Справа № 440/4596/22
Суддя: Т.С. Канигіна
Дата ухвалення: 2023-09-14 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОЛТАВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 вересня 2023 року м. ПолтаваСправа № 440/4596/22

Полтавський окружний адміністративний суд у складі судді Канигіної Т.С., розглянувши справу за позовом ОСОБА_1 до Ірпінського відділу державної виконавчої служби ВДВС у Бучанському районі Київської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) в особі державного виконавця Ірпінського відділу державної виконавчої служби ВДВС у Бучанському районі Київської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) про визнання протиправною та скасування постанови,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернулась до Полтавського окружного адміністративного суду з позовною заявою до Ірпінського відділу державної виконавчої служби ВДВС у Бучанському районі Київської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) в особі державного виконавця Ірпінського відділу державної виконавчої служби ВДВС у Бучанському районі Київської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) про визнання протиправною та скасування постанови, а саме просить:

- скасувати постанову державного виконавця Ірпінського міського відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Київській області Дербіної Любові Василівни від 23.04.2019 про відкриття виконавчого провадження;

- виключити позивача з реєстру боржників.

Ухвалою Полтавського окружного адміністративного суду від 23.05.2022 позовну заяву ОСОБА_1 до Ірпінського відділу державної виконавчої служби ВДВС у Бучанському районі Київської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) в особі державного виконавця Ірпінського відділу державної виконавчої служби ВДВС у Бучанському районі Київської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) про визнання протиправною та скасування постанови залишено без руху.

Ухвалою Полтавського окружного адміністративного суду від 08.07.2022 у задоволенні заяви представника ОСОБА_1 про поновлення строку звернення до суду відмовлено. Позовну заяву ОСОБА_1 до Ірпінського відділу державної виконавчої служби ВДВС у Бучанському районі Київської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) в особі державного виконавця Ірпінського відділу державної виконавчої служби ВДВС у Бучанському районі Київської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) про визнання протиправною та скасування постанови повернуто позивачеві.

Постановою Другого апеляційного адміністративного суду від 12.04.2023 ухвалу Полтавського окружного адміністративного суду від 08.07.2022 у справі № 440/4596/22 скасовано; справу № 440/4596/22 направлено до Полтавського окружного адміністративного суду для продовження розгляду.

Справа № 440/4596/22 надійшла до Полтавського окружного адміністративного суду 02.05.2023, що підтверджується даними реєстрації на вхідному штампі.

Ухвалою Полтавського окружного адміністративного суду від 04.05.2023 позовну заяву ОСОБА_1 до Ірпінського відділу державної виконавчої служби ВДВС у Бучанському районі Київської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) в особі державного виконавця Ірпінського відділу державної виконавчої служби ВДВС у Бучанському районі Київської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) про визнання протиправною та скасування постанови залишено без руху.

13.06.2023 позивачем усунуто недоліки позовної заяви.

Ухвалою Полтавського окружного адміністративного суду від 19.06.2023 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження в адміністративній справі №440/4596/22; вирішено проводити розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні).

27.06.2023 представник позивача звернулась до суду з клопотанням про розгляд справи з повідомленням (викликом) сторін, зазначивши, що характер спірних відносин та предмет доказування вимагають проведення судового засідання з повідомленням сторін для повного та всебічного встановлення обставин справи. Наведено, що саме орган державної влади повинен довести свою позицію та надати докази надсилання постанови про відкриття виконавчого провадження. Також зазначено, що з огляду на можливість надання пояснень відповідачем з порушенням строку надання таких пояснень, а позивач може не мати нагоди скористатись своїм правом на подання письмових пояснень вчасно та має право надати їх в усному вигляді у залі суду.

Ухвалою Полтавського окружного адміністративного суду від 03.07.2023 клопотання представника ОСОБА_1 про розгляд справи з повідомленням (викликом) сторін задоволено. Перейдено до розгляду справи №440/4596/21 за правилами спрощеного позовного провадження з викликом учасників справи, призначено судове засідання для розгляду справи по суті на 25.07.2023. Повторно витребувано від відповідача засвідчені належним чином копії матеріалів виконавчого провадження №58971196.

Протокольною ухвалою суду від 25.07.2023 відкладено судове засідання на 09.08.2023 у зв`язку з неявкою відповідача та неподанням документів до суду.

Протокольною ухвалою суду від 09.08.2023 відкладено судове засідання на 23.08.2023 у зв`язку з відсутністю доказів отримання відповідачем копії ухвали від 03.07.2023 та судової повістки на 09.08.2023.

Протокольною ухвалою суду від 23.08.2023 відкладено судове засідання на 13.09.2023 з огляду на задоволення клопотання представника позивача.

30.08.2023 до суду від Ірпінського відділу державної виконавчої служби ВДВС у Бучанському районі Київської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) надійшли копії матеріалів архівного виконавчого провадження №58971196.

У судове засідання 13.09.2023 представник відповідача не з`явився, про дату, час та місце судового засідання повідомлений належним чином.

У судовому засіданні 13.09.2023 представник позивача підтримала позовні вимоги, щодо судових витрат, пов`язаних з розглядом справи, зазначила, що буде заявлено протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду.

Згідно з протокольною ухвалою суду від 13.09.2023 вирішено перейти до розгляду справи по суті в порядку письмового провадження.

З огляду на положення частини дев`ятої статті 205 Кодексу адміністративного судочинства України розгляд адміністративної справи здійснено у порядку письмового провадження.

Дослідивши матеріали справи, з`ясувавши фактичні обставини, оцінивши докази, що мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив наступне.

З матеріалів справи вбачається, що 22.03.2019 приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу на підставі статті 87 Закону України "Про нотаріат" та пункту 2 Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 29.06.1999 №1172, видано виконавчий напис №1423, відповідно до якого запропоновано стягнути з ОСОБА_1 невиплачені в строк грошові кошти на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія управління активами" за період з 06.11.2014 по 25.12.2018 у загальному розмірі 9017,08 грн.

Вищезазначений виконавчий напис за заявою Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія управління активами" вих.№21432 від 12.04.2019 передано до виконання до Ірпінського міського відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Київській області.

Державним виконавцем Ірпінського міського відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Київській області Дербіною Л.В. розглянуто заяву стягувача та на підставі статей 3, 4, 24-27 Закону України "Про виконавче провадження" прийнято постанову про відкриття виконавчого провадження №58971196 від 23.04.2019 про стягнення з боржника заборгованості 9017,08 грн.

Позивач не погодилася із зазначеною постановою та звернулася до суду з цим позовом.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам та відповідним доводам сторін, суд дійшов таких висновків.

Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Умови і порядок виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), що відповідно до закону підлягають примусовому виконанню у разі невиконання їх у добровільному порядку, визначає Закон України "Про виконавче провадження" від 02.06.2016 №1404-VIII, згідно з яким виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Згідно з пунктом 3 частини першої статті 3 Закону № 1404-VIII відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню рішення на підставі таких виконавчих документів: виконавчих написів нотаріусів.

У статті 5 Закону України "Про виконавче провадження" зазначено, що примусове виконання рішень покладається на органи державної виконавчої служби (державних виконавців) та у передбачених цим Законом випадках на приватних виконавців, правовий статус та організація діяльності яких встановлюються Законом України "Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів".

Статтею 4 Закону України "Про виконавче провадження" встановлені вимоги до виконавчого документа, а також підстави його повернення.

Відповідно до частини першої статті 4 Закону України "Про виконавче провадження" у виконавчому документі зазначаються: 1) назва і дата видачі документа, найменування органу, прізвище, ім`я, по батькові та посада посадової особи, яка його видала; 2) дата прийняття і номер рішення, згідно з яким видано документ; 3) повне найменування (для юридичних осіб) або прізвище, ім`я та, за наявності, по батькові (для фізичних осіб) стягувача та боржника, їх місцезнаходження (для юридичних осіб) або адреса місця проживання чи перебування (для фізичних осіб), дата народження боржника - фізичної особи; 4) ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань стягувача та боржника (для юридичних осіб - за наявності); реєстраційний номер облікової картки платника податків або серія та номер паспорта (для фізичних осіб, які через свої релігійні переконання в установленому порядку відмовилися від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків та повідомили про це відповідний контролюючий орган і мають відмітку в паспорті) боржника (для фізичних осіб - платників податків); 5) резолютивна частина рішення, що передбачає заходи примусового виконання рішень; 6) дата набрання рішенням законної сили (крім рішень, що підлягають негайному виконанню); 7) строк пред`явлення рішення до виконання. У виконавчому документі можуть зазначатися інші дані (якщо вони відомі суду чи іншому органу (посадовій особі), що видав виконавчий документ), які ідентифікують стягувача та боржника чи можуть сприяти примусовому виконанню рішення, зокрема місце роботи боржника - фізичної особи, місцезнаходження майна боржника, реквізити рахунків стягувача і боржника, номери їх засобів зв`язку та адреси електронної пошти.

Водночас, частиною третьою статті визначено, що виконавчий документ підписується уповноваженою посадовою особою із зазначенням її прізвища та ініціалів і скріплюється печаткою. Скріплення виконавчого документа печаткою із зображенням Державного Герба України є обов`язковим, якщо орган (посадова особа), який видав виконавчий документ, згідно із законом зобов`язаний мати таку печатку.

Згідно з частиною четвертою статті 4 Закону України "Про виконавче провадження" виконавчий документ повертається стягувачу органом державної виконавчої служби без прийняття до виконання протягом трьох робочих днів з дня його пред`явлення, якщо, зокрема: рішення, на підставі якого видано виконавчий документ, не набрало законної сили (крім випадків, коли рішення у встановленому законом порядку допущено до негайного виконання); пропущено встановлений законом строк пред`явлення виконавчого документа до виконання; виконавчий документ не відповідає вимогам, передбаченим цією статтею, або якщо стягувач не подав заяву про примусове виконання рішення відповідно до статті 26 цього Закону; виконавчий документ пред`явлено не за місцем виконання або не за підвідомчістю.

Пунктом 1 частини першої статті 26 Закону України "Про виконавче провадження" передбачено, що виконавець розпочинає примусове виконання рішення на підставі виконавчого документа, зазначеного у статті 3 цього Закону: за заявою стягувача про примусове виконання рішення.

Згідно з частиною п`ятою статті 26 Закону України "Про виконавче провадження" виконавець не пізніше наступного робочого дня з дня надходження до нього виконавчого документа виносить постанову про відкриття виконавчого провадження, в якій зазначає про обов`язок боржника подати декларацію про доходи та майно боржника, попереджає боржника про відповідальність за неподання такої декларації або внесення до неї завідомо неправдивих відомостей.

При цьому, основними засадами (принципами) адміністративного судочинства є, зокрема, верховенство права.

Статтею 6 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права, відповідно до якого, зокрема, людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського суду з прав людини.

Відповідно до статті 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ратифікованої Україною Законом №475/97-ВР від 17.07.1997, кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.

Обираючи спосіб захисту порушеного права, слід зважати й на його ефективність з точки зору статті 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Відповідно до статей 72-76 Кодексу адміністративного судочинства України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи.

Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

У позовній заяві позивач зазначила, що ніколи не проживала і не була зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 , а також жодних відомостей стосовно перебування, реєстрації та/або наявності майна у позивача за адресою АДРЕСА_1 не має.

Відповідно до частини першої статті 24 Закону України "Про виконавче провадження" виконавчі дії провадяться державним виконавцем за місцем проживання, перебування, роботи боржника або за місцезнаходженням його майна. Право вибору місця відкриття виконавчого провадження між кількома органами державної виконавчої служби, що можуть вчиняти виконавчі дії щодо виконання рішення на території, на яку поширюються їхні функції, належить стягувачу.

Згідно з частинами першою - другою статті 18 Закону України "Про виконавче провадження" виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії. Виконавець зобов`язаний здійснювати заходи примусового виконання рішень у спосіб та в порядку, які встановлені виконавчим документом і цим Законом.

Відповідно до приписів частини першої статті 3 Закону України "Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні" (у редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) місце проживання - житло, розташоване на території адміністративно-територіальної одиниці, в якому особа проживає, а також спеціалізовані соціальні установи, заклади соціального обслуговування та соціального захисту, військові частини; реєстрація - внесення інформації до реєстру територіальної громади, документів, до яких вносяться відомості про місце проживання/перебування особи, із зазначенням адреси житла/місця перебування із подальшим внесенням відповідної інформації до Єдиного державного демографічного реєстру в установленому Кабінетом Міністрів України порядку.

Отже, реєстрація місця проживання полягає і у внесенні відомостей, зокрема, у паспорт громадянина України (у формі книжки).

Водночас, в оскарженій постанові про відкриття виконавчого провадження зазначено, що адресою боржника є АДРЕСА_1 .

У матеріалах справи наявна копія паспорта позивача з відміткою про реєстрацію місця проживання з 05.01.2017 у АДРЕСА_2 .

Суд зауважує, що функції відповідача щодо виконання постанови поширюються на територію Кременчуцького району Полтавської області. Доказів того, що функції відповідача поширюються на територію м. Ірпінь відповідачем не надано.

Суд звертає увагу, що відповідач ніяких доказів на підтвердження того, що на момент прийняття спірної постанови місцем проживання, перебування, роботи ОСОБА_1 або місцезнаходженням її майна була територія м. Ірпінь, не надав.

Вирішуючи питання про відкриття виконавчого провадження, державний виконавець зобов`язаний впевнитись, що відповідно до приписів Закону має право відкривати виконавче провадження щодо певної особи. У зв`язку з чим наділений правом вимагати у стягувача надання доказів місця проживання або перебування боржника.

Враховуючи наведене, суд дійшов висновку, що виконавчий напис приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу від 22.03.2019 №1423 пред`явлено не за місцем виконання, а тому відповідач не повинен був відкривати виконавче провадження з виконання цього виконавчого документа.

За таких підстав, постанова Ірпінського міського відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Київській області від 23.04.2019 про відкриття виконавчого провадження №58971196 не відповідає приписам чинного законодавства, оскільки виконавчий документ пред`явлено не за місцем виконання та не за підвідомчістю, а тому ця постанова є протиправною та підлягає скасуванню.

Щодо позовної вимоги стосовно виключення позивача з реєстру боржників, суд зазначає таке.

Рішенням Конституційного Суду України у справі № 3-рп/2003р від 30.01.2003 визначено, що правосуддя за своєю суттю визнається таким лише за умови, що воно відповідає вимогам справедливості і забезпечує ефективне поновлення в правах.

Відповідно до частини першої статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Статтею 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (право на ефективний засіб юридичного захисту) передбачено, що кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.

При цьому, під ефективним засобом (способом) слід розуміти такий, що призводить до потрібних результатів, наслідків, дає найбільший ефект. Отже, ефективний спосіб захисту повинен забезпечити поновлення порушеного права, бути адекватним наявним обставинам.

Верховним Судом у постанові від 18.10.2018 у справі № 815/1048/16 зазначено, що спосіб відновлення порушеного права має бути ефективним та таким, який виключає подальші протиправні рішення, дії, чи бездіяльність суб`єкта владних повноважень, а у випадку невиконання, або неналежного виконання рішення не виникла б необхідність повторного звернення до суду.

Рішення про зобов`язання відповідача вчинити певні суд приймає у справах, де відповідач допустив неправомірну бездіяльність за умови обов`язку вчинити певну дію. У цьому випадку суд повинен зазначити, яку саме дію повинен вчинити відповідач, але не може втручатися в його компетенцію.

Відповідно до частини першої статті 9 Закону України "Про виконавче провадження" Єдиний реєстр боржників - це систематизована база даних про боржників, що є складовою автоматизованої системи виконавчого провадження та ведеться з метою оприлюднення в режимі реального часу інформації про невиконані майнові зобов`язання боржників та запобігання відчуженню боржниками майна.

Відомості про боржників, включені до Єдиного реєстру боржників, є відкритими та розміщуються на офіційному веб-сайті Міністерства юстиції України.

Згідно з частиною шостою статті 9 Закону України "Про виконавче провадження" Єдиний реєстр боржників містить такі відомості: 1) прізвище, ім`я, по батькові (за наявності), дата народження боржника - фізичної особи або найменування, ідентифікаційний код юридичної особи у Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань боржника - юридичної особи; 2) найменування органу або прізвище, ім`я, по батькові та посада посадової особи, яка видала виконавчий документ; 3) найменування органу державної виконавчої служби або прізвище, ім`я, по батькові приватного виконавця, номер засобу зв`язку та адреса електронної пошти виконавця; 4) номер виконавчого провадження; 5) категорія стягнення (аліменти, штраф тощо).

У частині п`ятій цієї статті наведено, що відомості про боржника вносяться до Єдиного реєстру боржників (крім відомостей щодо боржників, якими є державні органи, органи місцевого самоврядування, а також боржників, які не мають заборгованості за виконавчим документом про стягнення періодичних платежів більше трьох місяців, та боржників за рішенням немайнового характеру) одночасно з винесенням постанови про відкриття виконавчого провадження.

Частиною сьомою статті 9 Закону України "Про виконавче провадження" передбачено, що відомості про боржника виключаються з Єдиного реєстру боржників одночасно з винесенням постанови про закінчення виконавчого провадження, повернення виконавчого документа стягувачу на підставі пунктів 1, 3, 11 частини першої статті 37 цього Закону або постанови, передбаченої частиною четвертою статті 40 цього Закону, чи в день встановлення виконавцем факту відсутності заборгованості за виконавчими документами про стягнення періодичних платежів.

З урахуванням викладеного, оскільки суд дійшов висновку про наявність підстав для визнання протиправною та скасування постанови Ірпінського міського відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Київській області від 23.04.2019 про відкриття виконавчого провадження №58971196, за результатами з`ясування обставини у справі та їх правової оцінки, суд дійшов висновку про обґрунтованість адміністративного позову та наявність підстав для його задоволення і в частині зобов`язання Ірпінського відділу державної виконавчої служби у Бучанському районі Київської області виключити відомості щодо ОСОБА_1 з Єдиного реєстру боржників, внесених у зв`язку з відкриттям виконавчого провадження №58971196.

З урахуванням вищезазначеного, позовні вимоги підлягають задоволенню.

Відповідно до частини першої статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Отже, понесені позивачем витрати зі сплати судового збору підлягають стягненню на користь позивача з відповідача.

Керуючись статтями 2, 9, 77, 132, 139, 243-246, 250, 255, 287, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

В И Р І Ш И В:

Адміністративний позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_3 , рнокпп НОМЕР_1 ) до Ірпінського відділу державної виконавчої служби ВДВС у Бучанському районі Київської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) в особі державного виконавця Ірпінського відділу державної виконавчої служби ВДВС у Бучанському районі Київської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) (вул. Ярославська, 9, м. Ірпінь, Київська область, 08205, ) про визнання протиправною та скасування постанови задовольнити.

Визнати протиправною та скасувати постанову державного виконавця Ірпінського міського відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Київській області Дербіної Любові Василівни від 23.04.2019 про відкриття виконавчого провадження №58971196.

Зобов`язати Ірпінський відділ державної виконавчої служби у Бучанському районі Київської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) виключити відомості щодо ОСОБА_1 з Єдиного реєстру боржників, внесених у зв`язку з відкриттям виконавчого провадження №58971196.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Ірпінського відділу державної виконавчої служби ВДВС у Бучанському районі Київської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) (вул. Ярославська, 9, м. Ірпінь, Київська область, 08205, ) на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_3 , рнокпп НОМЕР_1 ) витрати зі сплати судового збору в розмірі 1984 (одна тисяча дев`ятсот вісімдесят чотири) грн 80 коп.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня складення повного судового рішення. Рішення може бути оскаржене до Другого апеляційного адміністративного суду в порядку, визначеному частиною 8 статті 18, частинами 7-8 статті 44 та статтею 297 Кодексу адміністративного судочинства України, а також з урахуванням особливостей подання апеляційних скарг, встановлених підпунктом 15.5 підпункту 15 пункту 1 розділу VII "Перехідні положення" Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя Т.С. Канигіна