Справа № 280/4728/23
Суддя: Максименко Лілія Яковлівна
Дата ухвалення: 2023-09-14 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЗАПОРІЗЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 вересня 2023 року Справа № 280/4728/23 м.Запоріжжя
Запорізький окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Максименко Л.Я., розглянувши в порядку письмового провадження за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу

за позовною заявою ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 )

до Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області (46001, м. Тернопіль, Майдан Волі, 3, ),

про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 (далі позивач) звернулась до Запорізького окружного адміністративного суду із позовною заявою до Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області (далі відповідач), в якій позивач просить суд:

визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області від 31.05.2023 № 99 про відмову у призначенні ОСОБА_1 пенсії за віком на пільгових умовах за Списком 2;

зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області призначити ОСОБА_1 пенсію за віком на пільгових умовах за Списком 2 з дня звернення за пенсією.

В обґрунтування заявлених позовних вимог позивач посилається на те, що на час звернення до відповідача із заявою про призначення пенсії за віком на пільгових умовах досягла 55-річного віку, має загальний страховий стаж понад 39 років, пільговий стаж за Списком 2 - понад 13 років, що підтверджується копіями трудової книжки, довідками підприємств. Посилається на те, що відповідачем визнається наявність у позивачки загального страхового стажу тривалістю 24 роки, а наявність пільгового стажу за Списиком 2 взагалі заперечується. Вказує, що відповідно до записів у трудовій книжці та згідно даних довідки АТ «Укрпошта» позивач працювала телефоністом 3, 2, 1 класу телеграфної дільниці Запорізького поштамту, зазначена професія належить до Списку 2. Вказує, що позивачем вжито вичерпних заходів щодо отримання довідки про умови і характер праці в АТ «Укрпошта», однак таку довідку не видано з незалежних від позивача причин (роботодавцем не забезпечено зберігання документів з кадрових питань протягом 75 років). Вказує також, що обов`язок своєчасного та якісного проведення атестації робочих місць законодавцем покладено на керівників підприємств, а тому не проведення або не своєчасне її проведення, недоліки при оформленні результатів атестації, не може позбавити особу конституційного права на соціальний захист при вирішенні питань призначення пенсії за віком на пільгових умовах. Також, щодо зміни прізвища посилається на те, що при поданні заяви про призначення пенсії нею надано свідоцтво про шлюб. Крім того, відомості про зміну прізвища зафіксовано у трудовій книжці та засвідчено печаткою роботодавця. Таким чином, вважає, що на час прийняття оскаржуваного рішення всі умови для призначення позивачці пенсії за віком на пільгових умовах за Списком 2 були в наявності. На підставі чого, просить позовні вимоги задовольнити.

Відповідач позовну заяву не визнав, у відзиві від 24.07.2023 вх. № 31697 посилається на те, що позивач звернулася 24.05.2023 із заявою про призначення пенсії за віком на пільгових умовах згідно ст.114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» (за Списком №2). Посилається на те, що при зверненні позивача із заявою про призначення пенсії за віком на пільгових умовах нею було надано довідку про підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсії за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній №18/01-552 від 12.10.2020, видану Запорізькою філією ПАТ «Укртелеком», про роботу в шкідливих умовах у період з 15.07.1985 по 30.09.1986, з 01.01.1995 по 31.03.1998, з 01.04.1998 по 04.05.1999, проте не надано виписки по підприємству про проведення атестації робочого місця за умовами праці, у зв`язку з чим даний стаж не враховано до стажу, що дає право на призначення пенсії на пільгових умовах. Також вказує, що на титульній сторінці трудової книжки позивача НОМЕР_2 в даті народження наявні виправлення, тому дана трудова книжка не може братися до уваги при обчисленні страхового стажу. Крім того не взято до уваги інформацію про страховий стаж, наведену в довідці №11-22-174 від 13.05.2021, оскільки відсутні належні документи, що підтверджують зміну прізвища « ОСОБА_2 » на « ОСОБА_3 ». Отже вважає, що загальний страховий стаж позивача на момент звернення із заявою про призначенням пенсії за віком згідно інформації з системи персоніфікованого обліку складає 24 р. 02 міс. 21 дн., що недостатньо для призначення пенсії на пільгових умовах. Просить у позові відмовити.

Ухвалою суду від 04.07.2023 відкрито спрощене позовне провадження в адміністративній справі №280/4728/23. Призначено розгляд справи без повідомлення (виклику) сторін та проведення судового засідання.

Відповідно до ч. 5 ст. 262 КАС України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше.

Згідно з п. 10 ч.1 ст. 4 КАС України письмове провадження - розгляд і вирішення адміністративної справи або окремого процесуального питання в суді першої, апеляційної чи касаційної інстанції без повідомлення та (або) виклику учасників справи та проведення судового засідання на підставі матеріалів справи у випадках, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ч. 4 ст. 243 КАС України, судове рішення, постановлене у письмовому провадженні, повинно бути складено у повному обсязі не пізніше закінчення встановлених цим Кодексом строків розгляду відповідної справи, заяви або клопотання.

Розглянувши матеріали справи, суд встановив наступне.

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , звернулась 24.05.2023 до Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області із заявою про призначення пенсії за віком на пільгових умовах згідно ст.114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» (за Списком №2).

Рішенням Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області від 31.05.2023 № 99, яким опрацьовано заяву за принципом екстериторіальності, позивачці відмовлено у призначенні пенсії на пільгових умовах.

Позивач не погодившись з рішенням відповідача та з вимогою вчинити певні дії, звернулась з даним адміністративним позовом до суду.

Вирішуючи спір по суті, суд виходить з наступного.

Статтею 46 Конституції України громадянам гарантується право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

За змістом п.6 ч.1 ст.92 Конституції України, основи соціального захисту, форми і види пенсійного забезпечення визначаються виключно законами України.

Спеціальним законом, що визначає принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій, надання соціальних послуг з коштів Пенсійного фонду є Закон України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування від 09.07.2003 №1058-ІV (далі - Закон №1058-ІV), яким визначено, що пенсія - щомісячна пенсійна виплата в солідарній системі загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, яку отримує застрахована особа в разі досягнення нею передбаченого цим Законом пенсійного віку чи визнання її інвалідом, або отримують члени її сім`ї у випадках, визначених цим Законом.

Відповідно до ч.1 ст.114 Закону №1058-ІV право на пенсію за віком на пільгових умовах незалежно від місця останньої роботи мають особи, які працювали на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за списком № 1 та на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці за списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджених Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, на роботах, що дають право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах, зазначених у частинах другій і третій цієї статті, а пенсії за вислугу років - на умовах, зазначених у частині четвертій цієї статті. Розміри пенсій для осіб, визначених цією статтею, обчислюються відповідно до статті 27 та з урахуванням норм статті 28 цього Закону.

Пунктом 2 ч.2 ст.114 Закону №1058-ІV передбачено, що на пільгових умовах пенсія за віком призначається працівникам, зайнятим повний робочий день на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці за списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затвердженим Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, - після досягнення 55 років і за наявності страхового стажу не менше 30 років у чоловіків, з них не менше 12 років 6 місяців на зазначених роботах, і не менше 25 років у жінок, з них не менше 10 років на зазначених роботах.

Працівникам, які не мають стажу роботи з шкідливими і важкими умовами праці, передбаченого абзацом першим цього пункту, але мають не менше половини стажу на зазначених роботах, за наявності передбаченого абзацами першим і п`ятнадцятим - двадцять третім цього пункту відповідного страхового стажу пенсії на пільгових умовах призначаються із зменшенням пенсійного віку, встановленого абзацом першим частини першої статті 26 цього Закону: чоловікам - на 1 рік за кожні 2 роки 6 місяців такої роботи; жінкам - на 1 рік за кожні 2 роки такої роботи.

Згідно з ч. 1 ст. 24 Закону №1058-IV, страховий стаж - період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок.

Страховий стаж обчислюється територіальними органами Пенсійного фонду відповідно до вимог цього Закону за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку, а за періоди до впровадження системи персоніфікованого обліку - на підставі документів та в порядку, визначеному законодавством, що діяло до набрання чинності цим Законом (абзац перший частини другої статті 24 Закону № 1058-ІV).

Абзацом другим частини четвертої статті 26 Закону №1058-ІV передбачено, що наявність страхового стажу, передбаченого частинами першою - третьою цієї статті, який дає право на призначення пенсії за віком, визначається на дату досягнення особою відповідного віку і не залежить від наявності страхового стажу на дату звернення за призначенням пенсії.

Слід зазначити, що до 01.01.2004 порядок підтвердження стажу роботи був визначений статтею 62 Закону України Про пенсійне забезпечення.

Згідно з приписами ст. 62 Закону № 1788-ХІІ (які кореспондуються зі змістом ст. 48 Кодексу законів про працю України) основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Саме такий Порядок був затверджений постановою Кабінету Міністрів України №637 від 12.08.1993.

Відповідно до п. 1 Порядку № 637, основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами.

Згідно з вимогами п. 3 Порядку № 637 за відсутності трудової книжки, а також у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження трудового стажу приймаються дані, наявні в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які містять відомості про періоди роботи.

Відповідно до п.4.7 розділу IV Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування право особи на одержання пенсії встановлюється на підставі всебічного, повного і об`єктивного розгляду всіх поданих документів органом, що призначає пенсію.

Аналіз наведених правових положень свідчить про те, що основним документом, який підтверджує стаж роботи є трудова книжка.

Так, спірним рішенням позивачці відмовлено у призначенні пільгової пенсії за віком, у тому числі, у зв`язку з недостатністю страхового стажу. Зокрема, відповідач посилається на те, що до страхового стажу не зараховані періоди роботи згідно трудової книжки НОМЕР_2 від 11.07.1985, оскільки в даті народження наявні виправлення.

Суд зауважує, що згідно Порядку підтвердження наявного стажу роботи для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12 серпня 1993 року №637(далі - Порядок №637), основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами.

Відповідно до положень Інструкції по порядок ведення трудових книжок на підприємствах, установах та організаціях, яка затвердженої постановою Держкомпраці СРСР від 20.07.1974 №162 та Інструкції про порядок ведення трудових книжок працівників, затвердженої наказом Міністерством праці України, Міністерством юстиції України, Міністерством соціального захисту населення України від 29.07.1993 №58 (чинних в період заповнення трудової книжки позивача), трудова книжка заповнюється адміністрацією підприємства.

Відповідно до пункту 1.1 Інструкції № 162, трудова книжка є основним документом про трудову діяльність робітників і службовців.

Трудові книжки ведуться на всіх робітників і службовців державних, кооперативних і громадських підприємств, установ і організацій, які працювали понад 5 днів, в тому числі на сезонних і тимчасових працівників, а також на позаштатних працівників за умови, якщо вони підлягають загальнообов`язковому державному соціальному страхуванню.

Відповідно до пункту 2.11 Інструкції №162 після зазначення дати заповнення трудової книжки працівник своїм підписом завіряє правильність внесених відомостей. Першу сторінку (титульний аркуш) трудової книжки підписує особа, відповідальна за видачу трудових книжок, і після цього ставиться печатка підприємства (або печатка відділу кадрів), на якому вперше заповнювалась трудова книжка.

Відповідно до пункту 1.1 Інструкції №58, трудова книжка є основним документом про трудову діяльність працівника.

Трудові книжки ведуться на всіх працівників, які працюють на підприємстві, в установі, організації (далі - підприємство) усіх форм власності або у фізичної особи понад п`ять днів, у тому числі осіб, які є співвласниками (власниками) підприємств, селянських (фермерських) господарств, сезонних і тимчасових працівників, а також позаштатних працівників за умови, якщо вони підлягають державному соціальному страхуванню.

Пунктом 2.2 Інструкції №58 встановлено, що заповнення трудової книжки вперше проводиться власником або уповноваженим ним органом не пізніше тижневого строку з дня прийняття працівника на роботу або прийняття студента вищого, учня професійно-технічного навчального закладу, що здобули професію (кваліфікацію) за освітньо-кваліфікаційним рівнем кваліфікований робітник, молодший спеціаліст, бакалавр, спеціаліст та продовжують навчатися на наступному освітньо-кваліфікаційному рівні, на стажування.

До трудової книжки вносяться: відомості про працівника: прізвище, ім`я та по батькові, дата народження; відомості про роботу, переведення на іншу постійну роботу, звільнення; відомості про нагородження і заохочення: про нагородження державними нагородами України та відзнаками України, заохочення за успіх у роботі та інші заохочення відповідно до чинного законодавства України; відомості про відкриття, на які видані дипломи, про використані винаходи і раціоналізаторські пропозиції та про виплачені у зв`язку з цим винагороди.

Відповідно до пункту 2.4 Інструкції №58, усі записи в трудовій книжці про прийняття на роботу, переведення на іншу постійну роботу або звільнення, а також про нагороди та заохочення вносяться власником або уповноваженим ним органом після видання наказу (розпорядження), але не пізніше тижневого строку, а в разі звільнення - у день звільнення і повинні точно відповідати тексту наказу (розпорядження).

Записи виконуються акуратно, ручкою кульковою або з пером, чорнилом чорного, синього або фіолетового кольорів, і завіряються печаткою запис про звільнення, а також відомості про нагородження та заохочення.

З наведених норм права вбачається, що трудова книжка заповнюється роботодавцем і на працівника не покладено обов`язок перевірки правильності її заповнення. Працівник не може нести відповідальність за правильність записів у його трудовій книжці.

Певні недоліки щодо заповнення трудової книжки не можуть бути підставою для неврахування відповідного періоду роботи для обрахунку стажу при призначенні пенсії.

Аналогічна правова позиція викладена у постановах Верховного Суду від 24 травня 2018 року у справі №490/12392/16-а, від 04 вересня 2018 року у справі №423/1881/17.

Суд зазначає, що трудова книжка містить інформацію про трудовий стаж з відповідними записами про роботу позивача, а також містить посилання на відповідні накази, на підставі яких зроблено записи про прийняття позивача на роботу та звільнення з роботи із проставленням печаток відповідних підприємств.

Відповідно пункту 4 Постанови Кабінету Міністрів України Про трудові книжки працівників від 27 квітня 1993 року №301 (далі - Постанова №301) відповідальність за організацію ведення обліку, зберігання і видачу трудових книжок покладається на керівника підприємства, установи, організації, представництва іноземного суб`єкта господарювання.

За порушення встановленого порядку ведення, обліку, зберігання і видачі трудових книжок посадові особи несуть дисциплінарну, а в передбачених законом випадках іншу відповідальність.

Таким чином, працівник не відповідає за правильність записів у трудовій книжці та не повинен контролювати роботодавця щодо її заповнення. На особу не може перекладатись тягар доведення правдивості чи достовірності даних, що зазначені у трудовій книжці.

З аналізу вказаних нормативно-правових актів випливає, що законодавцем покладено обов`язок ведення трудових книжок на адміністрацію підприємств, тому її не належне ведення не може позбавити позивача права на включення спірного періоду роботи до його страхового стажу і на отримання пенсії з врахуванням такого періоду.

Правова позиція щодо недотримання правил ведення трудової книжки може мати негативні наслідки саме для особи, яка допустила такі порушення, викладена в постанові Верховного Суду від 06 лютого 2018 року по справі № 677/277/17.

Верховний Суд у постанові від 24 травня 2018 року у справі №490/12392/16-а висловив позицію про те, що певні недоліки щодо заповнення трудової книжки не можуть бути підставою для неврахування відповідного періоду роботи для обрахунку стажу при призначенні пенсії.

Так, посилання відповідача на виправлення у трудовій книжці, як на причину неврахування періодів, зазначених у ній до страхового стажу позивача суд вважає необґрунтованим.

Крім того, у спірному рішенні відповідач зазначає про не зарахування періодів роботи з 01.10.1986 по 31.12.1994 згідно довідки №11-22-174 від 13.05.2021, оскільки відсутні належні документи, що підтверджують зміну прізвища « ОСОБА_2 » на « ОСОБА_3 »

Суд зазначає, що трудова книжка позивача містить належні записи, що засвідчують період роботи позивачки в АТ Укрпошта з 01.10.1986 по 31.12.1994, що включає спірні періоди.

Крім того, у трудовій книжці наявна інформація про зміну позивачкою прізвища з « ОСОБА_2 » на « ОСОБА_3 », яка засвідчена печаткою роботодавця з посиланням на реквізити документу, на підставі якого змінено прізвище.

Більш того, у спірній довідці зазначено як первинне так і змінене прізвище позивачки, зокрема, вказано ОСОБА_3 ( ОСОБА_2 ), що дозволяє ідентифікувати дану довідку як таку, що складена щодо позивачки. Слід також зазначити, що довідка містить інформацію про роботу позивачки у спірний період, з посиланням на відповідні накази, підписана посадовою особою та засвідчена печаткою підприємства.

Відтак, суд вважає неправомірним незарахування періодів роботи ОСОБА_1 з 01.10.1986 по 31.12.1994 згідно довідки №11-22-174 від 13.05.2021, а також трудової книжки НОМЕР_2 від 11.07.1985.

Також, у рішенні Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області від 31.05.2023 № 99 про відмову у призначенні ОСОБА_1 пенсії за віком на пільгових умовах за Списком 2 відповідач посилається на те, що до пільгового стажу не враховано періоди згідно пільгової довідки №18/01-552 від 12.10.2020, оскільки відсутні виписки по підприємству про проведення атестації робочого місця за умовами праці.

Судом встановлено, що згідно записів трудової книжки НОМЕР_2 від 11.07.1985 ОСОБА_1 у період з 15.07.1985 по 30.09.1986 працювала телефоністом 3 класу, 2 класу, з 01.01.1995 по 31.03.1998, з 01.04.1998 по 04.05.1990 телефоністом 1 класу у Запорізькій телеграфно-телефонній станції, Центрі технічної експлуатації місцевого телефонного зв`язку, Центрі обслуговування споживачів та продажу послуг.

Відомості про вказані періоди містяться також у довідці про підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсії за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній ОСОБА_4 №18/01-552 від 12.10.2020 із зазначенням, що позивач працювала за професією, посадою, що передбачена Списком 2 згідно Постанови Ради Міністрів СРСР від 22.08.1956 № 1173, Постанови кабінету Міністрів України від 11.03.1994 № 162. У довідці також зазначено, що атестація вперше по даній професії проводилась 19.01.1995 (наказ №15 від 19.01.1995 «Про результати проведення атестації робочих місць за умовами праці з ціллю підтвердження права працівників підприємства на пільгове пенсійне забезпечення (Державна реєстрація №6-0062-82-14 від 07.02.1997)».

Суд звертає увагу, що 19.02.2020 Великою Палатою Верховного Суду прийнято постанову у справі № 520/15025/16-а, в які зазначено, що з метою дотримання завдань адміністративного судочинства та забезпечення конституційних гарантій осіб на пенсійне забезпечення Велика Палата Верховного Суду вважає за необхідне відступити від висновків Верховного Суду України, викладених у постановах від 10.09.2013 у справі № 21-183а13, від 25.11.2014 у справі № 21-519а14, від 10 й 17 березня 2015 року у справах № 21-51а15, та № 21-585а14, від 14.04.2015 у справі № 21-383а14, від 02.12.2015 у справі № 21-1329а15, від 10.02.2016 у справі № 21-5432а15 та від 12.04.2016 у справі № 21-6501а15, щодо відсутності підстав для призначення пенсії на пільгових умовах з огляду на відсутність результатів атестації відповідного робочого місця за умовами праці.

Приймаючи зазначену вище постанову у справі № 520/15025/16-а, Велика Палата Верховного Суду дійшла висновку, що роботодавець, який використовує найману оплачувану працю, зобов`язаний створювати безпечні та здорові умови праці, а за неможливості цього - поінформувати працівника під розписку про такі умови праці, а саме про наявність на робочому місці, де він буде працювати, небезпечних і шкідливих виробничих факторів, які ще не усунуто, та можливі наслідки їх впливу на здоров`я. Окрім того, роботодавець зобов`язаний поінформувати працівника про пільги і компенсації за роботу в таких умовах відповідно до чинного законодавства і колективного договору, в тому числі право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах або за вислугу років.

Атестація робочого місця є важливим запобіжником порушень у забезпеченні належних умов праці на підприємствах, в організаціях та установах.

Отже, особи, якій зайняті на роботах із шкідливими умовами праці за Списком № 2, але з вини власника на таких підприємствах не було проведено атестацію робочого місця, мають право на зарахування стажу роботи на таких посадах до спеціального стажу, необхідного для призначення пенсії за віком на пільгових умовах Списком № 2, відповідно до пункту "б" статті 13 Закону № 1788-XII.

При цьому на працівника, зайнятого на роботах із шкідливими та важкими умовами праці не можна покладати відповідальність за непроведення або несвоєчасне проведення атестації робочих місць за умовами праці. Непроведення або несвоєчасне проведення атестації робочих місць власником підприємств або уповноваженим ним органом не може позбавляти громадян їх конституційного права на соціальний захист, у тому числі щодо надання пенсій за віком на пільгових умовах. Контроль за додержанням підприємствами правил проведення атестації робочих місць за умовами праці покладається на відповідні повноважні державні контролюючі органи, зокрема Держпраці.

Також Велика Палата Верховного Суду не вбачала підстав для відступу від висновків Верховного Суду України, викладених у постанові від 16.09.2014 у справі № 21-307а14, згідно яких, якщо чергова атестація була проведена з порушенням передбачених пунктом 4 Порядку № 442 проведення атестації строків, а працівник до її проведення виконував роботу, яка дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, цей період його роботи має бути зарахований до пільгового стажу за результатами попередньої атестації.

Отже, із урахуванням висновку Великої Палати Верховного Суду у справі № 520/15025/16-а, суд зазначає, що непроведення або несвоєчасне проведення атестації робочих місць власником підприємства не може бути підставою для відмови у призначенні пенсії за віком на пільгових умовах. Відповідальність за непроведення або несвоєчасне проведення атестації робочих місць покладається на власника підприємства, а не працівника. При цьому контролюючу функцію у відносинах щодо проведення атестації робочих місць на підприємстві виконує держава в особі відповідних контролюючих органів, а не працівник.

Слід зазначити, що довідка №18/01-552 від 12.10.2020 все ж містить інформацію про проведення атестації робочих місць, з посиланням на відповідні накази.

Таким чином, на думку суду, долученими матеріалами справи підтверджується наявність пільгового стажу роботи позивача за роботами за Списком №2 у періоди з 15.07.1985 по 30.09.1986, з 01.01.1995 по 31.03.1998, з 01.04.1998 по 04.05.1999.

Відтак, з огляду на подання позивачем до відповідача трудової книжки, із належними записами у ній, а також довідки ПАТ Укртелеком, відповідач мав надати оцінку її відомостям за зазначені періоди в контексті наявності права на зарахування спірних періодів до загального та пільгового стажу позивачки.

Таким чином, з дослідивши підстави відмови у призначенні пенсії, викладені у рішенні Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області від 31.05.2023 № 99, суд вважає їх необґрунтованими та такими, що суперечать чинному законодавству та фактичним обставинам.

Тому, суд доходить висновку щодо протиправності рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області від 31.05.2023 № 99 про відмову у призначенні пенсії за віком на пільгових умовах за Списком №2 ОСОБА_1 , у зв`язку із чим його належить скасувати.

Крім того, суд не приймає доводи відповідача про необхідність залучення Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області до участі у справі як співвідповідача. Так, з матеріалів справи вбачається, що заява позивачки була подана до Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області, проте, за принципом екстериторіальності розглянута по суті саме Головним управлінням Пенсійного фонду України в Тернопільській області, за результатами чого було винесено спірне рішення. Дії ж Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області щодо прийняття заяви про призначення пенсії не є предметом спору у даній справі.

Частиною четвертою статті 245 КАС України передбачено, що у випадку, визначеному пунктом 4 частини другої цієї статті, суд може зобов`язати відповідача - суб`єкта владних повноважень прийняти рішення на користь позивача, якщо для його прийняття виконано всі умови, визначені законом, і прийняття такого рішення не передбачає права суб`єкта владних повноважень діяти на власний розсуд.

За приписами ч.2 ст. 9 КАС України, суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог. Суд може вийти за межі позовних вимог, якщо це необхідно для ефективного захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Конституційний Суд України в своєму рішенні від 30 січня 2003 року №3-рп/2003 зазначив, що правосуддя за своєю суттю визнається таким лише за умови, що воно відповідає вимогам справедливості і забезпечує ефективне поновлення в правах. Загальною декларацією прав людини 1948 року передбачено, що кожна людина має право на ефективне поновлення в правах компетентними національними судами у випадках порушення її основних прав, наданих їй Конституцією або законом (стаття 8). Право на ефективний засіб захисту закріплено також у Міжнародному пакті про громадянські та політичні права (стаття 2) і в Конвенції про захист прав людини та основних свобод (стаття 13).

Статтею 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (право на ефективний засіб юридичного захисту) передбачено, що кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.

При цьому під ефективним засобом (способом) слід розуміти такий, що призводить до потрібних результатів, наслідків, дає найбільший ефект.

В даному конкретному випадку, призначенню пенсії передує встановлення наявності права на таку пенсію, як то вік та стаж роботи.

З оскаржуваного рішення вбачається, що відповідач зазначив, що вік позивачки 55 років, страховий стаж складає 24 роки 2 місяці 21 день. Водночас, суд дійшов висновку про необхідність зарахування до її страхового стажу періодів роботи, згідно записів трудової книжки НОМЕР_2 від 11.07.1985, довідки №11-22-174 від 13.05.2021, а також, до страхового стажу який дає право на призначення пенсії на пільгових умовах за Списком №2 періодів роботи з 15.07.1985 по 30.09.1986, з 01.01.1995 по 31.03.1998, з 01.04.1998 по 04.05.1999.

За таких обставин, суд приходить до висновку, що найбільш ефективним із можливих способів захисту порушеного права позивача, є зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області зарахувати до страхового стажу ОСОБА_1 періоди роботи, згідно записів трудової книжки НОМЕР_2 від 11.07.1985, довідки №11-22-174 від 13.05.2021, а також до страхового стажу, який дає право на призначення пенсії на пільгових умовах за Списком №1 періоди роботи ОСОБА_5 з 15.07.1985 по 30.09.1986, з 01.01.1995 по 31.03.1998, з 01.04.1998 по 04.05.1999 та призначити ОСОБА_1 пенсію за віком на пільгових умовах за Списком № 2 з 24.05.2023.

Суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні (ст. 90 КАС України).

Згідно вимог статті 9 КАС України, розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюється на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Відповідно до ч.1 ст.77 КАС України, Кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Згідно ч.2 ст.77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Перевіривши юридичну та фактичну обґрунтованість доводів сторін, оцінивши докази суб`єкта владних повноважень на підтвердження правомірності своїх дій та докази, надані позивачем, суд доходить висновку, що з наведених у позовній заяві мотивів і підстав, позовні вимоги підлягають задоволенню.

Згідно з частиною першою статті 139 КАС України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

У зв`язку із викладеним, судові витрати у розмірі 1073,60 грн. на оплату судового збору підлягають стягненню на користь позивача за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області.

Керуючись ст.ст. 2, 5, 72, 77, 139, 241, 243-246, 255 КАС України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) до Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області (46001, м. Тернопіль, Майдан Волі, 3, ) про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії, задовольнити повністю.

Визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області від 31.05.2023 № 99 про відмову у призначенні пенсії за віком на пільгових умовах за Списком №2 ОСОБА_1 .

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області зарахувати до страхового стажу ОСОБА_1 періоди роботи, згідно записів трудової книжки НОМЕР_2 від 11.07.1985, довідки №11-22-174 від 13.05.2021, а також до страхового стажу ОСОБА_1 , який дає право на призначення пенсії на пільгових умовах за Списком №1 періоди роботи з 15.07.1985 по 30.09.1986, з 01.01.1995 по 31.03.1998, з 01.04.1998 по 04.05.1999 та призначити ОСОБА_1 пенсію за віком на пільгових умовах за Списком № 2 з 24.05.2023.

Стягнути на користь ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 1073 (одна тисяча сімдесят три) грн. 60 коп. за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Третього апеляційного адміністративного суду шляхом подачі в 30-денний строк з дня його проголошення, а якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення (ухвали) суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення у повному обсязі складено та підписано 14.09.2023.

Суддя Л.Я. Максименко