Справа № 149/2674/23
Суддя: Робак М. В.
Дата ухвалення: 2023-09-15 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 149/2674/23
Провадження №2-а/149/36/23
Номер рядка звіту 140
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

15.09.2023 р. Хмільницький міськрайонний суд Вінницької області в складі:

головуючої судді Робак М. В.,

при секретарі Поліщук Л. А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Хмільнику справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції у Вінницькій області про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серія ЕАС №7498946 від 10.08.2023 року,

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з адміністративним позовом до Головного управління Національної поліції у Вінницькій областів якому просить скасувати постанову у справі про адміністративне правопорушення серії ЕАС №7498946 від 10 серпня 2023 року, згідно якої на нього накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 340 грн, на підставі ч.1 ст.122 КУпАП, а провадження у справі закрити. Вказані вимоги мотивує тим, що вважає дану постанову незаконною та необґрунтованою, у даній постанові відсутні докази, які є обов`язковими відповідно до ст.283 КУпАП, вважає, що відповідачем було прийнято упереджене та не об`єктивне рішення. Зупинившись у дворі багатоповерхового будинку ним не було порушено п. 15.9 и ПДР України, оскільки це не є прилеглою територією, а крім того працівниками поліції жодні заміри не здійснювались.

Ухвалою суду від 21.08.2023 відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження без повідомленням (виклику) сторін.

25.08.2023 на адресу суду від представника відповідача Ільяшової В.В. надійшов відзив на позовну заяву, в якому вона вказує ,що доказом того, що позивач скоїв адміністративне правопорушення, є будь які фактичні дані, на основі яких посадова особа, особисто спостерігаючи порушення ПДР, встановлює наявність адміністративного правопорушення. ОСОБА_1 на момент складання постанови та під час спілкування було роз`яснено його права відповідно до ст. 268 КУпАП та ст.63 Конституції України. Відповідно до приєднаних доказів до відзиву, а саме відеозапису,що зафіксовано нагрудною камерою інспектором Хмільницького РВП ГУНП у Вінницькій області Мусєвичем В.М. підтверджується порушення вимог ч.1 ст.122 КУпАП, тобто вимог зупинки транспортного засобу п.15.9. ПДР- "Порушення вимог зупинки", а саме ОСОБА_1 припаркував свій автомобіль Мазда 5 з порушенням ПДР, перешкоджаючи виїзду іншому авто до прилеглої території. Виходячи із вищевкладеного просить відмовити у задоволені позову в повному обсязі.

04.09.2023 на адресу суду надійшла відповідь на відзив, в якій позивач зазначає, що додані до відзиву записи не можуть бути сприйняті судом як допустимі. Тому зауважує, що у винесеній постанові відстуні докази технічного засобу за допомогою якого проводилась фіксація. А також, само підтвердження розташування гаражів на території двору багатоповерхівок та без доказів того чи передана у користування (власність) користувачам гаражів земельна ділянка на яких вони розташовані не може свідчити про те, що саме ця частина території загального двору може вважатись прилеглою у розумінні визначень ПДР України. Враховуючи викладене просить визнати не допустимими докази, а саме відеофайли, що були додані на DVD-диску, а позов задовольнити.

Суд, дослідивши докази, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ст. 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Водночас, ст. 280 КУпАП закріплює обов`язок посадової особи при розгляді справи про адміністративне правопорушення з`ясувати чи було вчинено адміністративне правопорушення та чи винна дана особа в його вчиненні.

Згідно приписів ст. 251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Також, відповідно до ст. 72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

Згідно із ч.ч. 1, 2 ст.73 КАС України належними є докази, які містять інформацію щодо предмету доказування. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмету доказування. За положеннями ст.ст. 74-76 КАС обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. Відповідно до ч. 2 ст. 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Відповідно до статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Наведеним конституційним положенням кореспондує частина перша статті 8 Закону України «Про Національну поліцію».

Положеннями пункту 8 частини першої статті 23 цього ж Закону визначено, що поліція відповідно до покладених на неї завдань у випадках, визначених законом, здійснює провадження у справах про адміністративні правопорушення, приймає рішення про застосування адміністративних стягнень та забезпечує їх виконання.

Відповідно до пункту 11 частини першої статті 23 Закону України від 02 липня 2015 року №580-VIII «Про Національну поліцію» (далі - Закон №580-VIII) визначено, що поліція відповідно до покладених на неї завдань регулює дорожній рух та здійснює контроль за дотриманням Правил дорожнього руху його учасниками та за правомірністю експлуатації транспортних засобів.

Порядок дорожнього руху на території України, відповідно до Закону України «Про дорожній рух» від 30 червня 1993 року № 3353, встановлюють Правила дорожнього руху, затверджені постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 року №1306 (із змінами та доповненнями, далі - ПДР України).

Положеннями пунктів 1.3 та 1.9. ПДР України встановлено, що учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил, а також бути взаємно ввічливими. Особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.

Відповідальність за ч.1 ст. 122 КУпАП настає у разі перевищення встановлених обмежень швидкості руху транспортних засобів більш як на двадцять кілометрів на годину, порушення вимог дорожніх знаків та розмітки проїзної частини доріг, правил перевезення вантажів, буксирування транспортних засобів, зупинки, стоянки, проїзду пішохідних переходів, ненадання переваги у русі пішоходам на нерегульованих пішохідних переходах, а так само порушення встановленої для транспортних засобів заборони рухатися тротуарами чи пішохідними доріжками.

Згідно п п.15.9 й Правил дорожнього руху, зупинка забороняється ближче 10 м від виїздів з прилеглих територій і безпосередньо в місці виїзду.

При цьому, згідно п.1.10 Правил прилегла територія - територія, що прилягає до краю проїзної частини та не призначена для наскрізного проїзду, а лише для в`їзду до дворів, на стоянки, автозаправні станції, будівельні майданчики тощо або виїзду з них.

Як вбачається з наданого відповідачем відеозапису, автомобіль ОСОБА_1 був припаркований на в"їзді до гаража , що розташований в дворі багатоповерхівки та поруч з прилеглою територією, яка призначена в тому числі для в"їзду (виїзду) до (з) гаража. Проте, суд позбавлений можливості стверджувати, що транспортний засіб позивача знаходився ближче 10 м від виїзду з прилеглої території, оскільки працівниками поліції будь-яких замірів на місці зупинки не проводилось. Пункт 15.9 й ПДР порушення якого інкримінується позивачу, не забороняє зупинку транспортних засобів на прибудинковій території, де і було виявлено автомобіль позивача.

Відеозапис наданий відповідачем не відображає відомостей про вчинення правопорушення, а лише містить процесуальну послідовність винесення оскаржуваної постанови.

Належним доказом даного правопорушення, виходячи з його природи, є замір відстані на місці вчинення правопорушення під час його вчинення, що і підтверджувало б факт зупинки автомобіля менш ніж за 10 метрів від виїздів з прилеглих територій і безпосередньо в місці виїзду. (Постанова ВС у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду від 18 липня 2019 року № 216/5226/16-а)

Інших доказів порушення позивачем п. 15.9 йПДР матеріали справи не містять.

Отже, відповідачем, як суб`єктом владних повноважень, на якого покладено обов`язок доказування вини, не доведено правомірності винесеної ним постанови про накладення на позивача штрафу, передбаченого санкцією ч. 1 ст. 122 КУпАП, що є підставою для задоволення позову.

У відповідності до п.3 ч.3 ст. 286 КАС України суд за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення

Керуючись ст. 8, 9, 77, 241,244,246, 250, 286 КАС України, суд -

У Х В А Л И В:

Позов ОСОБА_1 задовольнити.

Постанову серії ЕАС № 74989466 від 10.08.2023 по справі про адміністративне правовопрушення, винесену інспектором Хмільницького РВП ГУНП у Вінницькій області лейтенантом поліції Мусєвичем В`ячеславом Миколайовичем- скасувати.

Провадження у справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 122 КУпАП - закрити.

Стягнути з Головного управління Національної поліції у Вінницькій області на користь ОСОБА_1 за рахунок бюджетних асигнувань судові витрати у виді сплаченого судового збору в розмірі 536,80 грн.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Рішення суд може бути оскаржене до Сьомого апеляційного адміністративного суду протягом десяти днів з дня складення повного судового рішення.

Суддя Марина РОБАК