Справа № 400/3358/23
Суддя: Єщенко О.В.
Дата ухвалення: 2023-09-15 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

15 вересня 2023 р.м. ОдесаСправа № 400/3358/23

Місце прийняття ухвали суду 1 інстанції: м. Миколаїв;

Дата складання повного тексту ухвали

суду 1 інстанції: 13.06.2023 року;

Головуючий в 1 інстанції: Гордієнко Т.О.

П`ятий апеляційний адміністративний суд в складі колегії:

Головуючого судді Єщенка О.В.

суддів Крусяна А.В.

Яковлєва О.В.

розглянувши у порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Миколаївського окружного адміністративного суду від 13 червня 2023 року по справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Миколаївської міської ради про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити певні дії,-

В С Т А Н О В И В:

03.04.2023 року ОСОБА_1 звернувся до суду першої інстанції з позовом, в якому просив:

визнати протиправною бездіяльність Миколаївської міської ради щодо неприйняття рішення з питання розгляду по суті клопотання (заяву) про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення у власність (безоплатно) земельної ділянки, орієнтовною площею 0,1 га, за адресою: АДРЕСА_1 ( біля земельної ділянки з кадастровим номером :02:044:0007), для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка);

зобов`язати Миколаївську міську раду розглянути по суті клопотання (заяву) про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення у власність (безоплатно) земельної ділянки, орієнтовною площею 0,1 га, за адресою: АДРЕСА_1 (біля земельної ділянки з кадастровим номером :02:044:0007), для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка) та прийняти відповідне рішення.

Рішенням Миколаївського окружного адміністративного суду від 02 червня 2023 року адміністративний позов задоволено.

Суд визнав протиправною бездіяльність Миколаївської міської ради щодо неприйняття рішення з питання розгляду по суті клопотання (заяву) ОСОБА_1 про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення у власність (безоплатно) земельної ділянки, орієнтовною площею 0,1 га, за адресою: АДРЕСА_1 (біля земельної ділянки з кадастровим номером :02:044:0007), для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка).

Зобов`язав Миколаївську міську раду повторно розглянути заяву ОСОБА_1 про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення у власність (безоплатно) земельної ділянки, орієнтовною площею 0,1 га, за адресою: АДРЕСА_1 (біля земельної ділянки з кадастровим номером :02:044:0007), для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд(присадибна ділянка) та прийняти рішення відповідно до ч. 7 ст. 118 Земельного Кодексу України.

08.06.2023 року представник ОСОБА_1 подав заяву про ухвалення додаткового судового рішення та просив вирішити питання про розподіл судових витрат шляхом:

стягнення з Миколаївської міської ради на користь ОСОБА_1 витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 35000 грн.;

встановлення способу та порядку виконання рішення в частині стягнення з Миколаївської міської ради витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 35000 грн. шляхом стягнення на користь позивача цих витрат з рахунків Виконавчого комітету Миколаївської міської ради.

Вказана заява обґрунтована тим, що під час ухвалення судового рішення залишається не вирішеним питання про розподіл судових, понесених позивачем у зв`язку із правничою допомогою.

До заяви додано копію посвідчення адвоката України, копію свідоцтва про право на заняття адвокатською діяльністю Серії ХС №000196, Договір про надання юридичної допомоги №33-03/2023 від 31.03.2023 року, додаток 1 до договору про надання юридичної допомоги №33-03/2023від 31.03.2023 року, акт прийому-передачі виконаних робіт від 07.06.2023 року №1 до договору про надання юридичної допомоги №33-03/2023 від 31.03.2023 року, детальний опис робіт (наданих послуг) виконаних адвокатом, рахунок-фактура №16 від 31.03.2023 року, ордер №1035120, лист ГУ ДКСУ у Миколаївській області від 07.04.2023 року.

Відповідно до Детального опису робіт (наданих послуг) виконаних адвокатом, вартість гонорару за підготовку позовної заяви та направлення її до суду становить 15000 грн., вартість гонорару успіху складає 20000 грн.

Ухвалою Миколаївського окружного адміністративного суду від 13 червня 2023 року в ухваленні додаткового рішення відмовлено.

Вирішуючи подану заяву, зважаючи на незначний обсяг матеріалів справи (поданих позивачем доказів), обсяг наданих адвокатом послуг та виконаних робіт, ціною позову та (або) значенням справи для сторони, а також ту обставину, що у наданих представником позивача матеріалах відсутні дані про час, витрачений на правову допомогу, суд дійшов висновку про відмову у стягненні витрат на правничу допомогу з відповідача.

Не погоджуючись з ухвалою суду першої інстанції, посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права, представник ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій просить ухвалу суду скасувати та прийняти нове судове рішення про задоволення заяви.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги зазначено, що судом першої інстанції не надано належної правової оцінки положенням статтей 134, 139 КАС України і помилково залишено поза увагою те, що процесуальним законодавством не передбачається обов`язок сторони, яка заявляє клопотання про відшкодування витрат на правничу допомогу, доводити обґрунтованість їх ринкової вартості. Натомість саме на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, покладено обов`язок доведення не співмірності витрат з наданням відповідних доказів, що, в свою чергу, відповідачем здійснено не було.

Апелянт зауважує на тому, що ним дотримано вимоги статтей 134, 139 КАС України та до закінченням розгляду справи і протягом установленого терміну документально підтверджено витрати, понесені у зв`язку із правничою допомогою, а отже у суду не виникло обставин для їх фактичного не врахування.

У відзиві на апеляційну скаргу Миколаївська міська рада посилається на необґрунтованість доводів апелянта та правильність висновків суду першої інстанції та відсутність обставин для скасування судового рішення.

Дослідивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість судового рішення в межах доводів і вимог апеляційної скарги, колегія суддів виходить з наступного.

Відповідно до частини 1 статті 132 КАС України судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

За змістом пункту 1 частини 1 статті 132 КАС України витрати на професійну правничу допомогу належать до витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Відповідно до частин 1, 2 статті 134 КАС України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами, за винятком витрат суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката.

Суд вирішує питання щодо судових витрат у рішенні, постанові або ухвалі (частина 1 статті 143 КАС України).

Відповідно до частини 3 статті 134 КАС України для цілей розподілу судових витрат:

1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;

2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

За частиною 4 статті 134 КАС України для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Згідно із абзацом 1 частини 1 статті 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Відповідно до частини 7 статті 139 КАС України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).

Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.

За відсутності відповідної заяви або неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.

Разом з тим, за приписами частини 3 статті 143 КАС України, якщо сторона з поважних причин не може до закінчення судових дебатів у справі подати докази, що підтверджують розмір понесених нею судових витрат, суд за заявою такої сторони, поданою до закінчення судових дебатів у справі, може вирішити питання про судові витрати після ухвалення рішення по суті позовних вимог. У цьому випадку суд виносить додаткове рішення в порядку, визначеному статтею 252 цього Кодексу (частина 5 цієї статті).

Згідно правового висновку Верховного Суду, викладеного у постанові від 26 липня 2023 року по справі №160/16902/20, з аналізу наведених норм процесуального закону вбачається, що витрати на професійну правничу допомогу належать до судових витрат, що, однак, не зумовлює висновку про їх обов`язкову наявність у кожній справі.

За загальним правилом, питання про стягнення таких витрат має вирішуватися судом одночасно із задоволенням позову такої сторони у рішенні, постанові або ухвалі. Разом з тим, суд може розглянути це питання і після вирішення справи, але лише за наявності визначених законом передумов: неможливості подати докази розміру понесених витрат внаслідок поважних причин з подачею відповідної заяви «про це» до закінчення судових дебатів.

При цьому, Верховний Суд зазначив, що певної форми відповідної заяви та вимог до її змісту законом не передбачено, отже, така заява може бути письмовою або усною (під час фіксування судового засідання технічними засобами).

Однак, вирішуючи питання темпоральних меж подання заяви про стягнення витрат на правову допомогу, а також доказів на підтвердження їх фактичного понесення та розміру, колегія суддів Об`єднаної палати Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду у справі №340/2823/21 зауважила, що вказівка у частині сьомій статті 139, частині третій статті 143 КАС України на судові дебати, до закінчення яких сторона може заявити суду прохання (вимогу, клопотання) про розподіл витрат на професійну правничу допомогу, потрібно розуміти не як єдино можливу стадію розгляду справи по суті, на якій дозволяється повідомити суду про цю обставину. Це є останній етап - перед виходом суду до нарадчої кімнати для ухвалення судового рішення за наслідками розгляду справи - для того, щоб сторона могла заявити про необхідність подати докази на підтвердження розміру понесених витрат, які підлягають розподілу за наслідками розгляду справи.

Проте підстави для розподілу судових витрат, зокрема витрат на правничу допомогу, мають існувати до того, як справа буде розглянута по суті, і з цим пов`язується ухвалення додаткового рішення в цій частині.

Передбачена процесуальними нормами можливість подати суду протягом п`яти днів докази на підтвердження витрат на правничу допомогу з метою розподілу цих витрат й ухвалення з цього питання додаткового судового рішення є не способом заявити суду про необхідність вирішення цього питання (про яке сторона не висловлювалася раніше), а механізмом довести суду факт понесення цих витрат, як умову для їх розподілу.

Якщо ж до завершення розгляду сторона не заявила суду про розподіл витрат на професійну правничу допомогу, понесених у зв`язку з розглядом справи у суді, й, відповідно, не надала документів, які ці витрати підтверджують, суд у такому випадку не має підстав розподіляти ці витрати. Не виникне підстав для їх розподілу шляхом ухвалення додаткового судового рішення відповідно до статті 252 КАС України й тоді, коли заява про розподіл витрат на правничу допомогу, як і докази, які ці витрати підтверджують, будуть подані суду вже після того, як цей суд розгляне справу й ухвалить відповідне рішення.

Апеляційний суд враховує, що, звертаючись із адміністративним позовом, представником позивача було подано заяву про подання в подальшому доказів на підтвердження судових витрат, понесених позивачем у зв`язку із професійною правничою допомогою.

Докази на підтвердження цих витрат перед ухвалення рішення подані не були.

Документи, які підтверджують понесені витрати, представник позивача подав до суду першої інстанції лише 07.06.2023 року, тобто після того, як суд першої інстанції ухвалив рішення по справі.

До цього, документів, які б підтверджували понесені учасником ним витрати на правничу допомогу до суду першої інстанції не були подані, відповідно суд, ухвалюючи рішення у справі, не мав підстав та обов`язку вирішувати питання про їх розподіл.

При цьому, у поданій заяві не було наведено будь-яких обґрунтувань чи пояснень щодо складу наданої правничої допомоги, її вартості, у тому числі вже фактично наданих послуг на момент звернення із адміністративним позовом.

Таким чином, на момент ухвалення рішення суд позбавлений фактичної можливості встановити склад таких витрат, факт їх понесення та розмір.

Виходячи з наведеного, колегія суддів зауважує на тому, що порядок розгляду заяви про ухвалення додаткового судового рішення визначений статтею 252 КАС України.

Згідно пункту 3 частини 1 статті 252 КАС України суд, що ухвалив судове рішення, може за заявою учасника справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати.

Отже, застосування інституту ухвалення додаткового судового рішення полягає в усуненні неповноти судового рішення.

Водночас, як свідчать обставини справи, у суду першої інстанції були відсутні дані про фактичність понесених витрат та розмір судових витрат, чим не підтверджено їх обов`язкову наявність та існування до того, як справа була розглянута по суті, а також, у такому випадку, процесуальні підстави для суду розподіляти ці витрати.

Відповідно, рішення суду не можна вважати не повним або висновки суду такими, що не вирішують всі процесуальні питання, у тому числі в частині розподілу витрат.

Поважних обставин, які б перешкоджали учаснику вчасно підтвердити фактичність витрат, їх розмір, або унеможливлювали учасника подати докази розміру понесених витрат з подачею відповідної заяви до закінчення розгляду справи, апеляційний суд не встановив.

У зв`язку із чим, з огляду на приписи частини 7 статті 139 КАС України, колегія суддів доходить висновку про необхідність залишення заяви позивача про розподіл витрат без розгляду.

Враховуючи викладене, оскільки висновки суду першої інстанції не відповідають нормам процесуального права, а також обставинам справи, колегія суддів вважає, що судове рішення відповідно до статті 317 КАС України підлягає скасуванню з ухваленням нового судового рішення про залишення заяви без розгляду.

Керуючись ст.ст. 308, 311, 312, 315, 317, 321, 322, 325 КАС України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Ухвалу Миколаївського окружного адміністративного суду від 13 червня 2023 року скасувати.

Ухвалити нове судове рішення, яким заяву представника ОСОБА_1 про ухвалення додаткового судового рішення та розподіл судових витрат залишити без розгляду.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її прийняття, але може бути оскаржена безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного тексту постанови.

Головуючий-суддя: О.В. Єщенко

Судді: А.В. Крусян

О.В. Яковлєв