Справа № 140/7747/23
Суддя: Денисюк Руслан Степанович
Дата ухвалення: 2023-09-14 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВОЛИНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 вересня 2023 року ЛуцькСправа № 140/7747/23

Волинський окружний адміністративний суд у складі судді Денисюка Р.С., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження в порядку письмового провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління ДПС у Волинській області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 (далі позивач, ОСОБА_2 ) звернулася з позовом до Головного управління ДПС у Волинській області (далі - відповідач, ГУ ДПС у Волинській області), про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення від 05.04.2023 № .

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що інспекторами Головного управління ДПС у Волинській області проведено фактичну перевірку господарської одиниці, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 , за результатами якої складено акт перевірки від 07.03.2023 №2991/03-20-07-05/ НОМЕР_1 .

Перевіркою встановлено факт проведення суб`єктом господарювання в період з 01.01.2022 по 06.03.2023 безготівкових розрахункових операцій з використанням електронних платіжних засобів (платіжної картки) платіжного терміналу з`єднаних або поєднаних з РРО, з роздрукуванням документів невстановленої форми. Розрахункові документи не містять обов`язкові реквізити, визначені Положенням про форму та зміст розрахункових документів/електронних розрахункових документів, затвердженим наказом Міністерства фінансів України від 21.01.2016№ 13 ( далі Положення №13), зокрема, відсутні ідентифікатор еквайра та торгівлі або інші реквізити, що дають змогу їх ідентифікувати, ідентифікації платіжного пристрою, сума комісійної винагороди ( у разі наявності, вид операції, реквізити електронного платіжного засобу (платіжної картки), напис «ПЛАТІЖНА СИСТЕМА» (найменування платіжної системи, платіжний інструмент якої використовується, код авторизації або інший код, що ідентифікує операцію в платіжній системі та /або код транзакції в платіжній системі, значення коду), підпис касира (якщо це передбачено правилами платіжної системи), підпис держателя електронного платіжного засобу (платіжної картки) ( якщо це передбачено правилами платіжної системи) а також порушення режиму попереднього програмування підакцизних товарів та їх реалізація без зазначення код УКТ ЗЕД, що є порушенням пунктів 1, 2, 11 статті 3 Закону України Про застосування реєстраторів розрахункових операції у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг від 06.07.1995 № 265/95 ( далі Закон№ 265/95-ВР) .

На підставі вказаного акту фактичної перевірки відповідачем винесено податкове повідомлення-рішення від 05.04.2023 № , яким до позивача застосовано штрафні санкції (пеню) в сумі 47033,00 грн.

Із зазначеним рішенням про застосування штрафних санкцій позивач не погоджується з огляду на те, що позивачем не було допущено порушень вимог чинного законодавства, так як вимоги Положення №13 передбачали умови, що за наявності технічних можливостей наявні у суб`єктів господарювання РРО повинні бути доопрацьовані виробниками з метою можливості виконання вимог норм законодавства та дозволяють використовувати наявні та зареєстровані у господарюючого суб`єкта РРО до набрання чинності змінами законодавства без їх доопрацювання.

Також звертає увагу на те, що під час проведення перевірки відповідачем не було належними та допустимими доказами доведено факт порушення позивачем пункту 11 статті 3 даного Закону, а саме проведення розрахункових операцій без зазначення коду УКТ ЗЕД. З цих підстав вважає, що податкове повідомлення-рішення винесене всупереч вимогам законодавства, просить визнати його протиправним та скасувати.

Ухвалою Волинського окружного адміністративного суду від 01.05.2023 прийнято дану позовну заяву до розгляду, відкрито провадження у справі за цим позовом та ухвалено розгляд справи проводити за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін (у письмовому провадженні) за наявними у справі матеріалами.

У відзиві на позов відповідач позовні вимоги заперечив та зазначив, що посадовими особами ДПС проведено фактичну перевірку господарської одиниці позивача, за результатами якої складено акт перевірки від 07.03.2023 №2991/03-20-07-05/.

Зокрема, під час проведення перевірки виявлено порушення вимог пунктів 1, 2, 11 статті 3 Закону № 265/95-ВР, а саме: розрахункові документи не містили всіх реквізитів, визначених Положенням №13, а також порушення режиму попереднього програмування підакцизних товарів та їх реалізація без зазначення коду УКТ ЗЕД.

За результатами розгляду акту перевірки та заперечень до нього відповідачем прийнято оскаржуване податкове повідомлення-рішення від 05.04.2023 № , яким до позивача застосовано штрафні санкції на суму 4 47033,00 грн на підставі статті 17 Закону № 265/95-ВР.

Вважає, що факти порушення вимог Закону в ході перевірки позивача було належним чином зафіксовано, а тому податкове повідомлення рішення прийнято у відповідності до норм чинного законодавства. З врахуванням наведеного просить у задоволенні позову відмовити повністю.

Дослідивши письмові докази та письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи, суд дійшов висновку, що позов не підлягає задоволенню, з таких мотивів та підстав.

Судом встановлено, що ГУ ДПС у Волинській області проведено фактичну перевірку господарської одиниці, яка належить ОСОБА_1 та розташована в АДРЕСА_1 , за результатами якої складено акт перевірки від 07.03.2023 №2991/03-20-07-05/ НОМЕР_1 (а.с.30-32,34,35).

Згідно висновку зазначеного акту перевірки встановлено порушення вимог пунктів 1, 2, 11 статті 3 Закону № 265/95-ВР а саме: в період з 01.01.2022 по 06.03.2023 безготівкових розрахункових операцій з використанням електронних платіжних засобів (платіжної картки) платіжного терміналу з`єднаних або поєднаних з РРО, з роздрукуванням документів невстановленої форми. Розрахункові документи не містять обов`язкові реквізити, визначені Положенням №13), зокрема, відсутні ідентифікатор еквайра та торгівлі або інші реквізити, що дають змогу їх ідентифікувати, ідентифікації платіжного пристрою, сума комісійної винагороди (у разі наявності, вид операції, реквізити електронного платіжного засобу (платіжної картки), напис «ПЛАТІЖНА СИСТЕМА» (найменування платіжної системи, платіжний інструмент якої використовується, код авторизації або інший код, що ідентифікує операцію в платіжній системі та /або код транзакції в платіжній системі, значення коду), підпис касира (якщо це передбачено правилами платіжної системи), підпис держателя електронного платіжного засобу (платіжної картки) (якщо це передбачено правилами платіжної системи) а також порушення режиму попереднього програмування підакцизних товарів та їх реалізація без зазначення код УКТ ЗЕД.

До даного акту перевірки позивачем подано заперечення від 21.03.2023.

За результатами розгляду заперечення, висновки акту перевірки ГУ ДПС у Волинській області були залишені без змін, про що позивача повідомлено листом від 04.04.2023 №4576/6/03-20-07-05-06 (а.с.37-41).

На підставі акта перевірки, ГУ ДПС у Волинській області 05.04.2023 прийнято податкове повідомлення-рішення № , яким до товариства застосовано штрафні санкції (пеню) в сумі 47033,00 грн на підставі статті 17 Закону № 265/95-ВР в тому числі: за видачу фіскальних документів невстановленого зразка) 41933,00 грн та порушення режиму попереднього програмування підакцизних товарів та їх реалізація без зазначення код УКТ ЗЕД - в сумі 5100,00 грн (а.с.13,47 зворот-48).

ОСОБА_1 не погоджуючись з вищевказаним податковим повідомленням-рішенням оскаржила його в судовому порядку.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд враховує наступне.

Згідно з частиною другою статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

ПК України регулює відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, зокрема, вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов`язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов`язки їх посадових осіб під час здійснення податкового контролю, а також відповідальність за порушення податкового законодавства.

Положеннями статті 62 ПК України встановлено, що податковий контроль здійснюється шляхом, зокрема, перевірок та звірок відповідно до вимог цього Кодексу, а також перевірок щодо дотримання законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, у порядку, встановленому законами України, що регулюють відповідну сферу правовідносин.

Підпунктом 20.1.4 пункту 20.1 статті 20 ПК України передбачено, що контролюючі органи мають право проводити відповідно до законодавства перевірки і звірки платників податків (крім Національного банку України), у тому числі після проведення процедур митного контролю та/або митного оформлення.

Відповідно до пункту 75.1 статті 75 ПК України контролюючі органи мають право проводити камеральні, документальні (планові або позапланові; виїзні або невиїзні) та фактичні перевірки. Камеральні та документальні перевірки проводяться контролюючими органами в межах їх повноважень виключно у випадках та у порядку, встановлених цим Кодексом, а фактичні перевірки - цим Кодексом та іншими законами України, контроль за дотриманням яких покладено на контролюючі органи. Види документальних перевірок, порядок планування, проведення та оформлення їх результатів, що проводяться контролюючим органом, визначеним підпунктом 41.1.2 пункту 41.1 статті 41 цього Кодексу, встановлюються Митним кодексом України.

Відповідно до підпункту 75.1.3. пункту 75.1 статті 75 ПК України фактичною вважається перевірка, що здійснюється за місцем фактичного провадження платником податків діяльності, розташування господарських або інших об`єктів права власності такого платника. Така перевірка здійснюється контролюючим органом щодо дотримання норм законодавства з питань регулювання обігу готівки, порядку здійснення платниками податків розрахункових операцій, ведення касових операцій, наявності ліцензій, свідоцтв, у тому числі про виробництво та обіг підакцизних товарів, дотримання роботодавцем законодавства щодо укладення трудового договору, оформлення трудових відносин з працівниками (найманими особами).

Підстави призначення, обставини та порядок проведення перевірки визначено положеннями статті 80 ПК України.

Так, пунктами 80.1, 80.2 статті 80 ПК України визначено, що фактична перевірка здійснюється без попередження платника податків (особи).

Фактична перевірка може проводитися на підставі рішення керівника (його заступника або уповноваженої особи) контролюючого органу, оформленого наказом, копія якого вручається платнику податків або його уповноваженому представнику, або особам, які фактично проводять розрахункові операції під розписку до початку проведення такої перевірки, та за наявності хоча б однієї з таких підстав, зокрема:

у разі наявності та/або отримання в установленому законодавством порядку інформації від державних органів або органів місцевого самоврядування, яка свідчить про можливі порушення платником податків законодавства, контроль за яким покладено на контролюючі органи, зокрема, щодо здійснення платниками податків розрахункових операцій, у тому числі із забезпеченням можливості проведення розрахунків за товари (послуги) з використанням електронних платіжних засобів, ведення касових операцій, наявності патентів, ліцензій та інших документів, контроль за наявністю яких покладено на контролюючі органи, виробництва та обігу підакцизних товарів.

Отже, передумовою проведення фактичної перевірки, з підстав, передбачених підпунктами 80.2.2, пункту 80.2 статті 80 ПК України, є наявність та отримання в установленому законодавством порядку інформації, яка свідчить про можливі порушення платником податків законодавства, контроль за яким покладено на органи державної податкової служби.

Як передбачено пунктом 80.5 статті 80 ПК України, допуск посадових осіб контролюючих органів до проведення фактичної перевірки здійснюється згідно із статтею 81 цього Кодексу.

Відповідно до частини 2 Закону № 265/95-ВР розрахункова операція - приймання від покупця готівкових коштів, платіжних карток, платіжних чеків, жетонів тощо за місцем реалізації товарів (послуг), видача готівкових коштів за повернутий покупцем товар (ненадану послугу), а у разі застосування банківської платіжної картки - оформлення відповідного розрахункового документа щодо оплати в безготівковій формі товару (послуги) банком покупця або, у разі повернення товару (відмови від послуги), оформлення розрахункових документів щодо перерахування коштів у банк покупця;

розрахунковий документ - документ встановленої форми та змісту (касовий чек, товарний чек, видатковий чек, розрахункова квитанція, проїзний документ тощо), що підтверджує факт продажу (повернення) товарів, надання послуг, операцій з видачі готівкових коштів держателям електронних платіжних засобів, отримання (повернення) коштів, торгівлю валютними цінностями в готівковій формі, створений в паперовій та/або електронній формі (електронний розрахунковий документ) у випадках, передбачених цим Законом, зареєстрованим у встановленому порядку реєстратором розрахункових операцій або програмним реєстратором розрахункових операцій, чи заповнений вручну;

Як встановлено пунктами 1, 2, 11 частини 1 статті 3 Закону №265/95-ВР (в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) суб`єкти господарювання, які здійснюють розрахункові операції в готівковій та/або в безготівковій формі (із застосуванням електронних платіжних засобів, платіжних чеків, жетонів тощо) при продажу товарів (наданні послуг) у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг, а також операції з приймання готівки для подальшого її переказу зобов`язані:

1) проводити розрахункові операції на повну суму покупки (надання послуги) через зареєстровані, опломбовані у встановленому порядку та переведені у фіскальний режим роботи реєстратори розрахункових операцій або через зареєстровані фіскальним сервером контролюючого органу програмні реєстратори розрахункових операцій зі створенням у паперовій та/або електронній формі відповідних розрахункових документів, що підтверджують виконання розрахункових операцій, або у випадках, передбачених цим Законом, із застосуванням зареєстрованих у встановленому порядку розрахункових книжок;

2) надавати особі, яка отримує або повертає товар, отримує послугу або відмовляється від неї, включаючи ті, замовлення або оплата яких здійснюється з використанням мережі Інтернет, при отриманні товарів (послуг) в обов`язковому порядку розрахунковий документ встановленої форми та змісту на повну суму проведеної операції, створений в паперовій та/або електронній формі (у тому числі, але не виключно, з відтворюванням на дисплеї реєстратора розрахункових операцій чи дисплеї пристрою, на якому встановлений програмний реєстратор розрахункових операцій QR-коду, який дозволяє особі здійснювати його зчитування та ідентифікацію із розрахунковим документом за структурою даних, що в ньому міститься, та/або надсиланням електронного розрахункового документа на наданий такою особою абонентський номер або адресу електронної пошти);

11) проводити розрахункові операції через реєстратори розрахункових операцій та/або через програмні реєстратори розрахункових операцій з використанням режиму попереднього програмування найменування товарів (послуг) (із зазначенням коду товарної підкатегорії згідно з УКТ ЗЕД для підакцизних товарів), цін товарів (послуг) та обліку їх кількості.

Пунктом 1 Розділу I Положення №13 передбачено, що саме ним визначено форми і зміст розрахункових документів / електронних розрахункових документів, які в обов`язковому порядку мають надаватися особам, які отримують або повертають товар, отримують послуги або відмовляються від них, включаючи ті, замовлення або оплата яких здійснюється з використанням інтернету, при здійсненні розрахунків суб`єктами господарювання для підтвердження факту: продажу (повернення) товарів, надання послуг, отримання (повернення) коштів у сфері торгівлі, ресторанного господарства та послуг; здійснення операцій з торгівлі валютними цінностями в готівковій формі, якщо такі операції виконуються не в касах банків; здійснення операцій з видачі готівкових коштів держателям електронних платіжних засобів; приймання комерційними агентами банків та небанківськими фінансовими установами готівки для подальшого її переказу з використанням програмно-технічних комплексів самообслуговування (далі - ПТКС), за винятком ПТКС, що дають змогу користувачеві здійснювати виключно операції з отримання коштів.

Згідно з пунктом 3 Розділу I Положення №13 установлені в цьому Положенні вимоги до змісту розрахункових документів визначають обов`язкові реквізити розрахункових документів/електронних розрахункових документів.

У разі відсутності в документі хоча б одного з обов`язкових реквізитів, а також недотримання сфери його призначення, такий документ не прийматиметься як розрахунковий.

Відповідно до пункту 1 розділу II Положення №13 в редакції Наказів Міністерства фінансів № 306 від 18.06.2020, № 329 від 08.06.2021 визначено, що фіскальний касовий чек на товари (послуги) (далі - фіскальний чек) - розрахунковий документ/електронний розрахунковий документ, створений у паперовій та/або електронній формі (електронний розрахунковий документ), реєстратором розрахункових операцій або програмним реєстратором розрахункових операцій при проведенні розрахунків за продані товари (надані послуги). Фіскальний касовий чек на товари (послуги) за формою № ФКЧ-1 наведений у додатку 1 до цього Положення.

Які обов`язкові реквізити повинен містити фіскальний чек визначено пунктом 2.

Зокрема фіскальний чек повинен містити: код товарної підкатегорії згідно з УКТ ЗЕД (зазначається у випадках, передбачених чинним законодавством) (рядок 7); ідентифікатор еквайра та торгівця або інші реквізити, що дають змогу їх ідентифікувати (рядок 11);ідентифікатор платіжного пристрою (рядок 12); сума комісійної винагороди (у разі наявності) (рядок 13); вид операції (рядок 14); реквізити електронного платіжного засобу (платіжної картки), допустимі правилами безпеки платіжної системи, перед якими друкуються великі літери «ЕПЗ» (рядок 15); напис «ПЛАТІЖНА СИСТЕМА» (найменування платіжної системи, платіжний інструмент якої використовується, код авторизації або інший код, що ідентифікує операцію в платіжній системі та/або код транзакції в платіжній системі, значення коду) (рядок 16); підпис касира (якщо це передбачено правилами платіжної системи), перед яким друкується відповідно напис «Касир» (рядок 17); підпис держателя електронного платіжного засобу (платіжної картки) (якщо це передбачено правилами платіжної системи) в окремих рядках, перед якими друкуються відповідно написи «Касир» та «Держатель ЕПЗ» (рядок 18);

Пунктом 4 розділу II Положення №13 визначено, що рядки 11-18 фіскального чека заповнюються у разі застосування під час проведення розрахунків з використанням електронного платіжного засобу (платіжної картки) платіжного терміналу, з`єднаного або поєднаного з реєстратором розрахункових операцій.

Аналізуючи норми чинного законодавства та обставини встановлені під час проведення перевірки суд зазначає наступне.

У ході проведеної відповідачем перевірки встановлено порушення пунктів 1, 2, 11 статті 3 Закону №265/95-ВР, а саме: в період з 01.01.2022 по 06.03.2023 проведення безготівкових розрахункових операцій з використанням електронних платіжних засобів (платіжної картки) платіжного терміналу через зареєстрований РРО ф/н з роздрукуванням та видачою покупцям документів невстановленої форми. Розрахункові документи не містять обов`язкові реквізити, визначені Положенням №13).

Зокрема, відсутні ідентифікатор еквайра та торгівлі або інші реквізити, що дають змогу їх ідентифікувати, ідентифікації платіжного пристрою, сума комісійної винагороди ( у разі наявності, вид операції, реквізити електронного платіжного засобу (платіжної картки), напис «ПЛАТІЖНА СИСТЕМА» (найменування платіжної системи, платіжний інструмент якої використовується, код авторизації або інший код, що ідентифікує операцію в платіжній системі та /або код транзакції в платіжній системі, значення коду), підпис касира (якщо це передбачено правилами платіжної системи), підпис держателя електронного платіжного засобу (платіжної картки) ( якщо це передбачено правилами платіжної системи) а також порушення режиму попереднього програмування підакцизних товарів та їх реалізація без зазначення код УКТ ЗЕД

Вказане також підтверджується копіями відповідних чеків, які були досліджені під час перевірки та долучені до акту (а.с.34, 34 зворот).

Порушення режиму попереднього програмування підакцизних товарів та їх реалізація без зазначення код УКТ ЗЕД підтверджується реєстром реалізованих алкогольних напоїв у фіскальних чеках яких відсутній даний реквізит. У даному реєстрі вказано дату і час реалізації, номер документа, фіскальний номер документа, кількість та об`єм товару, ціна за одиницю, літерне позначення виду податку та сума операції.(додаток до акту а.с.35 зворот). У даних фіскальних документах код УКТ ЗЕД відсутній.

Позивачем на спростування зазначених обставин жодного доказу не подано.

Суд не приймає до уваги твердження представника позивача про те, що зазначення вказаних реквізитів у фіскальних чеках стосується лише РРО, які з`єднані з платіжним терміналом, а норми законодавства не передбачають обов`язку для суб`єктів господарювання на заміну діючих РРО, враховуючи наступне.

Законом України Про внесення змін до Закону України Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг та інших законів України щодо детінізації розрахунків у сфері торгівлі та послуг від 20.09.2019 № 128-ІХ, який набрав чинності з 01.08.2020, внесені зміни до п.п. 1, 2, 11 статті 3 та статті 17 Закону №265/95-ВР в частині вимог до роботи РРО та необхідності зазначення відповідних реквізитів в розрахункових документах.

Також були відповідні зміни внесені до Положення № 13.

Відтак з дати набрання чинності вказаними нормативними актами вони підлягають до застосування.

Як вже зазначалося вище, розрахункові документи позивача зазначені в акті перевірки таким вимогам не відповідали, за що і було застосовано штрафну санкцію.

Крім того, суд звертає увагу на те, що з моменту прийняття Закону від 20.09.2019 № 128-ІХ та набранням чинності певними нормами у суб`єктів господарювання був час на приведення відповідних РРО до вимог зазначених нормативних актів.

Що стосується тверджень представника позивача про те, що у діях позивача відсутній склад порушення пов`язаного із невидачею розрахункового документа позивачу, то суд зазначає наступне.

Згідно з пунктами 1 статті 17 Закону №265/95-ВР визначено, що за порушення вимог цього Закону до суб`єктів господарювання, які здійснюють розрахункові операції за товари (послуги), за рішенням відповідних контролюючих органів застосовуються фінансові санкції у таких розмірах: у разі встановлення в ході перевірки факту: проведення розрахункових операцій з використанням реєстраторів розрахункових операцій, програмних реєстраторів розрахункових операцій або розрахункових книжок на неповну суму вартості проданих товарів (наданих послуг); непроведення розрахункових операцій через реєстратори розрахункових операцій та/або програмні реєстратори розрахункових операцій з фіскальним режимом роботи; невидача (в паперовому вигляді та/або електронній формі) відповідного розрахункового документа, що підтверджує виконання розрахункової операції, або проведення її без використання розрахункової книжки на окремому господарському об`єкті такого суб`єкта господарювання: 100 відсотків вартості проданих з порушеннями, встановленими цим пунктом, товарів (робіт, послуг) - за порушення, вчинене вперше.

Аналіз наведеної норми права дає підстави для висновку, що пункт 1 статті 17 Закону №265/95-ВР встановлює відповідальність за невиконання суб`єктом господарювання щонайменше одного з трьох обов`язків: 1) непроведення розрахункової операції через РРО; 2) проведення розрахункової операції через РРО, однак, на неповну суму покупки; 3) невидача відповідного (тобто такого, що відповідає вимогам щодо форми і змісту) розрахункового документа. Перші два обов`язки суб`єкта господарювання випливають зі змісту пункту 1 статті 3 Закону №265/95-ВР, а третій - з пункту 2 статті 3 Закону №265/95-ВР. Відповідно, наявність будь-якої з таких обставин (у сукупності або окремо) і утворює склад правопорушення.

Предметом доказування у справах, пов`язаних із притягненням суб`єкта господарювання до відповідальності на підставі пункту 1 статті 17 Закону №265/95-ВР, є встановлення на підставі належних і допустимих доказів фактів, з якими контролюючий орган пов`язує допущення порушення суб`єктом господарювання вимог пункту 1 та/або 2 статті 3 Закону №265/95-ВР.

У випадку притягнення суб`єкта господарювання до фінансової відповідальності за невиконання обов`язку, встановленого пунктом 1 статті 3 Закону №265/95-ВР, перевірці підлягають обставини безпосереднього здійснення розрахункової операції, однак, її непроведення через РРО, та/або здійснення розрахункової операції на більшу суму, ніж проведено через РРО.

У випадку притягнення суб`єкта господарювання до фінансової відповідальності за невиконання обов`язку, встановленого пунктом 2 статті 3 Закону №265/95-ВР перевірці підлягають як обставини видачі/невидачі розрахункового документа, так і обставини відповідності такого вимогам щодо форми і змісту.

У цій справі позивача притягнуто до фінансової відповідальності за невиконання обов`язків, встановлених як пунктом 1, так і пунктом 2 статті 3 Закону №265/95-ВР.

Позиція контролюючого органу, фактично, полягає в тому, що відсутність обов`язкового реквізиту у фіскальних чеках згідно з Положенням №13 тягне за собою неприйнятність такого документа як розрахункового, тобто, свідчить, що розрахункова операція проведена без роздрукування розрахункового документа і без видачі такого покупцю, що утворює склад правопорушення, передбаченого пунктами 1, 2 статті 3 Закону №265/95-ВР, і є підставою для притягнення позивача до відповідальності на підставі пункту 1 статті 17 цього Закону.

Суд зазначає, що під час перевірки факту не видачі чеків покупцю при продажу товару контролюючим органом встановлено не було. Розрахункові документи при продажі товарів видавались, однак у них були відсутні всі реквізити.

Отже, притягнення позивача до відповідальності за порушення пункту 1 статті 3 Закону №265/95-ВР є безпідставним, оскільки безпосередній зміст обов`язку платника податку, який визначений у цьому пункті, полягає у тому, щоб усі розрахункові операції відбувалися саме із застосуванням РРО і на повну суму покупки.

Враховуючи вказане суд погоджується в цій частині із доводами позивача та його представника, що відповідний обов`язок суб`єктом господарювання був виконаний, а висновки контролюючого органу про зворотнє не знаходять свого підтвердження.

Що стосується порушення позивачем пункту 2 статті 3 Закону №265/95-ВР, то суд виходить з такого.

Як вже зазначалося, обов`язок, передбачений цим пунктом, полягає в тому, що суб`єкт господарювання зобов`язаний надавати особі в обов`язковому порядку розрахунковий документ встановленої форми та змісту на повну суму проведеної операції, створений в паперовій та/або електронній формі.

Відповідно до статті 8 Закону №265/95-ВР форма, зміст розрахункових документів, порядок реєстрації та ведення розрахункових книжок, книг обліку розрахункових операцій, а також форма та порядок подання звітності, пов`язаної із застосуванням реєстраторів розрахункових операцій та/або програмних реєстраторів розрахункових операцій чи використанням розрахункових книжок, встановлюються центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну фінансову політику.

Положенням № 13 (з урахуванням внесених змін визначено форму і зміст розрахункових документів).

Пунктом 2 розділу ІІ Положення №13 визначено, які обов`язкові реквізити має містити фіскальний чек на товари (послуги).

Згідно з пунктом 3 розділу І цього Положення установлені у ньому вимоги до змісту розрахункових документів визначають обов`язкові реквізити розрахункових документів/електронних розрахункових документів. У разі відсутності в документі хоча б одного з обов`язкових реквізитів, а також недотримання сфери його призначення, такий документ не прийматиметься як розрахунковий.

Системний аналіз даних норм дає можливість зробити висновок, що Закон № 265/95-ВР встановлює безпосередній зміст обов`язку суб`єктів господарювання і порядок його виконання, а Положення № 13 - форму його реалізації (форму і зміст документів, які є складовими звітності).

За змістом норм Положення №13 слід розрізняти недолік реквізиту у розрахунковому документі від відсутності відповідного реквізиту взагалі. У першому випадку дійсно неможливо стверджувати, що документ втрачає статус розрахункового, натомість, у другому випадку безпосередньо Положення №13 вказує, що такий документ не прийматиметься як розрахунковий. Отже, відсутність такого реквізиту у фіскальному чеку на товари (послуги), виданому суб`єктом господарювання - платником акцизного податку які передбачені рядками 11-18 Розділу 2 Положення №13 (коли платежі здійснюються через електронні платіжні системи) а так само видача покупцеві документу з таким недоліком не може вважатися належним виконанням обов`язку, встановленого пунктом 2 статті 3 Закону №265/95-ВР.

Відтак застосування до позивача штрафних санкцій на підставі пункту 1 статті 17 Закону №265/95-ВР за порушення вимог пункту 2 статті 3 Закону №265/95-ВР є правомірним.

Порушення режиму попереднього програмування підакцизних товарів та їх реалізація без зазначення код УКТ ЗЕД є самостійним порушенням, відповідальність за яке передбачено п.7 ч.1 ст.17 Закону №265/95-ВР.

У даному випадку виходячи із розрахунку штрафних (фінансових) санкцій (а.с.48 зворот) ГУ ДПС у Волинській області визначило суму штрафних санкцій у розмірах визначених п.1, 7 ч.1 ст.17 даного Закону.

Визначення правильного розміру штрафних санкцій позивачем в даному випадку не оспорюється, а ставиться під сумнів факт вчинення порушення встановленого контролюючим органом, яким суд дав належну оцінку.

Відповідно до частин першої, другої статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

За обставин цієї справи та на підставі положень законодавства, якими врегульовані спірні правовідносини, суд дійшов переконання, що відповідач при прийнятті податкового повідомлення-рішення від 05.04.2023 № діяв на підставі, в межах повноважень та у спосіб, передбачений Конституцією та законами України.

Відтак підстави для визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення, що є предметом оскарження, відсутні та суд відмовляє у задоволенні позову.

Суд враховує позицію Європейського суду з прав людини (в аспекті оцінки аргументів учасників справи), сформовану в пункті 58 рішення у справі Серявін та інші проти України (№ 4909/04): згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі Руїс Торіха проти Іспанії (Ruiz Torija v. Spain) № 303-A, пункт 29).

Зважаючи на вищевказане в задоволенні позовних вимог слід відмовити.

Враховуючи те, що у задоволенні позову відмовлено, судові витрати позивачу відшкодуванню не підлягають.

Керуючись статтями 243, 245, 246, 262, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ВИРІШИВ:

В задоволенні позову ОСОБА_1 до Головного управління ДПС у Волинській області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення від 05.04.2023 № відмовити повністю.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого статтею 295 КАС України. У разі подання апеляційної скарги рішення якщо його не скасовано, набирає законної сили після закінчення апеляційного розгляду справи.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку повністю або частково шляхом подання апеляційної скарги до Восьмого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Суддя Р.С. Денисюк