Справа № 200/1465/23
Суддя: Гайдар Андрій Володимирович
Дата ухвалення: 2023-09-14 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПЕРШИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 вересня 2023 року справа №200/1465/23

м. Дніпро

Перший апеляційний адміністративний суд у складі суддів: Гайдара А.В., Блохіна А.А., Казначеєва Е.Г., розглянув у порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на додаткове рішення Донецького окружного адміністративного суду від 29 травня 2023 року (головуючий суддя І інстанції Кониченко О.М.), складеного в повному обсязі 29 травня 2023 року у справі № 200/1465/23 за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Київській області, Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області про визнання протиправним та скасувати, зобов`язання вчинити певні дії, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулась до Донецького окружного адміністративного суду з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Київській області та Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області, в якому просила суд:

- визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області від 19.12.2022 року № 65 про відмову про призначення пенсії ОСОБА_1 пенсії за віком відповідно до статті 55 Закону України від 28.02.1991 №796-ХІІ Про статус і соціальний захист громадян, яке постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи;

- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Київській області призначити та виплачувати ОСОБА_1 пенсію за віком відповідно до положень статті 55 Закону України від 28.02.1991 №796-ХІІ Про статус і соціальний захист громадян, яке постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, починаючи з 12.12.2022.

Рішенням Донецького окружного адміністративного суду від 16 травня 2023 року позов задоволено частково.

Визнано протиправним та скасовано рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області від 19.12.2022 року № 65 про відмову про призначення пенсії ОСОБА_1 пенсії за віком відповідно до статті 55 Закону України від 28.02.1991 №796-ХІІ Про статус і соціальний захист громадян, яке постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи.

Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Донецькій області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 12.12.2022 про призначення пенсії за віком відповідно до положень статті 55 Закону України від 28.02.1991 №796-ХІІ Про статус і соціальний захист громадян, яке постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи із зарахуванням до страхового стажу періодів роботи з 15.08.1986 року по 08.08.1988 року, з 09.08.1988 року по 24.08.1988 року, з 09.11.1988 року по 07.07.1989 року, з 05.09.1990 року по 13.03.1992 року, з 15.11.1993 року по 06.08.1999 року та періоду навчання в Іванівському педагогічному училищі з 01.09.1982 року по 30.06.1986 року, з урахуванням висновків суду, викладених у рішенні.

В задоволенні іншої частини позовних вимог відмовлено.

24 травня 2023 року від представника позивача до суду надійшла заява про ухвалення додаткового рішення, оскільки суд не ухвалив рішення в частині зарахування Позивачу до страхового стажу періоду роботи з 01.02.2020 по 24.11.2022 (період трудових відносин ОСОБА_1 з Товариством з обмеженою відповідальністю «РАФ-ГРУПП», що підтверджується трудовим договором між працівником і роботодавцем від 01.02.2020).

Додатковим рішенням Донецького окружного адміністративного суду від 29 травня 2023 року заяву позивача про ухвалення додаткового рішення по справі № 200/1465/23 задоволено. В задоволенні позовної вимоги щодо зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області зарахувати до страхового стажу ОСОБА_1 період роботи за трудовим договором з 01.02.2020 року по 24.11.2022 року в Товаристві з обмеженою відповідальністю ««РАФ-ГРУПП» відмовлено.

Не погодившись із вищевказаним додатковим рішенням суду, позивач звернулась до суду із апеляційною скаргою, в якій просила суд його скасувати та задовольнити вимоги у повному обсязі.

Обґрунтування апеляційної скарги зазначено, що суд першої інстанції вийшов за межі позовних вимог та зарахував низку періодів роботи та навчання до страхового стажу, відтак, має бути зарахованим період її роботи в ТОВ «РАФ-ГРУПП» на посаді керівника відділу маркетингу підприємства, що складає 02 роки 09 місяців 24 дні, оскільки без цього періоду у неї недостатньо страхового стажу для призначення пенсії.

Сторони в судове засідання не викликались, про дату, місце розгляду справи повідомлявся належним чином.

Суд апеляційної інстанції, перевіривши матеріали справи, вважає за необхідне відмовити у задоволені апеляційної скарги, з огляду на наступне.

Відповідно до ч.ч 1, 3 ст. 252 Кодексу адміністративного судочинства України суд, що ухвалив судове рішення, може за заявою учасника справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо: 1) щодо однієї із позовних вимог, з приводу якої досліджувалися докази, чи одного з клопотань не ухвалено рішення; 2) суд, вирішивши питання про право, не визначив способу виконання судового рішення; 3) судом не вирішено питання про судові витрати.

Суд, що ухвалив рішення, ухвалює додаткове судове рішення в тому самому складі протягом десяти днів з дня надходження відповідної заяви. Додаткове судове рішення ухвалюється в тому самому порядку, що й судове рішення. У разі необхідності суд може розглянути питання ухвалення додаткового судового рішення в судовому засіданні з повідомленням учасників справи. Неприбуття у судове засідання осіб, які були належним чином повідомлені про дату, час та місце судового засідання, не перешкоджає розгляду заяви.

Дослідивши позовні вимоги та доводи на їх обґрунтування суд встановив, що в позовній заяві представник позивача зазначив, що «Також до страхового стажу Позивача зараховується період трудових відносин ОСОБА_1 з Товариством з обмеженою відповідальністю «РАФ-ГРУПП», що підтверджується трудовим договором між працівником і роботодавцем від 01.02.2020. До обов`язків ОСОБА_1 належало виконувати роботу керівника відділу маркетингу підприємства згідно з посадової інструкції, забезпечувати роботу відділу маркетингу та виконувати затверджені плани продажу. Відповідно строк дії договору (трудових відносин) з 01.02.2020 по 24.11.2022, з урахуванням цього до страхового стажу ОСОБА_1 має зараховуватись період її роботи в ТОВ «РАФ-ГРУПП» на посаді керівника відділу маркетингу підприємства, що складає 02 роки 09 місяців 24 дні».

Зі змісту оскаржуваного рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області від 19.12.2022 року № 65 про відмову про призначення пенсії ОСОБА_1 пенсії за віком відповідно до статті 55 Закону України від 28.02.1991 №796-ХІІ Про статус і соціальний захист громадян, яке постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, суд встановив, що період роботи позивача з 01.02.2020 по 24.11.2022 в Товаристві з обмеженою відповідальністю «РАФ-ГРУПП» не зазначено в переліку незарахованих періодів.

Дослідивши надану стороною позивача копію трудової книжки НОМЕР_1 (дата заповнення 15 серпня 1985 року), суд встановив, що означена копія закінчується сторінкою № 13, а останній запис про роботу (звільнення) № 19 датовано 14.10.2010 року.

На підтвердження періоду роботи позивача з 01.02.2020 по 24.11.2022 стороною позивача надано копію строкового трудового договору від 01.02.2020 року, чинного до 25.11.2022 року.

Приписами ч.ч. 1, 2 ст. 24 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» №1058-IV від 09.07.2003 року (надалі Закон №1058-IV) визначено, що страховий стаж - період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок.

Страховий стаж обчислюється територіальними органами Пенсійного фонду відповідно до вимог цього Закону за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку, а за періоди до впровадження системи персоніфікованого обліку - на підставі документів та в порядку, визначеному законодавством, що діяло до набрання чинності цим Законом, а також даних, включених на підставі цих документів до реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування.

Частиною 1 ст. 21 Закону №1058-IV встановлено, що персоніфікований облік у системі загальнообов`язкового державного пенсійного страхування здійснюється з метою обліку застрахованих осіб, учасників накопичувальної системи пенсійного страхування та їх ідентифікації, а також накопичення, зберігання та автоматизованої обробки інформації про облік застрахованих осіб і реалізацію ними права на страхові виплати у солідарній системі загальнообов`язкового державного пенсійного страхування та накопичувальній системі пенсійного страхування.

Персоніфікований облік у системі загальнообов`язкового державного пенсійного страхування є складовою частиною Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, порядок ведення якого встановлюється Законом України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування".

Частиною четвертою статті 24 Закону №1058-IV передбачено, що періоди трудової діяльності та інші періоди, що враховувалися до стажу роботи для призначення пенсії до набрання чинності цим Законом, зараховуються до страхового стажу в порядку і на умовах, передбачених законодавством, що діяло раніше, крім випадків, передбачених цим Законом.

Відповідно до ст. 62 Закону № 1788-ХІІ основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до ст. 48 Кодексу Законів про працю України в редакції Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо обліку трудової діяльності працівника в електронній формі» від 05 лютого 2021 року № 1217-IX (набрав чинності 10.06.2021 року), облік трудової діяльності працівника здійснюється в електронній формі в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування у порядку, визначеному Законом України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування".

Роботодавець на вимогу працівника зобов`язаний вносити до трудової книжки, що зберігається у працівника, записи про прийняття на роботу, переведення та звільнення, заохочення та нагороди за успіхи в роботі.

Порядок ведення трудових книжок визначається Кабінетом Міністрів України.

На виконання ст. 62 Закону № 1788-ХІІ Кабінет Міністрів України постановою від 12.08.1993 № 637 «Про затвердження Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній» затвердив Порядок № 637.

Згідно п. 1 Порядку № 637 в редакції Постанови Кабінету Міністрів України від 27 вересня 2022 р. № 1058 «Про внесення змін до постанови Кабінету Міністрів України від 12 серпня 1993 р. № 637» чинної на момент виникнення спірних правовідносин, визначено, що основним документом, що підтверджує стаж роботи за період до впровадження персоніфікованого обліку у системі загальнообов`язкового державного соціального страхування (далі - персоніфікований облік), є трудова книжка.

За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній стаж роботи встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами.

В п. 3 Порядку №637 передбачено, що за відсутності трудової книжки, а також у випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження стажу роботи приймаються дані, наявні в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, а також виписки або довідки, складені на основі даних, наявних в інформаційних (автоматизованих) та/або інформаційно-комунікаційних системах підприємств, установ, організацій, довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які містять відомості про періоди роботи.

Відповідно до ч.ч. 1, 2, 4 ст. 20 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування» від 08 липня 2010 року № 2464-VI, реєстр застрахованих осіб це автоматизований банк відомостей, створений для ведення єдиного обліку фізичних осіб, які підлягають загальнообов`язковому державному соціальному страхуванню відповідно до закону.

Реєстр застрахованих осіб складається з електронних облікових карток застрахованих осіб, до яких включаються відомості про застрахованих осіб, інформація про набуття прав на одержання страхових виплат за всіма видами загальнообов`язкового державного соціального страхування та інформація про виплати за всіма видами загальнообов`язкового державного соціального страхування і соціальними та іншими виплатами, передбаченими законодавством, та електронного реєстру листків непрацездатності, порядок організації ведення та надання інформації з якого встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Реєстр застрахованих осіб формує та веде Пенсійний фонд, користувачами цього реєстру є податкові органи, центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері статистики, та фонди загальнообов`язкового державного соціального страхування.

Персоніфіковані відомості про заробітну плату (дохід, грошове забезпечення, допомогу, компенсацію) застрахованих осіб, на яку нараховано і з якої сплачено страхові внески, та інші відомості подаються до Пенсійного фонду роботодавцями, підприємствами, установами, організаціями, військовими частинами та органами, які виплачують грошове забезпечення, допомогу та компенсацію відповідно до законодавства.

З метою обліку в електронній формі відомостей про трудову діяльність працівника страхувальник подає відомості про працівника щодо переведення на іншу роботу (посаду), звільнення, поновлення на роботі, призупинення/поновлення дії трудового договору, а також про присвоєння, зміну або позбавлення рангу, розряду, класу, звання, категорії, складення присяги, належності або неналежності осіб, які працюють, у тому числі підприємців, або забезпечують себе роботою самостійно, до професійних спілок та/або до осіб, які підлягають обов`язковим медичним оглядам.

Персоніфіковані відомості у разі їх відсутності в реєстрі застрахованих осіб, а також у разі зміни або уточнення зазначених відомостей подаються через веб-портал електронних послуг Пенсійного фонду з дотриманням вимог законів України "Про електронні документи та електронний документообіг" та "Про електронні довірчі послуги".

На кожну застраховану особу заводиться персональна електронна облікова картка […]; 2) частина картки, що відображає страховий стаж, заробітну плату (дохід, грошове забезпечення), розмір сплаченого єдиного внеску (страхових внесків) та інші дані, необхідні для обчислення та призначення страхових виплат за окремими видами загальнообов`язкового державного соціального страхування: реєстраційний номер облікової картки платника податків (крім осіб, які через свої релігійні переконання відмовляються від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків та офіційно повідомили про це відповідний контролюючий орган і мають відмітку в паспорті громадянина України, для яких зазначаються серія (за наявності) та номер документа, що посвідчує особу, з індексом: для осіб з паспортом громадянина України у формі книжечки "БК", для осіб з паспортом громадянина України у формі картки - "Р", для іноземців та осіб без громадянства, які працювали на території України і не мали реєстраційного номера облікової картки платника податків, - "F"); рік, за який внесено відомості; розмір єдиного внеску за відповідний місяць; сума сплаченого єдиного внеску за відповідний місяць; професійна назва роботи; посада із зазначенням структурного підрозділу; відомості про трудову діяльність (про прийняття на роботу, присвоєння, зміну, позбавлення розряду, рангу, класу, звання, категорії, складення присяги, проходження стажування, переведення на іншу роботу, підстави звільнення); інформація про основне місце роботи; дані про особливі умови праці, що дають право на пільги із загальнообов`язкового державного соціального страхування; номер списків (розділ, підрозділ) виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджених Кабінетом Міністрів України; результати атестації умов праці із зазначенням номера і дати розпорядчого акта; повна/неповна зайнятість; кількість відпрацьованих застрахованою особою календарних днів (годин) за відповідний місяць, у тому числі в особливих умовах праці, що дають право на пільги; інформація про підтвердження набутого особою на боці договірної сторони стажу роботи (страхового стажу) для застосовування накопичення періодів стажу роботи (страхового стажу) відповідно до міжнародних договорів; сума виплат (доходу), з якої сплачено страхові внески за відповідний місяць;[…]

5) частина картки, що відображає трудову діяльність особи, у тому числі за період до 1 січня 2004 року (далі - електронна трудова книжка). Відомості, зазначені в цьому пункті стосовно періодів роботи та інших періодів, які відповідно до законодавства, що діяло раніше, зараховувалися до стажу роботи та займаних особою посад за період до набрання чинності Законом України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо обліку трудової діяльності працівника в електронній формі", вносяться до даних реєстру застрахованих осіб на підставі трудової книжки особи, а за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній - документів, передбачених порядком підтвердження наявного стажу роботи за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, встановленим Кабінетом Міністрів України. Порядок та черговість подання відомостей для створення електронних трудових книжок визначаються Пенсійним фондом за погодженням із центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері соціального захисту населення.

Постановою правління Пенсійного фонду України від 12 березня 2021 року № 11-1 затверджено Порядок подання відомостей про трудову діяльність працівника, фізичної особи - підприємця, фізичної особи, яка забезпечує себе роботою самостійно, в електронній формі, відповідно до п. 8 якого, у разі відсутності в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування відомостей про прийняття на роботу, переміщення з одного структурного підрозділу до іншого або переведення на іншу постійну посаду або роботу, звільнення, поновлення на роботі, призупинення/відновлення дії трудового договору, а також про присвоєння, зміну або позбавлення рангу, розряду, класу, звання, категорії, складання присяги, стажування, навчання тощо відповідні відомості подаються страхувальником через вебпортал електронних послуг Пенсійного фонду України в електронній формі з обов`язковим накладанням електронного підпису, що базується на кваліфікованому сертифікаті електронного підпису, страхувальником або представником страхувальника, якому керівником страхувальника делеговані відповідні повноваження, шляхом створення відповідного електронного запису в електронному кабінеті страхувальника.

Враховуючи викладене, з 10.06.2021 року облік трудової діяльності працівника здійснюється в електронній формі в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування у порядку, визначеному Законом України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування".

На підтвердження трудових правовідносин в спірний період сторона позивача надала тільки копію трудового договору.

Відповідно до ч.ч. 1, 5 ст. 78 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Суд не може витребувати докази у позивача в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень, окрім доказів на підтвердження обставин, за яких, на думку позивача, відбулося порушення його прав, свобод чи інтересів.

Відповідно до ст. 90 КАС, суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Проаналізувавши викладені норми, суд дійшов наступних висновків.

Систему персоніфікованого обліку запроваджено Законом №1058-IV, який набрав чинності з 1 січня 2004 року.

Трудова книжка є основним документом, що підтверджує страховий стаж до цієї дати, після цієї дати страховий стаж обчислюється територіальними органами Пенсійного фонду відповідно до вимог Закону №1058-IV за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку.

Таким чином, спірний період роботи має бути підтвердженим Індивідуальними відомостями про застраховану особу (Форма ОК-5), який сторонами до суду не надавався.

Також суд враховує, що в оскаржуваному рішенні відповідач 2 не зазначав про не зарахування спірного періоду, водночас, сторона позивача не надала до суду жодного доказу на підтвердження своїх висновків про незарахування цього періоду роботи, таких як Індивідуальні відомості про застраховану особу (Форма ОК-5) або розрахунок стажу (Форма РС-право).

Стороною позивача було заявлено тільки дві позовні вимоги: скасування рішення відповідача 2 про відмову в призначенні пенсії та зобов`язання відповідача 1 призначити пенсію, позовна вимога про зобов`язання призначити пенсію є похідною від позовної вимоги про скасування оскаржуваного рішення.

Приймаючи рішення про часткове задоволення позову, суд виходив з того, що відповідачем 2 протиправно не зараховано до страхового стажу позивача зазначені у оскарженому рішенні періоди, що є безумовною підставою для скасування рішення пенсійного органу про відмову в призначення пенсії, оскільки в наслідок саме цих дій відбулось порушення прав позивача.

Підстави для зарахування означених періодів були підтверджені матеріалами адміністративної справи.

При цьому, суд скористався наданим йому ч. 2 ст. 9 КАС України правом на вихід за межі позовних вимог для забезпечення належного захисту прав позивача та зобов`язав відповідача 2 зарахувати до страхового стажу позивача періоди роботи з 15.08.1986 року по 08.08.1988 року, з 09.08.1988 року по 24.08.1988 року, з 09.11.1988 року по 07.07.1989 року, з 05.09.1990 року по 13.03.1992 року, з 15.11.1993 року по 06.08.1999 року та період навчання в Іванівському педагогічному училищі з 01.09.1982 року по 30.06.1986 року, які незараховані відповідачем 2 до страхового стажу позивача згідно оскарженого рішення.

Водночас, суд відмовив в задоволенні позовних вимог про призначення пенсії позивачу, оскільки страховий стаж позивача підлягає повторному обчисленню з врахуванням висновків суду та зарахуванням періодів страхового стажу, в зарахуванні яких рішенням відповідача 2 було відмовлено, і суд не може перебирати на себе владні повноваження, які відповідно до ст. 24 Закону №1058-IV покладені на органи пенсійного фонду (в спірних правовідносинах відповідач 2).

Проаналізувавши зміст позовних вимог, викладених в прохальній частині позову, суд дійшов висновку, що позовні вимоги про зарахування періоду роботи за трудовим договором у прохальній частині позовної заяви відсутні, при цьому вони не можуть походити від позовної вимоги про скасування рішення відповідача 2, оскільки відповідач 2 не робив висновків відносно цього періоду.

Аналізуючи доводи позовної заяви щодо періоду трудових відносин ОСОБА_1 з Товариством з обмеженою відповідальністю «РАФ-ГРУПП», суд зазначає, що позивач вважає, що цей період має бути зарахований до страхового стажу позивача, однак не зазначила, чи відомо їй про те, що його не зараховано, жодних доказів його незарахування суду не надано.

Натомість, зазначені вище доводи позовної заяви в такому викладі не можуть вважатись позовними вимогами, оскільки не містять жодного прохання до суду щодо захисту порушеного права, визначеного ст. 5 КАС України, зокрема щодо зарахування цього періоду до страхового стажу позивача.

Підсумовуючи викладене, а також враховуючи те, що висновки суду не можуть ґрунтуватись на припущеннях, суд першої інстанції дійшов правильного висновку, що стороною позивача не надано належних та допустимих доказів на підтвердження своїх доводів відносно незарахування періоду роботи позивача з 01.02.2020 року по 24.11.2022 року до її страхового стажу

При цьому, означена позовна вимога не заявлена окремо та не є похідною від інших позовних вимог, заявлених в позові.

З огляду на означене, адміністративний позов в цій частині задоволенню не підлягає.

За змістом статті 316 Кодексу адміністративного судочинства України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

На підставі зазначеного, суд апеляційної інстанції дійшов до висновку, що суд першої інстанції під час розгляду заяви об`єктивно, повно, всебічно дослідив обставини, які мають суттєве значення для вирішення справи, додаткове рішення суду першої інстанції у даній справі прийнято без порушення норм процесуального та матеріального права, і тому додаткове рішення необхідно залишити без змін.

Керуючись ст. 134,139, 252, 283, 311, 315, 316, 325, 328, 329, 331 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 на додаткове рішення Донецького окружного адміністративного суду від 29 травня 2023 року залишити без задоволення.

Додаткове рішення Донецького окружного адміністративного суду від 29 травня 2023 року у справі № 200/1465/23 залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду набирає законної сили з дати її прийняття та не підлягає касаційному оскарженню крім випадків, передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 Кодексу адміністративного судочинства України, протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повне судове рішення складено 14 вересня 2023 року.

Судді А.В. Гайдар

А.А. Блохін

Е.Г. Казначеєв