Справа № 120/2173/22-а
Суддя: Воробйова Інна Анатоліївна
Дата ухвалення: 2023-09-18 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

м. Вінниця

18 вересня 2023 р. Справа № 120/2173/22-а

Вінницький окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Воробйової Інни Анатоліївни, розглянувши у письмовому провадженні заяву про ухвалення додаткового рішення у справі за позовом ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 , військово -медичного клінічного центру Центрального регіону про визнання протиправними дій, бездіяльності та зобов`язання вчинити дії

ВСТАНОВИВ:

У провадженні Вінницького окружного адміністративного суду перебувала адміністративна справа за позовом ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 , військово -медичного клінічного центру Центрального регіону про визнання протиправними дій, бездіяльності та зобов`язання вчинити дії.

05.09.2023 р. представником позивача подано заяву про ухвалення додаткового рішення мотивована тим, що суд не вирішив питання про стягнення витрат на правничу допомогу при прийнятті рішення. Також просив визнати поважними причини пропуску подання доказів на відшкодування витрат на правничу допомогу.

15.09.2023 р. від відповідача -2 надійшли заперечення, в яких, вказав на те, що при ухваленні судового рішення не подано докази понесення судових витрат. Звернув увагу й на завищення витрат на правничу допомогу.

Оцінюючи подану заяву, суд вказує наступне.

Відповідно до статті 252 КАС України суд, який ухвалив судове рішення, може за заявою учасника справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо:

1) щодо однієї із позовних вимог, з приводу якої досліджувалися докази, чи одного з клопотань не ухвалено рішення;

2) суд, вирішивши питання про право, не визначив способу виконання судового рішення;

3) судом не вирішено питання про судові витрати.

Згідно частин третьої, п`ятої статті 143 КАС України, суд вирішує питання щодо судових витрат у рішенні, постанові або ухвалі.

Якщо сторона з поважних причин не може до закінчення судових дебатів у справі подати докази, що підтверджують розмір понесених нею судових витрат, суд за заявою такої сторони, поданою до закінчення судових дебатів у справі, може вирішити питання про судові витрати після ухвалення рішення по суті позовних вимог.

У такому випадку, суд виносить додаткове рішення в порядку, визначеному статтею 252 цього Кодексу.

Суд звертає увагу на те, що умови та наслідки застосування статей 143 та 252 КАС України є різними.

Так, у відповідності до змісту статті 252 КАС України, додаткове судове рішення є засобом усунення неповноти судового рішення, внаслідок якої залишилися невирішеними певні вимоги особи, яка бере участь у справі, що заявлені при поданні позову.

Тоді як стаття 143 КАС України застосовується за наявності інших умов, зокрема, при наявності поважних причин, за яких сторона позивача позбавлена об`єктивної можливості станом на день подання позову та/або до судових дебатів надати докази на підтвердження розміру понесених нею витрат на правову допомогу.

Суд акцентує увагу, що ані позивачем ані його представником не подавалась заява в порядку статті 143 КАС України щодо не можливості подання доказів в підтвердження витрат на правничу допомогу під час розгляду справи.

Натомість в позові зазначено , що позивачем понесені витрати на правничу допомогу в розмірі 7000 грн. і документи будуть подані в порядку встановленому законом. В прохальній частині позову позивач просив вирішити питання про розподіл судових витрат.

Суд акценту/ увагу на тому, що в судовому рішенні від 23.08.2023 р. вирішено питання щодо витрат на правничу допомогу, зокрема, вказано наступне:

"Судом встановлено, що заява про вирішення питання щодо відшкодування витрат, які позивач поніс у зв`язку з розглядом справи, а також докази на їх підтвердження не були подані в межах строку, встановленого частиною сьомою статті 139 КАС України.

Заяву про відшкодування витрат на правову допомогу, а також документи, які підтверджують понесені витрати, до суду не подано.

Зазначення ж у прохальній частині адміністративного позову узагальненої вимоги про стягнення судових витрат за результатами вирішення спору не може розцінюватись як належне звернення до суду із заявою про відшкодування судових витрат (в тому числі на правову допомогу), адже за такого викладу прохальної частини, без наведення жодних мотивів та обґрунтувань суд фактично позбавлений можливості встановити склад таких витрат, факт їх понесення та розмір.

Аналогічну правову позицію викладено в постанові ВС від 26.07.2023 р. у справі 160/16902/20.

Як було зазначено вище відповідно до позиції об`єднаної палати Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду у справі №340/2823/21 саме своєчасне звернення сторони із заявою про стягнення судових витрат є передумовою розгляду судом питання про розподіл судових витрат.

Відтак, відсутні підстави для вирішення питаня про відшкодування витрат на правничу допомогу після прийняття рішення.".

Отже судом вирішено питання про витрати на правничу допомогу при прийняті рішення по суті спору, відповідно, відсутні підстави для ухвалення додаткового судового рішення. Відтак, заява представника позивача не підлягає задоволенню.

Керуючись ст.ст. 248, 252, 256, 294 КАС України, -

УХВАЛИВ:

в задоволенні заяви про ухвалення додаткового судового рішення - відмовити.

Ухвала набирає законної сили в порядку, визначеному ст. 256 КАС України.

Відповідно до ст. 295 КАС України, апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини ухвали суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження ухвали суду - якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Суддя Воробйова Інна Анатоліївна