Справа № 120/5483/23
Суддя: Воробйова Інна Анатоліївна
Дата ухвалення: 2023-09-18 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Вінниця

18 вересня 2023 р. Справа № 120/5483/23

Вінницький окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Воробйової Інни Анатоліївни , розглянувши у письмовому провадженні в порядку спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до 3 прикордонного загону імені Героя України Євгенія Пікуса Державної прикордонної служби України , ІНФОРМАЦІЯ_1 прикордонний загін імені героїв Карпатської Січі Західного регіонального управління Державної прикордонної служби України (військову частину НОМЕР_1 ) про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити дії

ВСТАНОВИВ:

До Вінницького окружного адміністративного суду звернувся ОСОБА_1 (далі - ОСОБА_1 , позивач) з адміністративним позовом до 3 прикордонного загону імені Героя України Євгенія Пікуса Державної прикордонної служби України (далі -прикордонний загін,відповідач) про:

- визнання протиправними дій стосовно незастосування в період з 01.01.2020 р. по 31.12.2020 р. та з 01.01.2022 р. по 27.01.2023 р. при обчисленні грошового забезпечення , підйомної допомоги, яка виплачується у зв`язку із переміщенням по військовій службі до іншої місцевості та переїздом , яка виплачена у 2020 р. та 2022 роках, допомоги на оздоровлення за 2020 та 2022 роки, прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого на 1 січня відповідного календарного року згідно постанови Кабінету Міністрів України від 30.08.2017 року № 70 "Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб";

- зобов`язання здійснити перерахунок та виплату грошового забезпечення (розмірів посадового окладу, окладу за військовим званням), підйомної допомоги, яка виплачується у зв`язку із переміщенням по військовій службі до іншої місцевості та переїздом , яка виплачена у 2020 р. та 2022 роках, допомоги на оздоровлення за 2020 та 2022 роки шляхом застосування прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого на 1 січня відповідного календарного року згідно постанови Кабінету Міністрів України від 30.08.2017 року № 70 "Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб", з урахуванням раніше виплачених сум;

- звільнити від сплати податків на підставі положень абзацу 2 пункту 1.7 підрозділу 10 "Інші Перехідні положення" Податкового кодексу України у редакції чинній на момент звільнення з лав Державної прикордонної служби.

Обгрунтовуючи позовні вимог позивач зазначає, що в період з 01.01.2020 р. по 31.12.2020 р. та з 01.01.2022 р. по 27.01.2023 р. розмір його посадового окладу та окладу за військовим званням не визначався шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня відповідного року на відповідний тарифний коефіцієнт, як наслідок, допомога на оздоровлення та підйомна допомога виплачені в меншому розмірі. Відтак, така бездіяльність є протиправною.

Ухвалою від 02.06.2023 відкрито провадження у даній справі та призначено її до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін.

19.06.2023 р. надійшов відзив, в якому відвопідач просить відмовити в задоволені позову. Зазначив, що пунктом 4 постанови КМ України №704 (до 24.02.2018 року) було установлено, що розміри посадових окладів, окладів за військовими (спеціальними) званнями військовослужбовців, осіб рядового та начальницького складу визначаються шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року (але не менше 50 % розміру мінімальної заробітної плати, встановленого законом на 1 січня календарного року), на відповідний тарифний коефіцієнт згідно з додатками 1, 12, 13, 14.

Разом із тим, постановою КМ України №103, що набрала законної сили 24.02.2018 року, в пункт 4 постанови КМ України №704 внесено зміни та викладено його в наступній редакції: «Установити, що розміри посадових окладів, окладів за військовими (спеціальними) званнями військовослужбовців, осіб рядового та начальницького складу визначаються шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 01.01.2018 року, на відповідний тарифний коефіцієнт згідно з додатками 1,12, 13 і 14.».

При цьому, після скасування даного пункту, норми постанови №704 не приведені у відповідність чинному законодавству, відтак підстави для визначення розміру посадового окладу та окладу за військове звання, визначених шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 01.01.2020 р. на відповідний тарифний коефіцієнт , відсутні.

Стосовно звільнення від сплати податків, то віддповідач вказав, що відповідна компенсація здійснюється при виплаті грошового забезпечення діючим військовослужбовцям.

19.06.2023 р. надійшла відповідь на відзив, в якій позивач вказав, що у відзиві відповідач нехтує рішенням Шостого апеляційного адміністративного суду у справі №826/6453/18.

Ухвалою від 04.07.2023 р. залучено в якості співвідповідача 27 прикордонний загін імені героїв Карпатської Січі Західного регіонального управління Державної прикордонної служби України (військову частину НОМЕР_1 ).

25.07.2023 р. надійшов відзив від співвідповідача, в якому вказав, що виплата грошового забезпечення хоч і здійснювалась з рахунків військової частини НОМЕР_1 , однак нарахування проводились військовою частиною НОМЕР_2 , відтак в задоволенні вимог заявлених до співвідповідача слід відмовити.

21.07.2023 р. надійшла відповідь на відзив, в якій представник позивача вказує на те, що за правильність інформації в платіжних інструкціях несуть відповідальність розпорядники, відтак нарахування та виплату грошового забезпечення не можливо здійснити без участі відповідача 2.

Ухвалою суду від 18.09.2023 р. залишено без розгляду позовні вимоги в частині визнання протиправними дій стосовно незастосування при обчисленні підйомної допомоги, яка виплачується у зв`язку із переміщенням по військовій службі до іншої місцевості та переїздом , яка виплачена у 2020 р. та 2022 роках та зобов`язання здійснити перерахунок та виплату підйомної допомоги, яка виплачується у зв`язку із переміщенням по військовій службі до іншої місцевості та переїздом , яка виплачена у 2020 р. та 2022 роках.

Ознайомившись із матеріалами справи, суд встановив наступне.

Наказом 3 прикордонного загону імені Героя України Євгенія Пікуса Державної прикордонної служби України №48-ОС від 26.01.2023р. ОСОБА_1 виключено 27.01.2023 р. із особового складу військової частини.

Позивач вказує, що розмір його посадового окладу та окладу за військовим званням не обчислювався шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року, на відповідний тарифний коефіцієнт згідно з додатками 1, 12, 13, 14 постанови КМ України №704.

Наведені вище обставини слугували підставою для звернення позивача до суду з даним адміністративним позовом.

Визначаючись щодо заявлених позовних вимог, суд виходив із наступного.

Статтею 19 Конституції України визначено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до статті 1 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" від 20.12.1991 № 2011-XII (далі - Закон від 20.12.1991 № 2011-XII) соціальний захист військовослужбовців - діяльність (функція) держави, спрямована на встановлення системи правових і соціальних гарантій, що забезпечують реалізацію конституційних прав і свобод, задоволення матеріальних і духовних потреб військовослужбовців відповідно до особливого виду їх службової діяльності, статусу в суспільстві, підтримання соціальної стабільності у військовому середовищі.

Згідно з частинами першою- четвертою статті 9 Закону від 20.12.1991 № 2011-XII держава гарантує військовослужбовцям достатнє матеріальне, грошове та інші види забезпечення в обсязі, що відповідає умовам військової служби, стимулює закріплення кваліфікованих військових кадрів.

До складу грошового забезпечення входять: посадовий оклад, оклад за військовим званням; щомісячні додаткові види грошового забезпечення (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премія); одноразові додаткові види грошового забезпечення.

30.08.2017 Кабінетом Міністрів України прийнято Постанову № 704, якою, зокрема, затверджено тарифну сітку розрядів і коефіцієнтів посадових окладів військовослужбовців з числа осіб рядового, сержантського і старшинського складу, офіцерського складу (крім військовослужбовців строкової військової служби), осіб рядового і начальницького складу згідно з додатком 1, а також схему тарифних коефіцієнтів за військовим (спеціальним) званням військовослужбовців (крім військовослужбовців строкової військової служби), осіб рядового і начальницького складу згідно з додатком 14.

Пунктом 4 Постанови №704 (в редакції чинній до 24.02.2018) було установлено, що розміри посадових окладів, окладів за військовими (спеціальними) званнями військовослужбовців, осіб рядового та начальницького складу визначаються шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року (але не менше 50 відсотків розміру мінімальної заробітної плати, встановленого законом на 1 січня календарного року), на відповідний тарифний коефіцієнт згідно з додатками 1, 12, 13, 14.

В подальшому, Постановою № 103 (яка набрала чинності 24.02.2018) до Постанови № 704 внесено зміни, внаслідок яких пункт 4 Постанови № 704 викладено у новій редакції:

"4. Установити, що розміри посадових окладів, окладів за військовими (спеціальними) званнями військовослужбовців, осіб рядового та начальницького складу визначаються шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня 2018 р., на відповідний тарифний коефіцієнт згідно з додатками 1, 12, 13 і 14.".

Оцінюючи правомірність визначення відповідачем розміру посадового окладу та окладу за військовим (спеціальним) званням позивача судом встановлено, що такі визначення шляхом множення прожиткового мінімуму на 2018 рік.

Відповідно до пунктів 8, 9 ч. 1 ст. 40 Бюджетного кодексу України розмір мінімальної заробітної плати та розмір прожиткового мінімуму на відповідний бюджетний період визначаються Законом про Державний бюджет України.

В той же час, позивач зазначає, що відповідачем безпідставно не було враховано при обчисленні його грошового забезпечення з 29.01.2020 розмірів посадового окладу та окладу за військовим званням з урахуванням прожиткового мінімуму, встановленого законом на 1 січня 2020 року, у зв`язку із чим вказує на наступне.

Відповідно до ч. 1 ст. 9 Закону від 20.12.1991 № 2011-XII грошове забезпечення виплачується у розмірах, що встановлюються Кабінетом Міністрів України.

Згідно з ч. 1, 2 ст. 49 Закону України Про Кабінет Міністрів України від 27.02.2014 № 794-VII Кабінет Міністрів України на основі та на виконання Конституції і законів України, актів Президента України, постанов Верховної Ради України, прийнятих відповідно до Конституції та законів України, видає обов`язкові для виконання акти постанови і розпорядження. Акти Кабінету Міністрів України нормативного характеру видаються у формі постанов Кабінету Міністрів України.

Постановою Кабінету Міністрів України від 06.09.2005 № 870 затверджено Правила підготовки проектів актів Кабінету Міністрів України, які визначають загальні підходи до підготовки проектів актів Кабінету Міністрів України (постанов і розпоряджень), їх форму, структуру та техніко-юридичні особливості розроблення з урахуванням нормопроектувальної техніки (далі Правила № 870).

У пунктах 6, 11, 14, 15 цих Правил № 870 зазначено, що проект постанови Кабінету Міністрів України готується, зокрема, у разі затвердження положення або іншого нормативно-правового акта.

Проект постанови складається з назви, вступної та постановляючої частини і у разі потреби додатків.

Постановляюча частина постанови повинна містити: нормативні положення; конкретні доручення суб`єктам суспільних відносин у відповідній сфері; умови та порядок дії інших постанов (окремих норм); посилання на додатки (у разі їх наявності); норми, пов`язані з набранням чинності постановою (окремими нормами). У разі потреби визначаються орган (органи) виконавчої влади або посадова особа (особи), що здійснюють контроль за виконанням постанови.

Структурно постановляюча частина постанови викладається у такій послідовності: пункти, що містять нормативні положення; пункти, що стосуються внесення змін до постанов (розпоряджень) або визнання їх (окремих норм) такими, що втратили чинність; пункти, що містять окремі доручення; пункт, що стосується визначення дати набрання чинності постановою.

У пункті 20 Правил №870 наведені вимоги, які встановлюються до змісту проекту положення або іншого нормативно-правового акта, який передбачається затвердити постановою.

Так, згідно з абз. 7 п. п. 2 п. 20 Правил №870 в окремих випадках допускається, як виняток, застосування примітки (зноски) без нормативних положень.

Підпунктом 6 п. 20 Правил №870 передбачено, що додатки до проекту документа повинні містити перелік елементів, включення яких до тексту ускладнило б його сприйняття. Додатки позначаються цифрами.

Відповідно до пункту 24 Правил метою підготовки проекту акта про внесення змін до актів Кабінету Міністрів України є їх приведення у відповідність з прийнятими законами, актами Президента України, а також забезпечення взаємоузгодження норм окремих актів Кабінету Міністрів України.

Як передбачено пунктом 2.16 Порядку № 34/5, включення до нормативно-правових актів приміток не допускається, за винятком випадків, якщо необхідно дати визначення будь-якого суміжного поняття або помістити короткий коментар, що допоможе точніше зрозуміти положення, викладені в структурній одиниці нормативно-правового акта. Примітки не повинні містити норм права.

Суд зазначає, що Постанова № 704 є підзаконним нормативно-правовим актом, яким Кабінет Міністрів України відповідно до ч. 4 ст. 9 Закону від 20.12.1991 № 2011-XII встановив види та розміри грошового забезпечення військовослужбовців.

Як видно зі структури Постанови № 704, пунктом 1 її постановляючої частини затверджені нормативні акти, зокрема тарифна сітка розрядів і коефіцієнтів посадових окладів військовослужбовців з числа осіб рядового, сержантського і старшинського складу, офіцерського складу (крім військовослужбовців строкової військової служби), осіб рядового і начальницького складу (Додаток 1), схема тарифних коефіцієнтів за військовим (спеціальним) званням військовослужбовців (крім військовослужбовців строкової військової служби), осіб рядового і начальницького складу (Додаток 14).

У пункті 4 постановляючої частини Постанови № 704, у якій містяться нормативні положення, наведений порядок визначення розмірів посадових окладів, окладів за військовими (спеціальними) званнями військовослужбовців, осіб рядового та начальницького складу.

Так, відповідно до норми пункту 4 Постанови № 704 (до внесення змін Постановою № 103) розміри посадових окладів, окладів за військовими (спеціальними) званнями військовослужбовців, осіб рядового та начальницького складу визначаються шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року (але не менше 50 відсотків розміру мінімальної заробітної плати, встановленого законом на 1 січня календарного року), на відповідний тарифний коефіцієнт згідно з додатками 1, 12, 13, 14.

Додатки 1 та 14 до Постанови № 704, в яких у вигляді таблиці зазначені відповідні тарифні коефіцієнти, мають примітки пояснюючого характеру. Зокрема, у цих примітках наведена інформація щодо арифметичної дії (множення), яка застосовується при обчисленні розмірів посадових окладів та окладів за військовим (спеціальним) званням, в залежності від відповідних тарифних коефіцієнтів, та наведені правила округлення розрахунків. У цих примітках норми права не містяться.

Постановою № 103 до пункту 4 Постанови № 704 внесено зміни, якими встановлено залежність розмірів посадового окладу і окладу за військовим (спеціальним) званням від прожиткового мінімуму для працездатних осіб, визначеного законом саме станом на 01.01.2018 року.

Проте зміст приміток до Додатків 1 та 14 до Постанови №704 не був приведений у відповідність з нормою пункту 4 цієї ж постанови.

Попри це, на думку суду, згідно з Постановою № 704 (в редакції Постанови №103), розрахунковою величиною для визначення розмірів посадових окладів та окладів за військовим званням, як складових грошового забезпечення військовослужбовців, що проходять військову службу, є стала величина розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб, визначений законом станом на 01.01.2018, а не прожитковий мінімум для працездатних осіб, встановлений законом на 1 січня календарного року.

Тут слід врахувати, що постановою Шостого апеляційного адміністративного суду від 29 січня 2020 року по справі №826/6453/18, визнано протиправним та скасовано п. 6 постанови КМ України від 21.02.2018 №103 "Про перерахунок пенсій особам, які звільнені з військової служби, та деяким іншим категоріям осіб", яким, зокрема, в пункт 4 постанови КМ України від 30 серпня 2017 року №704 "Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб" були внесені зміни.

Таким чином, відповідно до редакції п. 4 постанови № 704, яка діяла до внесення змін, та вимог пункту 1 Приміток Додатку 1 та пункту Примітки Додатку 14 до Постанови № 704 розміри посадового окладу та окладу за військовими (спеціальними) званнями з 29.01.2020 мають визначатися шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року (але не менше 50 відсотків розміру мінімальної заробітної плати, встановленого законом на 1 січня календарного року), на відповідний тарифний коефіцієнт згідно з додатками 1,12,13,14.

Із наведеного випливає, що саме з 29.01.2020 - дня набрання законної сили рішенням Шостого апеляційного адміністративного суду у справі № 826/6453/18 діє редакція пункту 4 Постанови №704, яка діяла до зазначених змін.

Аналогічна позиція викладена в постанові ВС від _02.08.2022 р. у справі_№440/6017/21, зокрема, що з 01.01.2020 положення пункту 4 постанови № 704 в частині визначення розрахунковою величиною для визначення посадових окладів, розрахованих згідно з постановою № 704 прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня 2018 року не відповідає правовим актам вищої юридичної сили, згідно із якими прожитковий мінімум як базовий державний стандарт був змінений на відповідний рік у тому числі як розрахункова велична для визначення посадових окладів, заробітної плати, грошового забезпечення працівників державних органів.

А тому, з 29.01.2020 р. розміри посадових окладів, окладів за військовими (спеціальними) званнями військовослужбовців, осіб рядового та начальницького складу визначаються шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року на відповідний тарифний коефіцієнт згідно з додатками 1,12,13,14.

При цьому оцінюючи вимогу про визнання протиправними дій шщодо незастосування відповідного прожиткового мінімуму, суд вказує на те, що відповідачі не вчинили дії, а отже допустили бездіяльність. Відтак позов в частині визнання протиправним дій стосовно незастосування в період з 01.01.2020 р. по 31.12.2020 р. та з 01.01.2022 р. по 27.01.2023 р. при обчисленні грошового забезпечення та допомоги на оздоровлення за 2020 та 2022 роки, прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого на 1 січня відповідного календарного року згідно постанови Кабінету Міністрів України від 30.08.2017 року № 70 "Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб" не підлягає задоволенню.

В свою чергу суд вирішив вийти за межі позовних вимог та визнати протиправною бездіяльність щодо незастосування в період з 29.01.2020 р. по 31.12.2020 р. та з 01.01.2022 р. по 27.01.2023 р. при обчисленні грошового забезпечення та допомоги на оздоровлення за 2020 та 2022 роки, прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого на 1 січня відповідного календарного року згідно постанови Кабінету Міністрів України від 30.08.2017 року № 70 "Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб".

Окрім того суд вказує й на те, що ОСОБА_1 в період з 01.01.2020 р. по 01.05.2022 р. перебував на фінансовому забезпеченні НОМЕР_3 прикордонного загону імені Героя України Євгенія Пікуса Державної прикордонної служби України .

В період же з 02.05.2022 р. по 27.01.2023 р. згідно наказів АПС даний прикордонний загін перебував на фінансовому забезпеченні ІНФОРМАЦІЯ_1 (військової частини НОМЕР_1 ).

Відтак слід визнати протиправною бездіяльність ІНФОРМАЦІЯ_2 щодо незастосування в період з 29.01.2020 р. по 31.12.2020 р. та з 01.01.2022 р. по 01.05.2022 р. при обчисленні грошового забезпечення та допомоги на оздоровлення за 2020 р., прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого на 1 січня відповідного календарного року згідно постанови Кабінету Міністрів України від 30.08.2017 року № 704 "Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб" та зобов`язати здіснити перерахунок та виплату грошового забезпечення (розмірів посадового окладу, окладу за військовим званням) та допомоги на оздоровлення за 2020 р. шляхом застосування прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого на 1 січня відповідного календарного року згідно постанови Кабінету Міністрів України від 30.08.2017 року № 704 "Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб", з урахуванням раніше виплачених сум.

Окрім того судв казує, що підстави для перерахунку грошового забезпечення виникли з 29.01.2020 р. з дня набрання чиноості постанови Шостого апеляційного адміністративного суду від 29 січня 2020 року по справі №826/6453/18, а отже відсутні підстави для перерехунку такого з 01.01.2020 р. по 28.01.2020 р., відтак в цій частині слід відмовити.

Також слід визнати протиправною бездіяльність 27 прикордонного загогу імені героїв Карпатської Січі Західного регіонального управління Державної прикордонної служби України (військової частини НОМЕР_1 ) щодо незастосування в період з 02.05.2022 р. по 27.01.2023 р. при обчисленні грошового забезпечення та допомоги на оздоровлення за 2022 р. (допомога виплачена в червні 2022 р.), прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого на 1 січня відповідного календарного року згідно постанови Кабінету Міністрів України від 30.08.2017 року № 704"Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб" та зобов`язати здіснити перерахунок та виплату грошового забезпечення (розмірів посадового окладу, окладу за військовим званням) та допомоги на оздоровлення за 2022 р. шляхом застосування прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого на 1 січня відповідного календарного року згідно постанови Кабінету Міністрів України від 30.08.2017 року № 704 "Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб", з урахуванням раніше виплачених сум.

Стосовно вимоги про звільнення від сплати податків та зборів, то суд вказує на наступне.

Згідно з ч.2 ст.55 Конституції України кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб.

Відповідно до ч.1 ст.2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси (ч.1 ст.5 КАС України).

Згідно з вимогами ч.1 ст.9 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Виходячи з системного тлумачення зазначених положень законодавства вбачається, що особа має право звернутись до адміністративного суду з позовом у разі, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю відповідача (суб`єкта владних повноважень) порушено її права, свободи чи інтереси у сфері публічно-правових відносин. При цьому, обставини дійсного (фактичного) порушення відповідачем прав, свобод чи інтересів має довести належними та допустимими доказами саме позивач. Задоволенню в адміністративному судочинстві підлягають лише ті вимоги, які відновлюють порушені права чи інтереси особи в сфері публічно-правових відносин

Тобто, в розумінні КАС України захист прав, свобод та інтересів осіб завжди є наступним за встановленням судом факту їх порушення.

Гарантоване статтею 55 Конституції України й конкретизоване у законах України право на судовий захист передбачає можливість звернення до суду за захистом порушеного права, але вимагає, щоб стверджувальне порушення було обґрунтованим.

З огляду на зазначене, вирішуючи спір, суд має пересвідчитись у належності особі, яка звернулась за судовим захистом, відповідного права або охоронюваного законом інтересу (чи є така особа належним позивачем у справі - наявність права на позов у матеріальному розумінні), встановити, чи є відповідне право або інтерес порушеним (встановити факт порушення), а також визначити чи відповідає обраний позивачем спосіб захисту порушеного права тим, що передбачені законодавством та чи забезпечить такий спосіб захисту відновлення порушеного права позивача.

Аналогічний висновок щодо застосування норм права наведений у постановах Верховного Суду від 16.04.2020 року у справі №825/1549/17, від 14.09.2020 року у справі №560/2120/20.

Таким чином, обов`язковою умовою задоволення позову є доведеність позивачем порушення саме його прав та охоронюваних законом інтересів з боку відповідача, зокрема, наявність у особи, яка звернулася з позовом, суб`єктивного матеріального права або законного інтересу, на захист якого подано позов.

Суд виходить з того, що спір щодо сплати податків та зборів може виникнути лише при нарахуванні та виплаті грошового забезпечення на конкретну дату, натомість в даному випадку предметом розгляду справи є визначення права позивача на перерахунок грошового забезпечення шляхом застосування прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого на 1 січня відповідного календарного року згідно постанови Кабінету Міністрів України від 30.08.2017 року № 704 "Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб".

На час розгляду даної справи відсутні підстави вважати, що відповідачі при нарахуванні та виплаті грошового забезпечення не будуть приймати до уваги положення ПК України. Суд не може під час прийняття рішення вирішувати питання щодо правовідносин, які можливо будуть мати місце у майбутньому.

Також, у разі незгоди позивача з подальшими діями відповідача, останній не позбавлений права звернутися з захистом порушених прав з відповідним позовом до суду.

Оскільки суд не вправі вирішувати питання щодо правовідносин, які можливо будуть мати місце у майбутньому, вищевказана позовна вимога не підлягає захисту судом і у її задоволенні слід відмовити у зв`язку з передчасністю її заявлення.

Перевіривши юридичну та фактичну обґрунтованість доводів позивача, суд доходить висновку, що з наведених у позовній заяві мотивів і підстав, позовні вимоги підлягають частковому задоволенню.

Разом з тим, відповідно до статті 5 Закону України "Про судовий збір" позивач звільнений від сплати судового збору, відтак такий не сплачувався, а отже не підлягає відшкодуванню.

Керуючись ст.ст. 73, 74, 75, 76, 77, 90, 94, 139, 241, 245, 246, 250, 255, 295 КАС України, суд -

ВИРІШИВ:

адміністративний позов задовольнити частково.

Визнати протиправною бездіяльність 3 прикордонного загону імені Героя України Євгенія Пікуса Державної прикордонної служби України щодо незастосування в період з 29.01.2020 р. по 31.12.2020 р. та з 01.01.2022 р. по 01.05.2022 р. при обчисленні грошового забезпечення ОСОБА_1 та допомоги на оздоровлення за 2020 р., прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого на 1 січня відповідного календарного року згідно постанови Кабінету Міністрів України від 30.08.2017 року № 704 "Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб".

Зобов`язати ІНФОРМАЦІЯ_2 здіснити перерахунок та виплату з 29.01.2020 р. по 31.12.2020 р. та з 01.01.2022 р. по 01.05.2022 р. грошового забезпечення ОСОБА_1 (розмірів посадового окладу, окладу за військовим званням) та допомоги на оздоровлення за 2020 р. шляхом застосування прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого на 1 січня відповідного календарного року згідно постанови Кабінету Міністрів України від 30.08.2017 року № 704 "Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб", з урахуванням раніше виплачених сум.

Визнати протиправною бездіяльність ІНФОРМАЦІЯ_1 (військову частину НОМЕР_1 ) щодо незастосування в період з 02.05.2022 р. по 27.01.2023 р. при обчисленні грошового забезпечення ОСОБА_1 та допомоги на оздоровлення за 2020 р., прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого на 1 січня відповідного календарного року згідно постанови Кабінету Міністрів України від 30.08.2017 року № 704 "Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб".

Зобов`язати ІНФОРМАЦІЯ_1 (військову частину НОМЕР_1 ) здіснити перерахунок та виплату з 02.05.2022 р. по 27.01.2023 р. грошового забезпечення ОСОБА_1 (розмірів посадового окладу, окладу за військовим званням) та допомоги на оздоровлення за 2022 р. шляхом застосування прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого на 1 січня відповідного календарного року згідно постанови Кабінету Міністрів України від 30.08.2017 року № 704 "Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб", з урахуванням раніше виплачених сум.

В решті позовних вимог відмовити.

Рішення суду набирає законної сили в порядку, визначеному ст. 255 КАС України.

Відповідно до ст. 295 КАС України, апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Інформація про учасників справи:

Позивач: ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 )

Відповідач: ІНФОРМАЦІЯ_2 Прикордонний загін ім. Героя України полковника Євгенія Пікуса Державної Прикордонної служби України (проспект Перемоги, 58, м. Лисичанська, Луганська область, )

Співвідповідач:27 прикордонний загін імені героїв Карпатської Січі Західного регіонального управління Державної прикордонної служби України (військову частину НОМЕР_1 ) ( АДРЕСА_2 , ).

Повний текст рішення сформовано: 18.09.2023 р.

Суддя Воробйова Інна Анатоліївна