Справа № 474/682/23
Суддя: Сокол Ф. Г.
Дата ухвалення: 2023-09-15 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 474/682/23
Провадження № 2-а/474/7/23
Рішення

Іменем України

15.09.23р. смт Врадіївка

Врадіївський районний суд Миколаївської області у складі:

головуючого судді Сокола Ф.Г.

за участю секретаря судового засідання Лисейко Т.А.

розглянув у відкритому судовому засіданні справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції в Миколаївській області про скасування постанови по справі про адміністративне правопорушення, -

встановив:

23.06.2023р. ОСОБА_1 (далі - позивач) звернувся до суду з адміністративним позовом до Головного управління Національної поліції в Миколаївській області (далі - відповідач), в якому просить:

- скасувати постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ЕАС № 7175024 від 16.06.2023р. за ч. 5 ст. 121 КУпАП України у відношенні позивача ОСОБА_1 (далі по тексту - оскаржувана постанова 1), а справу закрити за відсутністю складу правопорушення;

- скасувати постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ЕАС № 7174983 від 16.06.2023р. за ч. 4 ст. 126 КУпАП України у відношенні позивача ОСОБА_1 (далі по тексту - оскаржувана постанова 2), а справу закрити за відсутністю складу правопорушення.

На обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що згідно з оскаржуваними постановами, його визнано винним у тому, що він 16.06.2023р. о 09 год. 15 хв. в смт Врадіївка по вул. Г.Врадіївщини керував автомобілем ВАЗ 2108, д.н.з. НОМЕР_1 , при цьому не користувався ременем безпеки, чим порушив п.п."в" п. 2.3 ПДР, та в тому, він 16.06.2023р. о 09 год. 06 хв. в смт Врадіївка по вул. Г.Врадіївщини керував автомобілем ВАЗ 2108, д.н.з. НОМЕР_1 , при цьому не мав при собі та не пред`явив посвідчення водія відповідної категорії, так як був позбавлений права керування всіма видами транспортних засобів, чим порушив п.п. "а" п. 2.1 ПДР, за що відповідальність передбачена ч. 5 ст. 121 та ч. 4 ст. 126 КУпАП.

Позивач вважає оскаржувані постанови протиправними та такими, що підлягають скасування, з огляду на те, що 16.06.2023р. о 09 год. 10 хв. позивач перебував біля дитячого кафе "Мандаринчик" по вул. Г.Врадіївщини в смт Врадіївка, коли до нього під`їхав службовий автомобіль поліції, з якого вийшли поліцейські, які в порушення вимог ч. 3 ст. 18 та ч.ч. 1, 2 ст. 35 Закону України "Про національну поліцію" звернулися до позивача не назвавши свої прізвища, посади, спеціальні звання, а також не повідомили про причини зупинки, та почали звинувачувати позивача, в порушенні вимог п.п. "а" п. 2.1 та п. 2.3 в ПДР. Вказував, що безпідставна зупинка транспортного засобу є незаконною.

Позивач вказує, що працівники поліції не маючи жодних належних доказів про порушення водієм ПДР зупинили транспортний засіб позивача та без будь-яких підстав винесли оскаржувані постанови, тобто за відсутності доказів наявності причин для зупинки транспортного засобу. Відсутня задокументована або збережена в матеріальних носіях чи відображена у електронному вигляді будь-яка інформація про наявність підстав зупинки транспортного засобу позивача, а тому така 16.06.2023р. була незаконною.

Також вказував, що в оскаржуваних постановах не містяться посилання на технічний засіб, яким здійснено фото або відеозапис, що суперечить ч. 3 ст. 283 КУпАП, та не узгоджується з правовою позицією ВС від 17.07.2019р. № 295/3099/17, а тому відеозапис не може вважатися належним та допустимим доказом вчинення адміністративного правопорушення.

11.07.2023р. представниця відповідача Нофенко М.В. подала до суду відзив на адміністративний позов, в якому просить відмовити у задоволенні позовних вимог повністю, виходячи з наступного.

Указом Президента України від 24.02.2022р. за № 64/2022 в Україні введено воєнний стан, під час якого право на проведення перевірки документів осіб, огляду речей та транспортних засобів надано відповідним уповноваженим органам Національної поліції. При цьому порядок такої перевірки та огляду під час забезпечення заходів правового режиму воєнного стану затверджено Постановою КМ України № 1456 від 29.12.2021р. Пунктом 11 ч. 1 ст. 23 Закону України "Про національну поліцію" передбачено, що поліція відповідно до покладених на неї завдань регулює дорожній рух та здійснює контроль за дотриманням Правил дорожнього руху його учасниками та за правомірністю експлуатації транспортних засобів. Статтею 32 Закону України "Про національну поліцію" визначено, що поліцейський має право вимагати в особи пред`явлення нею документів, що посвідчують особу, та/або документів, що підтверджують відповідне право особи, у випадках: якщо існує достатньо підстав вважати, що особа вчинила або має намір вчинити правопорушення; якщо особа перебуває на території чи об`єкті із спеціальним контролем, або в місці здійснення поліцейським спеціального поліцейського контролю.

16.06.2023р., біля 09 год. 06 хв., перебуваючи на добовому чергуванні у складі групи СРПП поліцейський СРПП ВП № 2 Первомайського РВП ГУНП в Миколаївській області Козоріз Ю.С. при патрулюванні території на службовому транспорті було зупинено транспортний засіб ВАЗ, д.н.з. НОМЕР_1 , який рухався по вул. Г.Врадіївщини в смт Врадіївка, водій якого не користувався ременями безпеки, що порушувало п.п. "в" п. 2.3 ПДР, водієві були роз`яснено причину зупинки, та на законну вимогу працівників поліції пред`явити документи водій не зміг надати посвідчення водія, та при подальшій перевірці було встановлено, що він позбавлений права керування транспортними засобами постановою Врадіївського районного суду Миколаївської області від 21.09.2022р. А тому по відношенню до позивача були складені оскаржувані постанови. Доказами вчинення правопорушення, яке інкриміноване позивачу є відеозапис адміністративних правопорушень від 16.06.2023р.

Позивач та його представник в судове засідання не з`явилися, хоча належним чином, в порядку визначеному ст. 268 КАС України, повідомлені про час, дату та місце судового розгляду, про причини неявки суд не повідомили. Водночас представник позивача 15.09.2023р. подав до суду заяву, в які підтримує позовні вимоги та просить розглянути справу за його відсутності. Крім цього в судовому засіданні 08.09.2023р. представник позивача підтримав позовні вимоги та надав пояснення щодо обставин покладених в основу позову та досліджених судом доказів.

Представниця відповідача Нофенко М.В. в судове засідання не з`явилася, хоча належним чином, в порядку визначеному ст. 268 КАС України, повідомлена про час, дату та місце судового розгляду, про причини неявки суд не повідомила. Водночас 07.09.2023р. звернулася до суду із заявою, в якій просить розглянути справу за її відсутності.

Згідно ч. 3 ст. 194 КАС України учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Якщо таке клопотання заявили всі учасники справи, судовий розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження на підставі наявних у суду матеріалів.

Враховуючи приписи ст. 205 КАС України суд визнав за можливе розглянути справу за відсутності учасників судового розгляду.

Дослідив матеріали справи, судом встановлено таке.

Постановою Врадіївського районного суду Миколаївської області № 474/393/22 від 21.09.2022р., залишеної без змін постановою Миколаївського апеляційного суду від 04.11.2022р., ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення. передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 17 000 грн. 00 коп., з позбавлення права керування транспортним засобом строком на 1 рік.

16.06.2023р., о 09 год. 13 хв. 38 с., поліцейським Козорізом Ю.С. стосовно позивача складено постанову серії ЕАС № 7174983, в електронній формі у вигляді стрічки, яка роздрукована за допомогою спеціальних технічних засобів, в якій зазначено, що ОСОБА_1 16.06.2023р., о 09 год. 06 хв. 21 с., в смт Врадіївка по вул. Героїв Врадіївщини керував транспортним засобом "ВАЗ 2108", д.н.з. НОМЕР_1 , належним ОСОБА_2 , при цьому не мав при собі та не пред`явив посвідчення водія відповідної категорії, так як був позбавлений права керування всіма видами транспортних засобів Врадіївським районним судом, чим порушив п.2.1а ПДР (керування транспортними засобами особою, позбавленою права керування транспортними засобами), за що передбачена відповідальність ч. 4 ст. 126 КУпАП. Вказаною постановою на позивача накладено штраф 20 400грн. У графі 7 постанови "До постанови додається" додатком вказано - відеофіксацію. Також у графах 8 та 9 постанови "Права за ст. 268 КУпАП та строк оскарження за ст. 289 КУпАП мені роз`яснено", "Копію постанови мною отримано…" наявна відмітка про відмову позивача від підпису та від ознайомлення з постановою, а також відмітка про направлення копії постанови позивачу рекомендованим листом вих. № 4188 від 17.06.2023р.

16.06.2023р., о 09 год. 20 хв. 53 с., поліцейським Гортовенко Є.І. стосовно позивача складено постанову серії ЕАС № 7175024, в електронній формі у вигляді стрічки, яка роздрукована за допомогою спеціальних технічних засобів, в якій зазначено, що ОСОБА_1 16.06.2023р., о 09 год. 15 хв. 19 с., в смт Врадіївка по вул. Героїв Врадіївщини керував транспортним засобом "ВАЗ 2108", д.н.з. НОМЕР_1 , належним ОСОБА_2 , при цьому не користувався паском безпеки, проте автомобіль був обладнаний останнім, чим порушив п.2.3в ПДР (порушення правил користування ременями безпеки), за що передбачена відповідальність ч. 5 ст. 121 КУпАП. Вказаною постановою на позивача накладено штраф 510 грн. У графі 7 постанови "До постанови додається" додатком вказано - відеофайл з нагрудної бодікамери поліцейського. Також у графах 8 та 9 постанови "Права за ст. 268 КУпАП та строк оскарження за ст. 289 КУпАП мені роз`яснено", "Копію постанови мною отримано…" наявна відмітка про відмову позивача від підпису та від ознайомлення з постановою, а також відмітка про направлення копії постанови позивачу рекомендованим листом вих. № 4189 від 17.06.2023р.

На CD-R диску, наданого представницею відповідача в додатки до відзиву на позовну заяву, наявний відеозапис, вчинений з використанням нагрудної бодікамери поліцейського, з буквенно-цифровою позначкою DSJ_000 та з часовою позначкою 2023/06/16 09:08:19, на якому зафіксовано як екіпаж поліції рухається на службовому авто та подає спеціальний звуковий сигнал про зупинку, на що автомобіль білого кольору "ВАЗ 2108", д.н.з. НОМЕР_1 , паралельно дорозі з`їжджає в сторону кафе "Мандаринчик", на стоянку, де і зупинився на вимогу поліцейського. На часовій позначці 09:08:30 зафіксовано як із автомобіля, із-за водійського сидіння, виходить чоловік, як пізніше встановлено ОСОБА_1 . Слідом за ним, з пасажирського переднього сидіння автомобіля виходить чоловік який з власної ініціативи надає поліцейському посвідчення водія, на що поліцейський роз`яснює пасажиру, що він не був за кермом, а тому його посвідчення водія не потрібне. Після чого поліцейський звертається до ОСОБА_1 , де його посвідчення водія, на що останній повідомляє, що в нього його немає, так як він позбавлений права керування (часова позначка 09:10:20). Також поліцейський повідомляє, що за керування автомобілем особою позбавленою права керування передбачено штраф 20 400 грн., та роз`яснює, що ведеться відео зйомка на бодікамеру. Також на відео зафіксовано (09:14:08), як ОСОБА_1 повідомляє поліцейського, що він нічого не порушив, на що поліцейський вказує що ОСОБА_1 не користувався паском безпеки, а якби користувався, то ніхто нічого не писав би, що не заперечується ОСОБА_1 . На часовій позначці 09:15:025 поліцейський оголошує постанову за порушення правил користування ременями безпеки, керування транспортним засобом особою позбавленою права керування, та пропонує ОСОБА_1 ознайомитися з постановою, на що останній повідомляє, що йому потрібні інші очки, для короткозорості, тому, що ті що на ньому для далекозорості, на що поліцейський повідомляє, що копія постанови буде надіслана по місцю проживання рекомендованим листом.

Встановивши вказані обставини, суд приходить до такого висновку.

Частинами 1 та 2 ст. 2 КАС України визначено, що завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

У справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Згідно ч. 1 ст. 5 КАС України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси.

Відповідно до ч. 1 ст. 6 КАС України суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права, відповідно до якого зокрема людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави.

Згідно ч. 1 ст. 8 КАС України усі учасники адміністративного процесу є рівними перед законом і судом.

Частинами 1 та 2 ст. 9 КАС України визначено, що розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог. Суд може вийти за межі позовних вимог, якщо це необхідно для ефективного захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Частинами 1 та 2 ст. 77 КАС України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Згідно ч.ч. 1-3 ст. 7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом.

Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом.

Відповідно до ч. 1 ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Відповідно до ст. 8 Конституції України в Україні визнається і діє принцип верховенства права.

Статтею 3 Закону України "Про Національну поліцію" (далі - Закон № 580-VIII) визначено, що у своїй діяльності поліція керується Конституцією України, міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, цим та іншими законами України, актами Президента України та постановами Верховної Ради України, прийнятими відповідно до Конституції та законів України, актами Кабінету Міністрів України, а також виданими відповідно до них актами Міністерства внутрішніх справ України, іншими нормативно-правовими актами.

Згідно ч. 1 ст. 8 Закону № 580-VIII поліція діє виключно на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України.

Пунктом 1 ст. 18 Закону № 580-VIII визначено, що поліцейський зобов`язаний неухильно дотримуватися положень Конституції України, законів України та інших нормативно-правових актів, що регламентують діяльність поліції, та Присяги поліцейського.

Згідно з п. 8 ч. 1 Закону № 580-VIII поліція відповідно до покладених на неї завдань у випадках, визначених законом, здійснює провадження у справах про адміністративні правопорушення, приймає рішення про застосування адміністративних стягнень та забезпечує їх виконання.

Пунктом 1 ч. 1 ст. 35 Закону № 580-VIII поліцейським надано право зупиняти транспортні засоби у разі якщо водій порушив Правила дорожнього руху.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 40 Закону № 580-VIII поліція для виконання покладених на неї завдань та здійснення повноважень, визначених законом, може застосовувати технічні прилади, технічні засоби та спеціалізоване програмне забезпечення, зокрема, фото- і відеотехніку, у тому числі техніку, що працює в автоматичному режимі, технічні прилади та технічні засоби з виявлення та/або фіксації правопорушень.

У відповідності до ч.ч. 1 та 2 ст. 222 КУпАП органи Національної поліції розглядають справи про такі адміністративні правопорушення: про порушення правил дорожнього руху, правил паркування транспортних засобів, правил, що забезпечують безпеку руху транспорту, правил користування засобами транспорту, правил, спрямованих на забезпечення схоронності вантажів на транспорті, в тому числі, передбачені ч. 5 ст. 121, ч. 4 ст. 126 КУпАП.

Від імені органів Національної поліції розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право працівники органів і підрозділів Національної поліції, які мають спеціальні звання, відповідно до покладених на них повноважень.

Статтею 245 КУпАП визначено, що завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Відповідно до ч. 1 ст. 246 КУпАП порядок провадження в справах про адміністративні правопорушення в органах (посадовими особами), уповноважених розглядати справи про адміністративні правопорушення, визначається цим Кодексом та іншими законами України.

Згідно ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото - і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

У відповідності до ст. 252 КУпАП орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Згідно ч. 1 ст. 256 КУпАП протокол про адміністративне правопорушення, як документ, що засвідчує факти неправомірних дій і є одним із основних джерел доказів, складається по встановленій формі й повинен містити поряд з іншими обов`язковими даними також час вчинення правопорушення.

Відповідно до ч.ч. 2-4 ст. 258 КУпАП протокол не складається у разі вчинення адміністративних правопорушень, розгляд яких віднесено до компетенції Національної поліції, та адміністративних правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксованих в автоматичному режимі.

Протоколи не складаються і в інших випадках, коли відповідно до закону штраф накладається і стягується, а попередження оформлюється на місці вчинення правопорушення.

У випадках, передбачених частинами першою та другою цієї статті, уповноваженими органами (посадовими особами) на місці вчинення правопорушення виноситься постанова у справі про адміністративне правопорушення відповідно до вимог статті 283 цього Кодексу.

Частиною 1 та 2 ст. 268 КУпАП передбачено, що особа, яка притягається до адміністративної відповідальності має право: знайомитися з матеріалами справи, давати пояснення, подавати докази, заявляти клопотання; при розгляді справи користуватися юридичною допомогою адвоката, іншого фахівця у галузі права, який за законом має право на надання правової допомоги особисто чи за дорученням юридичної особи, виступати рідною мовою і користуватися послугами перекладача, якщо не володіє мовою, якою ведеться провадження; оскаржити постанову по справі. Справа про адміністративне правопорушення розглядається в присутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності. Під час відсутності цієї особи справу може бути розглянуто лише у випадках, коли є дані про своєчасне її сповіщення про місце і час розгляду справи і якщо від неї не надійшло клопотання про відкладення розгляду справи.

Згідно п. 2 ч. 1 ст. 278 КУпАП орган (посадова особа) при підготовці до розгляду справи про адміністративне правопорушення вирішує такі питання: чи правильно складено протокол та інші матеріали справи про адміністративне правопорушення.

Відповідно до ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно ст. 247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за таких обставин:

1) відсутність події і складу адміністративного правопорушення;

2) недосягнення особою на момент вчинення адміністративного правопорушення шістнадцятирічного віку;

3) неосудність особи, яка вчинила протиправну дію чи бездіяльність;

4) вчинення дії особою в стані крайньої необхідності або необхідної оборони;

5) видання акта амністії, якщо він усуває застосування адміністративного стягнення;

6) скасування акта, який встановлює адміністративну відповідальність;

7) закінчення на момент розгляду справи про адміністративне правопорушення строків, передбачених статтею 38 цього Кодексу;

8) наявність по тому самому факту щодо особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, постанови компетентного органу (посадової особи) про накладення адміністративного стягнення, або нескасованої постанови про закриття справи про адміністративне правопорушення, а також повідомлення про підозру особі у кримінальному провадженні по даному факту;

9) смерть особи, щодо якої було розпочато провадження в справі.

Пунктами, 3, 4, 5, 7-10 розділу ІІІ Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України № 1395 від 07.11.2015р. (далі - Інструкція), визначено, що поліцейські розглядають справи про адміністративні правопорушення, визначені у статті 222 КУпАП.

Особа, яка притягається до адміністративної відповідальності, користується правами, визначеними у статті 268 КУпАП.

Поліцейський під час підготовки до розгляду справи про адміністративне правопорушення вирішує такі питання:

1) чи належить до її компетенції розгляд цієї справи;

2) чи правильно складено протокол (якщо складання протоколу передбачено КУпАП) та інші матеріали справи про адміністративне правопорушення;

3) чи повідомлено належним чином осіб, які беруть участь у розгляді справи, про час і місце її розгляду (якщо справа не розглядається на місці);

4) чи витребувано необхідні додаткові матеріали, які потрібні для вирішення справи;

5) чи підлягають задоволенню клопотання особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілого, їх законних представників і адвоката.

Розгляд справи розпочинається з представлення поліцейського, який розглядає цю справу. Поліцейський, що розглядає справу, оголошує, яка справа підлягає розгляду, хто притягається до адміністративної відповідальності, роз`яснює особам, які беруть участь у розгляді справи, їх права і обов`язки. Після цього оголошується протокол про адміністративне правопорушення (якщо складення протоколу передбачається КУпАП), заслуховуються особи, які беруть участь у розгляді справи, досліджуються докази і вирішуються клопотання. Під час розгляду справи потерпілого може бути опитано як свідка.

Поліцейський оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Згідно п.п. 2 та 5 розділу ІV Інструкції зміст постанови по справі про адміністративне правопорушення повинен відповідати статті 283 КУпАП.

Постанова про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксована не в автоматичному режимі (додаток 5), складається у письмовій формі (заповнюється відповідно до вимог пункту 8 розділу ХІІІ цієї Інструкції) або за наявності технічної можливості в електронній формі у вигляді стрічки, яка роздруковується за допомогою спеціальних технічних пристроїв, із зазначенням відомостей, що відповідають пунктам постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, наведеної у додатку 5 до цієї Інструкції.

Частиною 2 ст. 283 КУпАП визначено, що постанова повинна містити: найменування органу (прізвище, ім`я та по батькові, посада посадової особи), який виніс постанову; дату розгляду справи; відомості про особу, стосовно якої розглядається справа (прізвище, ім`я та по батькові (за наявності), дата народження, місце проживання чи перебування; опис обставин, установлених під час розгляду справи; зазначення нормативного акта, що передбачає відповідальність за таке адміністративне правопорушення; прийняте у справі рішення.

Відповідно до ч. 3 ст. 283 КУпАП постанова по справі про адміністративне правопорушення у сферах забезпечення безпеки дорожнього руху та паркування транспортних засобів, крім даних, визначених частиною другою цієї статті, повинна містити відомості, зокрема, про технічний засіб, яким здійснено фото або відеозапис (якщо такий запис здійснювався).

Згідно додатку 5 до Інструкції постанова про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксована не в автоматичному режимі повинна містити графу, в якій зазначено, що додається до постанови.

З конструкції ч. 4 ст. 126 КУпАП слідує, що склад адміністративного правопорушення щодо керування транспортним засобом особою, позбавленою права керування транспортними засобами, тягне за собою накладення штрафу в розмірі однієї тисячі двохсот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Норма ч. 4 ст. 126 КУпАП є імперативною та встановлює відповідальність за відсутність при собі або не пред`явлення для перевірки відповідних документів, а відтак, є самостійним складом адміністративного правопорушення.

Для притягнення особи до адміністративної відповідальності за ч. 4 ст. 126 КУпАП обов`язковою умовою є наявність постанови суду, яка набрала законної сили, про позбавлення особи права на керування транспортними засобами.

При цьому, відповідно до ст.ст. 317 та 317-1 КУпАП особа вважається позбавленою права керування транспортним засобом після набрання законної сили рішенням суду про позбавлення цього права. Виконання постанови про позбавлення права керування транспортним засобом здійснюється шляхом вилучення посвідчення водія на строк позбавлення права керування транспортними засобами та внесення до єдиної інформаційної системи Міністерства внутрішніх справ України відомостей про позбавлення права керування транспортним засобом на строк, визначений постановою, та про вилучення посвідчення водія. Постанова про позбавлення права керування транспортними засобами виконується посадовими особами органів Національної поліції.

Відповідно до ст. 291 КУпАП постанова про позбавлення права керування транспортним засобом набирає чинності з наступного дня після закінчення строку на її оскарження, визначеного цим Кодексом, а у випадку такого оскарження - з дня набрання законної сили рішенням за результатами такого оскарження, яке винесено за наслідками розгляду справи по суті.

Відповідно до ч. 5 ст. 14 Закону України "Про дорожній рух" учасники дорожнього руху зобов`язані знати і неухильно дотримувати вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху.

У відповідності до п. 1.3 Правил дорожнього руху, учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил.

Відповідно до п.п. "а" п. 2.4 Правил дорожнього руху на вимогу поліцейського водій повинен зупинитися з дотриманням вимог цих Правил, а також пред`явити для перевірки документи, зазначені в пункті 2.1.

Пунктом 2.1 Правил дорожнього руху визначено, що водій механічного транспортного засобу повинен мати при собі посвідчення водія на право керування транспортним засобом відповідної категорії, реєстраційний документ на транспортний засіб, чинний страховий поліс (страховий сертифікат "Зелена картка") про укладення договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів або чинний внутрішній електронний договір зазначеного виду обов`язкового страхування у візуальній формі страхового поліса (на електронному або паперовому носії), відомості про який підтверджуються інформацією, що міститься в єдиній централізованій базі даних, оператором якої є Моторне (транспортне) страхове бюро України.

Відповідно до ч. 3 ст. 286 КАС України за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право:

1) залишити рішення суб`єкта владних повноважень без змін, а позовну заяву без задоволення;

2) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і надіслати справу на новий розгляд до компетентного органу (посадової особи);

3) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення;

4) змінити захід стягнення в межах, передбачених нормативним актом про відповідальність за адміністративне правопорушення, з тим, однак, щоб стягнення не було посилено.

Суд вважає, що фабула оскаржуваної постанови 2, складення якої відбувалось в електронній формі за допомогою спеціального програмного забезпечення, повністю описує склад зафіксованого правопорушення, а сама постанова містить всі необхідні відомості передбачені Інструкцією з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі.

Заперечення своєї вини у вчинені правопорушення позивачем суд не приймає до уваги, оскільки він, як це вбачається з відеозапису вчиненого на нагрудну бодікамеру поліцеського, не заперечував факту вчинення ним правопорушень, та навпаки підтвердив що керував автомобілем будучи позбавленим права керування транспортними засобами.

Доводи сторони позивача про те, що у оскаржуваній постанові 2 від 16.06.2023р. відсутні посилання на докази, що стали підставою для прийняття рішення про наявність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 126 КУпАП суд також вважає необґрунтованими, оскільки у п. 7 оскаржуваної постанови 2 зазначено, що до неї додається відеозапис, та до оскаржуваної постанови 1 - відео файл з бодікамери.

Суд вважає, що надані представницею відповідача відеодокази у своїй сукупності надають можливість перевірити усі суттєві обставини інкримінованого позивачу правопорушення, зокрема, як момент зупинки транспортного засобу, так і особу, що перебувала на водійському місці, а отже у даному випадку такі докази є належними.

Крім цього, аналіз змісту досліджених відеозаписів дає підстави стверджувати, що останні здійснювались із нагрудної камери поліцейського, тобто з технічних приладів використання, яких прямо передбачено Законом № 580-VIII, а отже у даному випадку надані відповідачем відеодокази є допустимими.

Стосовно тверджень сторони позивача на незаконність зупинення поліцейськими транспортного засобу під керуванням позивача, за відсутності передбачених ст. 35 Закону № 580-VIII для цього законних підстав, та без наявності жодних доказів про порушення водієм правил дорожнього руху та доказів наявності причин зупинки, то суд звертає увагу, що підпунктами 2.1, 2.4 Правил дорожнього руху встановлено безпосередній обов`язок водія мати при собі та на вимогу працівника поліції пред`явити для перевірки документи, зазначені в пункті 2.1.

Більше того, згідно з ч. 2 ст. 30 Закону № 580-VIII поліція для охорони прав і свобод людини, запобігання загрозам публічній безпеці і порядку або припинення їх порушення також застосовує в межах своєї компетенції поліцейські превентивні заходи та заходи примусу, визначені цим Законом.

Статтею 31 Закону № 580-VIII визначено, що поліція може застосовувати такі превентивні заходи, як, зокрема, перевірка документів особи та зупинення транспортного засобу.

При цьому право органів Національної поліції перевіряти наявність посвідчення водія, реєстраційний документ на транспортний засіб та страховий поліс кореспондується із обов`язком водія мати при собі та на вимогу працівника поліції пред`явити такі документи, що узгоджуються з правовою позицією Верховного Суду, висловленою у постановах від 16.08.2019р. по справі № 524/126/17, від 10.09.2019р. по справі №537/2324/17, від 25.09.2019р. по справі №127/19283/17.

У цих постановах Верховний Суд наголошував, що право органів Національної поліції перевіряти наявність посвідчення водія, реєстраційний документ на транспортний засіб кореспондується із обов`язком водія мати при собі та на вимогу працівника поліції пред`явити такі документи, та констатував, що доводи скаржника про те, що, він мав право не пред`являти посвідчення водія та реєстраційний документ на транспортний засіб на вимогу поліцейського для перевірки, доки останній не доведе, що зупинка його транспортного засобу була законною, не ґрунтуються на вимогах законодавчих актів та не мають відношення до обов`язку водія транспортного засобу мати при собі та пред`явити на вимогу поліцейського для перевірки зазначені вище документи.

Відповідно до правової позиції, висловленої у постанові Верховного Суду від 16.12.2021 у справі № 640/11468/20, ключовим питанням при наданні оцінки процедурним порушенням, допущеним під час прийняття суб`єктом владних повноважень рішення, є співвідношення двох базових принципів права: "протиправні дії не тягнуть за собою правомірних наслідків" і, на противагу йому, принцип "формальне порушення процедури не може мати наслідком скасування правильного по суті рішення"; межею, що розділяє істотне (фундаментальне) порушення від неістотного, є встановлення такої обставини: чи могло бути іншим рішення суб`єкта владних повноважень за умови безумовного дотримання ним передбаченої законом процедури прийняття такого рішення. Аналогічний правовий висновок викладений у постановах Верховного Суду від 11.05.2022р. у справі № 400/1510/19, від 05.07.2022р. у справі № 522/3740/20, від 27.09.2022р. у справі № 320/1510/20, від 03.10.2022р. у справі № 400/1510/19, від 01.11.2022р. у справі № 640/6452/19 та від 18.01.2023р. у справі № 500/26/22, від 16.03.2023р. у справі № 400/4409/21.

Відповідно до правової позиції Верховного Суду, викладеної у постановах від 23.04.2020р. у справі № 813/1790/18 та від 22.05.2020р. у справі № 825/2328/16, порушення процедури прийняття рішення суб`єктом владних повноважень саме по собі може бути підставою для визнання його протиправним та скасування у разі, коли таке порушення безпосередньо могло вплинути на зміст прийнятого рішення.

За таких обставин, суд приходить до висновку, що на момент винесення оскаржуваної постанови 2 - 16.06.2023р. позивач був позбавлений права керування транспортними засобами, та не мав законних підстав керувати автомобілем, тому в силу приписів ч. 4 ст. 126 КУпАП позивача правомірно було притягнуто до адміністративної відповідальності за цією статтею, а тому позов в частині скасування оскаржуваної постанови 2 (серії ЕАС № 7174983 від 16.06.2023р. за ч. 4 ст. 126 КУпАП) задоволенню не підлягає.

Судом не беруться до уваги показання свідка ОСОБА_3 , оскільки вони не містять жодних відомостей які б мали значення для розгляду справи по суті, та рапорт складений поліцейським Гортовенко Є.І. на ім`я начальника Відділення поліції № 2 Первомайського РВП ГУНП в Миколаївській області щодо обставин вчинення позивачем адміністративних правопорушень передбачених ч. 5 ст. 121 та ч. 4 ст. 126 КУпАП, оскільки він не відповідає критеріям належності, допустимості, достатності та достовірності, так як складений 28.06.2023р. зацікавленою особою (поліцейським, який виніс оскаржувану постанову), і лише після звернення позивача до суду з адміністративним позовом та зі спливом більше 10 днів з дня винесення оскарженої постанови, а тому вказаний рапорт не міг бути взятий до уваги як під час винесення оскаржуваної постанови, так і не може бути взятий до уваги під час даного судового розгляду.

Що стосується оскаржуваної постанови 1 складеної стосовно позивача за ч. 5 ст. 121 КУпАП (порушення правил користування ременями безпеки), то слід зазначити наступне.

Відповідно до п.п. "в" п. 2.3. Правил дорожнього руху для забезпечення безпеки дорожнього знаку водія транспортного засобу зобов`язаний на автомобілях, обладнаних засобами пасивної безпеки (підголовники, ремені безпеки), користуватися ними і не перевозити пасажирів, не пристебнутих ременями безпеки. Дозволяється не пристібатися в населених пунктах водіям і пасажирам з інвалідністю, фізіологічні особливості яких унеможливлюють користування ременями безпеки, водіям і пасажирам оперативних та спеціальних транспортних засобів.

Відповідно до ч. 5 ст. 121 КУпАП порушення правил користування ременями безпеки або мотошоломами тягне за собою накладення штрафу в розмірі тридцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

З аналізу вищенаведених норм вбачається, що згідно законодавства України на автомобілях, обладнаних засобами пасивної безпеки (ремені безпеки), водії зобов`язані користуватися ними і не перевозити пасажирів, не пристебнутих ременями безпеки.

Разом з тим, доданим відеозаписом не зафіксовано того факту, що водій чи пасажир транспортного засобу ВАЗ 2108, д.н.з. НОМЕР_1 , в зазначені в оскаржуваній постанові дату, час та місці, саме під час руху, дійсно були не пристебнуті пасками безпеки.

Інші докази на підтвердження винуватості позивача у вчиненні адміністративного правопорушення за ч. 5 ст. 121 КУпАП відповідачем не надавались і матеріали справи їх не містять, хоча за змістом положень ч. 2 ст. 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

За таких обставин, суд вважає, що оскаржувана постанова 1 винесена за відсутності доказів вчинення позивачем адміністративного правопорушення, відповідальність за яке встановлена ч. 5 ст. 121 КУпАП, а тому позов в частині скасування оскаржуваної постанови 1 (серії ЕАС № 7175024 від 16.06.2023р. за ч. 5 ст. 121 КУпАП) підлягає задоволенню.

При цьому суд не бере до ваги послання представниці відповідача на Указ Президента України від 24.02.2022р. № 64/2022 "Про введення воєнного стану в Україні", затверджений Законом України від 24.02.2022р. № 2102-IX, та постанову Кабінету Міністрів України № 1456 від 29.12.2021р., якою затверджено Порядок перевірки документів в осіб, огляду речей, транспортних засобів, багажу та вантажів, службових приміщень і житла громадян під час забезпечення заходів правового режиму воєнного стану, оскільки матеріали справи не містять жодних доказів, які б свідчили про те, що 16.06.2023р. зупиняючи транспортний засіб під керуванням ОСОБА_1 , поліцейські діяли з метою забезпечення заходів правового режиму воєнного стану.

Згідно ст. 139 КАС України судовий збір сплачений позивачем за подачу до суду вказаного адміністративного позову в сумі 1 073 грн. 60 коп., покладається на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відтак судовий збір в сумі 536 грн. 80 коп. (задоволена вимога про скасування постанови серії ЕАС № 7175024 від 16.06.2023р. за ч. 5 ст. 121 КУпАП) підлягає стягненню на користь позивача за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Національної поліції в Миколаївській області.

Керуючись ст.ст. 2, 72-79, 90, 139, 241-246, 250-251, 286 КАС України, суд, -

ухвалив:

Позов ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції в Миколаївській області про скасування постанови по справі про адміністративне правопорушення - задовольнити частково.

Скасувати постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ЕАС № 7175024 від 16.06.2023р. за ч. 5 ст. 121 КУпАП України у відношенні позивача ОСОБА_1 .

Справу про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1 за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 121 КУпАП, - закрити.

В задоволенні решти позовних вимог - відмовити.

Стягнути з Головного Управління Національної поліції в Миколаївській області за рахунок бюджетних асигнувань на користь ОСОБА_1 судовий збір в сумі 536 (п`ятсот тридцять шість) грн. 80 коп.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом десяти днів з дня його проголошення

Рішення суду може бути оскаржене безпосередньо до П`ятого апеляційного адміністративного суду

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст рішення складений та підписаний "18" вересня 2023 року.

Суддя Сокол Ф.Г.