Справа № 160/10538/23
Суддя: Врона Олена Віталіївна
Дата ухвалення: 2023-07-24 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі:
головуючого судді Врони О. В.
розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи у письмовому провадженні у місті Дніпро адміністративну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії,-
ОСОБА_1 звернувся до Дніпропетровського окружного адміністративного суду із позовом до Військової частини НОМЕР_1 , в якому просить:
визнати протиправними дії Військової частини НОМЕР_1 , які полягають у не нарахуванні та не виплаті ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , грошової компенсації вартості за неотримане речове майно за період проходження військової служби у військовій частині НОМЕР_1 , а саме з 22 травня 2020 року по 12 квітня 2023 року;
зобов`язати Військову частину НОМЕР_1 здійснити нарахування та виплатити ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ,грошову компенсацію вартості за неотримане речове майно за період проходження військової служби у Військовій частині НОМЕР_1 , а саме з 22 травня 2020 року по 12 квітня 2023 року.
В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що при звільненні відповідачем протиправно не було виплачено грошової компенсації за неотримане речове майно.
Відповідно до ч.6 ст.12, ч.1, 2 ст. 257, ч.1 ст.260 Кодексу адміністративного судочинства України зазначена справа є справою незначної складності та розглядається за правилами спрощеного позовного провадження. Питання про розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження суд вирішує в ухвалі про відкриття провадження.
Згідно ч. 5 ст. 262 Кодексу адміністративного судочинства України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше.
28.06.2023 електронною поштою від Військової частини НОМЕР_1 надійшов відзив на позовну заяву.
Відповідач заперечує проти позовних вимог, вважає їх необґрунтованими і безпідставними, виходячи з наступного.
Грошова компенсація виплачується військовослужбовцям за місцем військової служби за їх заявою (рапортом) на підставі наказу командира (начальника) військової частини територіального органу, територіального підрозділу, закладу, установи, організації (військова частина), а командирам (начальникам) військової частини наказу старшого командира (начальника), у якому зазначається розмір грошової компенсації, підстави довідки про вартість речового майна, що належить до видачі, оригінал якої додається до відомості щодо виплати грошової компенсації.
Копію рапорту про отримання виплати компенсації вартості речового майна з реєстраційним номером позивач не надав.
Відповідач вважає, що позивач звернувся до суду з порушенням місячного строку звернення визначеного ч. 5 ст. 122 КАС України.
Позивач у відповіді на відзив зазначив, що відповідно до витягу з наказу №101 від 11.04.2023 він був виключений зі списків особового складу Військової частини та знятий з всіх видів грошового забезпечення 12.04.2023, а не 11.04.2023, що безпосередньо зазначено у абз 2 витягу із наказу №101 від 11.04.2023, а тому строки подання позовної заяви не порушені.
Позивач зауважує, що ним подавалось декілька рапортів про звільнення , в яких було зазначено обов`язок Військової частини сплатити грошові кошти не тільки за неотримане речове майно, а й невикористані дні додаткової відпустки як учаснику бойових дій, тощо.
У витягу з наказу від 11.04.2023 №101 зазначено рапорт ОСОБА_1 №6361, однак не зазначено про рапорт від 29.03.2023 з підписом безпосереднього командира позивача.
В період з 07.07.2023 по 21.07.2023 судді перебувала у відпустці, що підтверджується довідкою начальника відділу управління персоналом Дніпропетровського окружного адміністративного суду №115 від 06.07.2023.
Розгляд справи здійснюється в перший робочий день після виходу судді з відпустки.
Дослідивши письмові докази, наявні в матеріалах справи в їх сукупності, проаналізувавши норми чинного законодавства України, суд встановив наступні обставини.
Зареєстроване місце проживання позивача є : АДРЕСА_1 .
Фактичне місце проживання: АДРЕСА_2 .
Відповідно до копії витягу з наказу командира Військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) від 11.04.2023 №101 старшого солдата ОСОБА_1 , старшого вогнеметника вогнеметного взводу роти радіаційного, хімічного, біологічного захисту Військової частини НОМЕР_1 , звільненого з військової служби у запас наказом командира Військової частини НОМЕР_1 (по особовому складу) від 14 лютого 2023 року №62-РС за підп. «г» п.3 ч.5 ст. 26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» (через сімейні обставини або інші поважні(якщо військовослужбовці не висловили бажання продовжувати військову службу (військовослужбовці, які самостійно виховують дитину (дітей) віком до 18 років), вважати таким, що справи та посаду здав та вибув для зарахування на військовий облік до Веселинівського районного територіального центру комплектування та соціальної підтримки Миколаївської області.
З 12 квітня 2023 ОСОБА_1 було виключено зі списків особового складу Військової частини НОМЕР_2 та знято з всіх видів забезпечення.
Підстава: наказ командира Військової частини НОМЕР_1 (по особовому складу) від 14 лютого 2023 року №62-РС, рапорт старшого солдата ОСОБА_1 вх №6361 від 03.04.2023, припис командира Військової частини НОМЕР_1 від 11.04.2023 №576.
Позивач зазначає, що до виключення його зі списків особового складу Військової частини ним було подано безпосередньо командиру рапорт про звільнення та виплату на день звільнення належні до видачі грошові кошти, зокрема, грошової компенсації за неотримане речове майно, передбачену постановою Кабінету Міністрів України №178 (зі змінами №1420 від 29.12.2021) «Про виплати військовослужбовцям Збройних Сил грошової компенсації вартості за неотримане речове майно» в період проходження військової служби за контрактом з 2020 по 2023 роки.
При звільненні позивачу не була виплачена грошова компенсація за неотримане речове майно. Грошовий атестат позивача виданий Військовою частиною НОМЕР_1 від 14.04.2023 №0989/10/1601 не містить відомостей щодо виплати вказаної грошової компенсації.
Дії відповідача, позивач вважає протиправними, що спонукало його звернутись з відповідним позовом до суду.
Вирішуючи спір по суті суд виходить з наступного.
Відповідно до ч. 2ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
За ч. 2 ст. 24 Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу" від 25.03.1992 № 2232-XII зі змінами та доповненнями (далі - Закон № 2232-XII), закінченням проходження військової служби вважається день виключення військовослужбовця зі списків особового складу військової частини (військового навчального закладу, установи тощо) у порядку, встановленому положеннями про проходження військової служби громадянами України.
Основні засади державної політики у сфері соціального захисту військовослужбовців та членів їхніх сімей визначені Законом України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" ( Закон № 2011-ХІІ).
Статтею 1 Закону № 2011-ХІІ встановлено, що соціальний захист військовослужбовців - діяльність (функція) держави, спрямована на встановлення системи правових і соціальних гарантій, що забезпечують реалізацію конституційних прав і свобод, задоволення матеріальних і духовних потреб військовослужбовців відповідно до особливого виду їх службової діяльності, статусу в суспільстві, підтримання соціальної стабільності у військовому середовищі. Це право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, у старості, а також в інших випадках, передбачених законом.
Відповідно до ч. 1 ст. 9 цього Закону держава гарантує військовослужбовцям достатнє матеріальне, грошове та інші види забезпечення в обсязі, що відповідає умовам військової служби, стимулює закріплення кваліфікованих військових кадрів.
За ч. 1 ст. 9-1 Закону № 2011-XII, речове забезпечення військовослужбовців здійснюється за нормами і в терміни, що визначаються відповідно Міністерством оборони України, у тому числі для Державної спеціальної служби транспорту, іншими центральними органами виконавчої влади, що мають у своєму підпорядкуванні військові формування, Головою Служби безпеки України, начальником Управління державної охорони України, Головою Служби зовнішньої розвідки України, Головою Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації України, а порядок грошової компенсації вартості за неотримане речове майно визначається Кабінетом Міністрів України.
Відповідно до вказаної вище норми Закону, Кабінетом Міністрів України постановою №178 від 16.03.2016 затверджено Порядок виплати військовослужбовцям Збройних Сил, Національної гвардії, Служби безпеки, Служби зовнішньої розвідки, Державної прикордонної служби, Державної спеціальної служби транспорту, Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації і Управління державної охорони грошової компенсації вартості за неотримане речове майно, який визначає механізм такої виплати (далі - Порядок).
Виплата грошової компенсації здійснюється особам офіцерського, старшинського, сержантського і рядового складу (абзац перший п.2 Порядку).
Згідно абзацу 2 п. 2 вказаного Порядку, грошова компенсація виплачується військовослужбовцям з моменту виникнення права на отримання предметів речового майна відповідно до норм забезпечення у разі звільнення з військової служби.
Грошова компенсація виплачується військовослужбовцям за місцем військової служби за їх заявою (рапортом) на підставі наказу командира (начальника) військової частини, територіального органу, територіального підрозділу, закладу, установи, організації (далі - військова частина), а командирам (начальникам) військової частини - наказу старшого командира (начальника), у якому зазначається розмір грошової компенсації на підставі довідки про вартість речового майна, що належить до видачі, оригінал якої додається до відомості щодо виплати грошової компенсації (п.4 Порядку).
Довідка про вартість речового майна, що належить до видачі, видається речовою службою військової частини виходячи із закупівельної вартості такого майна, розрахованої Міноборони, МВС, Головним управлінням Національної гвардії, СБУ, Службою зовнішньої розвідки, Адміністрацією Держприкордонслужби, Адміністрацією Держспецтрансслужби, Адміністрацією Держспецзв`язку, Головним управлінням розвідки Міноборони та Управлінням державної охорони станом на 1 січня поточного року, та оформляється згідно з додатком (п.5 Порядку).
Грошова компенсація замість речового майна, що підлягає видачі, виплачується на підставі довідки про вартість речового майна, що належить до видачі, форма якої наведена у додатку до Порядку виплати військовослужбовцям Збройних Сил, Національної гвардії, Служби безпеки, Служби зовнішньої розвідки, Державної прикордонної служби, Державної спеціальної служби транспорту, Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації і Управління державної охорони грошової компенсації вартості за неотримане речове майно, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 16 березня 2016 року № 178, яка видається речовою службою військової частини, виходячи із заготівельної вартості цих предметів (абз.3 п.4 розділу ІІІ Інструкції).
Перелік предметів із визначенням заготівельної вартості на початку кожного року ДДЗ та ПМР надає до ЦУРЗ.
ЦУРЗ відповідно до наданих цін ДДЗ та ПМР складає довідник цін, який доводиться до військових частин і установ для проведення розрахунків виплати грошової компенсації.
Оплата вартості пошиття предметів обмундирування та взуття, а також виплата грошової компенсації здійснюються за рахунок відповідних статей кошторису Міністерства оборони.
Аналіз вищевикладених норм дає підстави вважати, що військовослужбовці, які звільнилися в запас, за їх бажанням отримують речове майно, яке не було отримане під час проходження служби, або грошову компенсацію за нього.
При цьому, грошова компенсація виплачується військовослужбовцям з моменту виникнення права на отримання предметів речового майна у разі звільнення з військової служби, загибелі (смерті) військовослужбовця. Така компенсація виплачується військовослужбовцям за місцем військової служби за їх заявою (рапортом) на підставі наказу командира (начальника) військової частини, територіального органу, територіального підрозділу, закладу, установи, організації та виплачується на підставі довідки про вартість речового майна, що належить до видачі.
Приписами п. 242 Положення про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України, затвердженого Указом Президента України від 10 грудня 2008 року № 1153/2008, визначено, що особа, звільнена з військової служби, на день виключення зі списків особового складу військової частини має бути повністю забезпечена грошовим, продовольчим і речовим забезпеченням.
Абзацом третім п.242 вищезазначеного Положення встановлено, що особа, звільнена з військової служби, на день виключення зі списків особового складу військової частини має бути повністю забезпечена грошовим, продовольчим і речовим забезпеченням. Військовослужбовець до проведення з ним усіх необхідних розрахунків не виключається без його згоди зі списків особового складу військової частини.
З наведених законодавчих приписів випливає, що у разі звільнення військовослужбовця з військової служби у нього виникає право на грошову компенсацію вартості за неотримане речове майно, яке реалізується шляхом подання військовослужбовцем відповідної заяви (рапорту) за місцем військової служби.
Отже, військовослужбовці після звільнення їх з військової служби зберігають право на грошову компенсацію вартості за неотримане речове майно.
Зазначений висновок суду відповідає висновкам Верховного Суду, викладеним у постанові від 29 серпня 2019 року у справі № 2040/7697/18 та від 30.07.2020 у справі № 820/5767/17.
Таким чином, позивач як військовослужбовець, звільнений з військової служби у запас, на час підписання наказу про звільнення мав право на грошову компенсацію вартості речового майна, яке не отримав за час проходження військової служби.
Порядок прийняття рапортів від військовослужбовця жодним нормативним актом не врегульовано.
Наказом Міністерства оборони України від 28.12.2016 № 735 затверджено Інструкцію про організацію розгляду звернень та проведення особистого прийому громадян у Міністерстві оборони України та Збройних Силах України.
Ця Інструкція визначає порядок розгляду, реєстрації, приймання, узагальнення та аналізу звернень військовослужбовців, членів їх сімей, працівників Збройних Сил України, а також інших громадян України, іноземців та осіб без громадянства, які законно перебувають на території України (далі - громадяни), у структурних підрозділах апарату Міністерства оборони України та Генерального штабу Збройних Сил України, інших органів військового управління, з`єднаннях, військових частинах, військових навчальних закладах та військових навчальних підрозділах вищих навчальних закладів, установах та організаціях Збройних Сил України (далі - військові частини), а також визначає порядок контролю за його дотриманням.
Відповідно до п. 2 розділу II Інструкції письмові звернення громадян, оформлені належним чином і подані в установленому порядку, підлягають обов`язковому прийняттю, первинному розгляду та реєстрації з метою визначення їх належності до компетенції відповідного органу військового управління та призначення за ними конкретного виконавця.
Первинний розгляд письмових звернень громадян проводиться керівниками органів військового управління або їх заступниками відповідно до їх повноважень.
Пунктами 5, 6 розділу II Інструкції встановлено, зо звернення може бути подано особисто як окремою особою (індивідуальне), так і групою осіб (колективне) чи надіслане поштою (електронною поштою).
Письмове звернення надсилається поштою (електронною поштою) або передається громадянином особисто чи через уповноважену ним особу, повноваження якої оформлені відповідно до вимог чинного законодавства.
Письмове звернення також може бути надіслане з використанням мережі Інтернет, засобів електронного зв`язку (електронне звернення).
Відповідь за результатами розгляду звернень в обов`язковому порядку дається тим органом військового управління, військовою частиною, які отримали ці звернення і до компетенції яких входить вирішення порушених у зверненнях питань, за підписом керівника, командира або осіб, які виконують його обов`язки згідно з письмовим наказом.
Усі звернення, що надійшли поштою (електронною поштою) або надаються особисто громадянами, повинні прийматися, попередньо розглядатися та централізовано реєструватися в день їх надходження, а ті, що надійшли у неробочі день та час, - наступного після нього робочого дня, у реєстраційно-контрольних картках (додаток 1), придатних для обробки на персональних комп`ютерах або в журналі реєстрації звернень громадян (додаток 2). Конверти (вирізки з них), у яких надійшли звернення, зберігаються разом з ними.
За відсутності в організації системи електронного документообігу письмове звернення, отримане за допомогою Інтернету, засобів електронного зв`язку (електронне звернення), перед реєстрацією роздруковується на папері.
Реєстраційно-контрольна картка, журнал реєстрації звернень, картка обліку особистого прийому громадян ведуться згідно з указівками щодо заповнення (додатки 1-3).
Реєстраційний індекс звернення зазначається у реєстраційному штампі. Штамп ставиться у правому нижньому куті першого аркуша документа.
Реєстраційний індекс звернення складається з початкової літери прізвища заявника, порядкових номерів пропозиції, заяви, скарги, що надійшли, наприклад Ю-177, та індексу структурного підрозділу.
Реєстраційний індекс може бути доповнений іншими позначеннями, що забезпечують систематизацію, пошук, аналіз і зберігання звернень громадян (пункти 9,10 розділу ІІ Інструкції).
Виходячи зі змісту вищенаведених положень рапорт повинен подавати з фіксацією вхідного номера, який необхідно зареєструвати у стройовій частині військової частини. Про це має бути проставлена відмітка на другому примірнику. Оскільки військовослужбовець не завжди має можливість це зробити, перебуваючи на передовій, зазвичай рапорт подається керівництву, яке перебуває у доступності.
Ще один варіант за наявності такої можливості направити рапорт поштою рекомендованим листом з повідомленням про вручення та описом вкладення на адресу військової частини.
Відповідач заперечує отримання від позивача рапорту щодо виплати компенсації за неотримане речове майно від 29.03.2023.
Наданий до суду позивачем рапорт не містить доказів його отримання і реєстрації, не надані також і докази направлення рапорту поштою.
При цьому, позивач звертає увагу на те, що ним подавалось кілька рапортів з проханням нарахувати грошове забезпечення за неотримане речове майно, натомість у витязі з наказу командира Військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) від 11.04.2023 №101 вказано лише рапорт ОСОБА_1 №6361 від 03.04.2023, проте не зазначено про рапорт від 29.03.2023 з підписом безпосереднього командира позивача, який на думку позивача, не був зареєстрований, або зареєстрований та не наданий суду.
В матеріалах справи відсутній рапорт позивача №6361 від 03.04.2023, з якого б було можливим встановити чи містилось в ньому прохання про нарахування грошового забезпечення за неотримане речове майно.
Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що вимоги позивача є необґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню.
Відповідно до ч. 1 ст.77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.
За ч. 2 ст.77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
Враховуючи відмову у задоволенні позовної заяви, розподіл судових витрат судом не здійснюється.
Керуючись ст.ст.139, 243-246, 250, 262, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -
У задоволенні позовної заяви ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 про визнання дії протиправними та зобов`язання вчинити певні дії відмовити.
Рішення суду набирає законної сили відповідно до вимог статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене в строки, передбачені статтею 295 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя О.В. Врона