Справа № 520/20510/23
Суддя: Волошин Д.А.
Дата ухвалення: 2023-09-14 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Харківський окружний адміністративний суд
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

14 вересня 2023 р. Справа № 520/20510/23

Харківський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Волошина Д.А., розглянувши в порядку спрощеного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії,

У С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернулася до Харківського окружного адміністративного суду з позовом, в якому просить суд:

- визнати протиправними дії Головного управлінням Пенсійного фонду України в Харківській області щодо неврахування до страхового стажу ОСОБА_1 періоду роботи в Малому державному профілактичному підприємстві «Міський центр здоров`я» з 01 жовтня 1993 року по 18 лютого 1997 року;

- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Харківській області зарахувати ОСОБА_1 до страхового стажу період роботи в Малому державному профілактичному підприємстві «Міський центр здоров`я» з 01 жовтня 1993 року по 18 лютого 1997 рік;

- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Харківської області перерахувати ОСОБА_1 з 11.02.2022 пенсію за віком відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що відповідачем протиправно не було зараховано до страхового стажу період роботи позивача з 01.10.1993 по 18.02.1997 у Малому державному профілактичному підприємстві «Міський центр здоров`я». Вважає відмову відповідача у зарахуванні вказаного періоду роботи до страхового стажу протиправною, тому звернулася до суду з даним адміністративним позовом.

Ухвалою суду від 15.08.2023 відкрито спрощене провадження по справі в порядку, передбаченому статтею 263 Кодексу адміністративного судочинства України, та запропоновано відповідачу надати відзив на позов.

Копія ухвали про відкриття спрощеного провадження доставлена відповідачу до електронного кабінету через систему "Електронний суд", що підтверджується довідкою про доставку електронного листа.

Відповідач подав до суду відзив на позовну заяву, в якому зазначив, що відповідач у спірних правовідносинах діяв згідно вимог чинного законодавства та правомірно не зарахував спірний період роботи до страхового стажу позивача, оскільки записи в трудовій книжці позивача за вказаний період внесено з порушенням Інструкції про порядок ведення трудових книжок, а саме щодо періоду з 01.10.1993 по 18.02.1997 відсутній запис про дату звільнення. Просить відмовити в задоволенні позову.

Відповідно до пункту 2 частини 1 статті 263 Кодексу адміністративного судочинства України (надалі КАС України), суд розглядає за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні) справи щодо оскарження фізичними особами рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень щодо обчислення, призначення, перерахунку, здійснення, надання, одержання пенсійних виплат, соціальних виплат непрацездатним громадянам, виплат за загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням, виплат та пільг дітям війни, інших соціальних виплат, доплат, соціальних послуг, допомоги, захисту, пільг.

Дослідивши матеріали справи та оцінивши наявні докази, судом встановлено наступне.

Судом встановлено, що 11.01.2022 позивач звернулася до ГУ ПФУ в Харківській області з заявою про призначення їй пенсії за віком відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

На підставі заяви позивача з 11.02.2022 позивачу була призначена пенсія за віком довічно.

Відповідно до довідки №7205 від 11.02.2022, виданої ГУ ПФУ у Харківській області, зазначено, що страховий стаж позивача складає 34 роки 03 місяці 15 днів.

Позивач вказує, що до її страхового стажу пенсійним органом не враховано період роботи на Малому державному профілактичному підприємстві «Міський центр здоров`я» з 01.10.1993 по 18.02.1997.

Також, позивач вказує, що у трудовій книжці серії НОМЕР_1 під записом №18 відображено, що 01.10.1993 позивача прийнято на посаду головного бухгалтера згідно наказу №55 від 01.10.1993, а відповідно до запису під номером №19 зазначено про реорганізацію Малого державного профілактичного підприємства «Міський центр здоров`я» відповідно наказу №6 від 18.02.1997. Відповідно до запису під номером №20, 18.02.1997 позивача зараховано в порядку переводу до ТОВ «Міський центр здоров`я» на посаду головного бухгалтера відповідно до наказу №2 від 18.02.1997, де вона пропрацювала до 15.04.1998.

Для отримання додаткових відомостей про період роботи з 01.10.1993 на МДПП «Міський центр здоров`я» по 18.02.1997 до переводу на ТОВ «Міський центр здоров`я», позивач звернулась до Харківського міського архіву.

За наслідком звернення, Харківським міським архівом надано архівну довідку від 11.05.2023, відповідно до якої підтвердились відомості про те, що 18.02.1997 у зв`язку з реорганізацією МДПП «Міський центр здоров`я» позивача зараховано в порядку переводу до ТОВ «Міський центр здоров`я» на посаду головного бухгалтера відповідно до наказу №2 від 18.02.1997, де вона пропрацювала до 15.04.1998.

01.06.2023 позивач звернулася до відповідача з заявою про зарахування до її страхового стажу спірного періоду роботи та перерахунок пенсії з урахуванням всього страхового стажу, до якої надала копію архівної довідки.

Однак, листом від 12.06.2023 №15746-18636/С-03/8-2000/23 відповідач відмовив в перерахунку пенсії, вказавши, що запис в трудову книжку про період роботи з 01.10.1993 по 18.02.1997 занесено з порушенням Інструкції про порядок ведення книжок, оскільки відсутній запис про звільнення.

Позивач, не погодившись із вищевказаною відмовою відповідача, звернулася до суду з даним позовом.

Надаючи оцінку спірним правовідносинам, суд зазначає наступне.

Згідно з ч. 1 ст. 46 Конституції України, громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом. Європейська соціальна хартія (переглянута) від 03.05.1996, ратифікована Законом України від 14.09.2006 № 137-V, яка набрала чинності з 01.02.2007 (далі - Хартія), визначає, що кожна особа похилого віку має право на соціальний захист (пункт 23 частини І). Ратифікувавши Хартію, Україна взяла на себе міжнародне зобов`язання запроваджувати усіма відповідними засобами досягнення умов, за яких можуть ефективно здійснюватися права та принципи, що закріплені у частині І Хартії.

Отже, право особи на отримання пенсії як складова частина права на соціальний захист є її конституційним правом, яке гарантується міжнародними зобов`язаннями України.

Правовідносини, що виникають у сфері пенсійного забезпечення громадян, регулюються Законом України від 05.11.1991 № 1788-XII (далі - Закон №1788-XII) «Про пенсійне забезпечення» та Законом України від 09.07.2003 №1058-ІV «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» (далі - Закон №1058-ІV).

Згідно статті 26 Закону №1058 передбачено, що особи мають право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років за наявності страхового стажу не менше 15 років по 31 грудня 2017 року. Починаючи з 1 січня 2018 року право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років мають особи за наявності страхового стажу: з 1 січня 2018 року по 31 грудня 2018 року - не менше 25 років. У разі відсутності, починаючи з 1 січня 2018 року, страхового стажу, передбаченого частиною першою цієї статті, право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 63 роки мають особи за наявності страхового стажу: з 1 січня 2021 року по 31 грудня 2021 року - від 18 до 28 років. У разі відсутності, починаючи з 1 січня 2019 року, страхового стажу, передбаченого частинами першою і другою цієї статті, право на призначення пенсії за віком мають особи після досягнення віку 65 років за наявності страхового стажу: з 1 січня 2023 року по 31 грудня 2023 року - від 15 до 20 років.

Періоди, з яких складається страховий стаж визначені в ст. 24 Закону №1058-IV, відповідно до якої страховий стаж - період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок.

Страховий стаж обчислюється територіальними органами Пенсійного фонду відповідно до вимог цього Закону за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку, а за періоди до впровадження системи персоніфікованого обліку - на підставі документів та в порядку, визначеному законодавством, що діяло до набрання чинності цим Законом (ч. 2 ст. 24 Закону №1058-IV).

Періоди трудової діяльності та інші періоди, що враховувалися до стажу роботи для призначення пенсії до набрання чинності цим Законом, зараховуються до страхового стажу в порядку і на умовах, передбачених законодавством, що діяло раніше, крім випадків, передбачених цим Законом (ч. 4 ст. 24 Закону №1058-IV).У законодавстві, що діяло до 01.01.2004, зокрема, у статті 56 Закону №1788-XII передбачено, що до стажу роботи зараховується робота, виконувана на підставі трудового договору на підприємствах, в установах, організаціях і кооперативах, незалежно від використовуваних форм власності та господарювання, а також на підставі членства в колгоспах та інших кооперативах, незалежно від характеру й тривалості роботи і тривалості перерв.

Порядок підтвердження стажу регламентовано у ст. 62 Закону №1788-XII, яка визначає, що основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка.

Відповідно до ст. 62 Закону №1788-XII постановою Кабінету Міністрів України від 12 серпня 1993 року №637 затверджено Порядок підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній (далі - Порядок №637).

Пунктами 1, 2 Порядку №637 визначено: основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами. У разі коли документи про трудовий стаж не збереглися, підтвердження трудового стажу здійснюється органами Пенсійного фонду на підставі показань свідків.

Відповідно до п. 3 Порядку №637 за відсутності трудової книжки, а також у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження наявного трудового стажу приймаються довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які місять відомості про періоди роботи.

Згідно з п. 17-18 Порядку №637 за відсутності документів про наявний стаж роботи та неможливість їх одержання у зв`язку з воєнними діями, стихійним лихом, аваріями, катастрофами або іншими надзвичайними ситуаціями стаж роботи, який дає право на пенсію, встановлюється на підставі показань не менше двох свідків, які б знали заявника по спільній з ним роботі на одному підприємстві, в установі, організації (в тому числі колгоспі) або в одній системі. За відсутності документів про наявний стаж роботи і неможливості одержання їх внаслідок ліквідації підприємства, установи, організації або відсутності архівних даних з інших причин, ніж ті, що зазначені в пункті 17 цього Порядку, трудовий стаж установлюється на підставі показань не менше двох свідків, які б знали заявника по спільній роботі на одному підприємстві, в установі, організації (в тому числі колгоспі) або в одній системі і мали документи про свою роботу за час, стосовно якого вони підтверджують роботу заявника.

Аналіз наведених норм свідчить про те, що основним документом, що підтверджує стаж роботи є трудова книжка. Проте, якщо у трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження наявного трудового стажу приймаються додаткові докази, зазначені у пункті 3 Порядку №637, а за відсутності документів про наявний стаж або відсутності архівних даних, трудовий стаж установлюється на підставі показань не менше двох свідків, пов`язаних з заявником спільною роботою.

Згідно пункту 2.4 Інструкції №58, усі записи в трудовій книжці про прийняття на роботу, переведення на іншу постійну роботу або звільнення, а також про нагороди та заохочення вносяться власником або уповноваженим ним органом після видання наказу (розпорядження), але не пізніше тижневого строку, а в разі звільнення - у день звільнення і повинні точно відповідати тексту наказу (розпорядження).

Записи виконуються акуратно, ручкою кульковою або з пером, чорнилом чорного, синього або фіолетового кольору і завіряються печаткою записи про звільнення, відомості про нагородження та заохочення.

Відповідно до пунктів 2.6, 2.8 Інструкції №58 у разі виявлення неправильного або неточного запису відомостей про роботу, переведення, а також про нагородження та заохочення тощо, виправлення виконується власником або уповноваженим ним органом, де було зроблено відповідний запис. Власник або уповноважений ним орган за новим місцем роботи зобов`язаний надати працівнику в цьому необхідну допомогу.

Відповідно до п.4.1 Інструкції №58 у разі звільнення працівника всі записи про роботу і нагороди, що внесені у трудову книжку за час роботи на цьому підприємстві, засвідчуються підписом керівника підприємства або спеціально уповноваженою ним особою та печаткою підприємства або печаткою відділу кадрів.

Суд зазначає, що дані щодо номеру та дати наказів про звільнення та інформація про звільнення, відносяться до необхідних записів трудової книжки, а у випадку їх відсутності підлягає застосуванню Порядок №637, яким передбачено, що за відсутності трудової книжки, а також у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження трудового стажу приймаються дані, наявні в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які містять відомості про періоди роботи.

З трудової книжки позивача судом встановлено, що під записом №18 відображено, що 01.10.1993 позивача прийнято на посаду головного бухгалтера згідно наказу №55 від 01.10.1993, а відповідно до запису під номером №19 зазначено про реорганізацію Малого державного профілактичного підприємства «Міський центр здоров`я» відповідно наказу №6 від 18.02.1997. Відповідно до запису під номером №20, 18.02.1997 позивача зараховано в порядку переводу до ТОВ «Міський центр здоров`я» на посаду головного бухгалтера відповідно до наказу №2 від 18.02.1997, де вона пропрацювала до 15.04.1998.

Для отримання додаткових відомостей про період роботи з 01.10.1993 на МДПП «Міський центр здоров`я» по 18.02.1997 до переводу на ТОВ «Міський центр здоров`я», позивач звернулась до Харківського міського архіву.

За наслідком звернення, Харківським міським архівом надано архівну довідку від 11.05.2023, відповідно до якої підтвердились відомості про те, що 18.02.1997 у зв`язку з реорганізацією МДПП «Міський центр здоров`я» позивача зараховано в порядку переводу до ТОВ «Міський центр здоров`я» на посаду головного бухгалтера відповідно до наказу №2 від 18.02.1997, де вона пропрацювала до 15.04.1998.

01.06.2023 їпозивач звернулася до відповідача з заявою про зарахування до її страхового стажу спірного періоду та надала копію архівної довідки відповідачу.

Отже, судом встановлено, що період роботи позивача в Малому державному профілактичному підприємстві «Міський центр здоров`я» з 01.10.1993 по 18.02.1997 підтверджується записами в трудовій книжці позивача та відповідний недолік заповнення трудової книжки усунений архівною довідкою, яка була надана відповідачу позивачем.

З аналізу вищевказаних норм можна прийти до висновку, що обов`язок ведення трудових книжок покладено на роботодавців, а тому працівник не має нести тягар за неналежне оформлення трудової книжки.

Враховуючи викладене, судом встановлено, що відповідач протиправно відмовив позивачу у зарахуванні до страхового стажу періоду роботи з 01.10.1993 по 18.02.1997, тому позовні вимоги позивача підлягають задоволенню.

Щодо позовної вимоги позивача про зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України в Харківської області перерахувати ОСОБА_1 з 11.02.2022 пенсію за віком відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», суд вказує наступне.

Відповідно до ч. 4 ст. 45 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" перерахунок призначеної пенсії, крім випадків, передбачених частиною першою статті 35, частиною другою статті 38, частиною третьою статті 42 і частиною п`ятою статті 48 цього Закону, провадиться в такі строки: у разі виникнення права на підвищення пенсії - з першого числа місяця, в якому пенсіонер звернувся за перерахунком пенсії, якщо відповідну заяву з усіма необхідними документами подано ним до 15 числа включно, і з першого числа наступного місяця, якщо заяву з усіма необхідними документами подано ним після 15 числа; у разі настання обставин, які тягнуть за собою зменшення пенсії, - з першого числа місяця, в якому настали ці обставини, якщо вони мали місце до 15 числа включно, і з першого числа наступного місяця, якщо вони мали місце після 15 числа.

01.06.2023 позивач звернулася до відповідача з заявою про зарахування до її страхового стажу спірного періоду та надала відповідачу копію архівної довідки, що вбачається з матеріалів справи та з відмітки ГУ ПФУ в Харківській області на заяві позивача.

Тобто, саме з 01.06.2023 у відповідача виник обов`язок щодо зарахування спірного періоду до страхового стажу позивача. Отже, саме з дня подачі відповідачу архівної довідки позивач має право на перерахунок пенсії з урахуванням зарахованого до страхового стажу спірного періоду.

Отже, суд приходить до висновку про часткове задоволення даної вимоги.

Частиною другою статті 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до частин першої та другої статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Отже, розглянувши подані сторонами докази, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до висновку про часткове задоволення вимог адміністративного позову з підстав, викладених вище.

Відповідно до частини 3 статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України при частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. При цьому суд не включає до складу судових витрат, які підлягають розподілу між сторонами, витрати суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката та сплату судового збору.

Керуючись статтями 14, 243-246, 293, 295-296 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

В И Р І Ш И В:

Адміністративний позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 ) до Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області (майдан Свободи, буд. 5, Держпром, під. 3, пов. 2, м. Харків, 61022, ) про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії задовольнити частково.

Визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області щодо незарахування до страхового стажу ОСОБА_1 періоду роботи в Малому державному профілактичному підприємстві «Міський центр здоров`я» з 01.10.1993 по 18.02.1997.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Харківській області зарахувати ОСОБА_1 до страхового стажу період роботи в Малому державному профілактичному підприємстві «Міський центр здоров`я» з 01.10.1993 по 18.02.1997.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Харківської області перерахувати ОСОБА_1 з 01.06.2023 пенсію за віком відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" з урахування періоду роботи в Малому державному профілактичному підприємстві «Міський центр здоров`я» з 01.10.1993 по 18.02.1997.

У задоволенні іншої частини позовних вимог - відмовити.

Стягнути на користь ОСОБА_1 за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області суму сплаченого судового збору у розмірі 1 610,40 (тисяча шістсот десять гривень 40 копійок).

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Д.А. Волошин