Справа № 360/780/23
Суддя: Сіваченко Ігор Вікторович
Дата ухвалення: 2023-09-14 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПЕРШИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 вересня 2023 року справа №360/780/23

м. Дніпро

Перший апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: головуючого судді: Сіваченка І.В., суддів: Блохіна А.А., Гаврищук Т.Г., секретар судового засідання Антіпов М.О., за участі представника позивача Сидорчука І.С., розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Науково-виробниче підприємство Зоря» на ухвалу Луганського окружного адміністративного суду від 19 липня 2023 року (повне судове рішення складено 19 липня 2023 року у м. Дніпро) у справі № 360/780/23 (суддя в І інстанції Борзаниця С.В.) за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Науково-виробниче підприємство Зоря» до Головного управління ДПС у Луганській області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення,

УСТАНОВИВ:

17 липня 2023 року Товариство з обмеженою відповідальністю «Науково-виробниче підприємство Зоря» звернулось до суду з позовом до Головного управління ДПС у Луганській області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення від 06.08.2021 № 06.

Ухвалою Луганського окружного адміністративного суду від 19 липня 2023 року відмовлено у відкритті провадження в адміністративній справі № 360/780/23 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Науково-виробниче підприємство Зоря» до Головного управління ДПС у Луганській області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення від 06.08.2021 № 06, з підстав, передбачених пунктом пункту 1 частини першої статті 170 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України).

Така ухвала мотивована тим, що заявлені у цій справі позовні вимоги віднесені до юрисдикції Господарського суду Запорізької області та не підлягають вирішенню в порядку адміністративного судочинства.

Не погоджуючись із зазначеним судовим рішенням, позивач подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм процесуального права, просить скасувати цю ухвалу, та направити справу до суду першої інстанції для продовження розгляду.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги зазначено, що суд безпідставно застосував висновок Великої Палати Верховного Суду, викладений у постанові від 21.09.2021 у справі № 905/2030/19 (905/1159/20), оскільки у подальшому, при розгляді справи № 320/12137/20 (провадження№11-54ап22) Велика Палата Верховного Суду у постанові від 13.04.2023 відступила від вказаних висновків на користь принципу спеціалізації розгляду спору; спір, який виник у сфері публічно-правових відносин, виключає розгляд справи в порядку господарського судочинства.

Апелянт наголошує, що ухвала суду не відповідає встановленим вимогам щодо законності і обґрунтованості, а тому підлягає скасуванню з підстав, наведених в апеляційній скарзі.

В судовому засіданні представник позивача підтримав доводи апеляційної скарги та просив її задовольнити. Представник відповідача до апеляційного суду не прибув.

Заслухавши суддю-доповідача, розглянувши матеріали справи та перевіривши законність і обґрунтованість судового рішення в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що подана скарга підлягає задоволенню, з огляду на таке.

Відмовляючи у відкритті провадження у справі, суд першої інстанції виходив з того, що критеріями розмежування судової юрисдикції є суб`єктний склад правовідносин, предмет спору та характер спірних матеріальних правовідносин. Крім того, таким критерієм може бути пряма вказівка в законі на вид судочинства, в якому розглядається визначена категорія справ. У п.8 ч.1 ст.20 ГПК України закріплена спеціальна юридична норма, відповідно до якої до справ, що належать до юрисдикції господарських судів, входять справи про банкрутство та справи у спорах з майновими вимогами до боржника, стосовно якого відкрито провадження у справі про банкрутство, зокрема, справи у спорах про визнання недійсними будь-яких правочинів (договорів), укладених боржником; стягнення заробітної плати; поновлення на роботі посадових та службових осіб боржника, за винятком спорів про визначення та сплату (стягнення) грошових зобов`язань (податкового боргу), визначених відповідно до ПК України, а також спорів про визнання недійсними правочинів за позовом контролюючого органу на виконання його повноважень, визначених ПК України. Кодекс України з питань банкрутства встановлює умови та порядок відновлення платоспроможності боржника юридичної особи або визнання його банкрутом з метою задоволення вимог кредиторів, а також відновлення платоспроможності фізичної особи, передбачаючи ряд процесуальних норм, які регулюють порядок здійснення судочинства у цих процедурах (відкриття провадження у справі про банкрутство, види судових рішень у банкрутстві та порядок їх оскарження тощо); у порівнянні з попереднім процесуальним законом розширив свою дію щодо суб`єктів, які підпадають під його регулювання (неплатоспроможних фізичних осіб), що зумовило розгляд у господарському суді спорів про неплатоспроможність фізичних осіб, незалежно від того, чи займаються вони підприємницькою діяльністю. Особливістю провадження у справі про банкрутство є те, що врегулювання правовідносин неплатоспроможності боржника вимагає поєднання в одній процедурі як цивільних, так і адміністративних правовідносин щодо його майна (майнових прав) з метою як найповнішого задоволення у ній вимог кредиторів приватних осіб та контролюючих органів з грошовими вимогами до боржника у черговості, визначеній КУзПБ. При врегулюванні відносин неплатоспроможності законодавець відійшов від принципу їх розподілу за ознаками наявності у сторони (кредитора боржника) владних повноважень чи свободи волевиявлення, що характерно для цивільних правовідносин, об`єднавши їх в єдине провадження у справі про банкрутство з огляду на необхідність формування єдиного реєстру грошових вимог кредиторів та задоволення їх згідно з визначеною законом черговістю та пропорційністю. З прийняттям КУзПБ законодавець змінив правила визначення юрисдикції таких спорів, сконцентрувавши розгляд усіх майнових та ряду немайнових вимог в межах однієї судової процедури банкрутства в судах господарської юрисдикції, задля повного та комплексного вирішення усіх правових проблем неплатоспроможної особи (як фізичної, так і юридичної), яка може бути визнана банкрутом (ліквідована) за наслідком такої процедури, що матиме наслідком закриття (припинення) провадження з розгляду спорів у всіх інших юрисдикційних органах з вимогами до неї. Суд зазначив, що предметом у цій справі є правомірність прийняття податковим органом податкових повідомлень-рішень. Ухвалою господарського суду Дніпропетровської області від 20.05.2021 року у справі №904/4790/21 порушено провадження у справі про банкрутство ТОВ «Монтана- Естейт». Суд врахував судову практику, викладену у постанові Великої Палати Верховного Суду від 21.09.2021 року у справі № 905/2030/19 (905/1159/20).

Як вбачається зі змісту апеляційної скарги, ухвалою Господарського суду Запорізької області від 27.01.2023 прийнято позовну заяву до розгляду в межах справи № 908/1242/22 про банкрутство Товариства з обмеженою відповідальністю «Науково-виробниче підприємство «Зоря», відкрито провадження з розгляду позовної заяви.

Проте ухвалою Господарського суду Запорізької області від 26.05.2023 матеріали справи № 908/1242/22(908/221/23) передано за підсудністю до Луганського окружного адміністративного суду.

Ухвалою Луганського окружного адміністративного суду від 12.06.2023 відмовлено у прийнятті до провадження господарської справи за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Науково-виробниче підприємство Зоря» до Головного управління ДПС у Луганській області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення від 06.08.2021 № 06 на суму 406 138,61 грн в межах справи № 908/1242/22 про банкрутство Товариства з обмеженою відповідальністю «Науково-виро6ниче підприємство Зоря».

Повернуто справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Науково- виробниче підприємство Зоря» до Головного управління ДПС у Луганській області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення від 06.08.2021 № 06 на суму 406 138,61 грн в межах справи № 908/1242/22 про банкрутство Товариства з обмеженою відповідальністю «Науково-виробниче підприємство Зоря» до Господарського суду Запорізької області.

Ухвалою Господарського суду Запорізької області від 26.06.2023 закрито провадження у господарській справі № 908/1242/22(908/221/23) з розгляду позовної заяви Товариства з обмеженою відповідальністю Науково-виробниче підприємство «Зоря» до Головного управління ДПС у Луганській області, про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення від 06.08.2021 № 06 на суму 406 138,61 грн.

Предметом спору в цій адміністративній справі є прийняте податковим органом податкове повідомлення-рішення від 06.08.2021 № 06, яким позивачу донараховано борг з пені за порушення термінів розрахунків у сфері зовнішньоекономічної діяльності, невиконання зобов`язань та штрафних санкцій а порушення вимог валютного законодавства в сумі 406 138,61 грн.

Відповідно до ч. 1 ст. 125 Конституції України судоустрій в Україні будується, зокрема, за принципом спеціалізації і визначається законом. Метою запровадження цього засадничого принципу є більш глибокий і фаховий розгляд найбільш складних справ суддями, що мають відповідний досвід. Спеціалізація є основним критерієм розподілу юрисдикцій і, власне, причиною створення судів різних юрисдикцій.

Головним критерієм розмежування адміністративної та господарської судових юрисдикцій є предмет спору та зміст спірних правовідносин. При вирішенні питання про розмежування компетенції судів щодо розгляду адміністративних і господарських справ недостатньо застосування виключно формального критерію визначення суб`єктного складу спірних правовідносин. Визначальною ознакою для правильного вирішення спору є характер правовідносин, з яких виник спір. Публічно-правовий спір, на який поширюється юрисдикція адміністративних судів, є спором між учасниками публічно-правових відносин і стосується саме цих відносин. Публічно-правовим вважається, зокрема, спір, у якому сторони правовідносин виступають одна щодо іншої не як рівноправні та в якому одна зі сторін виконує публічно-владні управлінські функції й може вказувати або забороняти іншому учаснику правовідносин відповідну поведінку, давати дозвіл на передбачену законом діяльність тощо. Необхідною ознакою суб`єкта владних повноважень є здійснення ним публічно-владних управлінських функцій. Ці функції суб`єкт має виконувати саме в тих правовідносинах, у яких виник спір. Визначальною ознакою справи адміністративної юрисдикції є суть (зміст, характер) спору. Публічно-правовий спір, на який поширюється юрисдикція адміністративних судів, є спором між учасниками публічно-правових відносин і стосується саме цих відносин. Тобто якщо спір виник у сфері публічно-правових відносин, це виключає розгляд справи в порядку господарського судочинства.

Суд апеляційної інстанції зазначає, що до компетенції адміністративних судів належать спори фізичних чи юридичних осіб із суб`єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи індивідуальних актів), дій чи бездіяльності, крім випадків, коли для розгляду таких спорів законом встановлено інший порядок судового провадження. Водночас ГПК України визначає юрисдикцію та повноваження господарських судів, встановлює порядок здійснення судочинства у господарських судах.

Відповідно до п.8 ч.1 ст.20 ГПК України до справ, що належать до юрисдикції господарських судів, входять справи про банкрутство та справи у спорах з майновими вимогами до боржника, стосовно якого відкрито провадження у справі про банкрутство, зокрема, справи у спорах про визнання недійсними будь-яких правочинів (договорів), укладених боржником; стягнення заробітної плати; поновлення на роботі посадових та службових осіб боржника, за винятком спорів про визначення та сплату (стягнення) грошових зобов`язань (податкового боргу), визначених відповідно до ПК України, а також спорів про визнання недійсними правочинів за позовом контролюючого органу на виконання його повноважень, визначених ПК України.

Суд апеляційної інстанції зазначає, що відповідно до Кодексу України з питань банкрутства, банкрутством як різновидом процедур, що здійснюються в межах спеціалізації господарського судочинства, є судова процедура, яка регламентує правовідносини, що виникають внаслідок нездатності боржника відновити свою платоспроможність та задовольнити визнані судом вимоги кредиторів через процедури санації чи ліквідації, які визначені КУзПБ, введеним у дію з 21.10.2019. Пунктом 4 Прикінцевих та перехідних положень КУзПБ установлено, що з дня введення в дію цього Кодексу подальший розгляд справ про банкрутство здійснюється відповідно до положень цього Кодексу незалежно від дати відкриття провадження у справі про банкрутство, крім справ про банкрутство, які на день введення в дію цього Кодексу перебувають на стадії санації, провадження в яких продовжується відповідно до Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом».

Слід зазначити, що до критеріїв визначення, чи підлягає розгляду у межах справи про банкрутство спір, стороною в якому є боржник, відносяться також такі умови, за яких вирішення спору: стосується питання щодо формування активів боржника (майно, майнові права); впливає на суб`єктний склад сторін та учасників у справі про банкрутство, їхні права, інтереси та (або) обов`язки. У свою чергу, визначення контролюючим органом у податковому повідомленні-рішенні грошового зобов`язання з податку на прибуток приватних підприємств напряму не пов`язане зі справою про банкрутство. Фактично спірні правовідносини у справі, що розглядається, виникли у межах публічно-правового спору у сфері податкових правовідносин, за результатами здійснення податковим органом владних управлінських функцій - податкового контролю. Тому автоматичне віднесення до господарської юрисдикції таких спорів не узгоджується з принципом правової визначеності.

Отже, вимоги платника податку (в тому числі й після відкриття провадження у справі про банкрутство) про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення за характером і змістом відносин пов`язані саме з виконанням позивачем обов`язку зі сплати податку та реалізацією відповідачем владних управлінських функцій, що унормовано приписами ПК України. Такі позовні вимоги стосуються насамперед перевірки правомірності рішення суб`єкта владних повноважень. Наведене свідчить про публічно-правовий характер такого спору, а тому цей спір підлягає розгляду саме за правилами адміністративного судочинства.

При вирішенні спору по суті, колегія суддів відповідно до ч. 5 ст. 242 КАС України, керується судовою практикою, викладеною у постанові Великої Палати Верховного Суду від 13.04.2023 у справі № 320/12137/20 (провадження № 11-54апп22), в якій суд відступив від раніше сформованого висновку в постанові Великої Палати Верховного Суду від 21.09.2021 року у справі № 905/2030/19, в постановах Верховного Суду від 05.07.2023 у справі № 580/17420/23; від 27.07.2023 у справі № 640/36524/21.

Враховуючи вище викладене, суд апеляційної інстанції вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, ухвалу суду першої інстанції слід скасувати, як таку, що прийнята з порушенням норм процесуального права та справу направити до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Згідно із статтею 320 КАС України, підставами для скасування ухвали суду, яка перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції є: 1) неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи; 2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; 3) невідповідність висновків суду обставинам справи; 4) неправильне застосування норм матеріального права чи порушення норм процесуального права, які призвели до неправильного вирішення питання.

Відповідно до частини третьої статті 312 КАС України, у випадках скасування судом апеляційної інстанції ухвал про відмову у відкритті провадження у справі, про повернення позовної заяви, зупинення провадження у справі, закриття провадження у справі, про залишення позову без розгляду справа (заява) передається на розгляд суду першої інстанції.

Керуючись ст. ст. 242, 243, 250, 308, 310, 315, 320, 321, 322, 325, 328 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Науково-виробниче підприємство Зоря» задовольнити.

Ухвалу Луганського окружного адміністративного суду від 19 липня 2023 року скасувати, а справу № 360/780/23 направити до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Повне судове рішення 14 вересня 2023 року.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та не підлягає касаційному оскарженню.

Головуючий суддя І. В. Сіваченко

Судді Т. Г. Гаврищук

А. А. Блохін