Справа № 440/10610/22
Суддя: Бегунц А.О.
Дата ухвалення: 2023-09-15 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 вересня 2023 р. Справа № 440/10610/22
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

Головуючого судді: Бегунца А.О.,

Суддів: Рєзнікової С.С. , Мельнікової Л.В. ,

розглянувши в порядку письмового провадження у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 27.02.2023, головуючий суддя І інстанції: Г.В. Костенко, вул. Пушкарівська, 9/26, м. Полтава, 36039, повний текст складено 27.02.23 по справі № 440/10610/22

за позовом Головного управління ДПС у Полтавській області

до ОСОБА_1

про стягнення податкового боргу,

ВСТАНОВИВ:

Головне управління ДПС у Полтавській області звернулося до Полтавського окружного адміністративного суду з позовною заявою до ОСОБА_1 про стягнення податкового боргу у розмірі 12745,15 грн.

В обґрунтування своїх вимог позивач посилався на те, що за відповідачем рахується податковий борг, що виник у зв`язку з несплатою узгодженого податкового зобов`язання, тому підлягає стягненню у судовому порядку.

Рішенням Полтавського окружного адміністративного суду від 27.02.2023 аміністративний позов Головного управління ДПС у Полтавській області до ОСОБА_1 про стягнення податкового боргу задоволено.

Стягнуто з ОСОБА_1 податковий борг по податку на доходи фізичних осіб, що сплачуються фізичними особами за результатами річного декларування у розмірі 9796,21 (дев`ять тисяч сімсот дев`яносто шість гривень двадцять одна копійка) на р/р UA0016662, код бюджетної класифікації платежу - 11010500, одержувач - ГУК у Полт.обл/тг.Гадяч/11010500, код отримувача (ЄДРПОУ) - 37959255, банк отримувача - Казначейство України (ел.адм.подат.).

Стягнуто з ОСОБА_1 податковий борг з військового збору, що сплачуються фізичними особами за результатами річного декларування у розмірі 2948,94 (дві тисячі дев`ятсот сорок вісім гривень дев`яносто чотири копійки) на р/р UA0016001, код бюджетної класифікації платежу - 11011001, одержувач - ГУК у Полт.обл/Полтавська/11011001, код отримувача (ЄДРПОУ) - 37959255, банк отримувача - Казначейство України (ел.адм.подат.).

Не погодившись з вказаним рішенням, відповідачем подано апеляційну скаргу, в якій, вказуючи на порушення норм права та невідповідність висновків суду першої інстанції обставинам справи, просить рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 27.02.2023 скасувати та ухвалити нове рішення, яким у задоволенні позовних вимог відмовити.

В обґрунтування апеляційної скарги апелянт зазначає, що згідно з договором купівлі-продажу 2343/2016/057532 транспортного засобу від 08.09.2016 ОСОБА_1 , продав транспортний засіб за 197103 грн., де Покупець - ТОВ "Мелітопольський завод автотракторних запчастин" (TOB "МЗАТЗ").

Згідно платіжного доручення №8737 від 07.09.2016 ТОВ "МЗАТЗ" сплачено військовий збір за придбання автомобіля у сумі 2956,55 грн.

Відповідно до платіжного доручення №8738 від 07.09.2016 TOB "МЗАТЗ" сплачено податок на доходи фізичних осіб за придбання автомобіля ОСОБА_1 у сумі 9855,15 грн.

Апелянт посилався на приписи абз. першого п. 173.3 ст. 173 ПК України (у редакції чинній на час продажу автомобіля), якою визначено, що у разі якщо стороною договору купівлі-продажу об`єкта рухомого майна є юридична особа чи фізична особа - підприємець, така особа вважається податковим агентом платника податку та зобов`язана виконати всі визначені цим розділом функції податкового агента. При цьому податковий агент утримує податок за ставками, визначеними відповідно до пунктів 173.1 або 173.2 цієї етапі з урахуванням інформації про черговість продажу рухомого майна, зазначеної платником податку у договорі купівлі-продажу чи в окремій заяві.

Згідно пп. "а" п. 176.2 ст. 176 ПК України, особи, які відповідно до цього Кодексу мають статус податкових агентів, зобов`язані: своєчасно та повністю нараховувати, утримувати та сплачувати (перераховувати) до бюджету податок з доходу, що виплачується на користь платника податку та оподатковується до або під час такої виплати за її рахунок.

Відповідно до пункту 16-1 підрозділу 10 розділу XX ПК України, тимчасово, до набрання чинності рішенням Верховної Ради України про завершення реформи Збройних Сил України, встановлюється військовий збір.

Апелянт вказує, що відповідальною особою за нарахування, утримання та сплату (перерахування) до бюджету податку з інших доходів, є податковий агент - для оподатковуваних доходів з джерела їх походження в Україні в силу приписів пп. "а" п. 171.2 ст. 171 ПК України.

Таким чином, ТОВ "МЗАТЗ", як податковий агент, сплатило податок на доходи фізичних осіб та військовий збір відповідно до вимог законодавства, внаслідок чого вимоги контролюючого органу є безпідставними.

Також посилався на пропущенням позивачем строку звернення до суду із позовом про стягнення податкового боргу, з урахуванням строків, визначених статтею 102 ПК України, складає 1095 днів з дня його виникнення.

Так, податкове повідомлення-рішення, на підставі якого у відповідача рахується податковий борг, прийняте податковим органом у 2018 році, а контролюючий орган з цим позовом до суду звернувся лише у 2022 році, тобто після спливу трьохрічного строку звернення до суду. Разом з тим, обґрунтованих підстав для поновлення строку позивач не навів, а також не надав до суду доказів, які б вказували на поважність причин пропуску строку звернення до суду.

Позивачем не надано суду жодних доказів на підтвердження того, що існували обмеження, впроваджені у зв`язку з карантином, що зумовили дійсні істотні перешкоди чи труднощі для звернення до суду з даним адміністративним позовом в межах відповідного строку.

Саме по собі оголошення карантину не зупиняло роботи податкового органу та судів, а позивач не позбавлений був можливості подати даний позов, в тому числі на електронну адресу суду.

Відповідач надав до суду відзив на апеляційну скаргу, в якому вказав, що податковий борг ОСОБА_1 заявлений до стягнення у справі станом на 24.02.2023 становить 12745,15 грн. Платіжні доручення від 07.09.2016 №8737, №8738 надані платником до суду не відповідають податковому боргу, який заявлений до стягнення ГУ ДПС у Полтавській області. Згідно з даними ІКП ОСОБА_1 відомості сплати податкового боргу з податку на доходи фізичних осіб у розмірі 9855,15 грн та військового збору у розмірі 2956,55 грн, відповідно до наданих платіжних доручень від 07.09.2016 на рахунки ГУ ДПС у Полтавській області не надходили, а отже доводи ОСОБА_1 щодо незаконності стягнення податкового боргу є безпідставними.

Також, зазначив, що 22.02.2018 контролюючим органом винесено податкову вимогу форми "Ф" від 22.02.2018 №5959-17/07, яка направлена рекомендованим листом на адресу відповідача. Наявну суму податкового боргу відповідачем самостійно не погашено, що підтверджується даними інтегрованої картки платника податків.

Як визначено п.102.4 ст. 102 ПК України, у разі якщо грошове зобов`язання нараховане контролюючим органом до закінчення строку давності, визначеного у пункті 102.1 цієї статті, податковий борг, що виник у зв`язку з відмовою у самостійному погашенні такого грошового зобов`язання, може бути стягнутий протягом наступних 1095 календарних днів з дня виникнення податкового боргу. Якщо платіж стягується за рішенням суду строки стягнення встановлюються до повного погашення такого платежу або визначення боргу бзнадійним. Отже, ГУ ДПС у Полтавській області звернулось до суду з позовом про стягнення податкового боргу в строки передбачені ПК України.

Колегія суддів зазначає, що з огляду на ч.1 ст.308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 311 КАС України, суд апеляційної інстанції може розглянути справу без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження) за наявними у справі матеріалами, якщо справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів, у разі подання апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції, які ухвалені в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у порядку письмового провадження).

Заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, з наступних підстав.

Судом встановлено та підтверджено наявними в матеріалах справи доказами, що ОСОБА_1 , як фізична особа - підприємець зареєстрований Гадяцькою районною Державною адміністрацією Полтавської області 01.10.2009.

31 березня 2017 року відповідачем подано податкову декларацію про майновий стан і доходи №, якою самостійно визначено суму грошового зобов`язання по податку на доходи фізичних осіб у розмірі 9855,15 грн та військовий збір у розмірі 2956,55 грн.

Виходячи із приписів пункту 54.1 статті 54 Податкового кодексу України, сума податкового та/або грошового зобов`язання та/або пені, яку зазначає платник податків у податковій (митній) декларації або уточнюючому розрахунку, що подається контролюючому органу, вважається узгодженою.

Відповідно до пункту 56.11 статті 56 Податкового кодексу України не підлягає оскарженню грошове зобов`язання, самостійно визначене платником податків.

Отже, податкове зобов`язання, самостійно визначене платником податків, є узгодженим з дня подання такої декларації.

Таким чином, за ОСОБА_1 обліковується податковий борг з податку на доходи фізичних осіб, що сплачується фізичними особами за результатами річного декларування у розмірі 9796,21 грн та податковий борг з військового збору, що сплачується фізичними особами за результатами річного декларування у розмірі 2948,94 грн.

Разом з тим, податкова декларація подана відповідачем 31.03.2017, а платіжні доручення №8737 на суму 2956,55 грн та №8738 на суму 9855,15 грн датуються 07.09.2016, тобто до подання податкової декларації.

Фахівцем Головного управління ДФС у Полтавській області проведено камеральну перевірку податкової декларації про майновий стан і доходи, за результатами якої складено акт №11400/16-31-52-32/ від 16.11.2018, яким зафіксовано порушення п.п.49.18.5 п.49.18 ст. 49, п.177.11 ст.177 Податкового кодексу України, а саме фізичною особою - підприємцем ОСОБА_1 податкова декларація про майновий стан і доходи за 2015 рік № подана 11.05.2016, чим порушено термін подання вказаної звітності.

На підставі вказаного акту перевірки контролюючим органом прийнято податкове повідомлення-рішення від 16.12.2018 №, яким застосовано штрафну (фінансову) санкцію у розмірі 170,00 грн.

Вказане податкове повідомлення-рішення отримане відповідачем 19.12.2018, проте не оскаржувалось ні в адміністративному, ні в судовому порядку, що також не заперечується відповідачем.

Згідно з пунктом 57.3 статті 57 Податкового кодексу України у разі визначення грошового зобов`язання контролюючим органом за підставами, зазначеними у підпунктах 54.3.1 - 54.3.6 пункту 54.3 статті 54 цього Кодексу, платник податків зобов`язаний сплатити нараховану суму грошового зобов`язання протягом 10 календарних днів, що настають за днем отримання податкового повідомлення-рішення, крім випадків, коли протягом такого строку такий платник податків розпочинає процедуру оскарження рішення контролюючого органу.

У разі оскарження рішення контролюючого органу про нараховану суму грошового зобов`язання платник податків зобов`язаний самостійно погасити узгоджену суму, а також пеню та штрафні санкції за їх наявності протягом 10 календарних днів, наступних за днем такого узгодження.

Таким чином, грошове зобов`язання з податку на доходи фізичних осіб, що сплачується фізичними особами за результатами річного декларування визначене податковим повідомленням-рішенням від 16.12.2018 № є узгодженим.

На підставі статті 129 Податкового кодексу України позивачем нараховано пеню з податку на доходи фізичних осіб, що сплачуються фізичними особами за результатами річного декларування у розмірі 32,32 грн.

З урахуванням наявної переплати в сумі 91,26 грн та часткової сплати в сумі 170,00 грн, згідно платіжного доручення №@2РL065113 від 21.12.2018, за відповідачем рахується податковий борг з податку на доходи фізичних осіб, що сплачується фізичними особами за результатами річного декларування у загальному розмірі 12745,15 грн, з яких: 9796,21 грн - податковий борг з податку на доходи фізичних осіб, що сплачується фізичними особами за результатами річного декларування; 2948,94 грн - податковий борг з військового збору, що сплачується фізичними особами за результатами річного декларування.

Враховуючи несплату відповідачем самостійно задекларованої суми грошового зобов`язання, позивач звернувся до суду.

Приймаючи рішення про задоволення позовних вимог, суд першої інстанції виходив з підстав їх обгрунтованості.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції з огляду на наступне.

Частиною другою статті 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Стаття 67 Конституції України передбачає, що кожен зобов`язаний сплачувати податки і збори в порядку і розмірах, встановлених законом.

Відповідно до статті 14 Податкового кодексу України:

- грошове зобов`язання платника податків - сума коштів, яку платник податків повинен сплатити до відповідного бюджету як податкове зобов`язання та/або штрафну (фінансову) санкцію, що справляється з платника податків у зв`язку з порушенням ним вимог податкового законодавства та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, а також санкції за порушення законодавства у сфері зовнішньоекономічної діяльності (підпункт 14.1.39 пункту 14.1);

- податкове зобов`язання - сума коштів, яку платник податків, у тому числі податковий агент, повинен сплатити до відповідного бюджету як податок або збір на підставі, в порядку та строки, визначені податковим законодавством (у тому числі сума коштів, визначена платником податків у податковому векселі та не сплачена в установлений законом строк) (підпункт 14.1.156 пункту 14.1);

- податковий борг - сума узгодженого грошового зобов`язання (з урахуванням штрафних санкцій за їх наявності), але не сплаченого платником податків у встановлений цим Кодексом строк, а також пеня, нарахована на суму такого грошового зобов`язання (підпункту 14.1.175 пункту 14.1);

- пеня - сума коштів у вигляді відсотків, нарахованих на суми грошових зобов`язань, не сплачених у встановлені законодавством строки (підпункт 14.1.162 пункту 14.1).

Згідно зі статтею 16 Податкового кодексу України платник податків зобов`язаний, зокрема сплачувати податки та збори в строки та у розмірах, встановлених цим Кодексом та законами з питань митної справи (підпункт 16.1.4 пункту 16.1 статті 16).

Відповідно до статті 20 Податкового кодексу України контролюючі органи мають право визначати у порядку, встановленому цим Кодексом, суми податкових та грошових зобов`язань платників податків (підпункт 20.1.18 пункту 20.1); приймати рішення про розстрочення та відстрочення грошових зобов`язань або податкового боргу, а також про списання безнадійного податкового боргу у порядку, передбаченому законодавством (підпункт 20.1.29 пункту 20.1); звертатися до суду щодо стягнення коштів платника податків, який має податковий борг, з рахунків у банках, що обслуговують такого платника податків, на суму податкового боргу або його частини (підпункт 20.1.34 пункту 20.1).

Наявність податкового боргу за відповідачем підтверджується відомостями облікової картки платника податків, копія якої наявна в матеріалах справи.

З облікової картки відповідача не підтверджується сплата узгодженого грошового зобов`язання, що визначене самостійно відповідачем у податковій декларації про майновий стан і доходи № від 31.03.2017.

Пунктом 59.1 статті 59 Податкового кодексу України передбачено, що у разі коли платник податків не сплачує узгодженої суми грошового зобов`язання в установлені законодавством строки, контролюючий орган надсилає (вручає) йому податкову вимогу в порядку, визначеному для надсилання (вручення) податкового повідомлення-рішення.

Податкова вимога не надсилається (не вручається), якщо загальна сума податкового боргу платника податків не перевищує двадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян. У разі збільшення загальної суми податкового боргу до розміру, що перевищує двадцять неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, контролюючий орган надсилає (вручає) податкову вимогу такому платнику податків.

Згідно з пунктом 59.3 статті 59 Податкового кодексу України податкова вимога надсилається не раніше першого робочого дня після закінчення граничного строку сплати суми грошового зобов`язання.

На виконання вищезазначених положень 22.02.2018 контролюючим органом винесено податкову вимогу №5959-17/07 на суму узгодженого податкового боргу у розмірі 12712,83 грн, яка направлена рекомендованим листом з повідомленням про вручення на адресу відповідача.

Доказів оскарження вказаної вимоги сторонами не надано.

Наявну суму податкового боргу відповідачем самостійно не погашено, про що свідчать наявні у матеріалах справи витяги із інтегрованої картки з податку на доходи фізичних осіб, що сплачується фізичними особами за результатами річного декларування.

Стосовно доводів апелянта про пропущення позивачем строків звернення до суду, колегія суддів зазначає наступне.

Відповідно п. 52-2 підрозділу 10 (інші перехідні положення) Розділу XX Перехідні положення Податкового кодексу України період з 18 березня 2020 року по останній календарний день місяця (включно), в якому завершується дія карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України на всій території України з метою запобігання поширенню на території України коронавірусної хвороби (СОVID-19), зупиняється перебіг строків давності, передбачених статтею 102 цього Кодексу.

Приписами пункту 102.1 ст.102 Податкового кодексу України контролюючий орган, крім випадків, визначених пунктом 102.2 цієї статті, має право провести перевірку та самостійно визначити суму грошових зобов`язань платника податків у випадках, визначених цим Кодексом, не пізніше закінчення 1095 дня (2555 дня у разі проведення перевірки контрольованої операції відповідно до статті 39 цього Кодексу), що настає за останнім днем граничного строку подання податкової декларації, звіту про використання доходів (прибутків) неприбуткової організації, визначеної пунктом 133.4 статті 133 цього Кодексу, та/або граничного строку сплати грошових зобов`язань, нарахованих контролюючим органом, а якщо така податкова декларація була надана пізніше, за днем її фактичного подання. Якщо протягом зазначеного строку контролюючий орган не визначає суму грошових зобов`язань, платник податків вважається вільним від такого грошового зобов`язання (в тому числі від нарахованої пені), а спір стосовно такої декларації та/або податкового повідомлення не підлягає розгляду в адміністративному або судовому порядку.

У разі якщо грошове зобов`язання нараховане контролюючим органом до закінчення строку давності, визначеного у пункті 102.1 цієї статті, податковий борг, що виник у зв`язку з відмовою у самостійному погашенні такого грошового зобов`язання, може бути стягнутий протягом наступних 1095 календарних днів з дня виникнення податкового боргу. Якщо платіж стягується за рішенням суду, строки стягнення встановлюються до повного погашення такого платежу або визначення боргу безнадійним (п.102.4 ст.102 ПК України).

Таким чином, в разі спливу 1095-денного строку з дня виникнення податкового боргу, такий борг визнається безнадійним та підлягає списанню, а відтак у податкового органу відсутнє право вживати будь-які заходи щодо стягнення такої суми боргу, в тому числі шляхом звернення до суду з відповідним позовом.

Законом України "Про внесення змін до Податкового кодексу України та інших законів України щодо додаткової підтримки платників податків на період здійснення заходів, спрямованих на запобігання виникненню і поширенню коронавірусної хвороби (СОVID-19)" від 13.05.2020 № 591-ІХ внесено зміни, зокрема, до Податкового кодексу України щодо термінів зупинення перебігу строків давності, визначених статтею 102 Податкового кодексу України, а саме пунктом 52-2 встановлено: "На період з 18 березня 2020 року по останній календарний день місяця (включно), в якому завершується дія карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України на всій території України з метою запобігання поширенню на території України коронавірусної хвороби (СОVID-19), зупиняється перебіг строків давності, передбачених статтею 102 цього Кодексу".

Вказані положення неконституційними не визнавались, є чинними, а тому підлягають застосуванню.

Постановою Кабінету Міністрів України "Про встановлення карантину та запровадження обмежувальних протиепідемічних заходів з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби СОVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-СоV-2" від 09.12.2020 №1236 з змінами і доповненнями, внесеними Постановами Кабінету Міністрів України від 23.12.2020 №1301, від 05.01.2021 № 9, від 18.01.2021 №25, від 27.01.2021 №123, від 05.02.2021 №83, від 17.02.2021 № 104, від 24.02.2021 №154, від 22.03.2021 №230, від 24.03.2021 № 270, від 07.05.2021 №310, від 07.04.2021 №329, від 21.04.2021 №374, від 21.04.2021 №405, від 28.04.2021 №445, від 14.05.2021 №474 (зміни, внесені абзацами другим - четвертим пункту 2 змін, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 14.05.2021 №474, набирають чинності з 15.05.2021), №954 від 13.09.2021, №1003 від 20.09.2021, №981 від 22.09.2021, №1066 від 11.10.2021, №1096 від 20.10.2021, №1102 від 25.10.2021, №1240 від 24.11.2021, №1237 від 29.11.2021, №1246 від 02.12.2021, №1336 від 15.12.2021, №1407 від 29.12.2021, №1432 від 30.12.2021, №1435 від 30.12.2021, №1 від 12.01.2022, №140 від 09.02.2022, №229 від 23.02.2022, №249 від 11.03.2022, №311 від 18.03.2022, №318 від 19.03.2022, №369 від 26.03.2022, №372 від 26.03.2022, №488 від 29.04.2022, №594 від 17.05.2022, №597 від 17.05.2022, №630 від 27.05.2022 відповідно до статті 29 Закону України "Про захист від інфекційних хвороб2 Кабінет Міністрів України установив з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби СОVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-СоV-2, з 19.12.2020 до 31.08.2022 на території України карантин, продовживши дію карантину, встановленого постановами Кабінетом Міністрів України від 11.03.2020 №211 "Про запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби СОVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-СоV-2", від 20.05.2020 №392 "Про встановлення карантину з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби СОVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-СоV-2" та від 22.07.2020 №641 "Про встановлення карантину та запровадження посилених протиепідемічних заходів на території із значним поширенням гострої респіраторної хвороби СОVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-СоV-2", від 18.08.2021 №889 "Про внесення змін до постанов Кабінету Міністрів України від 09.12.2020 №1236 і від 29.06.2021 №677.

Оскільки станом на день звернення позивача з цим позовом до суду, на території України діяв карантин, встановлений Кабінетом Міністрів України на всій території України з метою запобігання поширенню на території України коронавірусної хвороби (СОVID-19), перебіг строків давності, передбачених статтею 102 цього Кодексу, зупинено, а відтак, позивачем не допущено пропуску строку звернення до суду.

В постанові Верховного Суду від 23.12.2022 у справі № 990/20917/22 (№140/12235/21) колегія суддів Касаційного адміністративного суду дійшла висновку, що перебіг 1095-денного строку зупинився 18 березня 2020 року, а тому не можна вважати, що позивачем пропущено строк давності для звернення до суду з позовом про стягнення податкового боргу.

Відтак доводи відповідача про сплив строків давності по нарахованому податковим органом податкового боргу з податку на доходи фізичних осіб у розмірі 9796,21 грн та з військового збору у розмірі 2948,94 грн, не відповідають дійсності та наведеним нормам податкового законодавства щодо обчислення строків.

З урахуванням вищевикладеного, колегія суддів доходить висновку, що позовна вимога до ОСОБА_1 про стягнення податкового боргу у загальній сумі 12745,15 грн заявлена позивачем своєчасно та правомірно, а тому підлягає задоволенню.

Колегія суддів, переглянувши рішення суду першої інстанції, дійшла висновку, що при прийнятті рішення, суд першої інстанції дійшов вичерпних юридичних висновків щодо встановлення обставин справи і правильно застосував до спірних правовідносин сторін норми матеріального права.

Наведені в апеляційній скарзі доводи правильність висновків суду не спростовують.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 315 КАС України, за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін.

Згідно із ст. 316 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права.

Керуючись ст. ст. 311, 315, 316, 321, 325 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення.

Рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 27.02.2023 по справі № 440/10610/22 - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України.

Головуючий суддя А.О. Бегунц
Судді С.С. Рєзнікова Л.В. Мельнікова