Справа № 320/21579/23
Суддя: Бородавкіна С.В.
Дата ухвалення: 2023-09-15 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЧЕРНІГІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

15 вересня 2023 року м. Чернігів Справа № 320/21579/23

Суддя Чернігівського окружного адміністративного суду Бородавкіна С.В., перевіривши матеріали адміністративного позову Міністерства юстиції України до ОСОБА_1 про стягнення коштів,

У С Т А Н О В И В:

Міністерство юстиції України (далі позивач) звернулось до Київського окружного адміністративного суду з позовом до ОСОБА_1 (далі відповідач), у якому просить стягнути з відповідача на користь Міністерства грошові кошти у сумі 110 719,84 грн.

Ухвалою Київського окружного адміністративного суду від 06.07.2023 провадження у справі відкрито за правилами спрощеного позовного провадження.

Ухвалою Київського окружного адміністративного суду від 04.08.2023 справу №320/21579/23 передано за підсудністю до Чернігівського окружного адміністративного суду.

Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями справу №320/21579/23 передано для розгляду судді Бородавкіній С.В.

Відповідно до пункту 4 частини першої статті 171 Кодексу адміністративного судочинства України суддя після одержання позовної заяви з`ясовує, чи належить позовну заяву розглядати за правилами адміністративного судочинства і чи подано позовну заяву з дотриманням правил підсудності.

У статті 125 Конституції України вказано, що судоустрій в Україні будується за принципами територіальності й спеціалізації та визначається законом.

Судова юрисдикція - це інститут права, який покликаний розмежувати компетенцію як різних ланок судової системи, так і різних видів судочинства - цивільного, кримінального, господарського та адміністративного.

Критеріями розмежування судової юрисдикції, тобто передбаченими законом умовами, за яких певна справа підлягає розгляду за правилами того чи іншого виду судочинства, є суб`єктний склад правовідносин, предмет спору та характер спірних матеріальних правовідносин у їх сукупності. Крім того, таким критерієм може бути пряма вказівка в законі на вид судочинства, у якому розглядається визначена категорія справ.

При цьому, завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень (частина перша статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України).

Справою адміністративної юрисдикції в розумінні частини першої статті 4 Кодексу адміністративного судочинства України є переданий на вирішення адміністративного суду публічно-правовий спір; публічно-правовий спір - спір, у якому: хоча б одна сторона здійснює публічно-владні управлінські функції, в тому числі на виконання делегованих повноважень, і спір виник у зв`язку із виконанням або невиконанням такою стороною зазначених функцій; або хоча б одна сторона надає адміністративні послуги на підставі законодавства, яке уповноважує або зобов`язує надавати такі послуги виключно суб`єкта владних повноважень, і спір виник у зв`язку із наданням або ненаданням такою стороною зазначених послуг; або хоча б одна сторона є суб`єктом виборчого процесу або процесу референдуму і спір виник у зв`язку із порушенням її прав у такому процесі з боку суб`єкта владних повноважень або іншої особи.

Відповідно до частини першої статті 19 Кодексу адміністративного судочинства України юрисдикція адміністративних судів поширюється на справи у публічно-правових спорах, зокрема: за зверненням суб`єкта владних повноважень у випадках, коли право звернення до суду для вирішення публічно-правового спору надано такому суб`єкту законом.

Ужитий у цій процесуальній нормі термін «суб`єкт владних повноважень» означає орган державної влади (у тому числі без статусу юридичної особи), орган місцевого самоврядування, їх посадова чи службова особа, інший суб`єкт при здійсненні ними публічно-владних управлінських функцій на підставі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень, або наданні адміністративних послуг (пункт 7 частини першої статті 4 Кодексу адміністративного судочинства України).

З огляду на викладене, до компетенції адміністративних судів належать спори за зверненням суб`єкта владних повноважень у випадках, встановлених Конституцією та законами України, крім спорів, для яких законом установлений інший порядок судового вирішення.

Публічно-правовий спір має особливий суб`єктний склад. Участь суб`єкта владних повноважень є обов`язковою ознакою для того, щоб класифікувати спір як публічно-правовий. Проте сама по собі участь у спорі суб`єкта владних повноважень не дає підстав ототожнювати спір з публічно-правовим та відносити його до справ адміністративної юрисдикції.

Під час визначення предметної юрисдикції справ суди повинні виходити із суті права та/або інтересу, за захистом якого звернулася особа, заявлених вимог, характеру спірних правовідносин, змісту та юридичної природи обставин у справі.

Визначальною ознакою справи адміністративної юрисдикції є суть (зміст, характер) спору. Публічно-правовий спір, на який поширюється юрисдикція адміністративних судів, є спором між учасниками публічно-правових відносин і стосується саме цих відносин.

Разом з тим, приватноправові відносини вирізняються наявністю майнового чи немайнового інтересу учасника. Спір має приватноправовий характер, якщо він обумовлений порушенням або загрозою порушення приватного права чи інтересу, як правило майнового, конкретного суб`єкта, що підлягає захисту в спосіб, передбачений законодавством для сфери приватноправових відносин.

Вказана правова позиція узгоджується з висновками Верховного Суду, викладеними у постановах: від 04.09.2018 у справі №826/1934/17, від 05.06.2018 у справі №805/4506/16-а, від 27.06.2018 у справі №815/6945/16.

Згідно зі змістом позовної заяви та доданих до неї документів відповідач перебував у трудових відносинах із Міністерством юстиції України. У липні 2022 року позивачем відповідачу помилково нараховано та виплачено матеріальну допомогу для вирішення соціально-побутових питань в сумі 190 979,80 грн. (а.с. 24) замість необхідної 19 097,98 грн.

Відповідачем частково повернуто переплачені кошти в розмірі 12000,01 грн. (а.с. 30-34)

З квітня 2023 роки відповідач у трудових відносинах із позивачем не перебуває, оскільки наказом від 04.04.2023 №377/к звільнений із займаної посади за власним бажанням (а.с. 35).

Як зазначає позивач, станом на день звернення до суду з позовом у власності відповідача перебувають безпідставно набуті ним кошти в сумі 110719,84 грн., які він добровільно не повернув.

Наведене стало підставою для звернення до суду з даним позовом.

Разом з тим, за правилами пункту 1 частини першої статті 19 Цивільного процесуального кодексу України суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства.

Суд звертає увагу, що спір у справі, що розглядається, не є публічно-правовим, оскільки стосується правомірності набуття відповідачем права власності на бюджетні кошти ( виплачену йому матеріальну допомогу) в сумі 110 719,84 грн. та стягнення з відповідача згаданої суми як набутої без достатньої правової підстави. Тобто, цей спір має приватноправовий, а не публічно-правовий характер, тому з урахуванням його суб`єктного складу повинен розглядатися в порядку цивільного судочинства.

Вказана правова позиція узгоджується із численними висновками Великої Палати Верховного Суду, викладеними зокрема в постановах від 04 квітня 2018 року у справі №370/108/17 (провадження №11-196апп18), від 30 січня 2019 року у справі №756/6441/16-ц (провадження №14-484цс18), від 27 березня 2019 року у справі №727/5743/15-ц, (провадження № 14-78цс19), від 12 лютого 2020 року у справі №345/1183/17 (провадження №14-420цс19).

Суд наголошує, що визначальним принципом здійснення правосуддя в адміністративних справах є принцип офіційного з`ясування всіх обставин у справі з обов`язком суб`єкта владних повноважень доказувати правомірність своїх дій, бездіяльності чи рішень, на відміну від визначального принципу цивільного судочинства, який полягає у змагальності сторін. Суд, який розглянув справу, не віднесену до його юрисдикції, не може вважатися «судом, встановленим законом» у розумінні пункту 1 статті 6 Конвенції.

Дана обставина згідно із пунктом 1 частини першої статті 170 Кодексу адміністративного судочинства України є підставою для відмови у відкритті провадження в адміністративній справі.

Відповідно до частини шостої статті 170 Кодексу адміністративного судочинства України суд вважає за необхідне роз`яснити, що для вирішення спору позивачу необхідно звернутись до загального місцевого суду за правилами підсудності, встановленими Цивільним процесуальним кодексом України.

При цьому, суд вважає безпідставним посилання Голосіївського районного суду міста Києва в ухвалі від 24.05.2023 по справі №752/9467/23 про відмову у відкритті провадження на постанову Великої Палати Верховного Суду від 31.10.2018 по справі №761/33941/16-ц щодо підсудності даного спору адміністративному суду, а не суду загальної юрисдикції, оскільки викладені у вказаній постанові висновки суду касаційної інстанції не є релевантними до даної справи.

Так, у справі №761/33941/16-ц спір між сторонами виник щодо стягнення із відповідача-суб`єкта владних повноважень середнього заробітку за час вимушеного прогулу. Разом з тим, спір, що виник між сторонами у даній справі, стосується стягнення із відповідача-фізичної особи безпідставно набутих, на переконання позивача, коштів, які він відмовляється повернути в добровільному порядку. З огляду на викладене, спірні правовідносини врегульовані нормами Цивільного кодексу України та КЗпП України, на які і посилається позивач у позовній заяві, а не Законом України «Про державну службу».

На підставі наведеного та керуючись статтями 170, 248 Кодексу адміністративного судочинства України, суддя

У Х В А Л И В:

У відкритті провадження у справі за позовом Міністерства юстиції України до ОСОБА_1 про стягнення коштів відмовити.

Попередити позивача, що повторне звернення тієї самої особи до адміністративного суду з адміністративним позовом з тих самих предмета і підстав та до того самого відповідача, як той, щодо якого постановлено ухвалу про відмову у відкритті провадження, не допускається.

Ухвала набирає законної сили негайно після її підписання.

Апеляційна скарга на ухвалу суду може бути подана безпосередньо до Шостого апеляційного адміністративного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня складення її повного тексту.

Повний текст ухвали складений 15.09.2023.

Суддя С.В. Бородавкіна