Справа № 140/1846/23
Суддя: Шевчук Світлана Михайлівна
Дата ухвалення: 2023-09-15 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 вересня 2023 рокуЛьвівСправа № 140/1846/23 пров. № А/857/8925/23

Восьмий апеляційний адміністративний суд в складі колегії суддів:

судді-доповідача -Шевчук С. М.
суддів -Кухтея Р. В.
Носа С. П.
розглянувши в порядку письмового провадження в м. Львові апеляційну скаргу Відділу державного нагляду (контролю) у Волинській області Державної служби України з безпеки на транспорті на рішення Волинського окружного адміністративного суду від 17 квітня 2023 року у справі № 140/1846/23 за адміністративним позовом Фізичної особи підприємця ОСОБА_1 до Відділу державного нагляду (контролю) у Волинській області Державної служби України з безпеки на транспорті про визнання протиправною та скасування постанови,

місце ухвалення судового рішення м.Луцьк
Розгляд справи здійснено за правиламиспрощеного позовного провадження
суддя у І інстанціїКостюкевич С.Ф.
дата складання повного тексту рішенняне зазначена

ВСТАНОВИВ:

І. ОПИСОВА ЧАСТИНА

Фізична особа-підприємець ОСОБА_1 звернувся до Волинського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Відділу державного нагляду (контролю) у Волинській області Державної служби України з безпеки на транспорті (далі відповідач) про визнання протиправною та скасування постанови від 30.01.2023 № 350777 про застосування адміністративно-господарського штрафу у розмірі 34000 грн.

Рішенням Волинського окружного адміністративного суду від 17 квітня 2023 року у справі № 140/1846/23 позов задоволено повністю.

Визнано протиправною та скасовано постанову Відділу державного нагляду (контролю) у Волинській області Державної служби України з безпеки на транспорті від 30.01.2023 № 350777 про застосування адміністративно-господарського штрафу з фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 у розмірі 34 000 грн.

Стягнуто з Відділу державного нагляду (контролю) у Волинській області Державної служби України з безпеки на транспорті за рахунок бюджетних асигнувань на користь фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 судовий збір в розмірі 1 073,60 гривня 00 копійок (одна тисяча сімдесят три гривні 60 копійок).

Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції відповідач звернувся з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати рішення суду першої інстанції та прийняти нове, яким у задоволенні позову відмовити. В обґрунтування апеляційної скарги вказує, що судове рішення прийнято з порушенням норм матеріального права, неповним з`ясуванням обставин справи, що призвело до неправильного вирішення справи.

На підтвердження доводів апеляційної скарги вказує на те, що протокол адаптації та перевірки тахографа є документом передбаченим статтею 53 Закону України «Про автомобільний транспорт» необхідним для виконання міжнародних перевезень для усіх перевізників (і резидентів, і нерезидентів) та видів перевезень (і пасажирських, і вантажних) наведених у даній статті, інші документи, наведені в частинах 3,4,5,6 статті 53 Закону України «Про автомобільний транспорт» є спеціальними для кожного з видів перевезень (вантажних/пасажирських) та особи перевізника (резидент/нерезидент). Апелянт вважає, що постанова №350777 від 30.01.2023 винесена законно, а допущене порушення законодавства про автомобільний транспорт ФОП ОСОБА_1 кваліфіковано вірно.

Позивач подав відзив на апеляційну скаргу, у якому заперечує проти задоволення апеляційної скарги та просить суд залишити рішення суду першої інстанції без змін, з мотивів аналогічних тим, що викладені судом першої інстанції в оскаржуваному рішенні.

Про розгляд апеляційної скарги сторони повідомлені шляхом надіслання ухвал про відкриття апеляційного провадження та про призначення апеляційної скарги до розгляду на поштову адресу сторін, про що в матеріалах справи містяться відповідні докази.

Враховуючи, що рішення суду першої інстанції ухвалено в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у порядку письмового провадження), суд апеляційної інстанції в порядку п.3 ч.1 ст.311 КАС України розглядає справу без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження) за наявними у справі матеріалами, оскільки справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів. В силу вимог ч.4 ст.229 КАС України якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється за відсутності учасників справи (у тому числі при розгляді справи в порядку письмового провадження), фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

ІІ. ОЦІНКА СУДУ ПЕРШОЇ ІНСТАНЦІЇ

Ухвалюючи судове рішення про задоволення позову, суд першої інстанції виходив з того, що оскаржуваною постановою з ФОП ОСОБА_1 стягнуто адміністративно-господарський штраф у сумі 34 000,00 грн, за керування перевізником 06.01.2023 на а/д М-30 ТЗ Mercedes-Benz, реєстраційний номер НОМЕР_1 без тахокартки за 06.01.2023, протоколу перевірки та адаптапції тахографа до ТЗ, щоденних реєстраційних листів режиму праці та відпочинку, як слідує із Акта № 349221 від 06.01.2023, відповідальність за яке передбачена абзацом одинадцятим частини першої статті 60 Закону №2344-ІІІ.

Таким чином, на переконання суду першої інстанції, відповідачем в порушення норм вказаного закону притягнуто до відповідальності позивача за порушення, яке він не вчиняв та застосовано санкцію за нормою, яка не підлягала до застосування (абз. 6 ч. 1 ст. 60 Закону №2344-11).

ІІІ. ОБСТАВИНИ, ВСТАНОВЛЕНІ СУДОМ

Судом першої інстанції встановлено та підтверджено матеріалами справи, що ФОП ОСОБА_1 є перевізником - резидентом, який провадить господарську діяльність з внутрішніх та міжнародних перевезень вантажів.

06.01.2023 на автодорозі М-30 252 км. (Хмельницька обл.) посадовими особами Укртрансбезпеки на підставі направлення на перевірку від 29.12.2022 №004361 та тижневого графіка перевірки було проведено перевірку додержання вимог законодавства про автомобільний транспорт під час здійснення перевезень вантажів ТЗ Mercedes-Benz, реєстраційний номер НОМЕР_1 , власником якого є позивач.

06.01.2023 в результаті вказаної перевірки складено акт проведення перевірки додержання вимог законодавства про автомобільний транспорт під час здійснення перевезень пасажирів і вантажів автомобільним транспортом, яким встановлено виявлені порушення, відповідальність за які передбачена ст. 60 Закону №2344-ІІІ: 1) відсутність тахокарти за 06.01.2023 водія ОСОБА_2 ; 2) відсутність протоколу перевірки та адаптації тахографа до ТЗ; 3) відсутність щоденних реєстраційних листів режиму праці та відпочинку.

30.01.2023 на підставі вищевказаного Акту Відділом державного нагляду (контролю) у Волинській області Державної служби України з безпеки на транспорті прийнято постанову № 350777, якою перевізника ОСОБА_1 притягнуто до відповідальності відповідно до ст. 60 Закону №2344-ІІІ та застосовано адміністративно-господарський штраф у розмірі 34 000 грн за порушення ст. 53 Закону №2344-ІІІ.

Не погоджуючись із вказаною вище постановою, позивач звернувся до суду із цим позовом.

ІV. ПОЗИЦІЯ АПЕЛЯЦІЙНОГО СУДУ

Перевіривши за наявними у справі матеріалами доводи, викладені у апеляційній скарзі, правильність застосування судами норм матеріального та процесуального права і правової оцінки обставин у справі у межах, визначених статтею 308 Кодексу адміністративного судочинства України (КАС України), колегія суддів встановила таке.

Відповідно до частини другої 2 статті 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та Законами України.

Основні засади організації та діяльності автомобільного транспорту, в тому числі щодо діяльності автомобільного перевізника, що здійснює перевезення вантажів, та його відповідальність за порушення законодавства про автомобільний транспорт регулюються нормами Закону України «Про автомобільний транспорт» від 05.04.2001 №2344-III (далі Закон).

Частинами 14, 17, 18 ст. 6 Закону №2344 передбачено, що державний контроль автомобільних перевізників на території України здійснюється шляхом проведення планових, позапланових і рейдових перевірок (перевірок на дорозі).

Рейдові перевірки дотримання вимог законодавства про автомобільний транспорт під час виконання перевезень пасажирів і вантажів автомобільним транспортом здійснюються шляхом зупинки транспортного засобу або без такої зупинки посадовими особами центрального органу виконавчої влади, що забезпечує реалізацію державної політики з питань безпеки на наземному транспорті, та його територіальних органів, які мають право зупиняти транспортний засіб у форменому одязі за допомогою сигнального диска (жезла) відповідно до порядку, затвердженого Кабінетом Міністрів України.

У разі проведення позапланових і рейдових перевірок автомобільний перевізник, що буде перевірятися, про час проведення перевірки не інформується.

Постановою Кабінету Міністрів України від 08.11.2006 року №1567 затверджено Порядок проведення рейдових перевірок (перевірок на дорозі) (далі Порядок), який визначає процедуру проведення рейдових перевірок (перевірок на дорозі) щодо додержання автомобільними перевізниками вимог законодавства про автомобільний транспорт.

Так, п. 2 Порядку передбачено, що рейдовим перевіркам (перевіркам на дорозі) підлягають усі транспортні засоби вітчизняних та іноземних автомобільних перевізників, що здійснюють автомобільні перевезення пасажирів та вантажів на території України.

Згідно п. 4 Порядку рейдові перевірки (перевірки на дорозі) на автомобільному транспорті проводяться посадовими особами Укртрансбезпеки та її територіальних органів у форменому одязі, які мають відповідне службове посвідчення, направлення на рейдову перевірку (перевірку на дорозі) згідно з додатком 1-1, сигнальний диск (жезл) та індивідуальну печатку.

Відповідно до п. 15 Порядку, під час проведення рейдової перевірки (перевірки на дорозі) перевіряється, в тому числі, додержання вимог статей 53, 56, 57 і 59 Закону.

У разі виявлення в ході рейдової перевірки (перевірки на дорозі) транспортного засобу порушення законодавства про автомобільний транспорт посадовою особою (особами), що провела перевірку, складається акт (п. 21 Порядку).

Судом встановлено, що за результатами проведеної рейдової перевірки транспортного засобу, власником яких являється ФОП ОСОБА_1 , встановлено допущення порушення вимог ст. 53 Закону, а саме: відсутність тахокарти за 06.01.2023 водія ОСОБА_2 ; відсутність протоколу перевірки та адаптації тахографа до ТЗ; відсутність щоденних реєстраційних листів режиму праці та відпочинку.

Так, відповідно до ст. 53 Закону, у транспортних засобах, що здійснюють міжнародні перевезення пасажирів та/або вантажів, установлюються і використовуються контрольні пристрої - тахографи. Водії транспортних засобів, що належать резидентам або нерезидентам України, зобов`язані допускати до перевірки тахографів посадових осіб центрального органу виконавчої влади, що забезпечує реалізацію державної політики з питань безпеки на наземному транспорті, надавати їм реєстраційні листки режиму праці та відпочинку водіїв - тахокарти, а також, у разі якщо у транспортному засобі використовуються цифрові тахографи, роздруковувати на паперовому носії інформацію про роботу та відпочинок водіїв.

В обґрунтування заявлених позовних вимог позивач наголошує на тому, що відповідачем в порушення Закону було притягнуто його до відповідальності за порушення, яке він не вчиняв (відсутність документів, визначених статтею 53 Закону №2344-ІІ) та застосовано санкцію за нормою, яка не підлягала застосуванню (абз.6 ч.1 ст.60 Закону №2344-ІІ, штраф 34000).

Оцінюючи такі доводи ФОП ОСОБА_1 в контексті їх достатності для скасування оскарженої постанови, суд виходить з наступного.

Відповідно до ст. 1 Закону автомобільний перевізник - це фізична або юридична особа, яка здійснює на комерційній основі чи за власний кошт перевезення пасажирів чи (та) вантажів транспортними засобами.

Нормами ст. 53 Закону встановлений обов`язок автомобільних перевізників, що здійснюють міжнародні перевезення пасажирів та/або вантажів, установлюються і використовуються контрольні пристрої тахографи.

Положеннями ч. 1 ст. 18 Закону визначено, що з метою організації безпечної праці та ефективного контролю за роботою водіїв транспортних засобів автомобільні перевізники зобов`язані, серед іншого, організовувати роботу водіїв транспортних засобів, режими їх праці та відпочинку відповідно до вимог законодавства України.

Контроль за роботою водіїв транспортних засобів має забезпечувати належне виконання покладених на них обов`язків і включає організацію перевірок режимів їх праці та відпочинку, а також виконання водіями транспортних засобів вимог цього Закону та законодавства про працю.

Положення щодо режимів праці та відпочинку водіїв транспортних засобів визначається законодавством.

Вказане кореспондується також з нормами ст. 34 Закон, що встановлюють вимоги до автомобільного перевізника.

Європейською угодою щодо роботи екіпажів транспортних засобів, які виконують міжнародні автомобільні перевезення (далі ЄУТР), до якої приєдналась Україна Законом України «Про приєднання України до ЄУТР» від 05.09.2005 №2819-ІV, врегульовано час роботи та відпочинку водії транспортних засобів, що виконують міжнародні автомобільні перевезення.

Відповідно до ст. 10 ЄУТР, Договірні Сторони приписують встановлення й використання на транспортних засобах, зареєстрованих на їхній території, контрольних пристроїв відповідно до таких вимог:

a) Контрольний пристрій повинен відповідати, у тому, що стосується його конструкції, встановлення, використання та випробування, вимогам цієї Угоди та додатка до неї, який становить невід`ємну частину цієї Угоди. Контрольний пристрій, який відповідає, у тому, що стосується конструкції, встановлення, використання та випробування, постанові Ради (ЄEC) N 3821/85 від 20 грудня 1985 року, вважається таким, що відповідає вимогам цієї статті.

b) Якщо нормальне й відповідне використання контрольного пристрою, встановленого на транспортному засобі, неможливе, то кожний член екіпажу від руки, використовуючи відповідні графічні позначки, вносить в бланк для записів дані, які відповідають його професійній діяльності й періодам відпочинку.

c) Якщо члени екіпажу, знаходячись поза транспортним засобом, не можуть використати цей пристрій, вони від руки вносять у бланк для записів, використовуючи відповідні графічні позначки, різні періоди часу, які відповідають їхній професійній діяльності поза транспортним засобом.

d) Необхідно, щоб члени екіпажу постійно мали при собі й могли надати для інспекції бланки для записів за поточний тиждень та за останній день попереднього тижня, протягом якого вони керували транспортним засобом.

e) Члени екіпажу повинні забезпечувати належне вмикання й експлуатування контрольного пристрою, а у випадках його виходу зі строю повинні якомога швидше забезпечити його ремонт.

Роботодавець видає водіям достатню кількість бланків для записів, враховуючи при цьому, що ці бланки мають персональний характер, тривалість періоду, протягом якого їх можна використовувати, і можливий обов`язок заміни бланків у разі, якщо вони були пошкоджені або вилучені особою, уповноваженою здійснювати контроль. Роботодавець видає водіям бланки тільки затвердженого зразка, які підходять для використання на обладнанні, встановленому на транспортному засобі.

Згідно ст. 11 ЄУТР підприємство організовує автомобільні перевезення таким чином, щоб члени екіпажу могли дотримуватися положень цієї Угоди.

Воно здійснює постійний контроль періодів керування, годин іншої роботи й періодів відпочинку, використовуючи всі документи, що знаходяться в його розпорядженні, наприклад особові контрольні книжки. У разі виявлення будь-якого порушення цієї Угоди воно вживає негайних заходів для його усунення й недопущення його повторення, наприклад шляхом зміни графіків роботи й маршрутів.

Порядок установлення, технічного обслуговування та використання тахографів визначений Інструкцією з використання контрольних пристроїв (тахографів) на автомобільному транспорті, затвердженою наказом Міністерства транспорту та зв`язку України від 24.06.2010 №385 (далі - Інструкції №385), яка розроблена відповідно до вимог ЄУРТ.

Пунктом 1.3 Інструкції №385 встановлено, що її норми поширюються на суб`єктів господарювання, які провадять діяльність у сфері надання послуг з перевезення пасажирів та/або вантажів автомобільними транспортними засобами (крім таксі).

Пунктами 3.3, 3.6 Інструкції №385 встановлено, що водій транспортного засобу, обладнаного тахографом:

- забезпечує правильну експлуатацію тахографа та управління режимами його роботи відповідно до інструкції виробника тахографа;

- своєчасно встановлює, змінює і заповнює тахокарти та забезпечує їх належне зберігання;

- використовує тахокарти (у разі використання аналогового тахографа) або у разі використання цифрового тахографа - особисту картку водія кожного дня, протягом якого керував транспортним засобом;

- має при собі: протокол про перевірку та адаптацію тахографа до транспортного засобу; заповнені тахокарти у кількості, що передбачена ЄУТР, або картку водія чи роздруківку даних роботи тахографа у разі обладнання транспортного засобу цифровим тахографом.

Перевізники забезпечують належну експлуатацію тахографів та транспортних засобів з установленими тахографами та згідно з вимогами ЄУТР здійснюють періодичні інспекції, які включають перевірку, зокрема:

- дотримання вимог щодо періодів роботи та відпочинку водіїв та їх відповідність параметрам руху, зареєстрованим тахографом;

- наявності у водіїв транспортних засобів тахокарт у кількості, визначеній пунктом 3.3 цього розділу, або наявності та чинності картки для цифрового тахографа.

Системний аналіз вищезазначених законодавчих норм свідчить, що вантажні автомобілі, які використовуються суб`єктами господарювання для міжнародних автомобільних перевезень в обов`язковому порядку повинні бути обладнані діючим та повіреним тахографом. А для водія такого автомобіля обов`язковим також є наявність протоколу про перевірку та адаптацію тахографа до транспортного засобу, заповнених тахокарт (реєстраційні листки режиму праці та відпочинку водіїв) або картки водія чи роздруківки даних роботи тахографа у разі обладнання транспортного засобу цифровим тахографом.

В свою чергу автомобільний перевізник зобов`язаний забезпечити наявність у водія транспортного засобу таких документів.

Аналогічна правова позиція висловлена Верховним Судом у постанові від 10 травня 2019 у справі №816/124/17 та від 11.02.2020 у справі № 820/4624/17.

Зазначене спростовує твердження позивача про те, що в даному випадку відповідачем неправильно кваліфіковано його дії.

Крім того, абзацом 11 частини 1 статті 60 Закону України «Про автомобільний транспорт» передбачено, що за управління транспортними засобами при здійсненні міжнародних автомобільних перевезень без контрольних пристроїв (тахографів) реєстрації режимів праці чи відпочинку водіїв транспортних засобів чи вимкненими такими контрольними пристроями (тахографами) або без щоденних реєстраційних листків режимів праці та відпочинку - штраф у розмірі сорока неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Аналіз вказаної норми Закону дає підстави для висновку, що є лише три випадки застосування адміністративно-господарського штрафу: 1) виконання міжнародного автомобільного перевезення без контрольного пристрою (тахографу) у спірних правовідносинах ТЗ обладнаний тахографом, що не заперечується позивачем; 2) вимкнений тахограф у даному випадку він був увімкненим; 3) відсутні щоденні реєстраційні листки режимів праці та відпочинку.

Так, в жодному із наведених випадків не вказується про застосування адміністративно-господарського штрафу на підставі абзацу 11 ч.1 ст.60 Закону України «Про автомобільний транспорт» за відсутній протокол перевірки та адаптації тахографа.

Таким чином, протокол перевірки та адаптації тахографа є загальнообов`язковим документом передбаченим статтею 53 Закону України «Про автомобільний транспорт» необхідним для виконання міжнародних перевезень для усіх перевізників (і резидентів, і нерезидетнів) та видів перевезень (і пасажирських, і вантажних).

В ході проведеної 06 січня 2023 року рейдової перевірки посадовими особами контролюючого органу було виявлено факт відсутності у водія ОСОБА_2 , що здійснював міжнародні вантажні перевезення, зокрема, протоколу перевірки та адаптації тахографа.

Нормами ст. 60 Закону передбачена відповідальність за порушення законодавства про автомобільний транспорт. Так, згідно абз. 6 ч. 1 ст. 60 Закону за порушення законодавства про автомобільний транспорт до автомобільних перевізників застосовуються адміністративно-господарські штрафи за виконання резидентами та/або нерезидентами України міжнародних перевезень пасажирів чи вантажів без документів, визначених статтею 53 цього Закону, у розмірі двох тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду у постанові від 01 липня 2020 року у справі №К/9901/22356/18 зазначив, що діюче законодавство чітко визначає підстави для відповідальності автомобільного перевізника, як то порушення законодавства про автомобільний транспорт. Отже, відсутність у водія на момент проведення перевірки передбачених документів становить склад господарського правопорушення, за яке до автомобільних перевізників застосовується адміністративно-господарський штраф.

З огляду на вищевикладене, доводи апеляційної скарги є суттєвими і складають підстави для висновку про неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи, неправильне застосування норм матеріального права, що призвело до неправильного вирішення справи, через що рішення суду підлягає скасуванню з прийняттям нової постанови про відмову у задоволенні позову.

Відповідно до пункту 2 статті 315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити нове судове рішення у відповідній частині або змінити судове рішення.

Згідно частин першої та другої статті 317 КАС України підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є: неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.

Досліджуючи питання, яке стосуються розподілу судових витрат понесених у даній справі, колегією суддів установлено, що з урахуванням положень ст. 139 КАС України відсутні підстави для перерозподілу та присудження судових витрат на користь будь-якої із сторін.

Керуючись ст. 308, ст. 311, ст. 315, ст. 317, ст. 321, ст. 328 Кодексу адміністративного судочинства України, апеляційний суд,

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Відділу державного нагляду (контролю) у Волинській області Державної служби України з безпеки на транспорті задовольнити.

Рішення Волинського окружного адміністративного суду від 17 квітня 2023 року у справі № 140/1846/23 скасувати та ухвалити постанову, якою у задоволенні позову Фізичної особи підприємця ОСОБА_1 до Відділу державного нагляду (контролю) у Волинській області Державної служби України з безпеки на транспорті про визнання протиправною та скасування постанови відмовити.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та касаційному оскарженню не підлягає, крім випадків, передбачених пунктом другим частини п`ятої статті 328 КАС України, шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий суддя С. М. Шевчук
судді Р. В. Кухтей
С. П. Нос