Справа № 160/13157/23
Суддя: Боженко Наталія Василівна
Дата ухвалення: 2023-09-06 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
13 червня 2023 року до Дніпропетровського окружного адміністративного суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 (далі позивач) до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області (далі відповідач), в якій позивач просить суд:
- визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області щодо відмови мені в перерахунку призначеної пенсії по інвалідності в розмірі пенсії за віком на пільгових умовах відповідно до абзацу 3 ч. 1 ст. 28, ч. 2 ст. 33 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» з урахуванням ст. 8 Закону України «Про підвищення престижності шахтарської праці»;
- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області зарахувати до пільгового стажу періоди моєї роботи з повним робочим днем під землею за Списком № 1 виробництв, робіт, професій, посад і показників на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці, затверджених постановами Кабінету Міністрів України, зайнятість на яких дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, з 06.01.2004 по 09.08.2004 на шахті «Тернівська» філія ВАТ «Державна холдінгова компанія «Павлоградвугілля» електрослюсарем підземним з повним робочим днем в шахті; з 03.01.2008 по 24.02.2008 на шахті «Самарська» філія ВАТ «Павлоградвугілля» електрослюсарем підземним з повним робочим днем в шахті; з 01.06.2010 по 16.01.2012 у ТОВ «Донбасспецстрой» електрослюсарем з повним робочим днем в шахті та перерахувати і виплатити мені - ОСОБА_1 , призначену пенсію по інвалідності в розмірі пенсії за віком обчисленої відповідно до абз. 3 ч. 1 ст. 28, ч.2 ст.33 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» з урахуванням ст. 8 Закону України «Про підвищення престижності шахтарської праці» з 10.05.2023 року з виплатою різниці між фактично отриманими та належними до сплати сумами пенсії.
Позовна заява обґрунтована протиправністю незарахування відповідачем до пільгового стажу позивача окремих періодів роботи під час вирішення питання про перерахунок пенсії позивача згідно абз. 3 ч. 1 ст. 28, ч. 2 ст. 33 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 09.07.2003 року №1058-IV (далі Закон №1058-IV). Вказує, що відповідні відомості в достатньому обсязі містяться в його трудовій книжці, при цьому відповідач раніше визнавав достатню кількість пільгового стажу позивача.
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 16 червня 2023 року позовну заяву залишено без руху. Запропоновано позивачу надати засвідчені належним чином докази на обґрунтування порушених прав позивача - заяву до відповідача про перерахунок призначеної пенсії по інвалідності в розмірі пенсії за віком на пільгових умовах відповідно до абзацу 3 ч. 1 ст. 28, ч. 2 ст. 33 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» з урахуванням ст. 8 Закону України «Про підвищення престижності шахтарської праці», запит від 10.05.2023 року №01/05, в кількості примірників відповідно до кількості учасників справи.
14 серпня 2023 року Дніпропетровським окружним адміністративним судом зареєстровано відзив на позовну заяву, який надійшов від представника відповідача в системі «Електронний Суд». Відповідач проти позову заперечує в повному обсязі, зазначає, що пільговий стаж позивача за Списком №1 складає 14 років 03 місяці 06 днів, що недостатньо для обчислення пенсії з урахуванням норм ч. 1 ст. 28 Закону №1058-IV у розмірі 80 відсотків заробітної плати (доходу) застрахованої особи. Будь-яких інших довідок, які підтверджують пільговий характер роботи, позивачем не надано, враховуючи вище викладене, відсутні підстави для зарахування періодів роботи з 06.01.2004 по 09.08.2004 на шахті «Тернівська» філія ВАТ «Державна холдінгова компанія «Павлоградвугілля» електрослюсарем підземним з повним робочим днем в шахті; з 03.01.2008 по 24.02.2008 на шахті «Самарська» філія ВАТ «Павлоградвугілля» електрослюсарем підземним з повним робочим днем в шахті; з 01.06.2010 по 16.01.2012 у ТОВ «Донбасспецстрой» електрослюсарем з повним робочим днем в шахті. Вказує про наявність у нього дискреційних повноважень щодо спірного питання. Разом з відзивом надано матеріали пенсійної справи позивача.
Згідно положень ст. 262 Кодексу адміністративного судочинства України, суд розглянув справу у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні) за наявними у ній матеріалами.
Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються вимоги позову, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив наступні обставини справи.
Позивач перебуває на обліку у відповідача та отримує пенсію по інвалідності згідно Закону №1058-IV.
Згідно трудової книжки позивача від 17.09.1992 року НОМЕР_2 позивач працював:
1) з 01.06.2004 року по 09.08.2004 року електрослюсарем підземним 4 розряду з повним робочим днем у шахті на шахті «Тернівська» філія ВАТ «Державна холдінгова компанія «Павлоградвугілля»;
2) з 03.01.2008 року по 24.02.2008 року електрослюсарем підземним 4 розряду з повним робочим днем у шахті на шахті «Самарська» філія ВАТ «Державна холдінгова компанія «Павлоградвугілля»;
3) з 01.06.2010 року по 16.01.2012 року електрослюсарем 4 розряду з повним робочим днем у шахті в ТОВ «Донбасспецстрой».
Згідно форми РС-право позивача ці періоду не обліковано як пільгові періоди.
Вважаючи протиправною відмову у перерахунку пенсії позивача згідно Закону №345-VI, позивач звернувся з цим позовом.
Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд зазначає наступне.
Згідно з частиною 2 статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Статтею 46 Конституції України за громадянами закріплено право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом. Це право гарантується загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств, установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел соціального забезпечення; створенням мережі державних, комунальних, приватних закладів для догляду за непрацездатними.
Відповідно до абз. 3 ч. 1 ст. 28 Закон №1058-IV мінімальний розмір пенсії особам, на яких поширюється дія Закону України "Про підвищення престижності шахтарської праці", та працівникам, зайнятим повний робочий день під землею обслуговуванням зазначених осіб, які відпрацювали на підземних роботах не менш як 15 років для чоловіків та 7,5 року для жінок за списком № 1 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затвердженим Кабінетом Міністрів України, встановлюється незалежно від місця останньої роботи у розмірі 80 відсотків заробітної плати (доходу) застрахованої особи, визначеної відповідно до статті 40 цього Закону, з якої обчислюється пенсія, але не менш як три розміри прожиткового мінімуму, встановленого для осіб, які втратили працездатність.
Статтею 1 Закону №345-VI встановлено, що дія цього Закону поширюється на працівників, які видобувають вугілля, залізну руду, руди кольорових і рідкісних металів, марганцеві, уранові, магнієві (солі калієво-магнієві та солі магнієві) та озокеритні руди, працівників шахтобудівних підприємств, які зайняті на підземних роботах повний робочий день, та працівників державних воєнізованих аварійно-рятувальних служб (формувань) у вугільній промисловості - за Списком № 1 виробництв, робіт, професій, посад і показників на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці, зайнятість в яких повний робочий день дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, затвердженим Кабінетом Міністрів України (далі - шахтарі), та членів їх сімей.
Згідно ст. 8 Закону №345-VI мінімальний розмір пенсії шахтарям, які відпрацювали на підземних роботах не менш як 15 років для чоловіків та 7,5 років для жінок за списком № 1 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затвердженим Кабінетом Міністрів України, встановлюється незалежно від місця останньої роботи, у розмірі 80 відсотків його заробітної плати (доходу), визначеної відповідно до статті 40 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", з якої обчислюється пенсія, але не менш як три розміри прожиткового мінімуму, встановленого для осіб, які втратили працездатність. Для обчислення розміру пенсій за віком за кожний повний рік стажу роботи на підземних роботах до страхового стажу додатково зараховується по одному року.
Частинами 1, 2 ст. 33 Закону №1058-IV встановлено, що пенсія по інвалідності залежно від групи інвалідності призначається в таких розмірах: особам з інвалідністю I групи - 100 відсотків пенсії за віком; особам з інвалідністю II групи - 90 відсотків пенсії за віком; особам з інвалідністю III групи - 50 відсотків пенсії за віком, обчисленої відповідно до статей 27 і 28 цього Закону.
Непрацюючі особи з інвалідністю II групи, яким установлено інвалідність після досягнення пенсійного віку, передбаченого статтею 26 цього Закону, та особи з інвалідністю III групи за їх вибором мають право на призначення пенсії по інвалідності в розмірі пенсії за віком, обчисленої відповідно до статей 27 і 28 цього Закону, за наявності страхового стажу, зазначеного в абзаці першому частини першої статті 28 цього Закону.
Згідно ч. 3 ст. 114 Закону №1058-IV працівники, безпосередньо зайняті повний робочий день на підземних і відкритих гірничих роботах (включаючи особовий склад гірничорятувальних частин) з видобутку вугілля, сланцю, руди та інших корисних копалин, на будівництві шахт і рудників та в металургії, - за списком робіт і професій, що затверджується Кабінетом Міністрів України, мають право на пенсію незалежно від віку, якщо вони були зайняті на зазначених роботах не менше 25 років, а працівники провідних професій на таких роботах: робітники очисного вибою, прохідники, вибійники на відбійних молотках, машиністи гірничих виймальних машин, сталевари, горнові, агломератники, вальцювальники гарячого прокату, оброблювачі поверхневих дефектів металу (вогневим засобом вручну) на гарячих дільницях, машиністи кранів металургійного виробництва (відділень нагрівальних колодязів та стриперних відділень), - за умови, що вони були зайняті на таких роботах не менше 20 років. Такий самий порядок пенсійного забезпечення поширюється і на працівників, безпосередньо зайнятих повний робочий день на підземних роботах (включаючи особовий склад гірничорятувальних частин) на шахтах з видобутку вугілля, сланцю, руди та інших корисних копалин, що реструктуризуються або перебувають у стадії ліквідації, але не більше двох років.
Отже, за змістом абз. 3 ч. 1 ст. 28 Закон №1058-IV та ст. 8 Закону №345-VI встановлено подібну пільгу для кола осіб, до якого належить позивач, що полягає у підвищенні розміру їх пенсії. При цьому за обставин цієї справи не є спірним поширення дії вказаних пільг на займану позивачем у спірні періоди посаду (електрослюсар підземний), оскільки займаючи цю ж посаду в інші (неспірні) періоди роботи (наприклад, 22.11.2004 року-12.02.005 року, 01.06.2010 року 16.01.2012 року) відповідач відніс її до пільгового стажу для цілей надання пільги щодо підвищення розміру пенсії. Зауваження відповідача до спірних періодів адресовано виключно відсутністю уточнюючих довідок на підтвердження пільгового характеру роботи. В свою чергу суд визнає належність посади позивача «електрослюсар підземний» до ч. 3 ст. 114 Закону №1058-IV, ст. 14 Закону №1788-XII, постанови Кабінету Міністрів України від 31.03.1994 року №202.
З цього приводу суд зазначає, що з буквального тлумачення абз. 3 ч. 1 ст. 28 Закон №1058-IV та ст. 8 Закону №345-VI вбачається, що ця пільга надається у випадку зайнятості на особи відповідних роботах на повний робочий день, інших умов законодавством не встановлено.
Факт зайнятості позивача у спірні періоди на таких роботах підтверджується його трудовою книжкою, пільговий характер такої роботи обумовлено посадою та зайнятістю на неї протягом повного робочого дня, про що безпосередньо вказано в трудовій книжці.
Порядок підтвердження наявного стажу роботи для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній затверджено постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.1993 року №637 (далі Постанова №637).
Згідно п. 1 Постанови №637 основним документом, що підтверджує стаж роботи за період до впровадження персоніфікованого обліку у системі загальнообов`язкового державного соціального страхування, є трудова книжка.
За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній стаж роботи встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами.
В цій справі відсутня така обставина як «відсутність відповідних записів у трудовій книжці», оскільки записи про роботу позивача у спірні періоду містять відомості про характер зайнятості та посаду, яку зайнято.
Отже, відповідачем протиправно не зараховано спірні періоди роботи позивача до його пільгового стажу.
Суд також зауважує, що з урахуванням спірних періодів трудової діяльності в позивача наявне право на надбавку, у встановленні якої відповідач відмовив. З цього приводу суд звертає увагу на те, що на законодавчому рівні поняття «дискреційні повноваження» суб`єкта владних повноважень відсутнє. У судовій практиці сформовано позицію щодо поняття дискреційних повноважень, під якими слід розуміти такі повноваження, коли у межах, які визначені законом, адміністративний орган має можливість самостійно (на власний розсуд) вибирати один з кількох варіантів конкретного правомірного рішення.
Так, поняття дискреційних повноважень наведене, зокрема, у Рекомендаціях Комітету Міністрів Ради Європи № R(80)2, яка прийнята Комітетом Міністрів 11 березня 1980 року на 316-й нараді, відповідно до яких під дискреційними повноваженнями слід розуміти повноваження, які адміністративний орган, приймаючи рішення, може здійснювати з певною свободою розсуду, тобто, коли такий орган може обирати з кількох юридично допустимих рішень те, яке він вважає найкращим за даних обставин.
Дискреційні повноваження - це сукупність прав та обов`язків органів державної влади та місцевого самоврядування, осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, що надають можливість на власний розсуд визначити повністю або частково вид і зміст управлінського рішення, яке приймається, або можливість вибору на власний розсуд одного з декількох варіантів управлінських рішень, передбачених нормативно-правовим актом, проектом нормативно-правового акта.
Дискреційні повноваження в більш вузькому розумінні - це можливість діяти за власним розсудом, в межах закону, можливість застосувати норми закону та вчинити конкретні дії (або дію) серед інших, кожні з яких окремо є відносно правильними (законними).
Тобто, дискреційними є право суб`єкта владних повноважень обирати у конкретній ситуації між альтернативами, кожна з яких є правомірною. Прикладом такого права є повноваження, які закріплені у законодавстві із застосуванням слова «може». При цьому дискреційні повноваження завжди мають межі, встановлені законом.
У разі наявності у суб`єкта владних повноважень законодавчо закріпленого права адміністративного розсуду при вчиненні дій/прийнятті рішення, та встановлення у судовому порядку факту протиправної поведінки відповідача, зобов`язання судом суб`єкта прийняти рішення конкретного змісту є втручанням у дискреційні повноваження.
Водночас, повноваження державних органів не є дискреційними, коли є лише один правомірний та законно обґрунтований варіант поведінки суб`єкта владних повноважень. Тобто, у разі настання визначених законодавством умов відповідач зобов`язаний вчинити конкретні дії і, якщо він їх не вчиняє, його можна зобов`язати до цього в судовому порядку.
Тобто дискреційне повноваження може полягати у виборі діяти, чи не діяти, а якщо діяти, то у виборі варіанту рішення чи дії серед варіантів, що прямо або опосередковано закріплені у законі. Важливою ознакою такого вибору є те, що він здійснюється без необхідності узгодження варіанту вибору будь-ким.
Аналогічна позиція викладена, зокрема у постановах Верховного Суду від 05.11.2019 року у справі №817/864/18 та від 11.11.2019 року у справі № 818/960/17.
Статтею 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод передбачено, що кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.
При цьому під ефективним засобом (способом) слід розуміти такий, що призводить до потрібних результатів, наслідків, дає найбільший ефект.
Таким чином, ефективний спосіб захисту повинен забезпечити поновлення порушеного права, бути адекватним наявним обставинам та виключати подальше звернення особи до суду за захистом порушених прав.
Така правова позиція узгоджується із позицією, висловленою Верховним Судом у постановах від 12 вересня 2019 року у справі № 0640/4248/18 та від 08 листопада 2019 року у справі №420/914/19.
Умови, за яких пенсійний орган відмовляє у призначенні пенсії, визначені законом. Якщо такі умови відсутні, пенсійний орган повинен призначити пенсію. Повноваження пенсійного органу та порядок їх реалізації передбачають лише один вид правомірної поведінки відповідного органу, за умови звернення особи з усіма необхідними для призначення пенсії документами, - призначити пенсію. За законом у цього органу немає вибору між декількома можливими правомірними рішеннями. Тому зазначені повноваження не є дискреційними.
Аналогічний правовий висновок міститься у постанові Касаційного адміністративного суду від 08.11.2019 року у справі № 227/3208/16-а.
У разі, якщо суб`єкт владних повноважень використав надане йому законом право на прийняття певного рішення за наслідками звернення особи, але останнє визнане судом протиправним з огляду на його невідповідність чинному законодавству, при цьому суб`єкт звернення дотримав усіх визначених законом умов, то суд вправі зобов`язати суб`єкта владних повноважень прийняти певне рішення.
Отже, критеріями, які впливають на обрання судом способу захисту прав особи в межах вимог про зобов`язання суб`єкта владних повноважень вчинити певні дії, є встановлення судом додержання суб`єктом звернення усіх передбачених законом умов для отримання позитивного результату та наявність у суб`єкта владних повноважень права діяти під час прийняття рішення на власний розсуд.
Такий підхід, встановлений процесуальним законодавством, є прийнятним не тільки під час розгляду вимог про протиправну бездіяльність суб`єкта владних повноважень, але й у випадку розгляду вимог про зобов`язання відповідного суб`єкта вчинити певні дії після скасування його адміністративного акта.
Відповідно, у відповідача, з урахуванням рішення суду про зобов`язання зарахувати спірні періоди роботи позивача до пільгового стажу, відсутні варіанти правової поведінки, окрім як вчинення дій, про які просить позивач, в зв`язку з чим відповідні повноваження відповідача не є дискреційними. Таким чином, суд зобов`язує відповідача здійснити відповідний перерахунок.
Також суд погоджується з поширенням на позивача дії ч. 1, 2 ст. 33 Закону №1058-IV та зобов`язує відповідача врахувати цей аспект правового статусу позивача.
Щодо позовної вимоги про зобов`язання відповідача виплатити різницю між фактично отриманими та належними до сплати сумами пенсії суд зауважує, що відповідачем з цього питання наразі рішення не приймалося, в зв`язку з чим позовні вимоги в цій частині є передчасними та задоволенню не підлягають.
За вказаних обставин, позовні вимоги підлягають частковому задоволенню.
При зверненні до суду позивачем сплачено суму судового збору у розмірі 1073,60 грн, що підтверджується квитанцією від 08.06.2023 року №41401656.
Отже, відповідно до положень ст. 139 Кодексу адміністративного судочинства України сплачений позивачем судовий збір за подання позову до суду в сумі 1073,60 грн підлягає стягненню на його користь за рахунок бюджетних асигнувань відповідача.
У зв`язку з перебуванням судді Боженко Н.В. у відпустці, рішення ухвалено в перший робочий день судді 06 вересня 2023 року.
Керуючись ст. ст. 139, 241-246, 250, 262 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -
Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області зарахувати до пільгового стажу роботи ОСОБА_1 повний робочий на підземних роботах за Списком № 1 періоди роботи:
- з 01.06.2004 року по 09.08.2004 року на шахті "Тернівська" філія ВАТ "Державна холдінгова компанія" Павлоградвугілля електрослюсарем;
- з 03.01.2008 року по 24.02.2008 року на шахті "Самарська" філія ВАТ "Павлоградвугілля" електрослюсарем;
- з 01.06.2010 року по 16.01.2012 року у ТОВ "Донбасспецстрой" електрослюсарем.
Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області провести перерахунок та виплату пенсії ОСОБА_1 відповідно до абз. 3 ч. 1 ст. 28, ч.2 ст.33 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» з урахуванням ст. 8 Закону України «Про підвищення престижності шахтарської праці» з 10.05.2023 року.
В задоволенні інших позовних вимог - відмовити.
Рішення суду набирає законної сили відповідно до вимог статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене в строки, передбачені статтею 295 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя Н.В. Боженко