Справа № 160/21658/23
Суддя: Ільков Василь Васильович
Дата ухвалення: 2023-09-18 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

18 вересня 2023 року Справа №160/21658/23

Суддя Дніпропетровського окружного адміністративного суду Ільков В.В., розглянувши позовну заяву ОСОБА_1 до Головного управління державної міграційної служби України в Дніпропетровській області в особі Криворізького відділу у місті Кривому Розі про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії, -

УСТАНОВИВ:

28.08.2023 року до Дніпропетровського окружного адміністративного суду разом з позовної заявою надійшла позовна заява ОСОБА_1 до Головного управління державної міграційної служби України в Дніпропетровській області в особі Криворізького відділу у місті Кривому Розі, в якій позивач просить суд:

- поновити процесуальний строк на звернення до суду з адміністративною позовною заявою ОСОБА_1 до Головного управління державної міграційної служби у Дніпропетровській області в особі територіального підрозділу Криворізького відділу у місті Кривому Розі Головного управління Державної міграційної служби у Дніпропетровській області про визнання протиправним та скасування рішення, зобовязання вчинити дії;

- визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Державної міграційної служби у Дніпропетровській області в особі територіального підрозділу Криворізького відділу у місті Кривому Розі Головного управління Державної міграційної служби у Дніпропетровській області про відмову у видачі мені- ОСОБА_1 посвідки на тимчасове проживання, та зобов`язати Головне управління Державної міграційної служби у Дніпропетровській області в особі територіального підрозділу Криворізького відділу у місті Кривому Розі Головного управління Державної міграційної служби у Дніпропетровській області прийняти рішення про видачу мені- ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 посвідки на тимчасове проживання.

Позовна заява обґрунтована протиправністю рішення від 2017 року про відмову позивачу у видачі посвідки на тимчасове проживання.

Справі за даним адміністративним позовом присвоєно єдиний унікальний номер судової справи - 160/21658/23 та у зв`язку з автоматизованим розподілом дана адміністративна справа була передана для розгляду судді Ількову В.В.

Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 30.08.2023 року адміністративний позов ОСОБА_1 до Головного управління державної міграційної служби України в Дніпропетровській області в особі Криворізького відділу у місті Кривому Розі про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії, залишено без руху на підставі ст.ст. 160, 169 КАС України та зобов`язано позивача у п`ятиденний строк усунути недоліки, а саме надати суду

- окрему заяву про поновлення строку звернення до адміністративного суду із зазначенням поважних причин його пропуску та докази поважності причин пропуску строку звернення до суду.

Позивачем отримано вказану вище ухвалу суду від 30.08.2023 року.

11.09.2023 року позивачем подано заяву про поновлення строку звернення до суду.

Перевіривши зміст вказаної заяви встановлено, що позивачем не усунуто вимоги ухвали від 30.08.2023 року в частині надання обґрунтованого клопотання про поновлення строку звернення до суду із зазначенням належних причин пропуску строку, а також доказів на підтвердження такої інформації.

Згідно долучених до матеріалів справи ОСОБА_1 було відмовлено у видачі посвідки на тимчасове проживання в жовтні 2017 року.

Позивачем оскаржується в судовому порядку рішення Головного управління Державної міграційної служби у Дніпропетровській області про відмову у видачі ОСОБА_1 посвідки на тимчасове проживання, яке прийнято суб`єктом владних повноважень у жовтні 2017 року.

Із цим позовом позивач до суду звернувся згідно штемпеля на конверті - 21.08.2023 року, тобто із пропуском строку.

На виконання вимог ухвали суду від 30.08.2023 року позивачем була подана заява про поновлення пропущеного строку звернення до суду із цим позовом, у якій позивач посилається на поважність такого пропумку через неотримання ним рішення, на підставі якого позивачу було відмовлено в обміні і видачі посвідки на тимчасове проживання, через що з жовтня 2017 року та до теперішнього часу він позбавлений права оскаржити таке рішення про відмову у видачі йому довідки в судовому порядку.

Однак, такі доводи позивача про поновлення строку звернення до адміністративного суду із цим позовом, суд вважає неповажними, з огляду на таке.

Відповідно до ч. 1 ст. 122 Кодексу адміністративного судочинства України позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами.

Згідно з ч. 2 ст. 122 Кодексу адміністративного судочинства України для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Частиною 6 ст. 161 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що у разі пропуску строку звернення до адміністративного суду позивач зобов`язаний додати до позову заяву про поновлення цього строку та докази поважності причин його пропуску.

Згідно з ч. 1 ст. 123 Кодексу адміністративного судочинства України у разі подання особою позову після закінчення строків, установлених законом, без заяви про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду, або якщо підстави, вказані нею у заяві, визнані судом неповажними, позов залишається без руху. При цьому протягом десяти днів з дня вручення ухвали особа має право звернутися до суду з заявою про поновлення строку звернення до адміністративного суду або вказати інші підстави для поновлення строку.

Частиною 2 ст.123 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що якщо заяву не буде подано особою в зазначений строк або вказані нею підстави для поновлення строку звернення до адміністративного суду будуть визнані неповажними, суд повертає позовну заяву.

Суд зазначає, жодного належного доказу щодо поважності пропуску шестимісячного строку звернення із цим позовом до суду позивач не надав.

Доказів, які б виключали його обізнаність про наявність спірного рішення позивачем не надано.

Інших доказів які б підтверджували поважність причин пропуску строку не надано.

Верховний Суд у постанові від 21.02.2020 року №340/1019/19 зазначив, що поняття повинен був дізнатися необхідно розуміти як неможливість незнання, високу вірогідність, можливість дізнатися про порушення своїх прав. Зокрема, особа має можливість дізнатися про порушення своїх прав, якщо їй відомо про обставини прийняття рішення чи вчинення дій і у неї відсутні перешкоди для того, щоб дізнатися про те, яке рішення прийняте або які дії вчинені.

Незнання про порушення через байдужість до своїх прав або небажання дізнатися не є поважною причиною для скасування правильного за змістом рішення.

Суд зауважує, що процесуальним строком є проміжок часу, встановлений законом або судом, у який суд та особи, які беруть участь у справі, та інші учасники процесу вчиняють певні процесуальні дії, передбачені Кодексом адміністративного судочинства України, в результаті вчинення яких настають певні правові наслідки. Встановлення процесуальних строків законом та судом передбачено з метою дисциплінування учасників адміністративного судочинства та своєчасного виконання ними процесуальних дій, передбачених Кодексом адміністративного судочинства України.

У випадку пропуску строку звернення до суду, підставами для його поновлення є лише наявність поважних причин, якими визнаються такі обставини, які є об`єктивно непереборними, не залежать від волевиявлення особи, пов`язані з дійсними істотними перешкодами чи труднощами для своєчасного вчинення процесуальних дій та підтверджені належними доказами.

Отже, законодавець обмежує строк, протягом якого особа може звернутися до суду. Це обумовлено специфікою спорів, які розглядаються в порядку адміністративного судочинства, а запровадження таких строків обумовлене досягненням юридичної визначеності у публічно-правових відносинах та стимулює суд і учасників адміністративного процесу добросовісно ставитися до виконання своїх обов`язків.

Строки звернення до адміністративного суду з позовом обмежують час, протягом якого такі правовідносини вважаються спірними; після їх завершення, якщо ніхто не звернувся до суду за вирішенням спору, відносини стають стабільними.

Рішенням Конституційного Суду України від 13.12.2011 №17-рп/2011 визначено, що держава може встановленням відповідних процесуальних строків обмежувати строк звернення до суду, що не впливає на зміст та обсяг конституційного права на судовий захист і доступ до правосуддя.

Верховний Суд у складі Судової палати з розгляду справ щодо захисту соціальних спорів Касаційного адміністративного суду у постанові від 31.03.2021 у справі №240/12017/19, зазначив, що для визначення початку перебігу строку для звернення до суду необхідно встановити час коли позивач дізнався або повинен був дізнатись про порушення своїх прав, свобод та інтересів. Позивачу недостатньо лише послатись на необізнаність про порушення його прав, свобод та інтересів; при зверненні до суду він повинен довести той факт, що він не міг дізнатися про порушення свого права й саме із цієї причини не звернувся за його захистом до суду протягом шести місяців від дати порушення його прав, свобод чи інтересів чи в інший визначений законом строк звернення до суду. В той же час, триваюча пасивна поведінка такої особи не свідчить про дотримання строку звернення до суду з урахуванням наявної у неї можливості знати про стан своїх прав, свобод та інтересів.

Аналіз практики Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ) свідчить про те, що у процесі прийняття рішень стосовно поновлення строків звернення до суду або оскарження судового рішення, ЄСПЛ виходить із наступного: 1) поновлення пропущеного строку звернення до суду або оскарження судового рішення є порушенням принципу правової визначеності, відтак у кожному випадку таке поновлення має бути достатньо виправданим та обґрунтованим; 2) поновленню підлягає лише той строк, який пропущений з поважних причин, внаслідок непереборних, незалежних від волі та поведінки особи обставин; 3) оцінка поважності причин пропуску строку має здійснюватися індивідуально у кожній справі; 4) будь-які поважні причини пропуску строку не можуть розцінюватися як абсолютна підстава для поновлення строку; 5) необхідно враховувати тривалість пропуску строку, а також можливі наслідки його відновлення для інших осіб.

Суд вважає, що чітко визначені та однакові для всіх учасників справи строки звернення до суду, здійснення інших процесуальних дій, є гарантією забезпечення рівності сторін та інших учасників справи. А для цього має бути також виконано умову щодо недопустимості безпідставного поновлення судами пропущеного строку.

З огляду на викладене суд робить висновок про те, що за загальним правилом перебіг строку на звернення до адміністративного суду починається від дня виникнення права на адміністративний позов, тобто, коли особа дізналася або могла дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Встановлення строків звернення до суду з відповідними позовними заявами законом передбачено з метою дисциплінування учасників адміністративного судочинства та своєчасного виконання ними, передбачених Кодексом адміністративного судочинства України, певних процесуальних дій.

Інститут строків в адміністративному процесі сприяє досягненню юридичної визначеності у публічно - правових відносинах, а також стимулює учасників адміністративного процесу добросовісно ставитися до виконання своїх обов`язків.

Таким чином, право на звернення до суду не є абсолютним і може бути обмеженим, в тому числі, і встановленням строків для звернення до суду, якими чинне законодавство обмежує звернення до суду за захистом прав, свобод та інтересів. Це, насамперед, обумовлено специфікою спорів, які розглядаються в порядку адміністративного судочинства, а запровадження таких строків обумовлене досягненням юридичної визначеності у публічно-правових відносинах. Ці строки обмежують час, протягом якого такі правовідносини можуть вважатися спірними.

Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях зазначає про те, що процесуальні строки (строки позовної давності) є обов`язковими для дотримання. Правила регулювання строків для подання скарги, безумовно, мають на меті забезпечення належного відправлення правосуддя і дотримання принципу юридичної визначеності. Зацікавлені особи повинні розраховувати на те, що ці правила будуть застосовані (рішення Європейського суду у справі Перез де Рада Каванілес проти Іспанії від 28 жовтня 1998 року, заява № 28090/95, пункт 45). Реалізуючи пункт 1 статті 6 Конвенції, кожна держава-учасниця цієї Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони і обмеження, зміст яких - не допустити судовий процес у безладний рух.

З огляду на викладене, суд робить висновок про те, що позовну заяву подано з пропущенням строків звернення до суду, а у задоволенні клопотання позивача про поновлення строку необхідно відмовити у зв`язку з необґрунтованістю.

Таким чином, позивачу необхідно надати до суду іншу заяву про поновлення строку разом із належними доказами поважності причин його пропуску.

Відповідно до ч. 1 ст. 118 Кодексу адміністративного судочинства України, процесуальні строки - це встановлені законом або судом строки, у межах яких вчиняються процесуальні дії.

Положеннями ч. 2 ст. 121 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що встановлений судом процесуальний строк може бути продовжений судом за заявою учасника справи, поданою до закінчення цього строку, чи з ініціативи суду.

Враховуючи вищезазначеного, суд вважає за необхідне продовжити строк для усунення виявлених недоліків позовної заяви з урахуванням ст.121 КАС України.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.121, 241 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Визнати неповажними підстави для поновлення строку звернення до адміністративного суду, згідно поданої заяви від 11.09.2023 року.

Продовжити строк для усунення недоліків позовної заяви ОСОБА_1 до Головного управління державної міграційної служби України в Дніпропетровській області в особі Криворізького відділу у місті Кривому Розі про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії.

Встановити позивачу десятиденний строк для усунення недоліків позовної заяви з дня отримання ухвали про продовження строку для усунення недоліків позову.

Визначені недоліки позовної заяви позивачу усунути шляхом виконання вимог ухвали суду від 30.08.2023 року із долученням:

- заяви про поновлення строку звернення до адміністративного суду із зазначенням інших поважних причин його пропуску та докази поважності причин пропуску строку звернення до суду.

Копію ухвали надіслати позивачеві.

Позивач: ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ).

Відповідач: Головне управління державної міграційної служби України в Дніпропетровській області (49000, м.Дніпро, вул. В. Липинського, 7).

в особі

Криворізький відділ у місті Кривому Розі (50002, м. Кривий Ріг, вул. Кобилянського, 152, ).

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя В.В. Ільков