Справа № 494/1193/22
Суддя: Танасогло Т.М.
Дата ухвалення: 2023-09-14 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
____________________________________________________________________
Д О Д А Т К О В А П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
14 вересня 2023 р.м. ОдесаСправа № 494/1193/22
П`ятий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:
судді-доповідача: Танасогло Т.М.,
суддів: Бітова А.І., Градовського Ю.М.,
розглянувши в порядку письмового провадження заяву представника третьої особи, яка не заявляє самостійні вимоги щодо предмета спору на стороні відповідача ОСОБА_1 адвоката Орез В.П., про ухвалення додаткового рішення,-
У вересні 2022 року ОСОБА_2 (позивач) звернувся до Березівського районного суду Одеської області з адміністративним позовом до Березівської міської ради Одеської області (далі відповідач), в якому просив:
визнати протиправним та скасувати рішення Березівської міської ради за №93-VII від 18.02.2016 року «Про надання дозволу ОСОБА_1 на виготовлення технічної документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд за адресом: АДРЕСА_1 ".
Ухвалою Березівського районного суду Одеської області від12.09.2022 року у справі № 494/1193/22 даний адміністративний позов передано за предметною юрисдикцією (підсудністю) до Одеського окружного адміністративного суду в порядку ст. 29 КАС України.
Ухвалою Одеського окружного адміністративного суду від 11.11.2022р., залучено до участі у справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача ОСОБА_1 .
Рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 03.03.2023р., у задоволені позовної заяви ОСОБА_2 відмовлено.

25.07.2023р. від представника третьої особи до апеляційного суду надійшла заява про ухвалення додаткового рішення, яким вирішити питання про судові витрати, стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 оплату професійної правничої допомоги в розмірі 5000,00 грн. за представництво інтересів по справі на стадії апеляційного провадження.

02.08.2023р. від позивача у справі надійшло клопотання, в якому вказуючи як про неспівмірність заявлених до відшкодування розміру витрат на правничу допомогу, так і взагалі про відсутність підстав для стягнення на користь третьої особи таких витрат, просить визнати дії третьої особи та її представника, вчинені при розгляді справи зловживанням процесуальними правами та відмовити у стягненні витрат на правничу допомогу.

Відповідно до приписів ст.ст. 252, 311 КАС України, справу за заявою представника третьої особи про ухвалення додаткового рішення розглянуто в порядку письмового провадження за наявними у ній матеріалами.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи в межах розгляду питання щодо ухвалення додаткової постанови про розподіл судових витрат, а також дослідивши обґрунтування сторін зі спірного питання, колегія суддів вважає, що заяву позивача слід задовольнити частково, виходячи з наступного.

Як встановлено ч.1 ст. 252 КАС України, суд, що ухвалив судове рішення, може за заявою учасника справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо: 1) щодо однієї із позовних вимог, з приводу якої досліджувалися докази, чи одного з клопотань не ухвалено рішення; 2) суд, вирішивши питання про право, не визначив способу виконання судового рішення; 3) судом не вирішено питання про судові витрати.

Як визначено ч.ч 1, 2 ст.16 КАС України, учасники справи мають право користуватися правничою допомогою.

Представництво в суді, як вид правничої допомоги, здійснюється виключно адвокатом (професійна правнича допомога), крім випадків, встановлених законом.

Згідно приписів ст. 132 КАС України, судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: 1) на професійну правничу допомогу.

Питання розподілу судових витрат врегульовано положеннями статті 139 КАС України, згідно якої у разі відмови у задоволенні вимог позивача, який не є суб`єктом владних повноважень, згідно ст. 139 Кодексу адміністративного судочинства України, розподіл судових витрат не здійснюється.

За приписами ч. 11 ст.139 КАС України судові витрати третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, стягуються на її користь зі сторони, визначеної відповідно до вимог цієї статті, залежно від того, заперечувала чи підтримувала така особа заявлені позовні вимоги.

Отже, право на відшкодування судових витрат, понесених третьою особою, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, реалізується за правилами розподілу судових витрат, які встановлені для того учасника справи, на стороні якого виступала така третя особа, та залежно від її позиції стосовно заявлених позовних вимог.

Подібна правова позиція висловлена Верховним Судом, зокрема, у постанові від 22.01.2020 у справі № 808/2832/17.

У даній справі, ОСОБА_1 приймала участь як третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача, відповідно до ухвали Одеського окружного адміністративного суду від 11.11.2022 р.

Відповідач у даній справі є суб`єктом владних повноважень, який не заперечував проти задоволення позову, а також не заперечував і проти задоволення апеляційної скарги позивача ОСОБА_2 на рішення суду першої інстанції.

За результатами розгляду даної справи, рішенням суду першої інстанції було відмовлено у задоволенні позову позивача ОСОБА_2 до Березівської міської ради Одеської області, за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача ОСОБА_1 про визнання протиправним та скасування рішення.

За наслідками апеляційного перегляд вказаного вище судового рішення за апеляційною скаргою ОСОБА_2 , апеляційний суд відмовив у задоволенні апеляційної скарги позивача, залишив без змін рішення Одеського окружного адміністративного суду від 03.03.2023р. у справі №494/1193/22.

За вказаного, заявлені представником третьої особи судові витрати на професійну правничу допомогу отриману третьою особою під час апеляційного розгляду справи за апеляційною скаргою ОСОБА_2 в сумі 5 000,00 гривень підлягають розподілу.

Визначаючись із розміром правничої допомоги, яка піддягає відшкодуванню на користь третьої особи, судова колегія враховує, що згідно приписів ч.1 ст. 134 КАС України, витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

За правилами п. 1 ч.3 ст. 134 КАС України, для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

У відповідності до ч.ч. 4-7 ст. 134 КАС України, для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

У разі недотримання вимог частини п`ятої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.

Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Стаття 139 КАС України визначає правила розподілу судових витрат за результатами ухвалення судом рішення по суті позовних вимог (задоволення позову повністю або частково, відмова в задоволенні позову).

Відповідно до частини сьомої статті 139 КАС України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. За відсутності відповідної заяви або неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.

Зазначені вимоги процесуального закону кореспондують з положеннями частини третьої статті 143 КАС України, якими передбачено, що якщо сторона з поважних причин не може до закінчення судових дебатів у справі подати докази, що підтверджують розмір понесених нею судових витрат, суд за заявою такої сторони, поданою до закінчення судових дебатів у справі, може вирішити питання про судові витрати після ухвалення рішення по суті позовних вимог.

Вимоги стосовно строку подання доказів щодо підтвердження розміру понесених третьою особою витрат на правничу допомогу, пов`язаних з апеляційним переглядом справи за апеляційною скаргою ОСОБА_2 , представником третьої особи дотримано.

Також, з аналізу наведених правових норм слідує, що документально підтверджені судові витрати підлягають компенсації стороні, яка не є суб`єктом владних повноважень та на користь якої ухвалене рішення, за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень. При цьому, склад та розміри витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги, документи, що свідчать про оплату обґрунтованого гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку.

Даний висновок узгоджується з правовою позицією Верховного Суду, викладеною у постановах від 21 березня 2018 року у справі № 815/4300/17, від 11 квітня 2018 року у справі № 814/698/16.

Колегія суддів також враховує висновки Верховного суду висловлені, зокрема, у постанові від 01.06.2021 у справі № 640/11563/20.

Так, висновуючись на аналізі статей 132, 134, 139 КАС України, статті 30 Закону України «Про адвокатуру і адвокатську діяльність», Верховний Суд зазначає, що склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат.

Вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суд має враховувати, що розмір відшкодування судових витрат, не пов`язаних зі сплатою судового збору, повинен бути співрозмірним з ціною позову, тобто не має бути явно завищеним порівняно з ціною позову. Також судом мають бути враховані критерії об`єктивного визначення розміру суми послуг адвоката. У зв`язку з цим суд з урахуванням конкретних обставин, зокрема ціни позову, може обмежити такий розмір з огляду на розумну необхідність судових витрат для конкретної справи.

Апеляційним судом встановлено, що на підтвердження складу та розміру судових витрат на правничу допомогу третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача - ОСОБА_1 до матеріалів справи надано: Договір від 10.04.2023р. про надання правової допомоги, ордер.

Дослідивши надані представником позивача документи, апеляційний суд встановив, що за умовами п. 1.1. Договору від 10.04.2023р., Адвокат (Орез Валентин Павлович) зобов`язувався здійснити представництво інтересів Клієнта ( ОСОБА_1 ) в П`ятому апеляційному адміністративному суді по адміністративній справі №494/1193/22..., а Клієнт зобов`язувався сплатити Адвокатові гонорар відшкодувати Адвокатові витрати, пов`язані із виконанням Договору, відповідно до Договору.

Згідно п.1.3 Договору від 10.04.2023р. обсяг правової допомоги, який має надати Адвокат: ознайомлення з усіма наявними у Клієнта матеріалами, апеляційною скаргою; складання, узгодження з Клієнтом та подання відзиву на апеляційну скаргу ОСОБА_2 на рішення суду від 03.03.2023р. по справі №494/1193/22; консультування Клієнта з усіх правових питань, які виникають під час розгляду справи; вчинення будь-яких інших дій, необхідних на думку Адвоката для досягнення позитивного результату по справі (відмова в апеляційній скарзі).

Також, у п. 1.4 Договору від 10.04.2023р. сторони погодили фіксовану суму розміру гонорару - 5000,00 грн. (а.с. 167 том 2).

Питання оплати послуг адвоката (гонорару) врегульовані сторонами у розділі 2 Договору.

Наданими до суду вищеописаними документами підтверджено надання третій особі у справі правничих послуг адвокатом, саме під час апеляційного перегляду справи, та саме за апеляційною скаргою ОСОБА_2 , про що свідчить п.1.3 Договору.

За вказаного, оцінюються критично відповідні посилання ОСОБА_2 у клопотанні, яке надійшло до апеляційного суду 02.08.2023р. про те, що надані послуги адвокатом, які просить ОСОБА_1 відшкодувати стосуються апеляційного перегляду справи взагалому за двома апеляційними скаргами, в тому числі ОСОБА_1 .

З приводу зазначення ОСОБА_2 у клопотанні (вхід.№18065/23 від 02082023) про доцільність в даному випадку визнання дій третьої особи та її представника, вчинених при розгляді справи зловживанням процесуальними правами та на цій підставі відмовити у відшкодуванні витрат на правничу допомогу апеляційний суд зауважує, що під час апеляційного перегляду таких дій та обставин, які б свідчили про зловживання процесуальними правами третьою особою у справі та її представником судом апеляційної інстанції встановлено не було, та таких не встановлено наразі під час розгляду заяви про ухвалення додаткового рішення. Відтак, така підстава для відмови у відшкодуванні витрат на правничу допомогу не є підтвердженою.

Щодо питання визначення розміру витрат, які підлягають відшкодуванню, слід врахувати, що при визначенні суми компенсації витрат, понесених на професійну правничу допомогу, необхідно досліджувати на підставі належних та допустимих доказів обсяг фактично наданих адвокатом послуг і виконаних робіт, кількість витраченого часу, розмір гонорару, співмірність послуг категоріям складності справи, витраченому адвокатом часу, об`єму наданих послуг, ціні позову та (або) значенню справи.

Колегія суддів наголошує, що суд, розглядаючи заяву про розподіл судових витрат, та вирішуючи її по суті, має детально визначити чи підтверджуються вони документально (реально понесені) чи заявлених розмір відповідає визначеним приписами КАС України критеріям та чи є такі витрати співмірними зі складністю справи та здійсненими стороною діями під час розгляду спору, а не автоматично стягувати увесь заявлений стороною до відшкодування розмір витрат на професійну правничу допомогу.

Таким чином, при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін.

Ті ж самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрати на підставі ст. 41 Конвенції.

Суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої ухвалене судове рішення, всі понесені нею витрати на професійну правничу допомогу, якщо, керуючись принципами справедливості та верховенства права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, враховуючи такі критерії, як складність справи, витрачений адвокатом час, значення спору для сторони тощо.

Аналогічні правила застосовуються у постановах Верховного Суду від 09 березня 2021 року у справі №200/10535/19-а, від 18 березня 2021 року у справі №520/4012/19, від 23 квітня 2021 року у справі №521/15516/19, від 14 червня 2021 року у справі №826/13244/16.

Крім того, суд має враховувати, що розмір відшкодування судових витрат, не пов`язаних зі сплатою судового збору, повинен бути співрозмірним з ціною позову, тобто не має бути явно завищеним порівняно з ціною позову. Також судом мають бути враховані критерії об`єктивного визначення розміру суми послуг адвоката. У зв`язку з цим суд, з урахуванням конкретних обставин, зокрема ціни позову, може обмежити такий розмір з огляду на розумну необхідність судових витрат для конкретної справи.

Аналогічні висновки щодо застосування норм права, викладені у постановах Верховного Суду від 26.06.2019 р. у справі № 200/14113/18-а, від 31.03.2020 р. у справі № 726/549/19, від 21.05.2020 р. у справі № 240/3888/19, від 11.02.2021 р. у справі № 520/9115/19, № 640/19536/18 від 03.02.2022 р.

Також, при визначенні суми компенсації витрат, понесених на професійну правничу допомогу, необхідно досліджувати на підставі належних та допустимих доказів обсяг фактично наданих адвокатом послуг і виконаних робіт, кількість витраченого часу, розмір гонорару, співмірність послуг з категорією складності справи, витраченого адвокатом часу, об`єму наданих послуг, ціни позову та (або) значенню справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Оцінюючи надані представником позивача документи, колегія суддів зауважує, що такі послуги як ознайомлення з усіма наявними у Клієнта матеріалами, апеляційною скаргою; консультування Клієнта з усіх правових питань, які виникають під час розгляду справи; вчинення будь-яких інших дій, необхідних на думку Адвоката для досягнення позитивного результату по справі (відмова в апеляційній скарзі), охоплюються розділом - складання, узгодження з Клієнтом та подання відзиву на апеляційну скаргу ОСОБА_2 на рішення суду від 03.03.2023р. по справі №494/1193/22.

Апеляційний суд також зазначає, що суд має оцінювати судові та інші витрати не лише через те, що вони дійсно понесені, але й враховуючи також те, чи були вони розумними (§ 55 рішення Iatridis v. Greece, заява № 31107/96), водночас, угоди про гонорар успіху не можуть зобов`язувати суд в обов`язковому порядку стягувати таку суму за рахунок бюджетних асигнувань суб`єктів владних повноважень на користь позивача.

Водночас, суд повинен оцінювати витрати, що мають бути компенсовані за рахунок іншої сторони, ураховуючи як те, чи були вони фактично понесені, так і оцінювати їх необхідність.

Підсумовуючи усе наведене вище, обраховуючи доцільність понесених позивачем витрат належить аналізувати через призму не тільки долучених доказів понесених витрат на професійну правничу допомогу, але і з урахуванням складності справи та складності наданих послуг.

Визначаючи співмірність заявлених до відшкодування судових витрат на професійну правничу допомогу, беручи до уваги заперечення відповідача, колегія суддів враховує, що: дана справа є справою незначної складності, яка не потребує значного часу на опрацювання нормативно-правових актів; справа містить незначний обсяг обставин, які відносяться до предмета доказування; позовна заява є необ`ємною; справа розглядалася судом першої інстанції за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами; судові засідання не проводились; наявна стала судова практика; апеляційний розгляд відбувався у порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.

Дослідивши надані позивачем документи, доводи сторін, засовуючи наведені вище критерії, оцінивши рівень заявлених до відшкодування витрат третьої особи на правничу допомогу під час розгляду апеляційної скарги ОСОБА_2 , з урахуванням того, що такі витрати понесені фактично, враховуючи складність справи, характер спірних правовідносин, виходячи з принципу обґрунтованості та пропорційності розміру судових витрат до предмета спору, співмірності послуг категорії складності справи та пропорційності наданих послуг, часом, витраченим адвокатом на надання відповідних послуг, обсягом наданих послуг, їх необхідності, ціною позову та значенням справи для сторони, з урахуванням опису кожної складової наданих послуг, визначених у Договорі, колегія суддів дійшла висновку про наявність правових підстав для зменшення загальної суми заявлених позивачем витрат на професійну правничу допомогу з 5000,00 грн. до 2500,00 грн.

Таким чином, враховуючи викладене у сукупності, зважаючи на предмет позову, фактичний об`єм виконаної роботи, колегія суддів вважає розумно обґрунтованими, справедливими та співмірними заявлені витрати на професійну правничу допомогу, які підлягають компенсації позивачу у розмірі 2500,00 грн.

Тож, заява позивача про ухвалення додаткового судового рішення щодо стягнення судових витрат під час розгляду справи в П`ятому апеляційному адміністративному суді підлягає частковому задоволенню.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 252 КАС України, суд, що ухвалив судове рішення, може за заявою учасника справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати.

Ураховуючи те, що при розгляді апеляційної скарги судом не вирішено питання про розподіл судових витрат, колегія суддів дійшла висновку про необхідність постановлення додаткової постанови.

Відтак, наявні підстави для ухвалення додаткової постанови про часткове задоволення заяви представника ОСОБА_1 .

Керуючись ст. ст. 132, 134, 139, 243, 250, 252, 311, 322, 328, 329 КАС України, апеляційний суд,

П О С Т А Н О В И В:

Заяву представника третьої особи, яка не заявляє самостійні вимоги щодо предмета спору на стороні відповідача ОСОБА_1 адвоката Орез В.П., про ухвалення додаткового рішення задовольнити частково.

Ухвалити у справі №494/1193/22 додаткову постанову, якою стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судові витрати на професійну правничу допомогу в сумі 2 500 (дві тисячі п`ятсот) гривень 00 копійок.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів.

Суддя-доповідач Т.М. Танасогло
Судді А.І. Бітов Ю.М. Градовський