Справа № 160/12363/23
Суддя: Врона Олена Віталіївна
Дата ухвалення: 2023-08-09 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі:
головуючого судді Врони О. В.
розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін у письмовому провадженні у місті Дніпро адміністративну справу за позовною заявою Товариства з обмеженою віддповідальністю "КОМПАНІЯ "КУТАН" до Львівської митниці про скасування рішення,-
Товариство з обмеженою відповідальністю «КОМПАНІЯ «КУТАН» звернулось до Дніпропетровського окружного адміністративного суду із позовом до Львівської митниці, в якому просить:
- визнати протиправним та скасувати рішення Львівської митниці про коригування митної вартості товарів - №UA110130/2023/000041/1 від 27.03.2023 р., №UA209000/2023/400031/2 від 12.04.203 р., №UA209000/2023/400030/2 від 12.04.2023 р., № UA209000/2023/400032/2 від 13.04.2023 р., № UA209000/2023/400037/2 від 18.04.2023 р., № UA209000/2023/400041/2 від 25.04.2023 р., № UA209000/2023/400060/2 від 08.05.2023 р.;
- визнати протиправними та скасувати картки відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення №UA110130/2023/000126, №UA209140/2023/000268, №UA209140/2023/000267, №UA209140/2023/000270, №UA209140/2023/000283, №UA209140/2023/000306, № UA209140/2023/000352 винесені Львівською митницею;
В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що до митного органу були надані документи, необхідні для митного оформлення товарів з визначенням його митної вартості за першим методом (за ціною контракту), що надійшли на митну територію України на підставі зовнішньоекономічного контракту. Однак, митниця, на думку позивача, витребувавши у підприємства додаткові документи на підтвердження задекларованої митної вартості, прийняла рішення про коригування митної вартості товарів за другорядним методом на підставі необґрунтованих та необ`єктивних зауважень. Надані документи у своїй сукупності підтверджують заявлену підприємством митну вартість та її складові частини, не мають розбіжностей, відомості про визначення митної вартості в цих документах є достовірними, базуються на об`єктивних, документально підтверджених даних, що піддаються обчисленню.
Відповідно до ч.6 ст.12, ч.1, ч.2 ст.257, ч.1 ст.260 Кодексу адміністративного судочинства України зазначена справа є справою незначної складності та розглядається за правилами спрощеного позовного провадження. Питання про розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження суд вирішує в ухвалі про відкриття провадження.
За ч. 5 ст. 262 КАС України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше.
22.06.2023 через систему «Електронний суд» від Львівської митниці до суду надійшов відзив на позовну заяву.
Відповідач не визнає позовних вимог, зазначає, що аналіз ч.ч. 1, 2 ст. 52 МК України дає підстави для висновку, що обов`язок доведення заявленої у митній декларації митної вартості лежить на декларантові. При цьому для підтвердження заявленої митної вартості декларант зобов`язаний подати митному органу достовірні відомості про визначення митної вартості, які повинні базуватися на об`єктивних, документально підтверджених даних, що піддаються обчисленню.
Позивачем подано до суду заяву, в якій вказано, що у зв`язку з великою кількістю митних декларацій позивачем помилково в адміністративному позові заявлені позовні вимоги про скасування рішення про коригування митної вартості товарів №UA110130/2023/000041/1 від 27.03.2023 та картку відмови №UA110130/2023/000126, які прийняті іншим суб`єктом владних повноважень.
До заяви додано уточнений адміністративний позов з доказами направлення його відповідачу.
З врахуванням уточнень, позивач просить:
визнати протиправним та скасувати рішення Львівської митниці про коригування митної вартості товарів - №UA209000/2023/400031/2 від 12.04.203 р., №UA209000/2023/400030/2 від 12.04.2023 р., № UA209000/2023/400032/2 від 13.04.2023 р., № UA209000/2023/400037/2 від 18.04.2023 р., № UA209000/2023/400041/2 від 25.04.2023 р., № UA209000/2023/400060/2 від 08.05.2023 р.;
- визнати протиправними та скасувати картки відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення №UA209140/2023/000268, №UA209140/2023/000267, №UA209140/2023/000270, №UA209140/2023/000283, №UA209140/2023/000306, №UA209140/2023/000352 винесені Львівською митницею;
Позивачем надано також відповідь на відзив , в якій підтримано правову позицію, викладену в позовній заяві.
Дослідивши письмові докази, наявні в матеріалах справи в їх сукупності, проаналізувавши норми чинного законодавства України, суд встановив наступні обставини.
08.07.2022 між Товариством з обмеженою відповідальністю «КОМПАНІЯ «КУТАН» (Покупець) і Компанією SAM SEBZE MEYVE ARACILIK HIZMETLERI G. TUR. TIC. SANAYI VE TIC. LTD SIRKETI (Туреччина) (Продавець) укладено контракт № 3, за умовами якого Продавець зобов`язався передати у власність Покупця товар, а Покупець зобов`язався прийняти товар й оплатити його на умовах даного контракту та інвойсів, які є невід`ємною частиною даного контракту.
Відповідно до п. 3.1., п.3.2 контракту, товар поставляється на умовах FCA (Інкотермс-2010), якщо інше не прописано в інвойсах, які прийняті до оплати та є невід`ємною частиною контракту. Поставка товару здійснюється партіями, сформованими на підставі замовлень Покупця в усній формі і наявності товару на складі Продавця.
Умови оплати за замовчуванням -100% передоплати, якщо інше не вказано в інвойсах, сума оплати також вказується в інвойсах, які є невід`ємною частиною контракту. Всі платежі по контракту здійснюються в доларах США (пункти 4.1, 4.2. контракту).
Умови поставки в інвойсі були змінені з FCA на СРТ.
До цієї митної декларації декларантом були додані наступні документи на підтвердження митної вартості товарів:
зовнішньоекономічний контракт № 3 від 08.07.2022 р.;
платіжне доручення № 84 від 04.04.2023 р.;
вантажна митна декларація з додатками від 03.04.2023 р.;
ЦМР - міжнародна автомобільна накладна від 03.04.2023 р.;
сертифікат якості №U0939705 від 03.04.2023 р.;
фітосанітарний сертифікат № EC/TR А4781348 від 03.04.2023 р.
Умови поставки в інвойсі були змінені з FCA на СРТ.
До цієї митної декларації декларантом були додані наступні документи на підтвердження митної вартості товарів:
зовнішньоекономічний контракт № 3 від 08.07.2022 р.;
платіжне доручення № 86 від 06.04.2023 р.;
вантажна митна декларація з додатками від 05.04.2023 р.;
ЦМР - міжнародна автомобільна накладна від 05.04.2023 р.;
сертифікат якості №U0939423 від 04.04.2023 р.;
фітосанітарний сертифікат № EC/TR А4781543 від 04.04.2023 р.
Умови поставки в інвойсі були змінені з FCA на СРТ.
До цієї митної декларації декларантом були додані наступні документи на підтвердження митної вартості товарів:
зовнішньоекономічний контракт № 3 від 08.07.2022 р.;
платіжне доручення № 87 від 10.04.2023 р.;
вантажна митна декларація з додатками від 07.04.2023 р.;
ЦМР - міжнародна автомобільна накладна від 07.04.2023 р.;
сертифікат якості №U0939429 від 07.04.2023 р.;
фітосанітарний сертифікат № EC/TR А4781574 від 07.04.2023 р.
Умови поставки в інвойсі були змінені з FCA на СРТ.
До цієї митної декларації декларантом були додані наступні документи на підтвердження митної вартості товарів:
зовнішньоекономічний контракт № 3 від 08.07.2022 р.;
платіжне доручення № 90 від 13.04.2023 р.;
вантажна митна декларація з додатками від 12.04.2023 р.;
ЦМР - міжнародна автомобільна накладна від 12.04.2023 р.;
сертифікат якості №U0939720 від 12.04.2023 р.;
фітосанітарний сертифікат № EC/TR А4781631 від 12.04.2023 р.
Умови поставки в інвойсі були змінені з FCA на СРТ.
До цієї митної декларації декларантом були додані наступні документи на підтвердження митної вартості товарів:
зовнішньоекономічний контракт № 3 від 08.07.2022 р.;
платіжне доручення № 92 від 17.04.2023 р.;
вантажна митна декларація з додатками від 18.04.2023 р.;
ЦМР - міжнародна автомобільна накладна від 18.04.2023 р.;
сертифікат якості №Z0193743 від 18.04.2023 р.;
фітосанітарний сертифікат № EC/TR А4781712 від 18.04.2023 р.
Умови поставки в інвойсі були змінені з FCA на СРТ.
До цієї митної декларації декларантом були додані наступні документи на підтвердження митної вартості товарів:
зовнішньоекономічний контракт № 3 від 08.07.2022 р.;
платіжне доручення № 103 від 03.05.2023 р.;
вантажна митна декларація з додатками від 02.05.2023 р.;
ЦМР - міжнародна автомобільна накладна від 02.05.2023 р.;
сертифікат якості №Y0984294 від 02.05.2023 р.;
фітосанітарний сертифікат № EC/TR А5186903 від 02.05.2023 р.
Розглянувши надані документи Львівською митницею було здійснено коригування митної вартості товарів та прийняті наступні рішення про коригування митної вартості товарів:
№UA209000/2023/400030/2 від 12.04.2023 р. Підставою для прийняття рішення при розгляді документів були наступні зауваження: - у гр. 44 МД внесено код документу 4104 «зовнішньоекономічний договір купівлі-продажу» із наступними реквізитами №3 від 98.07.2022, документ позначений літерою «m» , проте до МД не доєднаний. Відповідно до положень ч. 2 ст. 53 контракт належить до переліку документів, що підтверджують митну вартість; - у гр 3 ЦМР «місце розвантаження» вказано -Україна. Відсутні відомості щодо конкретного місця розвантаження;-дата складання ЦМР-05.04.2022.Тоді, як дата оформлення наданої до митного оформлення ЕМД -04.04.2022.Тобто, митне оформлення товару на експорт передує завантаженню товарів у транспортний засіб.
№ UA209000/2023/400037/2 від 18.04.2023 р. Підставою для прийняття рішення при розгляді документів були наступні зауваження: - у гр. 44 МД внесено код документу 4104 «зовнішньоекономічний договір купівлі-продажу» із наступними реквізитами №3 від 98.07.2022, документ позначений літерою «m» , проте до МД не доєднаний. Відповідно до положень ч. 2 ст. 53 контракт належить до переліку документів, що підтверджують митну вартість; - у гр 3 ЦМР «місце розвантаження» вказано -Україна. Відсутні відомості щодо конкретного місця розвантаження.
№ UA209000/2023/400060/2 від 08.05.2023 р. Підставою для прийняття рішення при розгляді документів були наступні зауваження: - у гр. 44 МД внесено код документу 4104 «зовнішньоекономічний договір купівлі-продажу» із наступними реквізитами №3 від 98.07.2022, документ позначений літерою «m» , проте до МД не доєднаний. Відповідно до положень ч. 2 ст. 53 контракт належить до переліку документів, що підтверджують митну вартість; - у гр 3 ЦМР «місце розвантаження» вказано -Україна. Відсутні відомості щодо конкретного місця розвантаження; - відсутні відомості про умови поставки товару і відповідно, відомості про понесені витрати на транспортування та страхування вантажу.
По всіх зазначених вище митних деклараціях відповідачем направлено декларанту електронні повідомлення про необхідність подання додаткових документів, а саме:
- якщо рахунок сплачено - банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару;
- за наявності - інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару;
- транспортні (перевізні) документи та документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів, а саме: договір про надання транспортно-експедиційних послуг, рахунки-фактури про надання транспортно-експедиційних послуг, акти виконаних робіт, калькуляцію транспортних витрат;
- якщо здійснювалося страхування, - страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування.
У відповідь декларантом було повідомлено, що всі необхідні документи для проведення митного оформлення ним надані. Додаткові надати в 10-ти денний термін не має можливості. Декларант просив завершити митне оформлення в термін, зазначений ст.255 МК України.
Відповідно до рішень: №UA209000/2023/400031/2 від 12.04.203 р., №UA209000/2023/400030/2 від 12.04.2023 р.,. № UA209000/2023/400032/2 від 13.04.2023 р № UA209000/2023/400037/2 від 18.04.2023 р., № UA209000/2023/400041/2 від 25.04.2023 р., визначено вартість товару резервним методом. 2 а (ст. 59 Митного кодексу України) «вартість ідентичних товарів». Джерелом інформації для коригування митної вартості товару №1 слугувала МД від 17.03.2023 №UА 209140/2023/006545, де вартість такого товару становить 1,11 доларів США за кг. Коригування не здійснювалось.
Відмову у митному оформленні товарів відповідач оформив картками відмов в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів транспортних засобів комерційного призначення: №UA209140/2023/000268, №UA209140/2023/000267, №UA209140/2023/000270, №UA209140/2023/000283, №UA209140/2023/000306, №UA209140/2023/000352.
З урахуванням рішень про коригування митної вартості товарів, зросла вартість товару та збільшився розмір сплати митної вартості 10% та 20% ПДВ за деклараціями:
Загальна сума надмірно сплачених коштів позивачем фінансова гарантія складає 444352,39 грн.
Позивач вважає, що зазначені вище рішення про коригування митної вартості товару і картки відмови є протиправними та підлягають скасуванню у зв`язку з чим подав позовну заяву до суду.
При вирішенні спору суд виходить з наступного.
Порядок і умови переміщення товарів через митний кордон України, їх митний контроль та митне оформлення, застосування механізмів тарифного і нетарифного регулювання зовнішньоекономічної діяльності, справляння митних платежів, ведення митної статистики, обмін митною інформацією, ведення Української класифікації товарів зовнішньоекономічної діяльності, здійснення відповідно до закону державного контролю нехарчової продукції при її ввезенні на митну територію України, запобігання та протидія контрабанді, боротьба з порушеннями митних правил, організація і забезпечення діяльності митних органів та інші заходи, спрямовані на реалізацію державної політики у сфері державної митної справи, становлять державну митну справу, встановлені ч. 1 ст. 7 Митного кодексу України.
Згідно п. 24. ч. 1 ст. 4 МК України митний контроль - це сукупність заходів, що здійснюються митними органами в межах своїх повноважень з метою забезпечення додержання норм цьогоКодексу, законівта інших нормативно-правових актів з питань державної митної справи, міжнародних договорів України, укладених у встановленому законом порядку.
Пунктами 23, 24 ч. 1 ст. 4 МК України визначено, що митне оформлення - виконання митних формальностей, необхідних для випуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення; митний контроль - сукупність заходів, що здійснюються з метою забезпечення додержання норм цього Кодексу, законів та інших нормативно-правових актів з питань державної митної справи, міжнародних договорів України, укладених у встановленому законом порядку.
Митною вартістю товарів, які переміщуються через митний кордон України, є вартість товарів, що використовується для митних цілей, яка базується на ціні, що фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари. Відомості про митну вартість товарів використовуються, зокрема, для нарахування митних платежів ст.ст. 49,50 МК України).
За частинами 1, 2 ст. 51 МК України митна вартість товарів, що переміщуються через митний кордон України, визначається декларантом відповідно до норм цього Кодексу. Митна вартість товарів, що ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, визначається відповідно до глави 9 цього Кодексу.
Згідно ч.2 ст. 53 МК України документами, які підтверджують митну вартість товарів, є декларація митної вартості та документи, що підтверджують числові значення складових митної вартості, на підставі яких проводиться розрахунок митної вартості; зовнішньоекономічний договір (контракт); рахунок-фактура (інвойс) або рахунок - проформа (якщо товар не є об`єктом купівлі-продажу); якщо рахунок сплачено - банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару; за наявності - інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару; транспортні (перевізні) документи, якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів; копія імпортної ліцензії, якщо імпорт товару підлягає ліцензуванню; якщо здійснювалося страхування - страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування.
Частиною 3 вказаної статті також передбачено, що у разі якщо документи, зазначені у ч.2 цієї статті, містять розбіжності, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу митного органу зобов`язані протягом 10 календарних днів надати (за наявності) такі документи: договір (угоду, контракт) із третіми особами, пов`язаний з договором (угодою , контрактом) про поставку товарів, митна вартість яких визначається; рахунки про здійснення платежів третім особам на користь продавця, якщо такі платежі здійснюються за умовами, визначеними договором (угодою, контрактом); рахунки про сплату комісійних, посередницьких послуг, пов`язаних із виконанням умов договору (угоди, контракту); виписку з бухгалтерської документації; ліцензійний та авторський договір покупця, що стосується оцінюваних товарів та є умовою продажу оцінюваних товарів; каталоги, специфікації, прейскуранти (прайс-листи) виробника товару; копію митної декларації країни відправлення; висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, та/або інформація біржових організацій про вартість товару або сировини.
Забороняється вимагати від декларанта або уповноваженої ним особи будь-які інші документи, відмінні від тих, що зазначені в цій статті.
Відповідно до частин 1,2 ст. 54 МК України контроль правильності визначення митної вартості товарів здійснюється митним органом під час проведення митного контролю і митного оформлення шляхом перевірки числового значення заявленої митної вартості. Контроль правильності визначення митної вартості товарів за основним методом - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту (вартість операції), здійснюється митним органом шляхом перевірки розрахунку, здійсненого декларантом, за відсутності застережень щодо застосування цього методу, визначених у ч. 1статті 58 цього Кодексу.
Приписами ст. 337 МК України передбачено, що перевірка документів та відомостей, які подаються органам доходів і зборів під час переміщення товарів, транспортних засобів комерційного призначення через митний кордон України, здійснюється візуально, із застосуванням інформаційних технологій шляхом проведення: формато - логічного контролю; контролю співставлення; контролю із застосуванням системи управління ризиками та в інші способи, передбачені цим Кодексом.
Згідно п.1 ч.4 ст.54 МК України контроль заявленої декларантом митної вартості товарів здійснюється шляхом перевірки числового значення заявленої митної вартості, наявності в поданих документах усіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.
Відповідно до ч.6 ст.54 МК України орган доходів і зборів може відмовити у митному оформленні товарів за заявленою декларантом або уповноваженою ним особою митною вартістю виключно за наявності обґрунтованих підстав вважати, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів, у разі: невірно проведеного декларантом або уповноваженою ним особою розрахунку митної вартості; неподання декларантом або уповноваженою ним особою документів згідно з переліком та відповідно до умов, зазначених у ч.24 ст.53 цього Кодексу, або відсутності у цих документах всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари; невідповідності обраного декларантом або уповноваженою ним особою методу визначення митної вартості товару умовам, наведеним углаві 9 цього Кодексу; надходження до органу доходів і зборів документально підтвердженої офіційної інформації органів доходів і зборів інших країн щодо недостовірності заявленої митної вартості.
За змістом вищенаведених норм митний орган має право відійти від наведених вище законодавчих обмежень, пов`язаних з перевіркою основного переліку документів, які підтверджують митну вартість товарів, та витребувати від декларанта додаткові документи лише у тому випадку, коли надані декларантом документи містять розбіжності, наявні ознаки підробки або ці документи не містять усіх відомостей.
За результатами здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів митний орган визнає заявлену декларантом або уповноваженою ним особою митну вартість чи приймає письмове рішення про її коригування відповідно до положень статті (ч. 3 ст. 54 МК України).
Згідно ч. 1 ст. 55 МК України рішення про коригування заявленої митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України з поміщенням у митний режим імпорту, приймається органом доходів і зборів у письмовій формі під час здійснення контролю правильності визначення митної вартості цих товарів як до, так і після їх випуску, якщо органом доходів і зборів у випадках, передбачених частиною шостоюстатті 54 цього Кодексу, виявлено, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів.
Частиною 2 ст. 55 МК України визначено, що прийняте органом доходів і зборів письмове рішення про коригування заявленої митної вартості товарів має містити:
1) обґрунтування причин, через які заявлену декларантом митну вартість не може бути визнано;
2) наявну в митного органу інформацію (у тому числі щодо числових значень складових митної вартості, митної вартості ідентичних або подібних (аналогічних) товарів, інших умов, що могли вплинути на ціну товарів), яка призвела до виникнення сумнівів у правильності визначення митної вартості та до прийняття рішення про коригування митної вартості, заявленої декларантом;
3) вичерпний перелік вимог щодо надання додаткових документів, передбачених частиною третьоюстатті 53 цього Кодексу, за умови надання яких митна вартість може бути визнана органом доходів і зборів;
4) обґрунтування числового значення митної вартості товарів, скоригованої органом доходів і зборів, та фактів, які вплинули на таке коригування.
Відповідно до ч.1 ст. 57 МК України визначення митної вартості товарів, які ввозяться в Україну відповідно до митного режиму імпорту, здійснюється за такими методами:
1) основний - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються (вартість операції);
а) за ціною договору щодо ідентичних товарів;
б) за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів;
в) на основі віднімання вартості;
г) на основі додавання вартості (обчислена вартість);
Основним методом визначення митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є перший метод - за ціною договору (вартість операції) (ч. 2 ст. 57 МК України).
Кожний наступний метод застосовується лише у разі, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу відповідно до норм цього Кодексу (ч. 3 ст. 57 МК України).
При цьому, кожний наступний метод застосовується, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу (ч. 6 ст. 57 МК України).
Відповідно до п. 4 ст. 57 МК України у разі, якщо митна вартість не може бути визначена за основним методом, застосовуються другорядні методи, зазначені у п. 2 ч. 1ст. 57 Митного кодексу України.
При цьому, застосуванню другорядних методів передує процедура консультацій між органом доходів і зборів та декларантом з метою визначення основи вартості згідно з положеннями статей 59 та 60 цього Кодексу. Під час консультацій орган доходів і зборів та декларант можуть здійснити обмін наявною у кожного з них інформацією за умови додержання вимог щодо її конфіденційності.
Згідно ч. 8 ст. 57 МК України у разі якщо неможливо застосувати жоден із зазначених методів, митна вартість визначається за резервним методом відповідно до вимог, встановленихстаттею 64 цього Кодексу.
Частиною 1 ст. 58 МК України передбачено, що метод визначення митної вартості за ціною договору (контракту) щодо товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, застосовується у разі, якщо:
1) немає жодних обмежень щодо прав покупця (імпортера) на використання оцінюваних товарів, за винятком тих, що:
а) встановлюються законом чи запроваджуються органами державної влади в Україні;
б) обмежують географічний регіон, у якому товари можуть бути перепродані (відчужені повторно);
в) не впливають значною мірою на вартість товару;
2) щодо продажу оцінюваних товарів або їх ціни відсутні будь-які умови або застереження, які унеможливлюють визначення вартості цих товарів;
3) жодна частина виручки від будь-якого подальшого перепродажу, розпорядження або використання товарів покупцем не надійде прямо чи опосередковано продавцеві, якщо тільки не буде зроблено відповідне коригування з урахуванням положень частини десятої цієї статті;
4) покупець і продавець не пов`язані між собою особи або хоч і пов`язані між собою особи, однак ці відносини не вплинули на ціну товарів.
Відповідно до ч. 2 ст. 58 МК України метод визначення митної вартості товарів за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються, не застосовується, якщо використані декларантом або уповноваженою ним особою відомості не підтверджені документально або не визначені кількісно і достовірні та/або відсутня хоча б одна із складових митної вартості, яка є обов`язковою при її обчисленні.
Щодо обгрунтування відповідача обраного методу визначення митної вартості товару, суд зазначає наступне.
Правилами заповнення рішення про коригування митної вартості товарів, затвердженими наказом Міністерства фінансів України від 24.05.2012 № 598встановлено, що графа 33 рішення про коригування митної вартості товарів «Обставини прийняття Рішення та джерела інформації, що використовувалися митним органом для визначення митної вартості» має містити окрім зазначення номера та дати митної декларації, яка була взята за основу для визначення митної вартості оцінюваних товарів, також пояснення щодо зроблених коригувань, зважаючи на обсяг партії ідентичних або подібних (аналогічних) товарів, умови поставки, комерційні умови та докладну інформацію і джерела, які використовувалися митним органом при визначенні митної вартості.
Відповідачем не надано належного обгрунтування неможливості визначення митної вартості за основним методом,порушено порядок черговості послідовного використання методів, визначених ст.ст. 59-63 МК України.
В рішенні відсутні порівняні характеристики оцінюваного товару, умови поставки товару, не зазначено інформацію і джерела, які були використані митним органом під час визначення митної вартості товару позивача.
Відповідно до частин 4, 5 ст. 58 МК України митною вартістю товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є ціна, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за товари, якщо вони продаються на експорт в Україну, скоригована в разі потреби з урахуванням положень частини десятої цієї статті.
Ціна, що була фактично сплачена або підлягає сплаті - це загальна сума всіх платежів, які були здійснені або повинні бути здійснені покупцем оцінюваних товарів продавцю або на користь продавця через третіх осіб та/або на пов`язаних із продавцем осіб для виконання зобов`язань продавця.
Факт того, що рівень задекларованої митної вартості товару значно нижчий за рівень митної вартості ідентичних або подібних (аналогічних) товарів, митне оформлення яких вже здійснено, сам собою не може бути підставою для витребування додаткових документів; цей факт є лише підставою для поглибленої перевірки повноти та достовірності документів. І лише виявлення одного або декількох з фактів, зазначених у частині третій статті 53 МК України, є підставою для витребування додаткових документів.
Як встановлено судом та підтверджується матеріалами справи, позивачем надано митному органу для митного оформлення імпортованого товару документи, передбачені ч. 2 ст. 53 МК України. Подані документи ідентифікували оцінюваний товар та містили об`єктивні і достовірні дані, що піддавалися обчисленню, які чітко підтверджували ціну товарів, що підлягала сплаті позивачем на користь продавця. Тобто підтверджували митну вартість товарів за ціною договору згідно із вимогами частинами 4, 5 ст. 58 МК України.
За висновком Верховного Суду у постанові від 04.09.2018 у справі №818/1186/17 формально нижчий рівень митної вартості імпортованого позивачем товару від рівня митної вартості іншого митного оформлення не може розцінюватися як заниження позивачем митної вартості та не є перешкодою для застосування першого методу визначення митної вартості товару і не може бути достатньою та самостійною підставою для відмови у здійсненні митного оформлення товару за першим методом визначення його митної вартості.
Щодо зауважень відповідача стосовно не наданих додаткових документів на підтвердження митної вартості товару, суд зазначає наступне.
Твердження відповідача щодо ненадання контракту не приймаються судом, оскільки на другій сторінці кожної митної декларації зазначено контракт №3 від 08.07.2022.
Не приймаються зауваження відповідача стосовно не зазначення місця розвантаження товару.
Декларантом надано вантажні митні декларації країни відправлення (Туреччина), в яких зазначено місце доставки -м. Дніпро, вагу, вартість товару.
На підтвердження здійснення оплати за товар в кожній декларації під кодом 3001 зазначено номері дату платіжного доручення, а в самому платіжному дорученні в графі 70 «Призначення платежу» зазначено номер і дату інвойса, згідно якого перераховуються кошти.
Перерахунок коштів банком здійснюється після перевірки контракту і інвойсу. Банк має доступ до реєстру митних декларацій. У випадку сплати коштів і не завезення товару та не розмитнення, банк зупиняє розрахунки товариства з нерезидентами до погашення заборгованості.
З приводу зауважень не надання транспортних (перевізних) документів.
Декларантом були надані до кожної митної декларації вантажні митні декларації (СМR, вантажні накладні), міжнародні автомобільні накладні, які застосовуються при міжнародних вантажних автомобільних перевезеннях і використовуються у країнах, які приєднались до Конвенції про договір міжнародного автомобільного перевезення вантажів.
Відповідно до Закону України «Про приєднання України до Конвенції про договір міжнародного автомобільного перевезення вантажів», Україна ратифікувала дану конвенцію у 2006 році.
Згідно ст. 9 Конвенції вантажна накладна є первинним доказом укладання договору перевезення, умов цього договору і прийняття вантажу перевізником.
Вказані документи містять данні про умови поставки, вартість товару, вагу товару.
Надані позивачем вищевказані документи у свої сукупності підтверджують вартість товару, містять реквізити, необхідні для ідентифікації товару та є достатніми для підтвердження вартості товару.
За змістом п. 5.2 контракту документи, що поставляються з товаром: інвойс, накладна, фітосертифікати.
Інші додатково витребувані документи не передбачені умовами договору і відсутні у Товариства.
Надання їх відповідно до ч. 3 ст. 53 МК України вимагається у разі, якщо надані декларантом документи, передбачені ч. 2 ст. 53 МК України містять розбіжності, які мають вплив на правильність визначення митної вартості, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.
Митним органом не зазначено конкретних обставин, які викликали відповідні сумніви у документах, неточності або помилки, причини неможливості їх перевірки на підставі наданих декларантом документів.
Вказане узгоджується з правовою позицією Верховного Суду, який у постанові від 05.03.2019 у справі №815/5791/17 звернув увагу на те, що основними документами які підтверджують митну вартість товару, є зовнішньоекономічний договір (контракт), рахунок-фактура (інвойс), якщо рахунок сплачено, то банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару. Вимагати від декларанта або уповноваженої ним особи будь-які інші документи, не передбачені Митним кодексом України (ст. 53), заборонено.
Виходячи з наведеного, суд вважає, що доводи, які зазначені відповідачем у рішеннях про коригування митної вартості, не є підставою для коригування митної вартості товару, оскільки в документах відсутні розбіжності, або явні ознаки підробки. Не надано доказів того, що документи, які подані позивачем для митного оформлення товару, є недостатніми чи такими, що у своїй сукупності викликають сумнів у достовірності наданої інформації. Надані позивачем до митного оформлення документи містять всі необхідні реквізити та відомості, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, відомостей щодо ціни, що була сплачена за ці товари. У відповідача були в наявності всі документи, які давали можливість встановити дійсну митну вартість товару за ціною договору.
Щодо позовних вимог в частині зобов`язання повернути сплачену фінансову гарантію у сумі 444352,39 грн.
Згідно ч.1 ст. 301 Митного кодексу України повернення помилково та/або надміру сплачених сум митних платежів здійснюється відповідно до Бюджетного та Податкового кодексів України.
У відповідності до п.п.14.1.115п.14.1ст.14 ПК України надміру сплачені грошові зобов`язання - суми коштів, які на певну дату зараховані до відповідного бюджету понад нараховані суми грошових зобов`язань, граничний строк сплати яких настав на таку дату.
Умови повернення помилково та/або надміру сплачених грошових зобов`язань та пені регламентовані також ст. 43 ПК України
Так, п.43.1ст.43 Податкового кодексу Українивизначено, що помилково та/або надміру сплачені суми грошового зобов`язання підлягають поверненню платнику відповідно до цієї статті та ст. 301 Митного кодексу України, крім випадків наявності у такого платника податкового боргу.
У разі наявності у платника податків податкового боргу, повернення помилково та/або надміру сплаченої суми грошового зобов`язання на поточний рахунок такого платника податків в установі банку або шляхом повернення готівковими коштами за чеком, у разі відсутності у платника податків рахунку в банку, проводиться лише після повного погашення такого податкового боргу платником податків (п.43.2ст.43 ПК України).
Обов`язковою умовою для здійснення повернення сум грошового зобов`язання є подання платником податків заяви про таке повернення (крім повернення надміру утриманих (сплачених) сум податку з доходів фізичних осіб, які розраховуються контролюючим органом на підставі поданої платником податків податкової декларації за звітний календарний рік шляхом проведення перерахунку за загальним річним оподатковуваним доходом платника податку) протягом 1095 днів від дня виникнення помилково та/або надміру сплаченої суми. Платник податків подає заяву про повернення помилково та/або надміру сплачених грошових зобов`язань та пені у довільній формі, в якій зазначає напрям перерахування коштів: на поточний рахунок платника податків в установі банку; на погашення грошового зобов`язання та/або податкового боргу з інших платежів, контроль за справлянням яких покладено на контролюючі органи, незалежно від виду бюджету; повернення у готівковій формі коштів за чеком у разі відсутності у платника податків рахунка в банку (пункти 43.3,43.4ст.43 ПК України).
Відповідно до пунктів 43.5, 43.6 ст.43 ПК України контролюючий орган не пізніше ніж за п`ять робочих днів до закінчення двадцятиденного строку з дня подання платником податків заяви готує висновок про повернення відповідних сум коштів з відповідного бюджету та подає його для виконання відповідному органові, що здійснює казначейське обслуговування бюджетних коштів. На підставі отриманого висновку орган, що здійснює казначейське обслуговування бюджетних коштів, протягом п`яти робочих днів здійснює повернення помилково та/або надміру сплачених грошових зобов`язань та пені платникам податків у порядку, встановленому центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну фінансову політику. Контролюючий орган несе відповідальність згідно із законом за несвоєчасність передачі органу, що здійснює казначейське обслуговування бюджетних коштів для виконання висновку про повернення відповідних сум коштів з відповідного бюджету . Повернення помилково та/або надміру сплачених грошових зобов`язань платникам податків здійснюється з бюджету, у який такі кошти були зараховані .
Частиною 3, 4 ст.301 МК України передбачено, що помилково та/або надміру зараховані до державного бюджету суми митних платежів повертаються з державного бюджету в порядку, визначеному центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну фінансову політику.
Порядок повернення авансових платежів (передоплати) та помилково та/або надміру сплачених сум митних платежів, затверджений наказом Міністерства фінансів України від 18.07.2017 №643.
Так, згідно п. 1 розділу ІІІ Порядку №643 повернення з державного бюджету помилково та/або надміру сплаченої суми митних, інших платежів та пені здійснюється за заявою платника податків протягом 1095 днів від дня її виникнення.
Пунктом 3 розділу ІІІ Порядку №643 встановлено, що у заяві зазначаються:
1) сума коштів до повернення за кожним видом митних, інших платежів та пені;
2) причини виникнення такої суми коштів;
3) найменування юридичної особи та код за ЄДРПОУ, або прізвище, ім`я, по батькові, реєстраційний номер облікової картки платника податків, або серія (за наявності) та номер паспорта (для фізичних осіб, які через свої релігійні переконання відмовляються від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків та повідомили про це відповідний контролюючий орган і мають відмітку в паспорті);
4) напрям перерахування суми коштів:
на поточний рахунок платника податку в установі банку із зазначенням реквізитів;
для виплати готівкою (у разі якщо кошти авансових платежів (передоплати) вносилися готівкою);
для подальших розрахунків як авансові платежі (передоплата) або грошова застава:
на єдиний рахунок або на відповідний депозитний рахунок митниці Держмитслужби;
на банківський рахунок (у разі якщо кошти авансових платежів (передоплати) вносилися готівкою);
для погашення грошового зобов`язання (податкового боргу) з інших платежів незалежно від виду бюджету;
5) реквізити митної декларації(іншого документа, що її замінює) або уніфікованої митної квитанції, за якими помилково та/або надміру сплачено суми митних платежів.
документи, що підтверджують суму помилково та/або надміру сплачених митних, інших платежів та пені;
виконавчий лист суду та/або рішення суду, що набрало законної сили (за наявності), щодо скасування рішення митниці Держмитслужби, яке призвело до виникнення помилково та/або надміру сплачених сум митних, інших платежів та пені;
документи, що підтверджують право на перенесення граничних строків для подання заяви щодо повернення надміру сплачених митних платежів (за наявності).
Після надходження до митниці Держмитслужби заяви, поданої за допомогою засобів ІТС Держмитслужби в електронній формі, автоматично після перевірки засобами антивірусного захисту інформації вноситься до Реєстру опрацювання заяв на повернення (далі - Реєстр), який ведеться за допомогою засобів АСМО (п. 4 розділу ІІІ Порядку №643).
Відпоідно до пунктів 5, 6 розділу ІІІ Порядку №643 Підрозділ перевіряє факт перерахування суми коштів з відповідного рахунку до державного бюджету та відсутність у нього податкового боргу за допомогою засобів АСМО.
Співробітник Підрозділу до Реєстру вносить дату сплати і реквізити, за якими кошти перераховано до бюджету (кодкласифікації доходів бюджету, бюджетний рахунок, на який перераховано кошти, код за ЄДРПОУ територіального органу Казначейства, на ім`я якого відкрито рахунок, та МФО Казначейства).
Якщо за результатами розгляду заяви митницею Держмитслужби встановлено наявність підстав для повернення коштів, працівник Підрозділу формує електронний висновок про повернення з державного бюджету помилково та/або надміру сплачених сум митних, інших платежів та пені (далі - електронний висновок) за формою згідно з додатком 2 до цього Порядку, який подається керівнику (заступнику керівника) митниці Держмитслужби для прийняття рішення щодо повернення відповідної суми коштів.
Виходячи з вищенаведеного поверненню надмірно сплаченої суми митних платежів передує відповідна процедура.
Суд зазначає, що обов`язковою умовою для здійснення повернення надмірно сплачених сум митних та інших платежів є наявність факту надмірної сплати коштів, подання платником податків заяви у довільній формі про таке повернення до митного органу не пізніше 1095-го від дня виникнення надміру сплаченої суми із зазначенням напрямку перерахування коштів.
Законодавчою передумовою та необхідною обставиною для повернення платникам податків надмірно сплачених сум митних платежів до бюджету, контроль за справлянням яких здійснюється митними органами, є факт ухвалення митним органом висновку про повернення надмірно сплачених сум митних платежів.
Так в постанові від 10.10.2019 в справі №810/4436/15 Верховний Суд зазначив, що законодавством регламентовано чіткий порядок повернення суб`єктам господарювання надмірно сплачених митних платежів, який включає в себе сукупність послідовних дій учасників даних правовідносин, а саме: звернення суб`єкта господарювання до митних органів із заявою; проведення відповідними структурними підрозділами митного органу перевірки наведених в заяві обставин та підстав; встановлення митними органами наявності факту переплати; складання ними відповідного висновку та його надіслання органам Державної казначейської служби України для повернення суб`єкту господарювання надміру сплачених митних платежів або прийняття обґрунтованої відмови у задоволенні заяви.
Судом під час розгляду справи встановлено, що наразі позивач не звертався до відповідного органу з заявою про повернення надміру сплаченої суми із зазначенням напрямку перерахування коштів.
Таким чином, вказана частина позовних вимог є передчасною, відтак задоволенню не підлягає.
Частиною 1 ст. 77 КАС України закріплено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.
Відповідно до ч.2 ст. 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
На підставі системного аналізу положень чинного законодавства України та матеріалів справи, суд дійшов висновку, що викладені в адміністративному позові доводи позивача є обгрунтованими, доведеними і такими, що підлягають частковому задоволенню.
Відповідно до ч. 3 ст. 139 Кодексу адміністративного судочинства України при частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. При цьому, суд не включає до складу судових витрат, які підлягають розподілу між сторонами, витрати суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката та сплату судового збору.
Позивачем при зверненні до суду із даним позовом було сплачено судовий збір у сумі 7578,06 грн., що підтверджується платіжною інструкцією №372 від 31.05.2023.
Отже, оскільки позовну заяву задоволено частково, стягненню на користь позивача за рахунок бюджетних асигнувань відповідача підлягає судовий збір у сумі 3789,03 грн.
Керуючисьст.ст.139, 241-246, 255, 262, 293, 295, 297 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -
Визнати протиправним та скасувати рішення Львівської митниці про коригування митної вартості товарів - №UA209000/2023/400031/2 від 12.04.2023 р., №UA209000/2023/400030/2 від 12.04.2023 р., № UA209000/2023/400032/2 від 13.04.2023 р., № UA209000/2023/400037/2 від 18.04.2023 р., № UA209000/2023/400041/2 від 25.04.2023 р., № UA209000/2023/400060/2 від 08.05.2023 р.
Визнати протиправними та скасувати картки відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення №UA209140/2023/000268, №UA209140/2023/000267, №UA209140/2023/000270, №UA209140/2023/000283, №UA209140/2023/000306, №UA209140/2023/000352 винесені Львівською митницею.
В решті позовних вимог відмовити.
Рішення суду набирає законної сили відповідно до вимог статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене в строки, передбачені статтею 295 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя О.В. Врона