовому забезпеченню.

Суд зазначає, позивач капітан ОСОБА_1 , заступник командира інженерної роти з озброєння 110 окремої бригади територіальної оборони, був звільнений 14 вересня 2022 року з військової служби наказом № 187 командира військової частини НОМЕР_6 , у відставку за підпунктом «б» (за станом здоров`я - на підставі висновку (постанови) військово-лікарської комісії про непридатність до військової служби з виключенням з військового обліку. Даний факт визнаний сторонами, та не заперечується, а також підтверджується матеріалами справи. Тому, наказ командира військової частини НОМЕР_1 № 256 від 15.10.2022 не є документом, який звільняє з військової служби позивача. Даний розпорядчий документ, є послідуючим актом, який винесений на підставі наказу № 187 від 14.09.2022, з метою повного матеріального розрахунку на день звільнення позивача, та направлення його для зарахування на військовий облік до Центрального об`єднаного районного територіального центру комплектування та соціальної підтримки м. Запоріжжя, а тому не містить в собі відомостей про звільнення з військової служби, як зазначено в позовній заяві.

Судом встановлено, що матеріали справи містять в собі заяву Позивача до командира військової частини НОМЕР_1 , в якій зазначена вимога здійснити повний розрахунок при звільненні позивача та забезпечити його всіма необхідними документами на день звільнення, однак, Позивачем не надано суду доказів про виявлення ним незгоди на його звільнення за наказами.

Відповідно до абзацу 10 частини 2 статті 10 Закону України «Про оборону України» Міністерство оборони України забезпечує комплектування Збройних Сил України, інших військових формувань та відповідних правоохоронних органів особовим складом, здійснює разом з міністерствами та іншими центральними органами виконавчої влади, Радою міністрів Автономної Республіки Крим, місцевими державними адміністраціями, органами місцевого самоврядування заходи щодо підготовки громадян до військової служби, їх призову на військову службу або прийняття на військову службу за контрактом, при мобілізації, звільнення в запас військовослужбовців, які вислужили встановлені строки служби та у разі демобілізації, а також забезпечує їх відповідні права і свободи.

Відповідно до абзацу 1 ч. 3 ст. 24 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», закінченням проходження військової служби вважається день виключення військовослужбовця зі списків особового складу військової частини (військового навчального закладу, установи тощо) у порядку, встановленому положеннями про проходження військової служби громадянами України.

Відповідно до пункту 7 статті 26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» звільнення військовослужбовців з військової служби здійснюється в порядку, передбаченому Положеннями про проходження військової служби громадянами України, зокрема у розділі 12.

Відповідно до частини 2 пункту 225 Положення про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України, затвердженого Указом Президента України від 10 грудня 2008 року № 1153/2008, звільнення військовослужбовців із військової служби здійснюється під час дії особливого періоду (крім періодів з моменту оголошення мобілізації - протягом строку її проведення, який визначається рішенням Президента України, та з моменту введення воєнного стану - до оголошення демобілізації) на підставах, передбачених частиною третьою, пунктом 2 частини четвертої, пунктом 3 частини п`ятої та пунктом 3 частини шостої статті 26 Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу", зокрема підпункт «б» пункту 2 частини четвертої - за станом здоров`я - на підставі висновку (постанови) військово-лікарської комісії про непридатність до військової служби з виключенням з військового обліку.

Згідно п. 242 Положення, після надходження до військової частини письмового повідомлення про звільнення військовослужбовця з військової служби або після видання наказу командира (начальника) військової частини про звільнення військовослужбовець повинен здати в установлені строки посаду та підлягає розрахунку, виключенню зі списків особового складу військової частини і направленню на військовий облік до районного (міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки за вибраним місцем проживання.

У разі звільнення з військової служби на військовослужбовця оформлюється службова характеристика, в якій відповідний командир (начальник) визначає посаду для проходження служби у військовому резерві Збройних Сил України. Зазначена характеристика додається до особової справи військовослужбовця.

Особа, звільнена з військової служби, на день виключення зі списків особового складу військової частини має бути повністю забезпечена грошовим, продовольчим і речовим забезпеченням. Військовослужбовець до проведення з ним усіх необхідних розрахунків не виключається без його згоди зі списків особового складу військової частини.

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 15 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», п. 1 розділом XXXI Порядку виплати грошового забезпечення військовослужбовцям ЗСУ та деяким іншим особам, затвердженого наказом Міністра оборони України 07.06.2018 № 260 (далі Порядок № 260) передбачено виплату у разі звільнення військовослужбовцям (крім військовослужбовців строкової військової служби) у розмірі грошового забезпечення, передбаченого для займаної посади з дня одержання військовою частиною наказу чи письмового повідомлення про звільнення до дня виключення наказом зі списків особового складу включно, але не більше ніж до дня здавання справ та посади (в межах установлених Міністром оборони України строків) або до дня закінчення щорічної відпустки, яка надається після здавання справ та посади.

Саме цим Порядком передбачені виплати грошового забезпечення військовослужбовцям ЗСУ та деяким іншим особам, у тому числі виплати грошових компенсацій та інших додаткових нарахувань та доплат з питань фінансового забезпечення.

Так, відповідно до вимог п. 3 розділом XXXI Порядку № 260, у рік звільнення військовослужбовцям (крім військовослужбовців строкової військової служби), звільненим з військової служби за віком, станом здоров`я, у зв`язку з безпосереднім підпорядкуванням близькій особі, у зв`язку зі скороченням штатів або проведенням організаційних заходів, які не використали щорічну основну відпустку або використали частково, за їх бажанням надається відпустка із наступним виключенням зі списків особового складу військової частини та виплачується грошове забезпечення у розмірі відповідно до кількості наданих днів відпустки або виплачується грошова компенсація за всі невикористані дні щорічної основної відпустки, а також дні додаткової відпустки, в тому числі за минулі роки.

Відповідно до вимог п. 6 розділом XXXI Порядку № 260 передбачено порядок здійснення грошової компенсації за всі невикористані Дні щорічної основної відпустки, а також дні додаткової відпустки.

Крім цього, пункт 1 статті 10-1 ЗУ "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" регламентує питання стосовно відпустки наступним чином. «Військовослужбовцям, крім військовослужбовців строкової військової служби, надаються щорічні основні відпустки із збереженням грошового, матеріального забезпечення та наданням грошової допомоги на оздоровлення у розмірі місячного грошового забезпечення. Тривалість щорічної основної відпустки для військовослужбовців, які мають вислугу в календарному обчисленні до 10 років, становить 30 календарних днів; від 10 до 15 років - 35 календарних днів; від 15 до 20 років - 40 календарних днів; понад 20 календарних років - 45 календарних днів, без урахування часу, необхідного для проїзду в межах України до місця проведення відпустки та назад, але не більше двох діб в один кінець. Святкові та неробочі дні при визначенні тривалості щорічних основних відпусток не враховуються».

Абзацом 1 пункту 14 статті 10-1 ЗУ "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей", встановлено, що військовослужбовцям, крім військовослужбовців строкової військової служби, які звільняються з військової служби, за винятком осіб, які звільняються зі служби за віком, станом здоров`я, у зв`язку з прямим підпорядкуванням близькій особі та у зв`язку із скороченням штатів або проведенням організаційних заходів, щорічна основна відпустка надається з розрахунку 1/12 частини тривалості відпустки, на яку вони мають право відповідно до пункту 1 цієї статті за кожний повний місяць служби в році звільнення. При цьому, якщо тривалість відпустки таких військовослужбовців становить більш як 10 календарних днів, їм оплачується вартість проїзду до місця проведення відпустки і назад до місця служби або до обраного місця проживання в межах України у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до абзацу 2 пункту 14 статті 10-1 ЗУ "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей", Військовослужбовцям, крім військовослужбовців строкової військової служби та військової служби за призовом осіб офіцерського складу, тривалість щорічної основної відпустки в році початку військової служби обчислюється з розрахунку 1/12 частини тривалості відпустки, на яку вони мають право відповідно до пункту цієї статті, за кожний повний місяць служби до кінця календарного року. При цьому військовослужбовцям, які мають право на відпустку тривалістю 10 календарних днів і більше, оплачується вартість проїзду до місця проведення відпустки і назад в межах України у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Відпустка тривалістю менш як 10 календарних днів за бажанням військовослужбовця може бути надана йому одночасно із щорічною основною відпусткою в наступному році. У такому самому порядку надається щорічна основна відпустка і військовослужбовцям, які перебували у відпустці по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку.

Відповідно до абзацу 2 пункту 14 статті 10-1 цього ж Закону, військовослужбовцям, крім військовослужбовців строкової військової служби, які звільняються зі служби за віком, станом здоров`я, у зв`язку з прямим підпорядкуванням близькій особі та у зв`язку із скороченням штатів або проведенням організаційних заходів, щорічні основні відпустки та додаткові відпустки в рік звільнення надаються на строки, установлені пунктами 1 та 4 цієї статті.

Відповідно до абзацу 3 пункту 14 статті 10-1 цього ж Закону, у рік звільнення зазначених в абзацах першому та другому цього пункту військовослужбовців зі служби у разі невикористання ними щорічної основної або додаткової відпустки їм виплачується грошова компенсація за всі невикористані дні щорічної основної відпустки, а також дні додаткової відпустки, у тому числі військовослужбовцям-жінкам, які мають дітей.

Відповідно до розділу XXXI Порядку виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України та деяким іншим особам, затвердженого наказом Міністра оборони України від 07.06.2018 № 260, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України від 26 червня 2018 р. за № 745/32197:

- абз 1 п. 3, у рік звільнення військовослужбовцям (крім військовослужбовців строкової військової служби), звільненим з військової служби за віком, станом здоров`я, у зв`язку з безпосереднім підпорядкуванням близькій особі, у зв`язку зі скороченням штатів або проведенням організаційних заходів, які не використали щорічну основну відпустку або використали частково, за їх бажанням надається відпустка із наступним виключенням зі списків особового складу військової частини та виплачується грошове забезпечення у розмірі відповідно до кількості наданих днів відпустки або виплачується грошова компенсація за всі невикористані дні щорічної основної відпустки, а також дні додаткової відпустки, в тому числі за минулі роки;

- абз 2 п. 3, іншим військовослужбовцям (крім військовослужбовців строкової військової служби), які звільняються з військової служби, за їх бажанням надається відпустка із наступним виключенням зі списків особового складу військової частини тривалістю, що визначається пропорційно часу, прос луженому в році звільнення за кожен повний місяць служби, та за час такої відпустки виплачується грошове забезпечення або виплачується грошова компенсація за всі невикористані дні щорічної основної відпустки, а також дні додаткової відпустки, в тому числі за минулі роки;

- абзац 3 п. 3, при цьому грошове забезпечення за період наданої відпустки або розмір грошової компенсації за всі невикористані дні щорічної основної відпустки, а також дні додаткової відпустки у рік звільнення обчислюється з такого розрахунку: тим, які мають вислугу до 10 календарних років, - 2,5 календарних дня; тим, які мають вислугу від 10 до 15 календарних років, - 2,9 календарних дня; тим, які мають вислугу від 15 до 20 календарних років, - 3,3 календарних дня; тим, які мають вислугу 20 і більше календарних років, - 3,8 календарних дня;

- абз. 4 п. 3, одержана в результаті обчислення тривалість відпустки округлюється в бік збільшення до повного дня;

- абз. 5 п. 3, грошове забезпечення за період відпустки виплачується до дня закінчення відпустки включно на підставі наказу командира військової частини;

- п. 5, військовослужбовцям (крім військовослужбовців строкової військової служби), які мають право на щорічні додаткові відпустки відповідно до чинного законодавства України, виплачується компенсація за всі календарні дні невикористаної додаткової відпустки, яка надається в повному обсязі або пропорційно часу, прослуженому в році звільнення;

- п. 6, розрахунок грошового забезпечення за час надання щорічної основної відпустки з подальшим виключенням зі списків особового складу та грошової компенсації за всі невикористані дні щорічної основної відпустки, а також дні додаткової відпустки здійснюється виходячи з посадового окладу, окладу за військовим званням, надбавки за вислугу років та щомісячних додаткових видів грошового забезпечення з урахуванням зміни вислуги років та норм грошового забезпечення, які військовослужбовець отримував за останньою займаною штатною посадою.

Аналізуючи викладені норми законодавства суд зазначає, що законодавець чітко прописав, що особи, які звільняються з військової служби за станом здоров`я мають право на весь термін передбаченої відпустки, без будь - яких відрахувань.

Крім цього, відповідно до п. 8 та п. 14 ст. 10-1 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», ст. 16-2 Закону України «Про відпустки», п. 5 розділу XXXI наказу Міністерства оборони України від 07.06.2018 № 260 «Про затвердження Порядку виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України та деяким іншим особам» та відповідно до рішення Верховного Суду України від 16.05.2019 по зразковій справі № 620/4218/18 передбачено виплати компенсації за невикористані дні додаткової соціальної відпустки за всі періоди виходячи з грошового забезпечення станом на день звільнення з військової служби.

Згідно п. 3 та п. 6 розділу XXXI наказу Міністерства оборони України від 07.06.2018 № 260 «Про затвердження Порядку виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України та деяким іншим особам» у- разі звільнення військовослужбовця з військової служби йому виплачується компенсація за всі невикористані дні щорічної основної та всі дні додаткової соціальної відпустки за всі минулі роки виходячи із розрахунку грошового забезпечення (посадового окладу, окладу за військовим званням, надбавки за вислугу років та щомісячних додаткових видів грошового забезпечення з урахуванням зміни вислуги років та норм грошового забезпечення, які військовослужбовець отримував за останньою займаною штатною посадою.

Враховуючи вище викладене, суд оцінив об`єктивно, та за внутрішнім переконанням всі надані сторонами докази, приходить до висновку, що в діях відповідача вбачається протиправна бездіяльність, яка виражена у винесенні незаконного розпорядчого документу у вигляді наказу № 256 від 15.10.2022, який підлягає скасуванню.

Крім цього, зобов`язати військову частину НОМЕР_1 , винести розпорядчий документ, яким у відповідності з чинними нормами законодавства України, та на підставі підзаконних нормативних актів з врахуванням відомостей зазначених в особовій справі позивача про його стаж роботи, вислуги років, тощо, провести повний розрахунок на день звільнення його з військової служби у відставку за підпунктом «б» (за станом здоров`я - на підставі висновку(постанови) військово-лікарської комісії про непридатність до військової служби з виключенням з військового обліку.

Щодо позовної вимоги, щодо стягнення з Відповідача на користь Позивача моральну шкоду заподіяної відповідачем протиправною бездіяльністю, пересилення фізичного болю під час виконання службових обов`язків і спричинення тяжких душевних страждань у розмірі 25 000 грн, суд зазначає наступне.

Стаття 56 Конституції України передбачає, що кожен має право на відшкодування за рахунок держави чи органів місцевого самоврядування матеріальної та моральної шкоди, завданої незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їх посадових і службових осіб при здійсненні ними своїх повноважень.

Відповідно до статті 23 Цивільного кодексу України (далі ЦК україни), особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав.

Моральна шкода полягає: у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи.

Якщо інше не встановлено законом, моральна шкода відшкодовується грошовими коштами, іншим майном або в інший спосіб.

Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.

Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов`язана з розміром цього відшкодування. Моральна шкода відшкодовується одноразово, якщо інше не встановлено договором або законом.

Статтею 1167 ЦК України передбачено, що моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.

Моральна шкода відшкодовується незалежно від вини органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим, органу місцевого самоврядування, фізичної або юридичної особи, яка її завдала:

1) якщо шкоди завдано каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю фізичної особи внаслідок дії джерела підвищеної небезпеки;

2) якщо шкоди завдано фізичній особі внаслідок її незаконного засудження, незаконного притягнення до кримінальної відповідальності, незаконного застосування запобіжного заходу, незаконного затримання, незаконного накладення адміністративного стягнення у вигляді арешту або виправних робіт;

3) в інших випадках, встановлених законом.

Згідно статті 1173 ЦК України, шкода, завдана фізичній або юридичній особі незаконними рішеннями, дією чи бездіяльністю органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування при здійсненні ними своїх повноважень, відшкодовується державою, Автономною Республікою Крим або органом місцевого самоврядування незалежно від вини цих органів.

Відповідно до постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 № 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди», під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб.

Моральна шкода може полягати, зокрема: у приниженні честі, гідності, престижу або ділової репутації, моральних переживаннях у зв`язку з ушкодженням здоров`я, у порушенні права власності (в тому числі інтелектуальної), прав, наданих споживачам, інших цивільних прав, у зв`язку з незаконним перебуванням під слідством і судом, у порушенні нормальних життєвих зв`язків через неможливість продовження активного громадського життя, порушенні стосунків з оточуючими людьми, при настанні інших негативних наслідків.

Разом з тим, судам слід надати оцінку тому, чим саме підтверджується факт заподіяння моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, у чому саме полягає вина заподіювача та інші обставини, що мають значення для вирішення спору в цій частині.

З аналізу наведеної норми слідує, що саме по собі порушення прав особи ще не свідчить про заподіяння їй моральної шкоди, оскільки така шкода повинна мати певний прояв у вигляді, зокрема, фізичних та/або душевних страждань, приниженні честі і гідності тощо, і наявність таких обставин повинна довести особа, яка вважає, що їй заподіяно моральну шкоду.

Зважаючи на наведене вище, оцінивши і проаналізувавши матеріали справи, суд дійшов висновку, що позивач не довів, зокрема, отримання фізичних та/або душевних страждань, приниженні честі і гідності моральну шкоду, внаслідок протиправної бездіяльності відповідачів.

Разом з тим, позивач не надав належних пояснень та будь-яких доказів того, в чому полягає така шкода, якими доказами вона підтверджується (наявність душевних переживань, погіршення стану здоров`я тощо), з яких суд міг би встановити характер та обсяг моральних страждань понесених позивачем.

Відтак, суд дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення позову в цій частині.

Продовжуючи вирішення спору, суд зважає, що критерії законності управлінського волевиявлення (як у формі рішення, так і у формі діяння) владного суб`єкта викладені законодавцем у приписах ч. 2 ст. 2 КАС України, а у силу ч. 2 ст. 77 КАС України обов`язок доведення факту дотримання цих критеріїв покладений на владного суб`єкта шляхом подання до суду доказів та наведення у процесуальних документах доводів як відповідності закону вчиненого волевиявлення, так і помилковості аргументів іншого учасника справи.

Тому, відповідність закону рішення чи діяння суб`єкта владних повноважень у спорі про набуття приватною особою додаткового блага чи активу, зокрема, за критеріями дотримання компетенції, меж повноважень, способу дій, приводу реалізації функції контролю, обґрунтованості, безсторонності (неупередженості), добросовісності, розсудливості, рівності перед законом, унеможливлення дискримінації, пропорційності, своєчасності, права особи на участь у процесі прийняття рішення, має доводитись, насамперед відповідачем.

При цьому, із положень частин 1 і 2 ст. 77 КАС України у поєднанні з приписами ч. 4 ст. 9, абз. 2 ч. 2 ст. 77, частин 3 і 4 ст. 242 КАС України слідує, що владний суб`єкт повинен доводити обставини фактичної дійсності у спорі за стандартом доказування - "поза будь-яким розумним сумнівом" (тобто запропоноване сприйняття ситуації повинно виключати реальну ймовірність існування у дійсності будь-якого іншого варіанту), у той час як до приватної особи підлягає застосуванню стандарт доказування - "баланс вірогідностей" (тобто запропоноване сприйняття ситуації не повинно суперечити умовам реальної дійсності і бути можливим до настання).

Разом із тим, суд вважає, що саме лише неспростування владним суб`єктом задекларованого, але не доведеного документально твердження приватної особи про конкретну обставину фактичної дійсності, не спричиняє виникнення безумовних та беззаперечних підстав для висновку про реальне існування такої обставини у дійсності.

І хоча спір безумовно підлягає вирішенню у порядку ч.2 ст.77 КАС України, однак суд повторює, що реальність (справжність та правдивість) конкретної обставини фактичної дійсності не може бути сприйнята доведеною виключно через неспростування одним із учасників справи (навіть суб`єктом владних повноважень) декларативно проголошеного, але не доказаного твердження іншого учасника справи, позаяк протилежне явно та очевидно прямо суперечить меті правосуддя - з`ясування об`єктивної істини у справі.

Правильність саме такого тлумачення змісту ч. 1 ст. 77 та ч. 2 ст. 77 КАС України підтверджується правовим висновком постанови Великої Палати Верховного Суду від 25.06.2020 по справі № 520/2261/19, де указано, що визначений ст. 77 КАС України обов`язок відповідача - суб`єкта владних повноважень довести правомірність рішення, дії чи бездіяльності не виключає визначеного частиною першою цієї ж статті обов`язку позивача довести ті обставини, на яких ґрунтуються його вимоги.

У розумінні ч. 1 ст. 72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

При цьому, згідно з ч. 1 ст. 73 КАС України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування, а у силу запроваджених частинами 1 і 2 ст. 74 КАС України застережень суд не бере до уваги докази, які одержані з порушенням встановленого законом порядку або не підтверджені визначеними законом певними засобами доказування.

Відповідно до ч. 1 ст. 75 КАС України достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи, а за правилом ч. 1 ст. 76 КАС України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.

Перевіряючи наведені учасниками спору аргументи приєднаними до справи доказами, оцінивши добуті докази в їх сукупності за правилами ст.ст. 72-77, 90, 211 КАС України, суд зазначає, що в діях відповідача вбачається протиправна бездіяльність, яка виражена у винесенні незаконного розпорядчого документу у вигляді наказу № 256 від 15.10.2022, який підлягає скасуванню. Тому в подальшому, ці обставини не підлягають додатковому доказуванню у межах даного спору.

Кваліфікуючи реально вчинене у спірних правовідносинах управлінське волевиявлення суб`єкта владних повноважень, суд виходить із того, що за загальним правилом під рішенням суб`єкта владних повноважень слід розуміти письмовий акт, під дією суб`єкта владних повноважень слід розуміти вчинок посадової/службової особи, під бездіяльністю суб`єкта владних повноважень слід розуміти невиконання обов`язків, під відмовою суб`єкта владних повноважень слід розуміти письмово зафіксоване діяння з приводу незадоволення звернення приватної особи.

Звертаючись до суду, позивач сформулював вимогу про визнання протиправною бездіяльності суб`єкта владних повноважень з приводу проведення повного розрахунку, в тому числі, нарахування грошової компенсації за невикористані дні щорічної та додаткової відпуски, грошової компенсації за не отримане речове майно, індексації грошового забезпечення за весь період безперервної військової служби, нарахування грошового забезпечення та інші грошових компенсацій,що повинні були бути виплачені йому при звільненні зі служби та виключення зі списків особового складу.

В силу правового висновку постанови Верховного Суду від 03.06.2020 у справі № 464/5990/16-а: 1) як протиправну бездіяльність суб`єкта владних повноважень треба розуміти зовнішню форму поведінки (діяння) цього органу/його посадової особи, яка полягає (проявляється) у неприйнятті рішення чи у нездійсненні юридично значимих й обов`язкових дій на користь заінтересованих осіб, які на підставі закону та/або іншого нормативно-правового регулювання віднесені до компетенції суб`єкта владних повноважень, були об`єктивно необхідними і реально можливими для реалізації, але фактично не були здійснені; 2) Для визнання бездіяльності протиправною недостатньо одного лише факту неналежного та/або несвоєчасного виконання обов`язкових дій. Важливими є також конкретні причини, умови та обставини, через які дії, що підлягали обов`язковому виконанню відповідно до закону, фактично не були виконані чи були виконані з порушенням строків. Крім того, потрібно з`ясувати юридичний зміст, значимість, тривалість та межі протиправної бездіяльності, фактичні підстави її припинення, а також шкідливість/протиправність бездіяльності для прав та інтересів заінтересованої особи; 3) Правова процедура (fair procedure - справедлива процедура) є складовою принципу законності та принципу верховенства права і передбачає правові вимоги до належного прийняття актів органами публічної влади. Правова процедура встановлює чітку послідовність дій із зазначенням способів та методів її здійснення, підстав, порядку, форми та строків такої діяльності; 4) встановлена правова процедура як складова принципу законності та принципу верховенства права, є важливою гарантією недопущення зловживання з боку органів публічної влади під час прийняття рішень та вчинення дій, які повинні забезпечувати справедливе ставлення до особи.

У пункті 61 постанови Великої Палати Верховного Суду від 08.09.2022 у справі № 9901/276/19 зазначено, що Велика Палата Верховного Суду у своїх постановах неодноразово зазначала, що протиправну бездіяльність суб`єкта владних повноважень необхідно розуміти як зовнішню форму поведінки (діяння) цього органу, що полягає (проявляється) у неприйнятті рішення чи в нездійсненні юридично значимих й обов`язкових дій на користь заінтересованих осіб, які на підставі закону та/або іншого нормативно-правового регулювання віднесені до компетенції суб`єкта владних повноважень, були об`єктивно необхідними і реально можливими для реалізації, але фактично не були здійснені. Водночас для визнання бездіяльності протиправною недостатньо одного лише факту несвоєчасного виконання обов`язкових дій, а важливими є також конкретні причини, умови та обставини, через які дії, що підлягали обов`язковому виконанню відповідно до закону, фактично не були виконані чи були виконані з порушенням строків. Значення мають юридичний зміст, значимість, тривалість і межі бездіяльності, фактичні підстави її припинення, а також шкідливість бездіяльності для прав та інтересів особи.

Судом з`ясовано, що діяння суб`єкта владних повноважень з приводу з приводу проведення повного розрахунку, в тому числі, нарахування грошової компенсації за невикористані дні щорічної та додаткової відпуски, грошової компенсації за не отримане речове майно, індексації грошового забезпечення за весь період безперервної військової служби, нарахування грошового забезпечення та інші грошових компенсацій,що повинні були бути виплачені йому при звільненні зі служби та виключення зі списків особового складу, слід кваліфікувати саме у якості протиправної бездіяльності.

Вимога про стягнення з відповідача моральної шкоди, задоволенню не підлягає, так як, позивачем не надані належні пояснення та будь-які докази того, в чому полягає така шкода, якими доказами вона підтверджується (наявність душевних переживань, погіршення стану здоров`я тощо), з яких суд міг би встановити характер та обсяг моральних страждань понесених позивачем.

Оскільки у ході розгляду справи були підтверджені обставини порушення прав та інтересів позивача з приводу проведення повного розрахунку, в тому числі, нарахування грошової компенсації за невикористані дні щорічної та додаткової відпуски, грошової компенсації за не отримане речове майно, індексації грошового забезпечення за весь період безперервної військової служби, нарахування грошового забезпечення та інші грошових компенсацій,що повинні були бути виплачені йому при звільненні зі служби та виключення зі списків особового складу, то порушеному праву позивача належить надати судовий захист у спосіб, що сформульований у резолютивній частині даного рішення.

При розв`язанні спору, суд, зважаючи на практику Європейського суду з прав людини щодо застосування ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року (далі за текстом - Конвенція; рішення від 21.01.1999 у справі Гарсія Руїз проти Іспанії, від 22.02.2007 у справі Красуля проти Росії, від 05.05.2011 у справі Ільяді проти Росії, від 28.10.2010 у справі Трофимчук проти України, від 09.12.1994 у справі Хіро Балані проти Іспанії, від 01.07.2003 у справі Суомінен проти Фінляндії, від 07.06.2008 у справі Мелтекс ЛТД (MELTEX LTD) та Месроп Мовсесян (MESROP MOVSESYAN) проти Вірменії); надав оцінку усім юридично значимим факторам, доводам і обставинам справи; дослухався до усіх ясно і чітко сформульованих та здатних вплинути на результат вирішення спору аргументів сторін; вичерпно реалізував існуючі правові механізми з`ясування об`єктивної істини.

Питання про розподіл судових витрат відповідно до вимог ст. 139 КАС України судом не вирішується, оскільки позивач згідно з п. 9 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» від сплати судового збору звільнений.

Керуючись ст. ст. 8, 19, 124, 129 Конституції України, ст. ст. 6 - 9, ст. ст. 241-243, 255, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 ( АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_14 ) до Військової частини НОМЕР_1 ( АДРЕСА_3 , код ЄДРПОУ НОМЕР_2 ) про визнання бездіяльності протиправною та стягнення грошових коштів - задовольнити частково.

Визнати протиправним та скасувати наказ командира Військової частини НОМЕР_1 від 15.10.2022 № 256 по строковій частині.

Зобов`язати командування Військової частини НОМЕР_1 винести розпорядчий документ, яким у відповідності з чинними нормами законодавства України, та на підставі підзаконних нормативних актів з врахуванням відомостей зазначених в особовій справі ОСОБА_1 про його стаж роботи, вислуги років, тощо, про нарахування та проведення повного розрахуноку на день звільнення його з військової служби у відставку за підпунктом «б» (за станом здоров`я - на підставі висновку(постанови) військово-лікарської комісії про непридатність до військової служби з виключенням з військового обліку.

У задоволені решти позовних вимог відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення суду може бути оскаржено в апеляційному порядку до Третього апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня його (її) проголошення, а якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення складено у повному обсязі та підписано суддею 12 вересня 2023 року.

Суддя Р.В. Сацький