Справа № 500/3729/23
Суддя: Мартиць Оксана Іванівна
Дата ухвалення: 2023-09-15 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ТЕРНОПІЛЬСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа №500/3729/23

15 вересня 2023 рокум. Тернопіль
Тернопільський окружний адміністративний суд, у складі головуючого судді Мартиць О.І. розглянувши у письмовому провадженні за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом Головного управління ДПС у Тернопільській області до Товариства з обмеженою відповідальністю "СЕЙФ" про арешт коштів та інших цінностей, що знаходяться в банку

ВСТАНОВИВ:

До Тернопільського окружного адміністративного суду звернулося Головне управління ДПС у Тернопільській області з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю "СЕЙФ" про накладення арешту на кошти та інші цінності відповідача, що знаходяться в банку, у розмірі податкового боргу в сумі 39912,24 грн.

Позов обґрунтовано тим, що у відповідача наявний податковий борг у розмірі 39912,24 грн, який виник внаслідок несплати платником податків узгоджених грошових зобов`язань. Рішенням Тернопільського окружного адміністративного суду від 03.12.2021 по справі №500/6572/21 повністю задоволено позов Головного управління ДПС у Тернопільській області до Товариства з обмеженою відповідальністю "СЕЙФ" про стягнення податкового боргу у розмірі 51032,39 грн. Проте борг не перераховано до бюджету. У відповідача відсутнє майно, яке може бути джерелом погашення податкового боргу. При цьому позивачем здійснювалися заходи щодо стягнення податкового боргу шляхом виставлення податкової вимоги, після судового рішення - виставлення інкасових доручень, вживались дії для виявлення майна відповідача, що може бути джерелом погашення податкового боргу. Оскільки вказані заходи не призвели до погашення податкового боргу відповідачем, то позивач просить накласти арешт на кошти та інші цінності, що знаходяться у банку, платника податків Товариства з обмеженою відповідальністю "СЕЙФ" у розмірі податкового боргу в сумі 39912,24 грн.

Ухвалою Тернопільського окружного адміністративного суду від 10.07.2023 позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи.

Відповідно до статей 162-164 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) встановлено відповідачу 15-денний строк з дня вручення ухвали про відкриття провадження у справі для подання відзиву на позовну заяву.

Копія ухвали про відкриття провадження у справі від 10.07.2023 була надіслана на адресу відповідача, яка зазначена Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань: вул. Генерала Тарнавського, 5/169, м. Тернопіль, 46024, проте поштове відправлення повернуте на адресу суду із відміткою відділення поштового зв`язку "за закінченням терміну зберігання".

Копія ухвали про відкриття провадження у справі не була вручена відповідачу з незалежних від суду причин, тому в силу вимог частини одинадцятої статті 126, пункту 5 частини шостої статті 251 КАС України слід вважати, що копія ухвали про відкриття провадження у справі вручена відповідачу належним чином.

Відповідно до частини другої статті 44 КАС України учасники справи зобов`язані добросовісно користуватися належними їм процесуальними правами і неухильно виконувати процесуальні обов`язки.

За наведених обставин суд вважає, що вжив усі залежні від нього заходи для повідомлення відповідача про розгляд цієї адміністративної справи.

Своїм правом на подання відзиву на позов відповідач не скористався, заяв чи клопотань суду не направляв.

Відповідно до частини шостої статті 162 КАС України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами.

Відповідно до частини п`ятої статті 262 КАС України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше.

Суд зазначає, що розгляд даної справи здійснено за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін з урахуванням строку перебування головуючого судді в основній щорічній відпустці, в порядку черговості.

Суд, з`ясувавши всі обставини справи в їх сукупності, перевіривши їх наявними в матеріалах справи і дослідженими доказами, встановив таке.

Товариство з обмеженою відповідальністю "СЕЙФ" () зареєстроване органами державної реєстрації як юридична особа, що підтверджується витягом з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань.

Згідно довідки про наявність податкового боргу за відповідачем рахується заборгованість перед бюджетами та державними цільовими фондами по податку па додану вартість із вироблених в Україні товарів (робіт, послуг) в сумі 39912,24 грн (основний платіж - 26466,00 грн, штрафні санкції - 8389,31 грн, пеня - 5056,93 грн).

Вказана сума заборгованості відображена в інтегрованій картці відповідача.

Докази повної оплати чи погашення відповідачем в інший спосіб суми податкового боргу у матеріалах справи відсутні.

На підставі рішення "Про опис майна у податкову заставу" Головного управління ДПС у Тернопільській області від 22.01.2020 №245/10-5/19-00-54-07/1461, податковим керуючим складено акт опису майна Товариства з обмеженою відповідальністю "СЕЙФ" від 26.04.2023 за №24 (згідно якого описано майно, на яке платник податків набуде право власності у майбутньому та підтверджено відсутність майна, що може бути описано в податкову заставу).

Згідно інформації Головного управління Держпродспоживслужби в Тернопільській області №13/1509-23 від 13.06.2023 на запит від 06.06.2023 №3152/5/19-00-13-02-14 та згідно з даними Єдиного державного реєстру транспортних засобів, за відповідачем не зареєстровані транспортні засоби та сільськогосподарська техніка.

Також, згідно Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта №322682073 від 13.02.2023 майно у Товариства з обмеженою відповідальністю "СЕЙФ" відсутнє.

Рішенням Тернопільського окружного адміністративного суду від 03.12.2021 у справі №500/6572/21, яке набрало законної сили 04.01.2022, стягнуто з рахунків платника податків Товариства з обмеженою відповідальністю "СЕЙФ" у банках, що обслуговують такого платника, та за рахунок готівки, що належить Товариству з обмеженою відповідальністю "СЕЙФ", кошти в сумі - 51032 (п`ятдесят одна тисяча тридцять дві) грн 39 (тридцять дев`ять) коп. по податку на додану вартість із вироблених в Україні товарів (робіт, послуг).

Вказаним судовим рішенням підтверджено наявність у відповідача податкового боргу на суму 51032,39 грн, а тому в силу вимог частини четвертої статті 78 КАС України такі обставини не підлягають доказуванню у цій справі.

Також судом встановлено, що контролюючим органом здійснювалися заходи щодо стягнення податкового боргу на підставі судового рішення, були виставленні виставлені платіжні інструкції від 14.02.2023 №37672-13, №37671-13, №37670-13, №37669-13, інкасові доручення (розпорядження) від 04.10.2022 №36249-13, №36250-13, №36247-13, №36248-13, від 26.01.2022 №33566-13, №33567-13, №33569-13, №33568-13.

Відповідні відомості про обтяження внесені до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно.

Наведені вище обставини та докази підтверджують відсутність у платника податків Товариства з обмеженою відповідальністю "СЕЙФ" майна, яке може бути використане як джерело погашення податкового боргу.

До спірних правовідносин суд застосовує наступні правові норми.

Підпунктом 14.1.175 пункту 14.1 статті 14 Податкового кодексу України визначено, що податковий борг - сума узгодженого грошового зобов`язання (з урахуванням штрафних санкцій за їх наявності), але не сплаченого платником податків у встановлений цим Кодексом строк, а також пеня, нарахована на суму такого грошового зобов`язання.

Як встановлено пунктом 87.2 статті 87 Податкового кодексу України, джерелами погашення податкового боргу платника податків є будь-яке майно такого платника податків з урахуванням обмежень, визначених цим Кодексом, а також іншими законодавчими актами.

Не може бути використано як джерела погашення податкового боргу платника податків, зокрема, майно, надане ним у заставу іншим особам (на час дії такої застави), якщо така застава зареєстрована згідно із законом у відповідних державних реєстрах до моменту виникнення права податкової застави (підпункт 87.3.1 пункту 87.3 статті 87 Податкового кодексу України)

З метою забезпечення виконання платником податків своїх обов`язків, визначених цим Кодексом, майно платника податків, який має податковий борг, передається у податкову заставу. Право податкової застави виникає згідно з цим Кодексом та не потребує письмового оформлення, (пункт 88.1 та пункт 88.2 статті 88 Податкового кодексу України)

У відповідності до вимог пункту 89.1 статті 89 Податкового кодексу України, право податкової застави виникає у разі несплати у строки, встановлені цим Кодексом, суми грошового зобов`язання, самостійно визначеної платником податків у податковій декларації, - з дня, що настає за останнім днем зазначеного строку, та/або несплати у строки, встановлені цим Кодексом, суми грошового зобов`язання, самостійно визначеної контролюючим органом, - з дня виникнення податкового боргу.

Майно, на яке поширюється право податкової застави, оформлюється актом опису, до акта опису включається ліквідне майно, яке можливо використати як джерело погашення податкового боргу. Опис майна у податкову заставу здійснюється на підставі рішення керівника контролюючого органу, яке пред`являється платнику податків, що має податковий борг. Акт опису майна, на яке поширюється право податкової застави, складається податковим керуючим у порядку та за формою, що затверджені центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику (пункт 89.3 статті 89 Податкового кодексу України).

Пунктом 89.5 статті 89 Податкового кодексу України встановлено, що у разі якщо на момент складення акта опису майно відсутнє або його балансова вартість менша суми податкового боргу, право податкової застави поширюється на інше майно, на яке платник податків набуде право власності у майбутньому, до погашення податкового боргу в повному обсязі.

Платник податків зобов`язаний не пізніше робочого дня, наступного за днем набуття права власності на будь-яке майно, повідомити контролюючий орган про наявність такого майна. Контролюючий орган зобов`язаний протягом трьох робочих днів з дня отримання зазначеного повідомлення прийняти рішення про включення такого майна до акта опису майна, на яке поширюється право податкової застави та балансова вартість якого відповідає сумі податкового боргу платника податків, або відмовити платнику податків у включенні такого майна до акта опису.

У разі якщо контролюючий орган приймає рішення про опис майна, складається відповідний акт опису, один примірник якого надсилається платнику податків з повідомленням про вручення.

До прийняття відповідного рішення платник податків не має права відчужувати таке майно.

Як встановлено пунктом 89.8 статті 89 Податкового кодексу України, контролюючий орган зобов`язаний безоплатно зареєструвати податкову заставу у відповідному державному реєстрі.

З урахуванням положень статті 89 Податкового кодексу України право податкової застави поширюється на будь-яке майно платника податків, яке перебуває в його власності (господарському віданні або оперативному управлінні) у день виникнення такого права і балансова вартість якого відповідає сумі податкового боргу платника податків, крім випадків, передбачених пунктом 89.5 цієї статті, а також на інше майно, на яке платник податків набуде прав власності у майбутньому.

У зв`язку із несплатою сум грошових та/або податкових зобов`язань у податкового органу виникає право звертатися до суду щодо накладення арешту на кошти та інші цінності, що знаходяться в банку, платника податків, який має податковий борг, у разі якщо у такого платника податків відсутнє майно та/або його балансова вартість менша суми податкового боргу, та/або таке майно не може бути джерелом погашення податкового боргу (підпункт 20.1.33 пункту 20.1 статті 20 Податкового кодексу України).

З приводу застосування адміністративного арешту коштів відповідно до підпункту 20.1.33 пункту 20.1 статті 20 Податкового кодексу України Вищим адміністративним судом України 29.04.2013 в інформаційному листі №642/12/13-13 зазначено, зокрема, про те що наведена законодавча норма Податкового кодексу України встановлює одночасно як право податкового органу на звернення до суду з вимогою про накладення арешту на кошти платника податків, так і підстави для реалізації цього повноваження. Такими підставами є: 1) відсутність майна, за рахунок якого може бути погашений податковий борг; 2) недостатність такого майна для погашення суми податкового боргу через те, що балансова вартість цього майна менша за відповідну суму податкового боргу; 3) майно не може бути джерелом погашення податкового боргу у відповідній сумі.

Також така правова позиція викладена в постановах Верховного Суду України від 06.02.2020 №826/8691/16, від 24.04.2020 №802/2067/15-а, від 30.04.2020 №813/3003/14.

Таким чином, податковий орган в силу підпункту 20.1.33 пункту 20.1 статті 20 Податкового кодексу України наділені повноваженнями на звернення до суду з позовами про накладення арешту на кошти платника податку в разі відсутності в такого платника достатнього для погашення податкового боргу майна. Водночас така недостатність повинна бути встановлена не раніше дня виникнення у податкового органу права на стягнення податкового боргу, тобто не раніше ніж через 30 календарних днів з моменту надіслання податкової вимоги.

Отже, арешт може стосуватися лише того майна (коштів), яке є необхідним для виконання певних зобов`язань платника податків, зокрема, щодо погашення податкового боргу.

З досліджених у цій справі доказів вбачається відсутність майна у відповідача, яке можливо було б реалізувати з метою погашення податкового боргу. В свою чергу, позивачем вжито передбачених податковим законодавством необхідних заходів щодо встановлення майна, яке може слугувати джерелом погашення податкового боргу.

Відсутність майна у відповідача для погашення суми податкового боргу унеможливлює виконання покладених на контролюючий орган функцій щодо забезпечення виконання платником податків своїх зобов`язань стосовно погашення податкового боргу.

Отже, оскільки судом встановлено наявність у відповідача податкового боргу в сумі 39912,24 грн, щодо наявності та розміру якого відповідачем не подано до суду відзиву на позов, доказів його сплати, а вжиті контролюючим органом заходи не призвели до його погашення, а також встановлено відсутність майна у Товариства з обмеженою відповідальністю "СЕЙФ" для погашення цього податкового боргу, то наявні усі підстави для накладення арешту на кошти та інші цінності, що знаходяться у банку, відповідача.

При цьому арешт коштів накладається у межах суми податкового боргу, право на стягнення якої наявне в контролюючого органу на момент прийняття цього судового рішення, а саме 39912,24 грн, оскільки арешт може стосуватися лише тих коштів, які є необхідними для виконання зобов`язань платника податків щодо погашення податкового боргу.

Відповідно до частини першої статті 59 Закону України від 07.12.2000 №2121-ІІІ "Про банки і банківську діяльність" арешт на майно банку (крім коштів, що знаходяться на кореспондентських рахунках банку), арешт на кошти та інші цінності юридичних або фізичних осіб, що знаходяться в банку, здійснюються виключно за постановою державного виконавця, приватного виконавця або за рішенням суду про стягнення коштів або про накладення арешту в порядку, встановленому законом. Зняття арешту з майна та коштів здійснюється за постановою державного виконавця, приватного виконавця або за рішенням суду.

З урахуванням викладеного, оцінивши надані позивачем докази, суд дійшов висновку, що вимоги позивача обґрунтовані та підлягають до задоволення.

Згідно із частиною другою статті 139 КАС України при задоволенні позову суб`єкта владних повноважень з відповідача стягуються виключно судові витрати суб`єкта владних повноважень, пов`язані із залученням свідків та проведенням експертиз.

З урахуванням цих положень витрати позивача - суб`єкта владних повноважень зі сплати судового збору за звернення до суду із даним позовом із відповідача не стягуються.

Керуючись статтями 139, 241-246, 250 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ВИРІШИВ:

Позов Головного управління ДПС у Тернопільській області до Товариства з обмеженою відповідальністю "СЕЙФ" про накладення арешту на кошти та інші цінності задовольнити повністю.

Накласти арешт на кошти та інші цінності, що знаходяться в банку та належать Товариству з обмеженою відповідальністю "СЕЙФ" () у розмірі податкового боргу в сумі 39912,24 грн.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Відповідно до частини першої статті 295 Кодексу адміністративного судочинства України, апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Згідно із статтею 297 Кодексу адміністративного судочинства України, апеляційна скарга подається безпосередньо до Восьмого апеляційного адміністративного суду.

Повне судове рішення складено і підписано 15 вересня 2023 року.

Реквізити учасників справи:

позивач:

- Головне управління ДПС у Тернопільській області (місцезнаходження: вул. Білецька, 1, м. Тернопіль, 46003, );

відповідач:

- Товариство з обмеженою відповідальністю "СЕЙФ" (місцезнаходження: вул. Генерала Тарнавського, 5/169, м. Тернопіль, 46024, ).

Головуючий суддя Мартиць О.І.