Справа № 521/19420/23
Суддя: Мазун І. А.
Дата ухвалення: 2023-09-13 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Провадження № 2-а/521/162/23
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

13 вересня 2023 року Малиновський районний суд міста Одеси у складі:

головуючого судді - Мазун І.А.,

за участю секретаря судового засідання Кусяк О.Е.,

розглянувши у судовому засіданні справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Управління патрульної поліції в Одеській області Департаменту патрульної поліції, третя особа - інспектор поліції Управління патрульної поліції в Одеській області Рижов Антон Валерійович - про визнання протиправною та скасування постанови про притягнення до адміністративної відповідальності за скоєння адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 122 КУпАП,

В С Т А Н О В И В:

До Малиновського районного суду міста Одеси 02 серпня 2023 року надійшла позовна заява ОСОБА_1 до Управління патрульної поліції в Одеській області Департаменту патрульної поліції України, третя особа - інспектор поліції Управління патрульної поліції в Одеській області Рижов Антон Валерійович, в якій позивач просить суд: про визнання протиправною і скасування постанови серії ЕАС №7382846 від 23.07.2023 року про накладення адміністративного стягнення, закриття провадження у справі про адміністративне правопорушення та стягнення судових витрат.

Позовні вимоги ОСОБА_1 обґрунтовує наступним.

Інспектором поліції 4 роти 2 батальйону Управління патрульної поліції в Одеській області Рижовим Антоном Валерійовичем, який діяв від імені органу Національної поліції України, порушено процесуальні норми адміністративного законодавства, неправильно встановлено обставини подій та характер правовідносин, що мали місце о 10 год. 03 хв. 27 сек. 23 липня 2023 року за участю ОСОБА_1 , як водія автомобіля «Шкода Октавія» державний номер НОМЕР_1 , на розі вулиці Маловського та Балківської міста Одеси, зокрема, відповідач не врахував, що:

- позивач 23 липня 2023 року не порушував правил проїзду перехресть та діяв відповідно Правилам дорожнього руху, зокрема виконав вимоги пункту п. 8.7.3. Розділу 8 та пункту 10.4 Розділу 10 Правил дорожнього руху - рухався з вулиці Маловського в бік перехрестя з вул. Балківська міста Одеси на «зелений» сигнал світлофора, що дозволяє рух, також дав дорогу пішоходам на пішохідному переході (їх там не було);

- 23.07.2023 року на шляху руху водія ОСОБА_1 і керованого ним автомобіля (крайнє ліве положення на проїзній частині) на вказаному перехресті перед світлофорами була відсутні: дорожній знак 5.69 «місце зупинки» (Розділ 33) та дорожня розмітка 1.12 «стоп-лінія» (розділ 34 ПДР), стандартні форма і зміст яких визначено Правилами дорожнього руху;

- на цьому перехресті відсутня будь-яка дорожня розмітка, а також дорожні знаки, що передбачені ДСТУ 4100:2021 «Безпека дорожнього руху. Знаки дорожні. Загальні технічні умови. Правила застосування» затверджено наказом ДП «Український науково-дослідний центр проблем стандартизації, сертифікації та якості» від 26.05.2021 за №191 (чинний з 01.11.2021року);

-пункт 8.2-1 Правил дорожнього руху вказує: «Дорожні знаки застосовуються відповідно до цих Правил і повинні відповідати вимогам Національного стандарту»;

-дорожній знак не встановленої Національним стандартом форми і змісту, у вигляді прямокутника з написом «СТОП» (напис кирилицею) розміщено та стовпі (вулиця Балківській,57б) в правій полосі при русі з боку узвозу Степана Олійника (вул. Градоначальницької), на правому узбіччі вулиці Балківської: він фактично має зовнішній розмір (350х550мм) в два рази менше стандартного та його не видно водіям, що рухаються з вулиці Маловського міста Одеси, здійснюючи поворот наліво, в крайньому лівому ряду;

-згідно положень пункту 8.2-1. Правил дорожнього руху: «Дорожні знаки повинні розміщуватися таким чином, щоб їх було добре видно учасникам дорожнього руху як у світлу, так і в темну пору доби та не менш як 100 м за напрямком руху. При цьому дорожні знаки не повинні бути закриті повністю або частково від учасників дорожнього руху будь-якими перешкодами»;

-в порушення вимог пункту 8.2-1 Розділу 8 та пункту 11.1. Правил дорожнього руху знак 5.69 «Місце зупинки» не продубльовано на самому перехресті вулиць Маловського та Балківська - ні над проїзною частиною, ні на розділювальній смузі вулиці Балківської міста Одеси.

-пункт 8.2-1 ПДР вказує: «Дорожні знаки встановлюються обабіч дороги на тому її боці, що відповідає напрямку руху. Для поліпшення сприйняття дорожніх знаків вони можуть бути розміщені над проїзною частиною. Якщо дорога має більше ніж одну смугу для руху в одному напрямку, установлений обабіч дороги відповідного напрямку дорожній знак дублюється на розділювальній смузі, над проїзною частиною або на протилежному боці дороги (у разі, коли для руху в зустрічному напрямку є не більше ніж дві смуги);

-викладені обставини вказують, що наявний на перехресті вулиць Маловського та Балківська міста Одеси знак-табличка «стоп», який не передбачений Національним стандартом «ДСТУ 4100:2021» та відсутність будь-якої дорожньої розмітки не передавали інформаційно-вказівної інформації, яку могли би сприймати саме ті учасники руху, які здійснюють лівий поворот з боку вулиці Маловського; отже не могли породжувати будь-яких правових зобов`язань для учасників дорожнього руху водіїв транспортних засобів, що рухаються з боку вул. Маловського в бік вулиці Балківської (окрім правил поведінки, що визначається сигналами світлофора на перехресті);

- вважає, що в його діях відсутній склад адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 2 статті 122 КУпАП проїзд на заборонний сигнал регулювання дорожнього руху та порушення інших правил дорожнього руху;

- водночас, позивач вважає, що інспектор патрульної поліції Рижов А.В., приймаючи владне рішення, оформлене оскаржуваною постановою від 23.07.2023 року, порушив приписи статті 222 КУпАП та перевищив повноваження посадової особи Національної поліції, оскільки в день 23.07.2023 року був уповноважений керівництвом поліції області особисто розглядати справи про адміністративні правопорушення, передбачені частиною другою статті 122 КУпАП, що скоєні на території Суворовського, а не Приморського району міста Одеси, на території якого було зафіксовано дії водія ОСОБА_1 і розглянуто адміністративну справу інспектором патрульної поліції; тим самим поліцейський порушив вимоги пункту 13 Розділу ХІІІ «Інструкції з організації реагування на заяви і повідомлення про кримінальні, адміністративні правопорушення або події та оперативного інформування в органах (підрозділах) Національної поліції України», затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України від 27 квітня 2020 року № 357, що вказує: «Під час чергування поліцейські, які залучені до несення служби в складі нарядів поліції, повинні перебувати на дільниці, визначеній для несення служби (зона оперативного реагування наряду поліції). Залишати зону реагування нарядам поліції без дозволу диспетчера забороняється».

Вказані обставини підтверджується самим текстом оскаржуваної постанови від 23.07.2023 року, матеріалами фотофіксації дорожньої обстановки у місці події, листом КУ «СМЕП» Одеської міської ради від 31.07.2023 року, вих.№ 01-03/О-286, листом Управління патрульної поліції в Одеській області Департаменту патрульної поліції від 03.08.2023 року вих. №О-2470/41/13/13/01-23 з додатками, що надані позивачем до суду.

Позивач вважає, що вказані аргументи та докази є достатніми підставами для прийняття судом висновку щодо незаконності постанови серії ЕАС №7382846 від 23.07.2023 року про притягнення 23.07.2023 року ОСОБА_1 інспектором поліції Рижовим А.В. до відповідальності за скоєння адміністративного правопорушення передбаченого частиною 2 статті 122 КУпАП та щодо її скасування.

Ухвалою судді від 03.08.2023 року відкрито провадження у зазначеній справі №521/19420/23..

10.08.2023 року (вх.№46763) позивачем до суду надано клопотання про долучення до матеріалів справи доказів, зокрема: листа-відповідь Управління патрульної поліції в Одеській області Департаменту патрульної поліції України від 03.08.2023 року вих. №О-2470/41/13/13/01-23 з додатками; комп`ютерного «СД-диск» з копією електронного відеозапису патрульною поліцією в Одеській області фіксації місця події, який є невід`ємною частиною постанови серії ЕАС №7382846 від 23.07.2023 року; комп`ютерного «СД-диск» з копією електронної фотофіксації дорожньої обстановки на перехресті вулиць Балківської, Маловського та узвозу Степана Олійника міста Одеси станом на 23.07.2023 року, здійсненої позивачем на портативному пристрої, а саме - мобільному телефоні марки «ОРРО А74», модель «СРН2219», що надавалися раніше в паперовому вигляді з позовною заявою.

18.08.2023 (вх.№ 48162 ) від представника відповідача Управління патрульної поліції в Одеській області Департаменту патрульної поліції до суду надійшов «відзив» на позовну заяву разом із додатками, в якому вказано, що відповідач не погоджується з доводами позивача з огляду на те, що поліцейський Рижов Антон Валерійович під час розгляду справи та винесення оскаржуваної постанови серії ЕАС №7382846 від 23.07.2023 року про накладення адміністративного стягнення за скоєння правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, що зафіксоване не в автоматичному режимі - дотримався адміністративної процедури, належно дослідив докази і за своїм внутрішнім переконанням дійшов висновку про їх достатність.

Відповідач у відзиві послався на норми Кодексу України про адміністративні правопорушення, Закону України «Про Національну поліцію» та Правила дорожнього руху в Україні, які на його думку слід застосувати при розгляді справи.

Також, відповідач вказав, що позивачем не було надано жодних належних та допустимих доказів, які би спростували факт порушення ОСОБА_1 дії дорожнього знаку 5.69 Правил дорожнього руху.

24.08.2023 року (вх.№48949/23) від позивача ОСОБА_1 до суду надійшла «відповідь на відзив», в якій позивач вказав, що вищевказані твердження відповідача щодо невизнання позовних вимог не підтверджено ні одним конкретним аргументом чи доказом, який би спростовував доводи та доказову базу позовної заяви ОСОБА_2 та навів свої міркування і пояснення з приводу заперечень відповідача, а також мотиви їх відхилення.

Сторони викликалися у судове засідання на 28.08.2023 року та 13.09.2023 року. Відповідач та третя сторона в судове засідання не з`явилися. Позивач надав заяву, в якій підтримав заявлені позовні вимоги та просив слухати справу у його відсутності.

Дослідивши матеріали справи, розглянувши справу в межах заявлених позовних вимог, відзиву на позовну заяву, відповіді на відзив і наданих сторонами доказів, оцінивши докази відповідно до вимог статей 72-79 Кодексу адміністративного судочинства України, судом встановлено такі факти та обставини.

23 липня 2023 року інспектором поліції 4 роти 2 батальону Управління патрульної поліції в Одеській області майором поліції Рижовим Антоном Валерійовичем за адресою місто Одеса, вулиця Балківська, 57«Б» винесено «постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ЕАС №7382846», якою на ОСОБА_1 накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 510 (п`ятсот десять) грн. за скоєння правопорушення, передбаченого частиною 2 статті 122 Кодексу України про адміністративні правопорушення (проїзд на заборонний сигнал регулювання дорожнього руху та порушення інших правил дорожнього руху).

До постанови серії ЕАС №7382846 від 23.07.2023 року прикріплено відеозапис фіксації місця події (відеореєстратор КСЯОМІ 70маі та ПВР 475248, 474523), який є невід`ємною частиною постанови та електронним доказом та про що вказано в пункті 7 постанови. Вказаний доказ відповідачем надано до суду разом із відзивом на позовну заяву.

В тексті оскаржуваної постанови Управління патрульної поліції в Одеській області Департаменту патрульної поліції від 23.07.2023 року вказано: «23.07.2023 року,10:03:27 (місто Одеса вулиця Балківська,57Б) водій ОСОБА_1 , рухаючись по вулиці Маловського та повертаючи ліворуч на перехресті з вулицею Балківська, виїжджаючи у наміченому напрямку на виїзді з перехрестя не керувався червоним сигналом світлофора, перед яким встановлено дорожній знак 5.69 «стоп», чим порушив пункт 16.8 Правил дорожнього руху порушення водієм транспортного засобу, який виїхав на перехрещення проїзної частини згідно із дозволеним сигналом світлофора».

Дата розгляду справи інспектором патрульної поліції 23.07.2023, 10год.40 хв.12 сек. Місце розгляду справи і винесення постанови: місто Одеса, вулиця Балківська, 57.

Будучи не згодним з вказаною постановою серії ЕАС №7382846 від 23.07.2023 року про притягнення до адміністративної відповідальності за правопорушення, що передбачене частиною 2 статті 122 КУпАП ОСОБА_1 звернувся із позовною заявою до Малиновського районного суду міста Одеси.

Оцінюючи правомірність прийняття оскаржуваного рішення, суд зазначає таке.

Відповідно до частини 2 статті 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Частиною 1 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Згідно вимог статті 7 Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі КУпАП) ніхто не може бути підданий заходу впливу у зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом.

Провадження у справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності із законом.

Згідно приписів частини 1 статті 18 Закону України «Про Національну поліцію», поліцейський зобов`язаний: 1) неухильно дотримуватися положень Конституції України, законів України та інших нормативно-правових актів, що регламентують діяльність поліції, та Присяги поліцейського; 2) професійно виконувати свої службові обов`язки відповідно до вимог нормативно-правових актів, посадових (функціональних) обов`язків, наказів керівництва; 3) поважати і не порушувати прав і свобод людини, тощо.

За приписами статті 9 Кодексу України про адміністративні правопорушення адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Стаття 10 КУпАП вказує, що адміністративне правопорушення визнається вчиненим умисно, коли особа, яка його вчинила, усвідомлювала протиправний характер своєї дії чи бездіяльності, передбачала її шкідливі наслідки і бажала їх або свідомо допускала настання цих наслідків.

Згідно статті 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Пункт 1 частини 1 статті 247 КУпАП вказує, що провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за таких обставин, як відсутність події і складу адміністративного правопорушення.

Відповідно до положень статті 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Частина 2 статті 122 КУпАП передбачає адміністративну відповідальність, зокрема: за порушення правил проїзду перехресть, проїзд на заборонний сигнал світлофора, розташування транспортних засобів на проїзній частині, тощо.

Відповідно до пункту 1.1 Розділу І «Загальні положення» Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 р. № 1306 (в редакції, що була чинною станом на 23.07.2023 року) - ці Правила відповідно до Закону України "Про дорожній рух" встановлюють єдиний порядок дорожнього руху на всій території України. В Україні установлено правосторонній рух транспортних засобів (пункт 1.2. Розділу І ПДР).

Згідно пункту 1.10 Розділу І «Загальні положення» Правил дорожнього руху автомобільна дорога, вулиця (дорога) - частина території, зокрема в населеному пункті, з усіма розташованими на ній спорудами (мостами, шляхопроводами, естакадами, надземними і підземними пішохідними переходами) та засобами організації дорожнього руху, призначена для руху транспортних засобів і пішоходів та обмежена по ширині зовнішнім краєм тротуарів чи краєм смуги відводу. Цей термін включає також спеціально побудовані тимчасові дороги, крім довільно накатаних доріг (колій).

Пункт 1.8. Розділу І Правил дорожнього руху вказує, що обмеження в дорожньому русі, крім передбачених цими Правилами, можуть бути запроваджені в установленому законодавством порядку.

Пункт 1.9. Розділу І Правил дорожнього руху: «Особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством».

Пункт 8.1. ПДР: «Регулювання дорожнього руху здійснюється за допомогою дорожніх знаків, дорожньої розмітки, дорожнього обладнання, світлофорів, а також регулювальниками.

Пункт 8.2. Дорожні знаки мають перевагу перед дорожньою розміткою і можуть бути постійними, тимчасовими та із змінною інформацією.

Пункт 8.2-1. Дорожні знаки застосовуються відповідно до цих Правил і повинні відповідати вимогам національного стандарту.

Дорожні знаки повинні розміщуватися таким чином, щоб їх було добре видно учасникам дорожнього руху як у світлу, так і в темну пору доби. При цьому дорожні знаки не повинні бути закриті повністю або частково від учасників дорожнього руху будь-якими перешкодами.

Дорожні знаки повинні бути видимими на відстані не менш як 100 м за напрямком руху та розміщеними не вище 6 м над рівнем проїзної частини.

Дорожні знаки встановлюються обабіч дороги на тому її боці, що відповідає напрямку руху. Для поліпшення сприйняття дорожніх знаків вони можуть бути розміщені над проїзною частиною. Якщо дорога має більше ніж одну смугу для руху в одному напрямку, установлений обабіч дороги відповідного напрямку дорожній знак дублюється на розділювальній смузі, над проїзною частиною або на протилежному боці дороги (у разі, коли для руху в зустрічному напрямку є не більше ніж дві смуги).

Дорожні знаки розміщуються таким чином, щоб інформацію, яку вони передають, могли сприймати саме ті учасники руху, для яких вона призначена.

Сигнали світлофорів, крім жовтого миготливого, мають перевагу перед дорожніми знаками пріоритету».

Пункт 8.5.ПДР: «Дорожня розмітка (додаток 2) поділяється на горизонтальну та вертикальну і використовується окремо або разом з дорожніми знаками, вимоги яких вона підкреслює або уточнює.

Пункт 8.5.1. Горизонтальна дорожня розмітка встановлює певний режим і порядок руху. Наноситься на проїзній частині або по верху бордюру у вигляді ліній, стрілок, написів, символів тощо фарбою чи іншими матеріалами відповідного кольору згідно з пунктом 1 розділу 34 цих Правил.

Пункт 8.5-1. ПДР: Дорожня розмітка застосовується відповідно до цих Правил і повинна відповідати вимогам національного стандарту.

Дорожня розмітка повинна бути видимою учасникам дорожнього руху як у світлу, так і в темну пору доби на відстані, що забезпечує безпеку руху. На ділянках доріг, на яких є труднощі для видимості учасниками дорожнього руху дорожньої розмітки (сніг, бруд тощо) або дорожня розмітка не може бути відновленою, установлюються відповідні за змістом дорожні знаки.

8.7. Світлофори (додаток 3) призначені для регулювання руху транспортних засобів і пішоходів, мають світлові сигнали зеленого, жовтого, червоного і біло-місячного кольорів, які розташовані вертикально чи горизонтально. Сигнали світлофора можуть бути з нанесеною суцільною чи контурною стрілкою (стрілками), із силуетом пішохода, X-подібні.

На рівні червоного сигналу світлофора із вертикальним розташуванням сигналів може встановлюватися табличка білого кольору із нанесеною на ній стрілкою зеленого кольору.

8.7.3. Сигнали світлофора мають такі значення:

а) зелений дозволяє рух; ґ) жовтий забороняє рух і попереджає про наступну зміну сигналів; д) жовтий миготливий сигнал або два жовтих миготливих сигнали дозволяють рух і інформують про наявність небезпечного нерегульованого перехрестя або пішохідного переходу; е) червоний сигнал, у тому числі миготливий, або два червоних миготливих сигнали забороняють рух.»

Суд враховує, що відповідно до пункту 10.4 Розділу 10 ПДР перед поворотом праворуч та ліворуч, у тому числі в напрямку головної дороги, або розворотом водій повинен завчасно зайняти відповідне крайнє положення на проїзній частині, призначеній для руху в цьому напрямку, крім випадків, коли здійснюється поворот у разі в`їзду на перехрестя, де організовано круговий рух, напрямок руху визначено дорожніми знаками чи дорожньою розміткою або рух можливий лише в одному напрямку, установленому конфігурацією проїзної частини, дорожніми знаками чи розміткою.

Пункт 10.5. ПДР: «Поворот необхідно виконувати так, щоб під час виїзду з перехрещення проїзних частин транспортний засіб не опинився на смузі зустрічного руху, а у разі повороту праворуч слід рухатися ближче до правого краю проїзної частини».

Згідно пункту 11.2. ПДР: «на дорогах, які мають дві і більше смуг для руху в одному напрямку, нерейкові транспортні засоби повинні рухатися якнайближче до правого краю проїзної частини, крім випадків, коли виконується випередження, об`їзд або перестроювання перед поворотом ліворуч чи розворотом».

Пункт 11.5. Правил дорожнього руху вказує: на дорогах, які мають дві і більше смуги для руху в одному напрямку, виїзд на крайню ліву смугу для руху в цьому ж напрямку дозволяється, якщо праві зайняті, а також для повороту ліворуч, розвороту або для зупинки чи стоянки на лівому боці дороги з одностороннім рухом у населених пунктах, коли це не суперечить правилам зупинки (стоянки).

Пункт 16.8. Правил дорожнього руху: «Водій, який виїхав на перехрещення проїзних частин згідно із сигналом світлофора, що дозволяє рух, повинен виїхати у наміченому напрямку незалежно від сигналів світлофора на виїзді. Проте, якщо на перехрестях перед світлофорами на шляху руху водія є дорожня розмітка 1.12 (стоп-лінія) або дорожній знак 5.69, він повинен керуватися сигналами кожного світлофора».

Частина 5 статті 242 КАС України вказує, що при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду у постанові від 14 серпня 2019 року у справі №199/8466/16 вказав, що згідно з п.1 статті 247 КУпАП обов`язковою умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність події адміністративного правопорушення. Наявність події правопорушення доводиться шляхом надання доказів (пункт 29 постанови КАС ВС).

Верховний Суд у пункті 41 цієї постанови також звернув увагу, що згідно Правил дорожнього руху дорожні знаки застосовуються відповідно до цих Правил і повинні відповідати вимогам Національного стандарту (пункт 8.2-1ПДР), зокрема національного стандарту України «Знаки дорожні. Загальні технічні умови. Правила застосування» .

Дорожні знаки повинні розміщуватися таким чином, щоб їх було добре видно учасникам дорожнього руху як у світлу, так і в темну пору доби. При цьому дорожні знаки не повинні бути закриті повністю або частково від учасників дорожнього руху будь-якими перешкодами. Дорожні знаки повинні бути видимими на відстані не менш як 100 м за напрямком руху.

Дорожня розмітка застосовується відповідно до цих Правил і повинна відповідати вимогам національного стандарту. Дорожня розмітка повинна бути видимою учасникам дорожнього руху як у світлу, так і в темну пору доби на відстані, що забезпечує безпеку руху. На ділянках доріг, на яких є труднощі для видимості учасниками дорожнього руху дорожньої розмітки (сніг, бруд тощо) або дорожня розмітка не може бути відновленою, установлюються відповідні за змістом дорожні знаки (пункт 8.5-1ПДР)» (пункт 41.3 постанови КАС ВС від 14.08.2019 року).

В п.п.41.1.-43.1 постанови від 14.08.2019 року у справі №199/8466/16 Верховний Суд підкреслив важливість дотримання вимог Правил дорожнього руху та Національного стандарту: «Дорожні знаки розміщуються таким чином, щоб інформацію, яку вони передають, могли сприймати саме ті учасники руху, для яких вона призначена.

Дорожні знаки встановлюються обабіч дороги на тому її боці, що відповідає напрямку руху. Для поліпшення сприйняття дорожніх знаків вони можуть бути розміщені над проїзною частиною. Якщо дорога має більше ніж одну смугу для руху в одному напрямку, установлений обабіч дороги відповідного напрямку дорожній знак дублюється на розділювальній смузі, над проїзною частиною або на протилежному боці дороги (у разі, коли для руху в зустрічному напрямку є не більше ніж дві смуги)».

Відповідно до статті 251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами (пункт 33 постанови КАС ВС).

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду у постанові від 14 серпня 2019 року у справі №199/8466/16 вказав, що згідно з п.1 статті 247 КУпАП обов`язковою умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність події адміністративного правопорушення. Наявність події правопорушення доводиться шляхом надання доказів (пункт 29 постанови КАС ВС).

Стаття 72 КАС України передбачає, що доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків (пункт 30 постанови КАС ВС).

Судом встановлено, що 23.07.2023 року близько 10 год 03 хв водій ОСОБА_1 розпочав рух з вулиці Маловського на «зелений» сигнал світлофора, що дозволяє рух в напрямку вулиці Балківської міста Одеси, що відповідало положенням пункту 8.7.3. Правил дорожнього руху.

ОСОБА_1 та керований ним автомобіль «Шкода-Октавія», р.н. НОМЕР_1 зайняв належне крайнє ліве положення на проїзній частині вулиці Маловського та в подальшому вулиці Балківської м. Одеси та здійснив поворот ліворуч на вулицю Балківська міста Одеси, що відповідало положенням пункту 11.5. Правил дорожнього руху. Траєкторія руху автомобіля «Шкода-Октавія» під керуванням ОСОБА_1 , відповідала затвердженій «схемі організації дорожнього руху №468/21» на вказаному перехресті, що надана в додатку до листа КП «СМЕП» Одеської міської ради від 31.07.2023 року вих. № 01-03/О-286.

На цьому регульованому перехресті водій ОСОБА_1 , повертаючи ліворуч на вулицю Балківську, повинен був дати дорогу пішоходам, які переходять проїзну частину, на яку він повертає. Фактично о 10 годині 03 хвилин 27 секунд пішоходів на цьому перехресті не було, тому водій продовжив рух у вибраному напрямку, чим виконав вимоги пункту 16.2. Правил дорожнього руху.

На це вказує сам зміст оскаржуваної постанови серії ЕАС №7382846 від 23.07.2023 року, відеозапис з камери спостереження патрульної поліції (пункт 7 постанови) та лист КП «СМЕП» Одеської міської ради від 31.07.2023 року, вих.№ 01-03/О-286 (з додатком), які позивачем і відповідачем спрямовані до суду в якості доказів.

Зокрема, як вбачається з листа КП «СМЕП» від 31.07.2023 року час дії «зеленого» сигналу світлофора (23 сек) для водіїв, що рухаються з боку вулиці Маловського в напрямку вулиці Балківської міста Одеси, об`єктивно дозволяв водію ОСОБА_1 здійснити керованим ним автомобілем «Шкода-Октавія», р.н. НОМЕР_1 перетин перехрестя і своєчасно його завершити на дозволений сигнал світлофору.

Відповідач не спростував, що на перехресті вулиці Маловського та вулиці Балківської міста Одеси, на шляху руху водія ОСОБА_1 і керованого ним автомобіля ШкодаОктавія, д.н. НОМЕР_1 , які займали крайнє ліве положення на проїзній частині дороги з боку вулиці Маловського була відсутня будь-яка дорожня розмітка, зокрема, дорожня розмітка 1.12 (стоп-лінія) або дорожній знак 5.69 «Місце зупинки» на перехресті перед світлофорами.

Такий дублюючий дорожній знак 5.69 був відсутній і на розподільчій смузі вулиці Балківської чи над дорогою (на обох вулицях перехрестя), про що зазначалося пояснювали вище за текстом.

Вказані факти підтверджується наданими позивачем матеріалами фотофіксації місця події, матеріалами відеофіксації доданої до оскаржуваної постанови Управління патрульної поліції в Одеській області серії ЕАС №7382846 від 23.07.2023 року, а також інформацією, що міститься на аркуші 2 листа КП «СМЕП» від 31.07.2023 року, вих.№ 01-03/О-286. Відповідачем та третьою особою цих обставин не спростовано.

Відповідач не заперечив, що на перехресті вулиць Маловського та Балківської міста Одеси станом на 23.07.2023 року відсутні: дорожня розмітка відповідно до положень Розділу 34 Правил дорожнього руху та дорожні знаки відповідно до положень Розділу 33 Правил дорожнього руху.

Суд бере до уваги, що відповідно до пункту 8.1 Правил дорожнього руху регулювання дорожнього руху здійснюється за допомогою дорожніх знаків, дорожньої розмітки, дорожнього обладнання, світлофорів, а також регулювальниками.

Пунктом 8.4 Правил дорожнього руху визначені групи, на які поділяються дорожні знаки, зокрема підпункт «ґ» вказує на інформаційно-вказівні знаки, які запроваджують або скасовують певний режим руху, а також інформують учасників дорожнього руху про розташування населених пунктів, різних об`єктів, територій, де діють спеціальні правила.

Пункт 8.2-1 Правил дорожнього руху вказує: «Дорожні знаки застосовуються відповідно до цих Правил і повинні відповідати вимогам Національного стандарту».

Відносини, пов`язані з діяльністю у сфері стандартизації та застосуванням її результатів регулює Закону України «Про стандартизацію» (стаття 2 цього Закону).

Стаття 23 Закону України «Про стандартизацію» вказує, що національні стандарти та кодекси усталеної практики застосовуються безпосередньо чи шляхом посилання на них в інших документах.

В Україні діє Національний стандарт ДСТУ 4100:2021 «Безпека дорожнього руху. Знаки дорожні. Загальні технічні умови. Правила застосування», який затверджено наказом ДП «Український науково-дослідний центр проблем стандартизації, сертифікації та якості» від 26.05.2021 за №191. Суд враховує, що наявна на стовбовому кріпленні світлофору (біля будинку №57 по вулиці Балківська міста Одеси) «табличка «СТОП» - не відповідає вимогам як пункту 8.2-1 Розділу 8 Правил дорожнього руху, та ДСТУ 4100:2021.

Інспектор патрульної поліції Рижов А.В. при розгляді справи 23.07.2023 року не впевнився в наявності на перехресті вулиць Маловського та Балківської з боку узвозу Степана Олійника (вул. Градоначальницької) міста Одеси, зокрема, на світлофорі належного дорожнього знаку 5.69 «Місце зупинки», який повинен - згідно Додатку №1 до Розділу 33 Правил дорожнього руху і таблиці №5 ДСТУ 4100:2021 - мати напис виконаний латиницею у вигляді «STOP» та бути розміщений на металевій табличці розміром 450х1350 мм.

Суд бере до уваги, що всупереч Розділу 6, таблиця №16 ДСТУ 4100:2021 зовнішні фактично розміри цієї таблички у два рази менші за стандартні, а саме: 350 х550мм , вона частково закрита гілкою дерева, на що вказують матеріали фотофіксації місця події. Тому цю табличку «стоп», що колись могла слугувати дорожнім знаком старого зразка, не видно водіям з відстані 100 метрів, що рухаються з вулиці Маловського в напрямку вулиці Балківської міста Одеси, здійснюючи в крайньому лівому ряду поворот наліво. Разом з тим, дотримання цього вимагають приписи пункту 8.2-1. Правил дорожнього руху.

Відповідач не спростував аргументів і доказів позивача, що всупереч пункту 8.2-1. Правил дорожнього руху ,(з урахуванням того, що вулиця Балківська міста Одеси має більше ніж одну смугу для руху в одному напрямку), на перехресті вулиць Маловського та Балківської міста Одеси дорожній знак 5.69 ПДР «Місце зупинки» не дублюється на розділювальній смузі та /чи над проїзною частиною, зокрема з вулиці Маловського міста Одеси. Вказані обставини підтверджують матеріали відео- та фотофіксації, що надані обома сторонами, а також інформація, що міститься в листі КП «СМЕП» ОМР від 31.07.2023 року, вих.№ 01-03/О-286.

Суд робить висновок, що з урахуванням встановлених обставин справи, із передбачених пунктом 8.1 Правил дорожнього руху засобів регулювання дорожнього руху (дорожніх знаків, дорожньої розмітки, дорожнього обладнання, світлофорів) на перехресті вулиць Маловського та Балківська міста Одеси 23.07.2023 року діяв тільки світлофор.

Знак старого зразка у вигляді таблички «стоп», який не передбачений Національним стандартом «ДСТУ 4100:2021» не може бути віднесено до дорожнього знаку 5.69 «місце зупинки» Розділу 33 ПДР. Станом на 23.07.2023 року на вказаному перехресті відсутньою була будь-яка дорожня розмітка («стоп лінія» 1.12 - зокрема).

З урахуванням цього, суд робить висновок, що наявні на той час засоби регулювання дорожнього руху цього перехрестя не передавали інформаційно-вказівної інформації, зокрема, яку повинні та могли би сприймати саме ті учасники руху, які здійснюють лівий поворот з боку вулиці Маловського на вулицю Балківську міста Одеси та яка була би підставою для застосування положень пункту 16.8. Правил дорожнього руху.

Відсутні на перехресті засоби регулювання дорожнього руху не могли породжувати будь-яких додаткових правових зобов`язань для учасників дорожнього руху водіїв транспортних засобів, що рухаються з боку вул. Маловського в бік вулиці Балківської, окрім правил поведінки, що визначається сигналами світлофора на перехресті, які водій ОСОБА_1 , рухаючись на «зелений» - не порушив.

Отже, посилання в оскаржуваній постанові від 23.07.2023 року на невиконання позивачем пункту 16.8. Правил дорожнього руху є необгрунтованим.

Позивач ОСОБА_1 діяв 23.07.2023 року на перехресті вулиць Балківська та Маловського міста Одеси відповідно до дорожньої обстановки, наявних у цьому місці засобів регулювання дорожнього руху(світлофора), та фактичної відсутності дорожніх знаків і дорожньої розмітки. Водій ОСОБА_1 (позивач) не порушив приписів пункту 16.8 Правил дорожнього руху.

Тобто, у цій справі немає події правопорушення, передбаченого частиною 2 статті 122 КУпАП проїзд на заборонний сигнал регулювання дорожнього руху та порушення інших правил дорожнього руху.

За таких обставин, в діях водія ОСОБА_1 відсутні об`єктивна та суб`єктивна сторона складу правопорушення, передбаченого частиною 2 статті 122 КУпАП. Суд робить висновок, що в діях ОСОБА_1 відсутній склад адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 2 статті 122 КУпАП.

Згідно пункту 7 розділу ІІІ Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі» (затверджено наказом МВС України 07.11.2015 № 1395, зареєстровано в Міністерстві юстиції України 10 листопада 2015 р. за № 1408/27853) - провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за обставин, визначених у статті 247 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Пункт 1 частини 1 статті 247 КУпАП вказує, що провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за таких обставин, як відсутність події і складу адміністративного правопорушення

Оцінюючи правомірність дій та рішень органів владних повноважень, суд керується критеріями, закріпленими у частині 2 статті 2 КАС України, які певною мірою відображають принципи адміністративної процедури.

У справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди згідно приписів статті перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку (частина 2 статті 2 цього Кодексу).

Суд вважає, що при винесенні постанови серії ЕАС №7382846 від 23.07.2023 року про накладення адміністративного стягнення на ОСОБА_1 по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, інспектором поліції 4 роти 2 батальону Управління патрульної поліції в Одеській області майором поліції Рижовим А.В. не дотримано принципів адміністративної процедури, що закріплені у частині 2 статті 2 КАС України.

В порушення положень статей 251 та 252 КУпАП поліцейський Управління патрульної поліції в Одеській області Рижов Антон Валерійович не надав належну оцінку тим сукупним доказам, фактичним даним на які послався 23.07.2023 року водій автомобіля ОСОБА_2 (позивач), та самостійно не зібрав достатніх доказів у цій справі про адміністративне правопорушення, що мають значення для правильного вирішення справи про адміністративне правопорушення, зокрема, щодо невинуватості водія транспортного засобу.

Водночас, суд вважає, що інспектором патрульної поліції Рижовим Антоном Валерійовичем оскаржувану постанову ЕАС №7382846 від 23.07.2023 року винесено всупереч приписів частини 2 статті 222 Кодексу України про адміністративні правопорушення, а саме з перевищенням покладених на поліцейського повноважень.

Як вбачається з листа Управління патрульної поліції в Одеській області Департаменту патрульної поліції від 03.08.2023 року вих. №О-2470/41/13/13/01-23 інспектор поліції Рижов Антон Юрійович, яким складено оскаржувану постанову, спільно з інспектором поліції Кузьменко Валерієм Ігоровичем у складі екіпажу від роти №4 батальйону №2 згідно розстановки сил та засобів від 23.07.2023 року несли чергування по забезпеченню охорони безпеки та громадського порядку на території Суворовського району міста Одеси.

В оскаржуваній постанові від 23.07.2023 року вказано, що правопорушення скоєно за адресою: АДРЕСА_1 . Згідно рішення Одеської міської ради №197-ХХІV від 26.07.2002 року «Про адміністративно-територіальний поділ міста Одеси» ця ділянка вулиці Балківської відноситься до території Приморського району міста Одеси.

Відповідач та третя особа не пояснили, чому в порушення приписів статті 222 КУпАП, оскаржувану постанову від 23.07.2023 року виніс інспектор поліції, який був уповноважений в той день виконувати свої обов`язки по забезпеченню безпеки дорожнього руху, а отже і розглядати справи про адміністративні правопорушення, передбачені частиною другою статті 122 КУпАП саме на території Суворовського району міста Одеси, а не Приморського району міста Одеси, де власне і зафіксовано начебто порушення правил дорожнього руху.

Разом з тим, згідно «Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі» (затверджено наказом МВС України 07.11.2015 № 1395, зареєстровано в Міністерстві юстиції України 10 листопада 2015 р. за № 1408/27853) ця «Інструкція №1395» визначає процедуру оформлення поліцейськими підрозділів поліції та поліцейськими, на яких покладаються обов`язки із забезпечення безпеки дорожнього руху в окремих регіонах та населених пунктах, де тимчасово відсутня патрульна поліція (далі поліцейський), матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі.

Пункт 3 розділу III Інструкції №1395 від 07.11.2015 року поліцейські розглядають справи про адміністративні правопорушення, в порядку визначеному статтею 222 КУпАП.

Згідно частини 2 статті 222 КУпАП від імені органів Національної поліції розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право працівники органів і підрозділів Національної поліції, які мають спеціальні звання, відповідно до покладених на них повноважень.

Пункт 5 Розділу ІІІ Інструкції №1395 від 07.11.2015 року вказує, що поліцейський під час підготовки до розгляду справи про адміністративне правопорушення повинен вирішити серед інших питання чи належить до його компетенції розгляд цієї справи.

Пункт 13 Розділу ХІІІ «Інструкції з організації реагування на заяви і повідомлення про кримінальні, адміністративні правопорушення або події та оперативного інформування в органах (підрозділах) Національної поліції України», затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України від 27 квітня 2020 року № 357 вказує: «Під час чергування поліцейські, які залучені до несення служби в складі нарядів поліції, повинні перебувати на дільниці, визначеній для несення служби (зона оперативного реагування наряду поліції). Залишати зону реагування нарядам поліції без дозволу диспетчера забороняється».

Суд зауважує, що всупереч вищевказаних вимог частини 2 статті 222 КУпАП, положень Інструкції МВС України №357 від 27.04.2020 року, Інструкції МВС України №1395 від 07.11.2015 року інспектор поліції Рижов Антон Валерійович 23 липня 2023 року діяв з перевищенням своїх службових повноважень.

Вказані факти також є підставою для прийняття судом висновку щодо незаконності притягнення ОСОБА_1 інспектором поліції Рижовим А.В. до відповідальності за скоєння адміністративного правопорушення та незаконності винесення ним постанови від 23 липня 2023 року серії ЕАС №7382846.

Стаття 6 Кодексу адміністративного судочинства України вказує, що суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права, відповідно до якого, зокрема, людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави.

Суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського суду з прав людини.

Відповідно до статті 7 КАС України суд вирішує справи відповідно до Конституції та законів України, а також міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.

Частина 1 статті 242 Кодексу адміністративного судочинства України закріплює норму, згідно якої рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Судове рішення має відповідати завданню адміністративного судочинства, визначеному цим Кодексом (частина 4 статті 242).

Частина 5 статті 242 КАС України вказує, що при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Судом з метою забезпечення дії в Україні принципу верховенства права повинно бути враховано судову практику Європейського суду з прав людини.

У пунктах 70-71 рішення по справі «Рисовський проти України» (заява № 29979/04) Європейський Суд з прав людини підкреслює особливу важливість принципу «належного урядування», зазначивши, що цей принцип передбачає, що у разі, коли йдеться про питання загального інтересу, зокрема, якщо справа впливає на такі основоположні права людини, як майнові права, державні органи повинні діяти вчасно та в належний і якомога послідовніший спосіб (рішення у справах «Беєлер проти Італії» (Beyeler v. Italy), заява № 33202/96, пункт 120, «Онер`їлдіз проти Туреччини» (Oneryildiz v. Turkey), заява № 48939/99, пункт 128, «Megadat.com S.r.l. проти Молдови» (Megadat.com S.r.l. v. Moldova), № 21151/04, пункт 72, «Москаль проти Польщі» (Moskal v. Poland), заява № 10373/05, пункту 51).

Державні органи, які не впроваджують або не дотримуються своїх власних процедур, не повинні мати можливість отримувати вигоду від своїх протиправних дій або уникати виконання своїх обов`язків (див. зазначене вище рішення у справі «Лелас проти Хорватії» (Lelas v. Croatia), заява № 55555/08, пункт 74). Ризик будь-якої помилки державного органу повинен покладатися на саму державу, а помилки не можуть виправлятися за рахунок осіб, яких вони стосуються (рішення у справах «Пінкова та Пінк проти Чеської Республіки» (Pincova and Pine v. the Czech Republic), заява № 36548/97, пункт 58, «Ґаші проти Хорватії» (Gashi v. Croatia), заява № 32457/05, пункт 40, «Трґо проти Хорватії» (Trgo v. Croatia), заява № 35298/04, пункт 67).

У рішенні Конституційного Суду України від 27 лютого 2018 року №1-р/2018 (справа №1-6/2018) зазначено, що основними елементами конституційного принципу верховенства права є справедливість, рівність, правова визначеність.

Наведене узгоджується із сталою практикою ЄСПЛ, яка знайшла своє відображення у справі «Звежинський проти Польщі», в якій Суд підкреслив, що, розглядаючи питання, які мають загальний інтерес, органи державної влади повинні діяти конкретно і дуже послідовно (рішення у справі «Беєлер проти Італії»). Крім того, як охоронець громадського порядку держава має моральне зобов`язання бути взірцевою, вона повинна стежити за тим, щоб такими були й державні органи, що захищають публічний порядок (пункт 73).

У справах "Нечипорук і Йонкало проти України" від 21 квітня 2011 року та "Барбера, Мессеге і Ябардо проти Іспанїї" від 06 грудня 1998 року Європейський Суд з прав людини зазначив, що "суд при оцінці доказів керується критерієм доведеності винуватості особи "поза будь-яким розумним сумнівом" і така "доведеність може випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпцій, достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою". Всі виявлені під час складання протоколу про адміністративне правопорушення недоліки та сумніви мають застосовуватись на користь особи, яка притягнута до адміністративної відповідальності.

Спираючись на положення частини 1 статті 6 Європейської конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, а також на практику Європейського суду з прав людини у справах "Лучанінова проти України" (рішення від 09 червня 2011 року, заява N 16347/02), "Малофєєва проти Росії" (рішення від 30 травня 2013 року, заява N 36673/04), "Карелін проти Росії" (заява N 926/08, рішення від 20 вересня 2016 року), суд виходить із того, що, як і у кримінальному провадженні, суд у цій справі має бути неупередженим і безстороннім і не вправі самостійно змінювати на шкоду особі формулювання правопорушення, викладене у фабулі протоколу про адміністративне правопорушення.

Відповідне формулювання слід вважати по суті викладенням обвинувачення у вчиненні адміністративного правопорушення, винуватість у скоєнні якого має бути доведено не судом, а перед судом у змагальному процесі.

Суд також не має права самостійно відшукувати докази винуватості особи у вчиненні правопорушення, оскільки таким чином, неминуче перебиратиме на себе функції обвинувача, позбавляючись статусу незалежного органу правосуддя, що є порушенням ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Згідно з частиною другою статті 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Відповідач не спростував у відзиві доказів, що надано позивачем до суду у справі №521/19420/23 на підтвердження позовних вимог та не надав доказів правомірності оскаржуваного рішення постанови від 23 липня 2023 року серії ЕАС №7382846, що винесено інспектором поліції 4 роти 2 батальйону Управління патрульної поліції в Одеській області Департаменту патрульної поліції Рижовим Антоном Валерійовичем.

Суд робить висновок, що при винесенні постанови серії ЕАС №7382846 від 23.07.2023 року про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі інспектором поліції 4 роти 2 батальйону Управління патрульної поліції в Одеській області Департаменту патрульної поліції майором поліції Рижовим А.В. не дотримано принципів адміністративної процедури, що закріплені у частині 2 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України та не виконано обов`язків, визначених у статтях 18 і 23 Закону України «Про Національну поліцію».

Отже, у Суду є належні фактичні та правові підстави визнати обґрунтованими позовні вимоги ОСОБА_1 .

Частиною 1 статті 245 КАС України передбачено повноваження суду при вирішенні справи, зокрема при вирішенні справи по суті суд може задовольнити позов повністю або частково чи відмовити в його задоволенні повністю або частково.

У разі задоволення позову суд може прийняти рішення про визнання протиправним та скасування індивідуального акта чи окремих його положень( пункт 2 частини 2 статті 245 Кодексу).

Згідно частини 3 статті 286 КАС України за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право, зокрема, скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення.

З урахуванням вищевикладеного, на підставі встановлених обставин справи, що підтверджені дослідженими доказами та їх оцінки, суд дійшов висновку що позовні вимоги ОСОБА_1 є такими, що підлягають задоволенню.

Відповідно до приписів статті 139 КАС України, наявні підстави для розподілу судових витрат у вигляді судового збору шляхом покладення їх на відповідача - Управління патрульної поліції в Одеській області Департаменту патрульної поліції, який позивачем сплачено в розмірі 536,6 грн. - згідно банківської квитанції від 01.08.2023 року №67В4-9НХ8-Р633-1СНЕ .

Керуючись ст.19 Конституції України, ст.ст.7, 122, 245, 251, 280, 287-289 КУпАП, ст.ст. 2, 3, 5, 6, 8, 9, 14, 22, 72-100, 132-143, 241, 242-246, 250, 255, 286, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

В И Р І Ш И В:

Адміністративний позов ОСОБА_1 до Управління патрульної поліції в Одеській області Департаменту патрульної поліції, третя особа інспектор поліції Управління патрульної поліції в Одеській області Департаменту патрульної поліції Рижов Антон Валерійович задовольнити.

Визнати протиправною та скасувати постанову від 23 липня 2023 року серії ЕАС №7382846, що винесено інспектором поліції 4 роти 2 батальйону Управління патрульної поліції в Одеській області Департаменту патрульної поліції Рижовим Антоном Валерійовичем, якою на ОСОБА_1 накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 510 (п`ятсот десять) грн. за скоєння правопорушення, передбаченого частиною 2 статті 122 Кодексу України про адміністративні правопорушення (проїзд на заборонний сигнал регулювання дорожнього руху та порушення інших правил дорожнього руху).

Закрити провадження у справі про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1 .

Судові витрати у справі №521/19420/23 у розмірі 536,6 (п`ятсот тридцять шість) грн.. 60 коп. покласти на відповідача та стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Управління патрульної поліції в Одеській області Департаменту патрульної поліції.

Рішення може бути оскаржене до П`ятого апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня його проголошення.

ГОЛОВУЮЧИЙ І.А.МАЗУН