Справа № 120/3868/23
Суддя: Воробйова Інна Анатоліївна
Дата ухвалення: 2023-09-18 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

м. Вінниця

18 вересня 2023 р. Справа № 120/3868/23

Вінницький окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Воробйової Інни Анатоліївни, розглянувши у письмовому провадженні заяву про поновлення строку звернення до суду у справі за позовом ОСОБА_1 до Адміністрації державної прикордонної служби України про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити дії

ВСТАНОВИВ:

У провадженні Вінницького окружного адміністративного суду перебуває адміністративна справа за позовом ОСОБА_1 до Адміністрації державної прикордонної служби України про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити дії.

11.08.2023 року до суду надійшла заява про поновлення строку звернення до суду з підстав, що відповідачем жодним чином не повідомлялось про не направлення довідки. Окрім того представник вказав на те, що пенсія не виплачена не з вини пенсіонера не обмежується строком. В свою чергу, через не направлення довідки відповідачем позивач позбавлений можливості отримати пенсію.

Оцінюючи дану заяву , суд вказує наступне.

Стаття 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року (надалі - Конвенція) передбачає, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

У своїй практиці Європейський суд з прав людини звертав увагу, що «стаття 6 Конвенції містить гарантії справедливого судочинства, одним з аспектів яких є доступ до суду. Рівень доступу, наданий національним законодавством, має бути достатнім для забезпечення права особи на суд з огляду на принцип верховенства права в демократичному суспільстві. Для того, щоб доступ був ефективним, особа повинна мати чітку практичну можливість оскаржити дії, які становлять втручання у її права» (рішення від 4 грудня 1995 року у справі «Белле проти Франції» v. France), Series A № 333-B, crop. 42, пункт 36).

Згідно ч. 1 ст. 122 КАС України позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами.

Зазначеною статтею визначаються строки звернення до адміністративного суду з адміністративним позовом з метою досягнення юридичної визначеності у публічно-правових відносинах. Ці строки обмежують час, протягом якого такі правовідносини можуть вважатися спірними.

Строк звернення до адміністративного суду з адміністративним позовом - проміжок часу після виникнення спору у публічно-правових відносинах, протягом якого особа має право звернутися до адміністративного суду із позовною заявою за вирішенням цього спору і захистом своїх прав, свобод чи інтересів. Дотримання строку звернення з адміністративним позовом є однією з умов для реалізації права на позов у публічно-правових відносинах, яка дисциплінує учасників цих відносин у випадку, якщо вони стали спірними, запобігає зловживанням.

Ч. 2 ст. 122 КАС України передбачено, що для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Процитована норма означає, що за загальним правилом перебіг строку на звернення до адміністративного суду починається від дня виникнення права на адміністративний позов, тобто коли особа дізналася або могла дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Згідно ч.3 ст. 122 КАС України для захисту прав, свобод та інтересів особи цим Кодексом та іншими законами можуть встановлюватися інші строки для звернення до адміністративного суду, які, якщо не встановлено інше, обчислюються з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Поняття «особа повинна» слід тлумачити як неможливість незнання, припущення про високу вірогідність дізнатися, а не обов`язок особи дізнатися про порушення своїх прав. Зокрема, особа повинна була дізнатися про порушення своїх прав, якщо: особа знала про обставини прийняття рішення чи вчинення дій і не було перешкод для того, щоб дізнатися про те, яке рішення прийняте або які дії вчинені.

Суд зазначає, що предметом оскарження у цій справі є відмова Адміністрації Державної прикордонної служби України у підготовці та наданні до Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області нової довідки про розмір грошового забезпечення позивача станом на 01.01.2021 року.

Відтак до спірних правовідносин має застосовуватись шестимісячний строк звернення до суду, а вирішальним для визначення додержання особою такого строку є встановлення часу, коли особа фактично дізналася або повинна була дізнатися про відмову у наданні оновленої довідки.

З матеріалів справи судом встановлено, що 15.12.2022 року представник позивача звернулась до відповідача із заявою, в якій просила підготувати та надати до Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області нову довідку про розмір грошового забезпечення станом на 01.01.2021 з урахуванням положень постанови Кабінету Міністрів України від 30.08.2017 №704 «Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб» щодо визначення посадового окладу і окладу за військовим званням шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 01.01.2021 року, на відповідний тарифний коефіцієнт, та з обов`язковим зазначенням відомостей про розміри щомісячних додаткових видів грошового забезпечення та премії, для здійснення обчислення та перерахунку пенсії.

За результатом розгляду поданої позивачем заяви відповідач листом від 09.01.2023 року повідомив, що відповідно до ст. 63 Закону України №2262-ХІІ усі призначені пенсії за цим законом підлягають перерахунку у зв`язку із підвищенням грошового забезпечення відповідних категорій військовослужбовців, осіб, які мають право на пенсію за цим Законом, на умовах, у порядку та розмірах, передбачених Кабінетом Міністрів України. За відсутності з 01.03.2018 року і на момент звернення із заявою факту підвищення грошового забезпечення діючим військовослужбовцям, відсутні підстави для підготовки та надсилання до пенсійного органу відповідної довідки.

Отже, позивач про порушення свого права дізнався з моменту отримання листа від 09.01.2023 року.

Відтак, звернувшись до суду з позовом 07.04.2023 року позивачем не пропущено шестимісячний строк на звернення до суду.

Окремо суд вказує й на те, що відповідно до статті 51 Закону №2262-ХІІ перерахунок пенсій у зв`язку із зміною розміру хоча б одного з видів грошового забезпечення відповідних категорій військовослужбовців, осіб, які мають право на такий перерахунок згідно з цим Законом, або у зв`язку із введенням для зазначених категорій осіб нових щомісячних додаткових видів грошового забезпечення (надбавок, доплат, підвищень) та премій у розмірах, встановлених законодавством, не проведений з вини органів Пенсійного фонду України та/або державних органів, які видають довідки для перерахунку пенсії, провадиться з дати виникнення права на нього без обмеження строком.

При цьому суд вказує, що до моменту отримання довідки перерахунок пенсії не проводиться, відповідно, через не видачу довідки позивач позбавлений права на отримання пенсії із вимогами які не обмежені строком.

Таким чином, позивач звернувся з даним адміністративним позовом до суду у межах шестимісячного строку звернення, передбаченого абз. ч. 2 ст. 122 КАС України, а тому підстави для залишення позовної заяви без розгляду на підставі п.. 8 ч. 1 ст. 240 КАС України відсутні.

Керуючись ст.ст. 240, 248, 256 КАС України, суд

УХВАЛИВ:

у задоволенні заяви представника позивача про поновлення строків звернення до суду - відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає та набирає законної сили в порядку, визначеному ст. 256 КАС України.

Суддя Воробйова Інна Анатоліївна