Справа № 280/5548/20
Суддя: Гімон М.М.
Дата ухвалення: 2023-09-15 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

15 вересня 2023 року

Київ

справа № 280/5548/20

адміністративне провадження № К/990/31025/23

Верховний Суд у складі судді-доповідача Касаційного адміністративного суду Гімона М.М., перевіривши касаційну скаргу Головного управління ДПС у Запорізькій області, утвореного як відокремлений підрозділ Державної податкової служби, на додаткове рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 05.01.2023 та постанову Третього апеляційного адміністративного суду від 01.06.2023 у справі № 280/5548/20 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «НКМ Груп» до Головного управління ДПС у Запорізькій області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень,

ВСТАНОВИВ:

11.09.2023 до суду вчетверте надійшла касаційна скарга Головного управління ДПС у Запорізькій області, утвореного як відокремлений підрозділ Державної податкової служби (далі - скаржник, ГУ ДПС), направлена до суду поштою 08.09.2023.

Попередні касаційні скарги Верховний Суд повернув ухвалами від 05.07.2023, 27.07.2023, 23.08.2023 на підставі пункту 4 частини п`ятої статті 332 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) як такі, що не містили підстав для касаційного оскарження судових рішень. Суд зазначив про незмістовність наведеного скаржником обґрунтування підстав для касаційного оскарження судових рішень відповідно до пункту 1 частини четвертої статті 328 КАС України та роз`яснив вимоги щодо обов`язкових умов, які мають бути зазначені у касаційній скарзі у випадку її подання на цій підставі.

Під час перевірки вчетверте поданої касаційної скарги на предмет дотримання вимог статті 330 КАС України встановлено, що у касаційній скарзі не викладені передбачені КАС України підстави для оскарження судових рішень в касаційному порядку, а її зміст є ідентичним до вперше поданої касаційної скарги, яку Верховний Суд вже визнав неналежно оформленою.

Системний аналіз частини четвертої статті 328 КАС України і пункту 4 частини другої статті 330 КАС України дає підстави для висновку, що при касаційному оскарженні судових рішень, зазначених у частині першій статті 328 КАС України, у касаційній скарзі обґрунтування неправильного застосування судом (судами) норм матеріального права чи порушення норм процесуального права має обов`язково наводитись у взаємозв`язку із посиланням на відповідний пункт частини четвертої статті 328 КАС України як на підставу для касаційного оскарження судового рішення.

Скаржником вказано підставою касаційного оскарження пункт 1 частини четвертої статті 328 КАС України, зазначено, що судами неправильно застосовано положення частини сьомої статті 139, пункт 1 статті 132 КАС України, не враховано правові висновки Верховного Суду щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладені у постанові від 01.10.2018 у справі №569/17904/17. На думку контролюючого органу, судами не обґрунтовано розмір судових витрат на правову допомогу, не враховано, що розподіл судових витрат вже здійснено.

Однак, доводи скаржника, що розподіл судових витрат вже був здійснений і не потребує додаткової оцінки не містять достатніх обґрунтувань, враховуючи, що як зазначає і сам скаржник Верховний Суд постановою від 06.09.2022 скасував рішення суду першої інстанції, постанову і додаткову постанову апеляційного суду, а справу направив на новий розгляд до суду першої інстанції.

Суд звертає увагу, що Велика Палата Верховного Суду в ухвалі від 19.01.2022 у справі № 500/2632/19 виклала висновок про те, що у разі, якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат. Разом з тим у випадку, якщо судом касаційної інстанції скасовано судові рішення з передачею справи на новий розгляд до суду першої чи апеляційної інстанції, то розподіл судових витрат здійснюється тим судом, який ухвалює остаточне рішення за результатами нового розгляду справи, керуючись загальними правилами розподілу судових витрат.

Подальше обґрунтування касаційної скарги зводиться до незгоди із наданою судами правовою оцінкою доказів на підтвердження розміру заявленої до відшкодування суми правничої допомоги, її неспівмірність із предметом спору і непропорційність до задоволених позовних вимог.

Однак, обґрунтування розміру сум, до яких за позицією ГУ ДПС підлягають зменшенню витрати на надання правничої допомоги, касаційна скарга не містить.

Крім того, скаржник не обґрунтовує застосовність до спірного у цій справі питання висновку Верховного Суду, викладеного у постанові від 01.10.2018 у справі № 569/17904/17, враховуючи, що Велика Палата Верховного Суду у постанові від 16.12.2022 року у справі № 922/1964/21 сформулювала такий висновок. Учасник справи повинен деталізувати відповідний опис лише тією мірою, якою досягається його функціональне призначення - визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат. Надмірний формалізм при оцінці такого опису на предмет його деталізації, за відсутності визначених процесуальним законом чітких критеріїв оцінки, може призвести до порушення принципу верховенства права. У випадку встановленого договором фіксованого розміру гонорару сторона може доводити неспівмірність витрат у тому числі, але не виключно, без зазначення в детальному описі робіт (наданих послуг) відомостей про витрати часу на надання правничої допомоги. Зокрема, посилаючись на неспівмірність суми фіксованого гонорару зі складністю справи, ціною позову, обсягом матеріалів у справі, кількістю підготовлених процесуальних документів, кількістю засідань, тривалістю розгляду справи судом тощо.

Як вбачається зі змісту судових рішень, саме виходячи із критеріїв співмірності і пропорційності судами попередніх інстанцій було зменшено заявлену до відшкодування суму судових витрат на правничу допомогу, але обґрунтування в чому саме полягає неправильне застосування судом норм матеріального права та/або порушення норм процесуального права, а також в якій частині висновки судів суперечать позиції Верховного Суду касаційна скарга не містить. Приведене у касаційній скарзі обґрунтування не дає підстав вважати, що судом не враховано практику Верховного Суду при вирішенні питання розподілу судових витрат.

З урахуванням змін до КАС України, які набрали чинності 08.02.2020, суд касаційної інстанції переглядає судові рішення в межах доводів та вимог касаційної скарги, які стали підставою для відкриття касаційного провадження, а тому відсутність у касаційній скарзі визначених законом підстав касаційного оскарження унеможливлює її прийняття та відкриття касаційного провадження.

Згідно з пунктом 4 частини п`ятої статті 332 КАС України касаційна скарга не приймається до розгляду і повертається суддею-доповідачем також, якщо у касаційній скарзі не викладені передбачені цим Кодексом підстави для оскарження судового рішення в касаційному порядку.

За таких обставин, касаційна скарга Головного управління ДПС у Запорізькій області, утвореного як відокремлений підрозділ Державної податкової служби, підлягає поверненню як така, що не містить підстав касаційного оскарження додаткового рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 05.01.2023 та постанови Третього апеляційного адміністративного суду від 01.06.2023.

На підставі вищенаведеного та керуючись положеннями статей 328, 330, 332, 359 КАС України,

УХВАЛИВ:

Касаційну скаргу Головного управління ДПС у Запорізькій області, утвореного як відокремлений підрозділ Державної податкової служби, на додаткове рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 05.01.2023 та постанову Третього апеляційного адміністративного суду від 01.06.2023 у справі № 280/5548/20 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «НКМ Груп» до Головного управління ДПС у Запорізькій області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень - повернути скаржнику.

Копію даної ухвали надіслати учасникам справи у порядку, визначеному статтею 251 КАС України.

Роз`яснити скаржнику, що повернення касаційної скарги не позбавляє його права повторного звернення до Верховного Суду.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання й оскарженню не підлягає.

Суддя М.М. Гімон