Справа № 140/13891/23
Суддя: Димарчук Тетяна Миколаївна
Дата ухвалення: 2023-09-14 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВОЛИНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 вересня 2023 року ЛуцькСправа № 140/13891/23

Волинський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого-судді Димарчук Т.М.,

розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження в порядку письмового провадження адміністративну справу за позовом громадянина республіки білорусь ОСОБА_1 до Управління Державної міграційної служби України у Волинській області про визнання протиправною бездіяльності та зобов`язання вчинити дії,

ВСТАНОВИВ:

Громадянин республіки білорусь ОСОБА_1 (далі ОСОБА_1 , позивач) звернувся з позовом до Управління Державної міграційної служби України у Волинській області (далі відповідач, Управління ДМС України у Волинській області, відповідач) про визнання протиправною бездіяльності, що полягає у відмові у розгляді заяви ОСОБА_1 про надання йому статусу біженця або особи, яка потребує додаткового захисту в Україні; зобов`язання прийняти заяву громадянина республіки білорусь ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1 , про надання йому статусу біженця або особи, яка потребує додаткового захисту в Україні та розглянути її.

Позовні вимоги обгрунтовані тим, що рішенням Галицького районного суду м. Львова в справі №461/3200/22 від 30.06.2022 було задоволено вимоги управління Державної міграційної служби України у Львівській області до громадянина республіки білорусь - ОСОБА_1 та постановлено затримати з метою ідентифікації та забезпечення примусового видворення за межі території України з поміщенням до пункту тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають па території України, строком на шість місяців.

Рішенням Галицького районного суду м. Львова в справі №461/6903/22 від 27.12.2022 позивачу було продовжено строк затримання у Волинському ПТПІ ДМС України на шість місяців .

11.01.2023 позивач звернувся до відповідача з заявою про визнання його біженцем або особою, що потребує додаткового захисту.

Листом за вих. № 0701.4-226.0701.1.2-23 від 17.01.2023 Управління ДМС України у Волинській області відмовило позивачу в прийнятті заяви про визнання його біженцем або особою, що потребує додаткового захисту та зазначено, що прийняття заяви про визнання його біженцем або особою, що потребує додаткового захисту можливе лише після припинення воєнного стану в Україні.

При цьому відповідач в описовій частині вказаного листа вказав, що позивач у дозволений проміжок часу після прибуття до України за захистом не звернувся, чим порушив порядок та строки звернення за захистом в Україні яким передбачено, що особа яка незаконно перетнула Державний кордон України зобов`язана негайно звернутись до органів Державної мігрційної служби України з заявою про визнання його біженцем або особою, що потребує додаткового захисту.

Позивач не погоджується із бездіяльністю відповідача та вказує на те, що факт відмови приймати заяву від громадянина ОСОБА_1 свідчить про необ`єктивний підхід відповідача до звернення позивача та розгляду його заяви про надання статусу біженця, а недотримання процедури - на незаконність прийнятого рішення.

Вказує, що відповідно до п. 2.1. Правил від 07.09.2011 № 649, уповноважена посадова особа територіального органу ДМС, до якої звернулась особа, яка має намір бути визнаною біженцем в Україні або особою, яка потребує додаткового захисту або її законний представник, реєструє заявника в журналі реєстрації осіб, які бажають подати заяву про визнання біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту (підпункт «б»). Дана норма є імперативною та не позбавляє обов`язку від реєстрації такої особи(позивача) і що не було виконано відповідачем.

Цим же пунктом Правил, зокрема підпунктом «е» пункту 2.1. передбачено, що така уповноважена посадова особа протягом одного робочого дня здійснює перевірку наявності підстав, за яких заявнику може бути відмовлено в прийнятті заяви про визнання біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту.

Пунктом 2.2. Правил встановлено, що рішення щодо прийняття заяви про визнання особи біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту, приймається територіальним органом ДМС протягом робочого дня, в який до нього звернулась відповідна особа.

Пунктом 2.4. Правил передбачено, що у разі передбачених Законом підстав територіальний орган ДМС ухвалює рішення про відмову в прийнятті заяви про визнання біженцем, або особою яка потребує додаткового захисту, яке оформляється наказом (додаток №2 Правил).

Відповідач всупереч вимогам пункту 2.4 Правил не оформив своє рішення про відмову в прийнятті заяви позивача відповідним рішенням (у даному випадку наказом), що свідчить про протиправну бездіяльність відповідача при розгляді заяви позивача.

З наведених мотивів та підстав просив позовні вимоги задовольнити.

Ухвалою Волинського окружного адміністративного суду від 19.06.2023 прийнято дану позовну заяву до розгляду, відкрито провадження у справі за цим позовом та ухвалено розгляд справи проводити за правилами спрощеного позовного провадження без (виклику) повідомлення сторін (а.с.22).

Відповідач у відзиві на позов, який надійшов на адресу суду 07.07.2023 за вх. №51908/23 позовні вимоги заперечив та просив відмовити в їх задоволенні. В обґрунтування своєї позиції зазначив, що пунктами 1, 2, 5 статті 5 Закону України Про біженців або осіб, які потребують додаткового захисту або тимчасового захисту визначено, що особа, яка має намір бути визнаною біженцем в Україні або особою, яка потребує додаткового захисту повинна звернутися до центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері біженців та осіб, які потребують додаткового або тимчасового захисту, із заявою про визнання біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту - протягом п`яти робочих днів, якщо перетнула державний кордон України в порядку, встановленому законодавством України: - без зволікань, якщо під час в`їзду в Україну незаконно перетнула державний кордон України: - до закінчення дозволеного строку перебування на території України, якщо під час тимчасового перебування особи на законних підставах в Україні, в країні її громадянської належності чи попереднього постійного проживання виникли умови, зазначені в пунктах 1 чи 13 частини першої статті 1 Закону, внаслідок яких вона не може повернутися до країни свого походження.

З наданої сектором з питань шукачів захисту та соціальної інтеграції УДМС інформації вбачається, що громадянин республіки білорусь ОСОБА_1 поміщений до Волинського ПТПІ 30.06 .2022 за рішенням Галицького районного суду м. Львова (справа №461/3200/22) з метою ідентифікації та забезпечення примусового видворення за межі території України. Зі змісту даного рішення вбачається, шо 30.06.2022 ОСОБА_1 був виявлений та затриманий, оскільки порушив правила перебування іноземців на території Україні. В зв`язку із цим, цього з дня посадовими особами ГУ ДМС України у Львівській області останнього за вчинення правопорушення, передбаченого ч.1ст.203 КУпАП притягнуто до адміністративної відповідальності. Крім того, із вказаного вище судового рішення та інших наявних матеріалів справи (заяви та анкети від 17 01.2023) слідує, що ОСОБА_1 є нелегальним мігрантом, більше того, після перетинання державного кордону України, поза встановленим пунктом пропуску, до уповноважених державних органів із заявою про визнання його біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту невідкладно він не звернувся. Хоча часу та можливостей для цього мав більш ніж достатньо (більше 16 днів). У своїй анкеті від 17.01.2023, заявник серед іншого вказав, що прибув в Україну у червні 2022 року нелегально, при цьому мав на меті отримати статус біженця, ознак пояснити причину звернення за захистом лише у січні 2023 року не зміг. Очевидним є те, що причини прибуття даного іноземного громадянина в Україну могли бути іншими, і у випадку його не виявлення та не затримання працівниками ГУ ДМС України у Львівській області, за захистом в Україні він би не звернувся. Вказані обставини ставлять під сумнів його необхідність в отриманні такого захисту та вказує на те, що він його не потребує.

Водночас звертає увагу, що на сьогодні Україна перебуває в умовах воєнного стану, введеного та продовженого Указами Президента України від 24.02.2022 № 64 «Про введення воєнного стану в Україні», затвердженого Законом України від 24.02.2022 №-ІХ «Про затвердження Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» у зв`язку із повномасштабною збройної агресією зі сторони російської федерації.

Крім цього, відповідач зауважує, що відповідно до позиції УВКБ ООН щодо України від березня 2022 року, УВКБ ООН не вважає Україну безпечною країною походження і рекомендує направляти іноземців, які проживали на території країни і не встигли подати заяви про надання міжнародного захисту для проходження національної процедури надання захисту в третій безпечній країні.

Враховуючи вищевказане та недотримання позивачем порядку звернення з заявою, подана заява була повернута йому без розгляду.

З врахуванням наведеного просив у задоволенні позову відмовити повністю.

Дослідивши письмові пояснення, викладені учасниками справи у заявах по суті справи, а також письмові докази, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних мотивів та підстав.

Судом встановлено, що рішенням Галицького районного суду м. Львова в справі №461/3200/22 від 30.06.2022 було задоволено вимоги управління Державної міграційної служби України у Львівській області до громадянина республіки білорусь - ОСОБА_1 та постановлено затримати з метою ідентифікації та забезпечення примусового видворення за межі території України з поміщенням до пункту тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають па території України, строком на шість місяців (а.с.6-7).

Рішенням Галицького районного суду м. Львова в справі №461/6903/22 від 27.12.2022 позивачу було продовжено строк затримання у Волинському ПТПІ ДМС України на шість місяців (а.с.8-10).

11.01.2023 позивач звернувся до відповідача з заявою про визнання його біженцем або особою, що потребує додаткового захисту (а.с.11-15)

Листом від 17.01.2023 Управління ДМС України у Волинській області повідомило позивачу, що надання захисту в Україні, також порядок і процедура розгляду заяв про визнання біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту передбачені Законом України Про біженців та осіб, які потребують додаткового або тимчасового захисту та Правилами розгляду заяв та оформлення документів, необхідних для вирішення питання про визнання біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту, втрату і позбавлення статусу біженця та додаткового захисту і скасування рішення про визнання особи біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту, затверджені наказом Міністерства внутрішніх справ України від 07.09.2011 № 649. У листі звернуто увагу, що на сьогодні Україна перебуває в умовах воєнного стану, введеного та продовженого Указами Президента України від 24.02.2022 № 64 «Про введення воєнного стану в Україні», затвердженого Законом України від 24.02.2022 №-ІХ «Про затвердження Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» у зв`язку із повномасштабною збройної агресією зі сторони російської федерації. Прийняття заяви про визнання його біженцем або особою, що потребує додаткового захисту можливе лише після припинення воєнного стану в Україні, у зв`язку із чим заяву із супутніми документами повернуто на адресу заявника (а.с.16).

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд враховує наступне.

Порядок регулювання суспільних відносин у сфері визнання особи біженцем, особою, яка потребує додаткового або тимчасового захисту, втрати та позбавлення цього статусу, а також встановлення правового статусу біженців та осіб, які потребують додаткового захисту і яким надано тимчасовий захист в Україні визначає Закон України Про біженців та осіб, які потребують додаткового або тимчасового захисту від 08.07.2011 № 3671-VI (далі - Закон №3671-VI).

Згідно пункту 1 частини першої статті 1 Закону № 3671-VI біженець - особа, яка не є громадянином України і внаслідок обґрунтованих побоювань стати жертвою переслідувань за ознаками раси, віросповідання, національності, громадянства (підданства), належності до певної соціальної групи або політичних переконань перебуває за межами країни своєї громадянської належності та не може користуватися захистом цієї країни або не бажає користуватися цим захистом внаслідок таких побоювань, або, не маючи громадянства (підданства) і перебуваючи за межами країни свого попереднього постійного проживання, не може чи не бажає повернутися до неї внаслідок зазначених побоювань

Відповідно до частин першої, другої, п`ятої статті 5 Закону № 3671-VI особа, яка з наміром бути визнаною біженцем в Україні або особою, яка потребує додаткового захисту, перетнула державний кордон України в порядку, встановленому законодавством України, повинна протягом п`яти робочих днів звернутися до центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері біженців та осіб, які потребують додаткового або тимчасового захисту, із заявою про визнання біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту.

Особа, яка з наміром бути визнаною біженцем в Україні або особою, яка потребує додаткового захисту, під час в`їзду в Україну незаконно перетнула державний кордон України, повинна без зволікань звернутися до центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері біженців та осіб, які потребують додаткового або тимчасового захисту, із заявою про визнання біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту.

Особа, яка на законних підставах тимчасово перебуває в Україні, і під час такого перебування в країні її громадянської належності чи попереднього постійного проживання виникли умови, зазначені в пунктах 1 чи 13 частини першої статті 1 цього Закону, внаслідок яких вона не може повернутися до країни свого походження і має намір бути визнаною біженцем в Україні або особою, яка потребує додаткового захисту, повинна звернутися до центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері біженців та осіб, які потребують додаткового або тимчасового захисту, із заявою про визнання біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту, до закінчення строку перебування на території України.

Згідно частин першої, шостої статті 7 Закону № 3671-VI оформлення документів для вирішення питання щодо визнання біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту, проводиться на підставі заяви про визнання біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту. Така заява особисто подається іноземцем чи особою без громадянства або її законним представником до центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері біженців та осіб, які потребують додаткового або тимчасового захисту, за місцем тимчасового перебування заявника.

Якщо заявник не може особисто скласти заяву про визнання біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту, у зв`язку з неписьменністю або фізичними вадами, заява на його прохання складається іншою особою, про що центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері біженців та осіб, які потребують додаткового або тимчасового захисту, робить на заяві відповідний запис.

За змістом пункту 8 частини першої статті 1 Закону № 3671-VI заява про визнання біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту, - заява-анкета встановленого зразка, в якій іноземець або особа без громадянства просить визнати його біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту, із зазначенням та обґрунтуванням однієї з підстав для такого визнання, зазначених у пунктах 1 і 13 частини першої цієї статті.

Зразок заяви про визнання біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту затверджений наказом Міністерства внутрішніх справ України від 07.09.2011 № 649.

Відповідно до частини дванадцятої статті 7 Закону № 3671-VI центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері біженців та осіб, які потребують додаткового або тимчасового захисту: реєструє заяву про визнання біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту, та подані документи; ознайомлює заявника або його законного представника під їх власний підпис з порядком прийняття рішення за їх заявами, правами та обов`язками особи, стосовно якої прийнято рішення про оформлення документів для вирішення питання щодо визнання біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту; проводить дактилоскопію особи, яка подала заяву про визнання біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту; у разі потреби направляє особу на обстеження для встановлення віку у порядку, встановленому законодавством України; заповнює реєстраційний листок на особу, яка звернулася із заявою про визнання біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту, та членів її сім`ї, які не досягли вісімнадцятирічного віку, або на дитину, розлучену із сім`єю, від імені якої заяву про визнання її біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту, подав її законний представник; заповнює інші необхідні документи; оформлює особову справу; роз`яснює порядок звернення про надання безоплатної правової допомоги відповідно до закону, що регулює надання безоплатної правової допомоги; заносить отримані відомості до централізованої інформаційної системи.

Процедуру розгляду в Україні заяв та оформлення документів, необхідних для вирішення питання про визнання біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту, втрату, позбавлення статусу біженця та додаткового захисту і скасування рішення про визнання особи біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту визначають Правила розгляду заяв та оформлення документів, необхідних для вирішення питання про визнання біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту, втрату і позбавлення статусу біженця та додаткового захисту і скасування рішення про визнання особи біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту, затверджені наказом Міністерства внутрішніх справ України від 07.09.2011 № 649 (далі - Правила).

Згідно пункту 2.1 Правил уповноважена посадова особа територіального органу ДМС, до якого особисто звернулась особа, яка має намір бути визнаною біженцем в Україні або особою, яка потребує додаткового захисту, або її законний представник у випадках, передбачених Законом: а) встановлює особу заявника; б) реєструє заявника в журналі реєстрації осіб, які бажають подати заяву про визнання біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту (додаток 1) (далі - журнал реєстрації осіб); в) інформує заявника мовою, яку він/вона розуміє, про умови, за яких в Україні особа може бути визнана біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту, про її права та обов`язки, а також про наслідки невиконання обов`язків; г) забезпечує надання заявнику послуг перекладача, у тому числі через систему відеоконференц-зв`язку; ґ) перевіряє дотримання заявником передбаченого статтею 5 Закону порядку звернення із заявою про визнання біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту; д) з`ясовує місце тимчасового перебування (проживання) заявника (фактичну адресу проживання в Україні); е) протягом одного робочого дня здійснює перевірку наявності підстав, за яких заявнику може бути відмовлено в прийнятті заяви про визнання біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту.

Перевірка здійснюється в тому числі з урахуванням оновленої інформації по країні походження заявника на момент подачі заяви; є) проводить дактилоскопію заявника; ж) заносить отримані відомості до централізованої інформаційної системи; з) роз`яснює порядок звернення за безоплатною правовою допомогою мовою, яку розуміє заявник.

Рішення щодо прийняття заяви про визнання біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту, приймається територіальним органом ДМС протягом робочого дня, в який до нього звернулась відповідна особа (пункт 2.2 Правил).

Відповідно до пункту 2.4 Правил у разі наявності передбачених Законом підстав територіальний орган ДМС ухвалює рішення про відмову в прийнятті заяви про визнання біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту, яке оформлюється наказом (додаток 2). Після ухвалення рішення про відмову в прийнятті заяви про визнання біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту, уповноважена посадова особа територіального органу ДМС: видає особі письмове повідомлення про відмову в прийнятті заяви про визнання біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту, із зазначенням підстав для відмови у прийнятті заяви про визнання біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту (додаток 3); під підпис ознайомлює заявника з порядком оскарження рішення про відмову в прийнятті заяви про визнання біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту; вносить відповідні відомості до журналу реєстрації осіб.

У разі використання заявником права на оскарження рішення про відмову в прийнятті заяви про визнання біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту, територіальний орган ДМС видає такому заявникові під підпис довідку про звернення за захистом в Україні, про що заносить відповідні відомості до журналу реєстрації видачі довідки про звернення за захистом в Україні (додаток 4) (пункт 2.5 Правил).

Аналіз викладеного дає підстави для висновку, що особа, яка має намір бути визнаною біженцем в Україні або особою, яка потребує додаткового захисту, має подати за місцем свого тимчасового перебування до центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері біженців та осіб, які потребують додаткового або тимчасового захисту, заяву про визнання біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту, встановленого зразка, який затверджений наказом Міністерства внутрішніх справ України від 07.09.2011 № 649, долучивши до неї документи, визначені Законом № 3671-VI, або повідомивши про обставини їх відсутності.

Водночас, у центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері біженців та осіб, які потребують додаткового або тимчасового захисту виникає обов`язок розглянути таку заяву та прийняти одне з рішень: постановити рішення щодо прийняття заяви про визнання біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту (пункт 2.2 Правил) або відмовити у прийнятті даної заяви, оформивши це відповідним наказом (пункт 2.4 Правил), видавши особі письмове повідомлення про відмову в прийнятті заяви про визнання біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту, із зазначенням підстав для відмови у прийнятті заяви про визнання біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту; під підпис ознайомити заявника з порядком оскарження рішення про відмову в прийнятті заяви про визнання біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту, внісши відповідні відомості до журналу реєстрації осіб.

Із заяв сторін по суті справи вбачається, що відповідач Управління ДМС України у Волинській області всупереч вимогам пунктів 2.2 та 2.4 Правил не виніс жодного рішення щодо заяви позивача ОСОБА_1 від 11.01.2023, а повернув таку заяву разом з супутніми матеріалами на адресу позивача листом від 17.01.2023, чим допустив протиправну бездіяльність, оскільки діяв не у спосіб, передбачений Законом № 3671-VI та Правилами.

Відтак, у спірних правовідносинах відповідач діяв неправомірно та недобросовісно.

У свою чергу, матеріали справи містять докази подання позивачем заяви-анкети за встановленою формою та/або докази ініціювання позивачем питання про надання йому статусу біженця в Україні або особи, яка потребує додаткового захисту.

За таких обставин, суд вбачає протиправність бездіяльності відповідача у спірних правовідносинах, яка полягає у неприйнятті відповідного рішення за наслідками розгляду поданої позивачем заяви-анкети про визнання його біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту від 11.01.2023.

Відповідно до пункту 30 рішення Європейського Суду з прав людини у справі Hirvisaari v. Finland від 27.09.2001, рішення судів повинні достатнім чином містити мотиви, на яких вони базуються для того, щоб засвідчити, що сторони були заслухані, та для того, щоб забезпечити нагляд громадськості за здійсненням правосуддя .

Згідно пункту 29 рішення Європейського Суду з прав людини у справі Ruiz Torija v. Spain від 09.12.1994, статтю 6 не можна розуміти як таку, що вимагає пояснень детальної відповіді на кожний аргумент сторін. Відповідно, питання, чи дотримався суд свого обов`язку обґрунтовувати рішення може розглядатися лише в світлі обставин кожної справи

Згідно пункту 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення.

Решта доводів учасників справи висновків суду не спростовують, оскільки ґрунтуються на невірному трактуванні фактичних обставин та норм матеріального права, що регулюють спірні правовідносини.

Зважаючи на встановлені обставини справи, суд вважає, що повернувши вказану заяву позивачу листом-роз`ясненням відповідач діяв не у спосіб наданих йому повноважень та із порушенням вимог чинного законодавства.

Відповідно до частини першої, другої статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Проаналізувавши вищенаведене, суд дійшов висновку, що недотримання відповідачем вимог законодавства в частині повернення позивачу заяви від 11.01.2023 про визнання біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту листом без розгляду та без прийняття відповідного рішення є протиправною бездіяльністю, у зв`язку із чим позовні вимоги слід задовольнити шляхом зобов`язання відповідача Управління ДМС України у Волинській області повторно розглянути заяву громадянина республіки білорусь ОСОБА_1 від 11.01.2023 про надання йому статусу біженця або особи, яка потребує додаткового захисту в Україні та прийняти відповідне рішення за наслідками розгляду вказаної заяви.

Оскільки позивач звільнений від сплати судового збору, доказів понесення ним інших судових витрат матеріали справи не містять, судові витрати розподілу не підлягають.

Керуючись статтями 244-246, 255, 263, 291, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до Управління Державної міграційної служби України у Волинській області про визнання протиправною бездіяльності та зобов`язання вчинити дії, задовольнити.

Визнати протиправною бездіяльність Управління Державної міграційної служби України у Волинській області, що полягає у неприйнятті відповідного рішення за заявою громадянина республіки білорусь ОСОБА_1 про надання йому статусу біженця або особи, яка потребує додаткового захисту в Україні.

Зобов`язати Управління Державної міграційної служби України у Волинській області (43000, м. Луцьк, вул. Градний Узвіз, 4, ) повторно розглянути заяву від 11 січня 2023 року громадянина республіки білорусь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , Волинський ПТТІ ДПС України) про надання йому статусу біженця або особи, яка потребує додаткового захисту в Україні та прийняти відповідне рішення за наслідками розгляду заяви.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку повністю або частково шляхом подання апеляційної скарги до Восьмого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Суддя Т.М. Димарчук