Справа № 260/1228/23
Суддя: Мікула Оксана Іванівна
Дата ухвалення: 2023-09-15 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 вересня 2023 рокуЛьвівСправа № 260/1228/23 пров. № А/857/9467/23
Восьмий апеляційний адміністративний суд в складі:

головуючого-судді - Мікули О. І.,

суддів - Курильця А. Р., Пліша М. А.,

розглянувши в порядку письмового провадження у м.Львові апеляційну скаргу Ставненської сільської ради Ужгородського району Закарпатської області на рішення Закарпатського окружного адміністративного суду від 25 квітня 2023 року у справі №260/1228/23 за адміністративним позовом Ставненської сільської ради Ужгородського району Закарпатської області до Ужанського національного природного парку про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити дії,-

суддя в 1-й інстанції Гаврилко С. Є.,

час ухвалення рішення 25.04.2023 року,

місце ухвалення рішення м. Ужгород,

дата складання повного тексту рішення не зазначено,

в с т а н о в и в:

Позивач Ставненська сільська рада Ужгородського району Закарпатської області звернулася в суд з позовом до відповідача Ужанського національного природного парку, в якому просила визнати бездіяльність відповідача у не внесенні відомостей про землю, яка належить УНПП на праві постійного користування до Державного земельного кадастру протиправною; зобов`язати Ужанський національний природний парк внести відомості про землю, яка належить УНПП на праві постійного користування, до Державного земельного кадастру.

Рішенням Закарпатського окружного адміністративного суду від 25 квітня 2023 року у задоволенні позову відмовлено.

Не погоджуючись з вказаним рішенням суду, позивач оскаржив його в апеляційному порядку. Вважає, що оскаржуване рішення прийняте з неповним з`ясуванням обставин, що мають значення для справи, з порушенням норм матеріального права та підлягає скасуванню. В обґрунтування вимог апеляційної скарги зазначає, що відповідач зобов`язаний провести реєстрацію своїх земель у Державному земельному кадастрі. Зазначає, що внесення відомостей до Державного земельного кадастру здійснюється за заявою від імені замовника або власника (розпорядника, у визначених законом випадках користувача) земельної ділянки. Одноособово Державний кадастровий реєстратор не внесе відомості у відповідний реєстр. Таким чином, вважає, що відповідач, не здійснюючи реєстрації своїх земель, порушує норми чинного законодавства та ухиляється від сплати земельною податку у бюджет громади. Просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове судове рішення, яким позов задовольнити.

Відповідач відзив на апеляційну скаргу не подав. Відповідно до ч.4 ст.304 КАС України відсутність відзиву на апеляційну скаргу не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції.

Справа розглядалася в порядку спрощеного позовного провадження судом першої інстанції.

Враховуючи, що рішення суду першої інстанції ухвалено в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у порядку письмового провадження), суд апеляційної інстанції в порядку п.3 ч.1 ст.311 КАС України розглядає справу без виклику учасників справи (в порядку письмового провадження) за наявними у справі матеріалами, оскільки справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги у їх сукупності, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення, а оскаржуване рішення - без змін з таких підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що рішенням І сесії VIII скликання від 22 листопада 2020 року №6 було почато реорганізацію Волосянківської сільської ради, Верховино-Бистрянської сільської ради, Загорбської сільської ради, Лубнянської сільської ради, Стужицької сільської ради, Ужоцької сільської ради, Тихівської сільської ради шляхом приєднання до Ставненської сільської ради (а.с. 8-10).

На території Ставненської сільської ради розміщена територія Ужанського національного природною парку, в межах колишніх сільських рад таких як: Ужоцька, Волосянківська, Гихівська, Лубнянська, Верховино-Бистрянська, Загорбська, Стужицька та Ставненська сільські ради. Державними Актами на право постійного користування землею Ужанському національному природному парку були передані землі відповідних територій (а.с. 13-28).

Листом від 29 грудня 2022 року №02-06/1255 Ставненська сільська рада просила підтвердити право постійного користування Ужанського національного природною парку землями, які знаходяться на території Ставненської сільської ради (а.с. 11).

Листом 03 січня 2023 року №03 сільській раді були надані Акти постійного користування (а.с. 12).

Листом від 05 січня 2023 року №02-06/17 року Ставненська сільська рада просила Ужанський національний природний парк надати нормативно грошову оцінку земель Ужанського національного природною парку, копії документів щодо проведення інвентаризації земель чи копії документів про виділення меж у натурі (а.с. 29, 30).

Листом Ужанського національного природною парку від 11 січня 2023 року №13 позивача було повідомлено, що на земельні ділянки, надані Ужанському національному природному парку в постійне користування, є державні акти зразка 1992-2001 років і на даний час відомості про земельні ділянки в Державний земельний кадастр не внесені. Документи з нормативно-грошової оцінки відсутні. В 2008 році проводилось роботи з винесення меж в натуру. Для внесення відомостей про земельні ділянки до Державного земельного кадастру необхідно провести уточнення меж земельних ділянок, наданих Ужанському НПП, що вимагає відповідного фінансування. Запити на бюджетне фінансування проведення даних робіт подаються щорічно. Також земельні ділянки установи внесені в перелік ділянок, включених у проект з проведення інвентаризації державних земель. Установою подані запити на фінансування проведення землевпорядних робіт і до міжнародних природоохоронних організацій. Але кошти на проведення робіт поки що не надані, а проект з інвентаризації державних земель на час воєнного стану призупинено (а.с. 31).

Не погоджуючись із такою бездіяльністю відповідача, позивач звернувся у суд з цим позовом.

Відмовляючи в позові, суд першої інстанції виходив з того, що оскільки прийняття рішення щодо внесення відповідної інформації до Державного земельного кадастру за своєю правовою природою відносяться до виключної компетенції державних кадастрових реєстраторів, законодавством визначена відповідна процедура, то у суду відсутні підстави зобов`язувати відповідача вчинити дії, зазначені в позовних вимогах, а тому у задоволенні позовних вимог необхідно відмовити.

Такий висновок суду першої інстанції, на думку колегії суддів, відповідає нормам матеріального права та фактичним обставинам справи і є правильним, законним та обґрунтованим, виходячи з наступного.

Відповідно до ч.2 ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Наведена норма означає, що суб`єкт владних повноважень зобов`язаний діяти лише на виконання закону, за умов і обставин, визначених ним, вчиняти дії, не виходячи за межі прав та обов`язків, дотримуватися встановленої законом процедури, обирати лише встановлені законодавством України способи правомірної поведінки під час реалізації своїх владних повноважень.

Згідно зі ч.1 ст.1 Закону України "Про Державний земельний кадастр" державний земельний кадастр - єдина державна геоінформаційна система відомостей про землі, розташовані в межах державного кордону України, їх цільове призначення, обмеження у їх використанні, а також дані про кількісну і якісну характеристику земель, їх оцінку, про розподіл земель між власниками і користувачами; державна реєстрація земельної ділянки - внесення до Державного земельного кадастру передбачених цим Законом відомостей про формування земельної ділянки та присвоєння їй кадастрового номера; кадастровий номер земельної ділянки - індивідуальна, що не повторюється на всій території України, послідовність цифр та знаків, яка присвоюється земельній ділянці під час її державної реєстрації і зберігається за нею протягом усього часу існування.

За змістом ч.5 ст.5 Закону України "Про Державний земельний кадастр" внесення відомостей до Державного земельного кадастру та користування такими відомостями здійснюється виключно на підставі та відповідно до цього Закону.

Ст.9 Закону України "Про Державний земельний кадастр" передбачає, що внесення відомостей до Державного земельного кадастру і надання таких відомостей здійснюються державними кадастровими реєстраторами центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері земельних відносин. Державний кадастровий реєстратор має доступ до всіх відомостей Державного земельного кадастру, самостійно приймає рішення про внесення відомостей до нього, надання таких відомостей, про відмову у здійсненні таких дій.

Відповідно до ч.1 ст.11 Закону України "Про Державний земельний кадастр" відомості про об`єкти Державного земельного кадастру під час внесення їх до Державного земельного кадастру мають відповідати існуючим характеристикам об`єктів у натурі (на місцевості), визначеним з точністю відповідно до державних стандартів, норм та правил, технічних регламентів.

Згідно з ч.2 ст.24 Закону України "Про Державний земельний кадастр" державна реєстрація земельних ділянок здійснюється державним кадастровим реєстратором центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері земельних відносин.

Процедуру та вимоги щодо ведення Державного земельного кадастру визначено Порядком ведення Державного земельного кадастру, який затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 17 жовтня 2012 року №1051 (далі - Порядок №1051).

За змістом п.3-5 Порядку №1051 державний земельний кадастр ведеться на електронних та паперових носіях. Ведення Державного земельного кадастру здійснює Держгеокадастр та його територіальні органи. Держателем Державного земельного кадастру є Держгеокадастр. До складу Держгеокадастру та його територіальних органів входять державні кадастрові реєстратори, які здійснюють внесення відомостей до Державного земельного кадастру і надання таких відомостей в межах повноважень, визначених Законом України Про Державний земельний кадастр та цим Порядком. Державний кадастровий реєстратор має доступ до всіх відомостей Державного земельного кадастру, самостійно приймає рішення про внесення відомостей до нього, надання таких відомостей, а також відмову у внесенні або наданні відомостей.

Відповідно до п.10,12 Порядку №1051 відомостями Державного земельного кадастру є всі відомості, які підлягають внесенню до нього згідно з цим Порядком та у порядку інформаційної взаємодії з іншими кадастрами та інформаційними системами, а також відомості, одержані внаслідок їх оброблення, систематизації та узагальнення. Відомості Державного земельного кадастру є офіційними і вважаються об`єктивними та достовірними, якщо інше не доведено судом.

Перелік відомостей, що включається до Державного земельного кадастру визначено у пункті 24 Порядку № 1051.

Згідно з п.110 Порядку №1051 для державної реєстрації земельної ділянки Державному кадастровому реєстраторові, який здійснює таку реєстрацію, подаються: 1) заява про державну реєстрацію земельної ділянки за формою згідно з додатком 22; 2) оригінал погодженої відповідно до законодавства документації із землеустрою, яка є підставою для формування земельної ділянки (разом з позитивним висновком державної експертизи землевпорядної документації у разі, коли така документація підлягає обов`язковій державній експертизі землевпорядної документації); 3) електронний документ.

Пункт 111 Порядку №1051 передбачає, що Державний кадастровий реєстратор для здійснення державної реєстрації земельної ділянки протягом 14 календарних днів з дня реєстрації відповідної заяви перевіряє: 1) відповідність поданих документів вимогам, передбаченим пунктом 67 цього Порядку; 2) електронний документ відповідно до пункту 74 цього Порядку.

За результатами перевірки Державний кадастровий реєстратор виконує одну з таких дій: здійснює державну реєстрацію земельної ділянки: за допомогою програмного забезпечення Державного земельного кадастру присвоює кадастровий номер земельній ділянці; відкриває Поземельну книгу та вносить відомості до неї (крім відомостей про затвердження документації із землеустрою, на підставі якої здійснена державна реєстрація земельної ділянки, а також про власників, користувачів земельної ділянки); робить позначку про проведення перевірки електронного документа та внесення відомостей до Державного земельного кадастру відповідно до підпункту 2 пункту 75 цього Порядку; надає за допомогою програмного забезпечення Державного земельного кадастру відомості, зазначені у підпункті 1 пункту 197 цього Порядку, відповідним органам державної влади, органам місцевого самоврядування; приймає рішення про відмову у державній реєстрації земельної ділянки відповідно до пунктів 70, 73, 77-85 цього Порядку в разі: невідповідності поданих документів, зазначених у пункті 110 цього Порядку, вимогам, зазначеним у підпунктах 1 і 2 цього пункту; розташування в межах земельної ділянки, яку передбачається зареєструвати, іншої земельної ділянки або її частини; розташування земельної ділянки на території дії повноважень іншого Державного кадастрового реєстратора; подання заявником документів, зазначених у пункті 110 цього Порядку, не в повному обсязі.

Відповідно до п.67 Порядку №1051 внесення відомостей (змін до них) до Державного земельного кадастру здійснюється виключно на підставі та відповідно до Закону України "Про Державний земельний кадастр" та цього Порядку.

Забороняється вимагати для внесення відомостей (змін до них) до Державного земельного кадастру надання документів та здійснення дій, прямо не передбачених Законом України "Про Державний земельний кадастр".

З системного аналізу наведених вище правових норм судом першої інстанції правильно встановлено, що ведення та адміністрування Державного земельного кадастру забезпечуються центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері земельних відносин та внесення відомостей до Державного земельного кадастру і надання таких відомостей здійснюється державним кадастровим реєстратором.

Як вбачається з матеріалів справи, Ставненська сільська рада звернулася до Ужанського національного природного парку про надання інформації щодо нормативно грошової оцінки земель Ужанського національного природною парку, а також надання копії документів щодо проведення інвентаризації земель чи копії документів про виділення меж у натурі, що підтверджується листом від 05 січня 2023 року №02-06/17 року (а.с. 29, 30).

При цьому, листом від 11 січня 2023 року №13 Ужанський національний природний парк повідомив позивача про те, що на земельні ділянки, надані Ужанському національному природному парку в постійне користування, є державні акти зразка 1992-2001 років і на даний час відомості про земельні ділянки в Державний земельний кадастр не внесені. Документи з нормативно-грошової оцінки відсутні. У 2008 році проводилось роботи з винесення меж в натуру. Для внесення відомостей про земельні ділянки до Державного земельного кадастру необхідно провести уточнення меж земельних ділянок, наданих Ужанському НПП, що вимагає відповідного фінансування. Запити на бюджетне фінансування проведення даних робіт подаються щорічно. Також земельні ділянки установи внесені в перелік ділянок, включених в проект з проведення інвентаризації державних земель. Установою подані запити на фінансування проведення землевпорядних робіт і до міжнародних природоохоронних організацій. Але кошти на проведення робіт поки що не надані, а проект з інвентаризації державних земель на час воєнного стану призупинено

З наведеного вище вбачається, що Ужанський національний природний парк не заперечує факту необхідності реєстрації земельних ділянок, які перебувають у його користуванні, однак для реєстрації таких необхідно здійснити уточнення меж земельних ділянок, які не здійсненні з наведених вище обставин.

Крім того, як правильно зазначив суд першої інстанції, чинним законодавством встановлена чітка процедура прийняття відповідних рішень (рішень щодо внесення відомостей до Державного земельного кадастру) державним кадастровим реєстратором.

Таким чином, аналізуючи вищенаведені законодавчі приписи та встановлені фактичні обставини справи у їх сукупності, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що прийняття рішення щодо внесення відповідної інформації до Державного земельного кадастру відносяться до виключної компетенції державних кадастрових реєстраторів, законодавець визначив відповідну процедуру вчинення дій, разом з тим, у вказаний спосіб задовольнити позовні вимоги підстави відсутні.

Враховуючи наведене вище, колегія суддів вважає, що доводи апеляційної скарги не знайшли свого підтвердження та спростовуються висновками суду першої інстанції, які зроблені на підставі повного, всебічного та об`єктивного аналізу відповідних правових норм та фактичних обставин справи.

Крім того, колегія суддів зазначає, що інші зазначені позивачем в апеляційній скарзі обставини, крім вищеописаних обставин, ґрунтуються на довільному трактуванні фактичних обставин справи і норм матеріального права, а тому такі не вимагають детальної відповіді або спростування.

Колегія суддів також враховує позицію ЄСПЛ (в аспекті оцінки аргументів апелянта), сформовану у справі Серявін та інші проти України (№ 4909/04): згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі Руїс Торіха проти Іспанії (RuizTorijav. Spain) № 303-A, пункт 29).

Також згідно з п. 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Ради Європи щодо якості судових рішень, обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення.

Відповідно до ч.2 ст.6 КАС України суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського Суду з прав людини, а ст.17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" передбачає, що суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.

Наведене дає підстави для висновку, що доводи скаржника у кожній справі мають оцінюватись судами на предмет їх відповідності критеріям конкретності, доречності та важливості в межах відповідних правовідносин з метою належного обґрунтування позиції суду.

З врахуванням вищенаведеного колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов правильного висновку про безпідставність позовних вимог, правильно і повно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, тому відповідно до ст.316 КАС України апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення, а рішення суду - без змін.

Керуючись ст. 242, 243, 250, 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 328, 329 КАС України, суд,-

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу Ставненської сільської ради Ужгородського району Закарпатської області залишити без задоволення, а рішення Закарпатського окружного адміністративного суду від 25 квітня 2023 року у справі №260/1228/23 без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та касаційному оскарженню не підлягає, крім випадків, передбачених п.2 ч.5 ст.328 КАС України, протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Головуючий суддя О. І. Мікула
судді А. Р. Курилець
М. А. Пліш
Повне судове рішення складено 15 вересня 2023 року.