Справа № 400/3358/23
Суддя: Єщенко О.В.
Дата ухвалення: 2023-09-15 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

15 вересня 2023 р.м. ОдесаСправа № 400/3358/23
Місце ухвалення рішення суду 1 інстанції:

м. Миколаїв;

Дата складання повного тексту

рішення суду 1 інстанції: 02.06.2023 року;

Головуючий в 1 інстанції: Гордієнко Т.О.

П`ятий апеляційний адміністративний суд в складі колегії:

Головуючого судді Єщенка О.В.

суддів Крусяна А.В.

Яковлєва О.В.

розглянувши у порядку письмового провадження апеляційну скаргу Миколаївської міської ради на рішення Миколаївського окружного адміністративного суду від 02 червня 2023 року по справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Миколаївської міської ради про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити певні дії,-

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернувся до суду першої інстанції з позовом, в якому просив:

визнати протиправною бездіяльність Миколаївської міської ради щодо неприйняття рішення з питання розгляду по суті клопотання (заяву) про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення у власність (безоплатно) земельної ділянки, орієнтовною площею 0,1 га, за адресою: АДРЕСА_1 ( біля земельної ділянки з кадастровим номером :02:044:0007), для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка);

зобов`язати Миколаївську міську раду розглянути по суті клопотання (заяву) про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення у власність (безоплатно) земельної ділянки, орієнтовною площею 0,1 га, за адресою: АДРЕСА_1 (біля земельної ділянки з кадастровим номером :02:044:0007), для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка) та прийняти відповідне рішення.

В обґрунтування позову зазначено, що, керуючись положеннями статтей 116, 118, 121 Земельного кодексу України, позивач звернувся до Миколаївської міської ради із клопотанням, в якому просив надати йому дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення безоплатно у власність земельної ділянки для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка).

При цьому, позивачем виконано всі передумови для отримання заявленого дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки безоплатно у власність, додавши до клопотання: копії паспорту громадянина України та індивідуального податкового номеру, графічні матеріали із зазначенням бажаного місця розташування земельної ділянки, викопіювання з містобудівної документації детальний план території; копію посвідчення учасника бойових дій.

Однак, у визначений земельним законодавством строк і порядок міська рада на відповідній сесії клопотання не розглянула, рішення по суті вимог заявника не прийняла, чим допустила протиправну бездіяльність у виконанні своїх повноважень та обов`язків і порушення законних прав та інтересів позивача.

Рішенням Миколаївського окружного адміністративного суду від 02 червня 2023 року адміністративний позов задоволено.

Суд визнав протиправною бездіяльність Миколаївської міської ради щодо неприйняття рішення з питання розгляду по суті клопотання (заяву) ОСОБА_1 про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення у власність (безоплатно) земельної ділянки, орієнтовною площею 0,1 га, за адресою: АДРЕСА_1 (біля земельної ділянки з кадастровим номером :02:044:0007), для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка).

Зобов`язав Миколаївську міську раду повторно розглянути заяву ОСОБА_1 про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення у власність (безоплатно) земельної ділянки, орієнтовною площею 0,1 га, за адресою: АДРЕСА_1 (біля земельної ділянки з кадастровим номером :02:044:0007), для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка) та прийняти рішення відповідно до ч. 7 ст. 118 Земельного Кодексу України.

Вирішуючи спір по суті та задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що земельним законодавством України визначено вичерпний перелік підстав для відмови у наданні дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки. При цьому, рішення про надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки або про відмову в його наданні повинно оформлятися розпорядчим індивідуальним правовим актом у формі рішення міської ради.

В контексті спірних правовідносин відповідач допустив протиправну бездіяльність, оскільки в установленому порядку клопотання позивача по суті вимог не розглянув та не прийняв жодного рішення, передбаченого частиною 7 статті 118 Земельного кодексу України: ні про відмову, ні про надання дозволу.

У зв`язку із чим, суд першої інстанції визначив, що належним та ефективним способом захисту прав та інтересів позивача є висновок суду про зобов`язання відповідача повторно розглянути подане клопотання із прийняттям відповідного рішення, як це передбачено Земельним кодексом України.

В апеляційній скарзі Миколаївська міська рада, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, невідповідність висновків суду обставинам справи, просить рішення суду скасувати та ухвалити нове судове рішення про відмову у задоволенні позову у повному обсязі.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги зазначено, що судом першої інстанції не надано належної правової оцінки положенням статті 5 КАС України, статті 118 Земельного кодексу України і помилково не враховано фактичну відсутність порушень прав та інтересів позивача. Зазначене апелянт пояснює тим, що позивач, як особа, зацікавлена в одержанні безоплатно у власність земельної ділянки, не скористався своїм правом замовити розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки без надання такого дозволу органом місцевого самоврядування. Крім того, на переконання апелянта, в судовому порядку підлягають оскарженню відмова органу місцевого самоврядування у передачі земельної ділянки у власність чи залишення заяви (клопотання) без розгляду.

Апелянт наполягає на тому, що, здійснивши розгляд клопотання в порядку Закону України «Про звернення громадян», міська рада діяла правомірно та не допустила протиправної бездіяльності чи порушень прав позивача, оскільки заявник не звертався за одержанням дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність у порядку, як це передбачено Законом України «Про адміністративні послуги».

У визначений строк відзив на апеляційну скаргу від ОСОБА_1 не надходив.

Судом першої інстанції з`ясовано та як встановлено під час апеляційного розгляду, 20.02.2023 року ОСОБА_1 звернувся до Миколаївської міської ради із заявою, в якій, керуючись положеннями статті 19 Конституції України, статтей 116, 118, 121 Земельного кодексу України, Законом України «Про статус ветеранів війни, гаранатії їх соціального захисту», просив надати дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення у власність (безоплатно) земельної ділянки, орієнтовною площею 0,1 га, за адресою: АДРЕСА_1 (біля земельної ділянки з кадастровим номером :02:044:0007), для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд(присадибна ділянка).

До заяви позивач додав:

копію паспорту та індивідуального податкового номеру;

графічні матеріали із зазначенням бажаного місця розташування земельної ділянки графічне зображення з підписом заявника;

копію посвідчення учасника бойових дій.

Розглянувши звернення, міською радою у листі від 28.02.2023 року №К-682/НМ-Е3/458 вказано заявнику на необхідність звернутись із відповідним клопотанням до Департаменту з надання адміністративних послуг Миколаївської міської ради або за відповідною електронною адресою Департаменту.

Не погоджуючись із діями відповідача, посилаючись на фактичне допущення міською радою протиправної бездіяльності щодо вирішення поданого клопотання, позивач звернувся до суду із цим позовом за захистом своїх прав та інтересів.

Дослідивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість судового рішення, колегія суддів виходить з наступного.

Відповідно до статті 14 Конституції України земля є основним національним багатством, що перебуває під особливою охороною держави.

Право власності на землю гарантується. Це право набувається і реалізується громадянами, юридичними особами та державою виключно відповідно до закону.

За правилами статті 81 Земельного кодексу України громадяни України набувають права власності на земельні ділянки на підставі: а) придбання за договором купівлі-продажу, ренти, дарування, міни, іншими цивільно-правовими угодами; б) безоплатної передачі із земель державної і комунальної власності; в) приватизації земельних ділянок, що були раніше надані їм у користування; г) прийняття спадщини; ґ) виділення в натурі (на місцевості) належної їм земельної частки (паю).

За змістом частин 1, 2, 3 ст. 116 Земельного кодексу України громадяни та юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом або за результатами аукціону.

Набуття права на землю громадянами та юридичними особами здійснюється шляхом передачі земельних ділянок у власність або надання їх у користування.

Безоплатна передача земельних ділянок у власність громадян провадиться у разі, зокрема, одержання земельних ділянок із земель державної і комунальної власності в межах норм безоплатної приватизації, визначених цим Кодексом.

Згідно із частиною 1 статті 121 Земельного кодексу України громадяни України мають право на безоплатну передачу їм у власність земельних ділянок із земель державної або комунальної власності в таких розмірах, зокрема:

для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка) у селах - не більше 0,25 гектара, в селищах - не більше 0,15 гектара, в містах - не більше 0,10 гектара (пункт «г»).

Повноваження відповідних органів виконавчої влади або органу місцевого самоврядування щодо передачі земельних ділянок у власність встановлені статтями 118, 122 Земельного кодексу України.

Так, частинами 6, 7 ст. 118 Земельного кодексу України передбачено, що громадяни, зацікавлені в одержанні безоплатно у власність земельної ділянки із земель державної або комунальної власності для ведення фермерського господарства, ведення особистого селянського господарства, ведення садівництва, будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибної ділянки), індивідуального дачного будівництва, будівництва індивідуальних гаражів у межах норм безоплатної приватизації, подають клопотання до відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу. У клопотанні зазначаються цільове призначення земельної ділянки та її орієнтовні розміри. До клопотання додаються графічні матеріали, на яких зазначено бажане місце розташування земельної ділянки, погодження землекористувача (у разі вилучення земельної ділянки, що перебуває у користуванні інших осіб) та документи, що підтверджують досвід роботи у сільському господарстві або наявність освіти, здобутої в аграрному навчальному закладі (у разі надання земельної ділянки для ведення фермерського господарства). У разі якщо земельна ділянка державної власності розташована за межами населених пунктів і не входить до складу певного району, клопотання подається до Ради міністрів Автономної Республіки Крим. Верховній Раді Автономної Республіки Крим, Раді міністрів Автономної Республіки Крим, органам виконавчої влади або органам місцевого самоврядування, які передають земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, забороняється вимагати додаткові матеріали та документи, не передбачені цією статтею.

Відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, розглядає клопотання у місячний строк і дає дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки або надає мотивовану відмову у його наданні. Підставою відмови у наданні такого дозволу може бути лише невідповідність місця розташування об`єкта вимогам законів, прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, генеральних планів населених пунктів та іншої містобудівної документації, схем землеустрою і техніко-економічних обґрунтувань використання та охорони земель адміністративно-територіальних одиниць, проектів землеустрою щодо впорядкування територій населених пунктів, затверджених у встановленому законом порядку.

У разі якщо у місячний строк з дня реєстрації клопотання Верховна Рада Автономної Республіки Крим, Рада міністрів Автономної Республіки Крим, відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, не надав дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність особи, якій належить право власності на об`єкт нерухомості (жилий будинок, іншу будівлю, споруду), розташований на такій земельній ділянці, або мотивовану відмову у його наданні, то особа, зацікавлена в одержанні безоплатно у власність земельної ділянки із земель державної або комунальної власності, у місячний строк з дня закінчення зазначеного строку має право замовити розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки без надання такого дозволу, про що письмово повідомляє Верховну Раду Автономної Республіки Крим, Раду міністрів Автономної Республіки Крим, відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування. До письмового повідомлення додається договір на виконання робіт із землеустрою щодо відведення земельної ділянки.

Проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки розробляється за замовленням громадян суб`єктами господарювання, які є виконавцями робіт із землеустрою згідно із законом, у строки, що обумовлюються угодою сторін.

Таким чином, земельним законодавством України визначені порядок набуття громадянами права власності на земельні ділянки, повноваження відповідних органів виконавчої влади або органу місцевого самоврядування щодо передачі земельних ділянок у власність, процедуру розгляду відповідних звернень та виключні правові підстави для залишення без задоволення клопотань зацікавлених осіб в одержанні безоплатно у власність земельної ділянки із земель державної або комунальної власності.

Одночасному врахуванню підлягають положення частини 2 статті 19 Конституції України, згідно яких органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно із пунктом 34 частини 1 статті 26 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» від 21.05.1997 року №280/97-ВР виключно на пленарних засіданнях сільської, селищної, міської ради вирішуються відповідно до закону питань регулювання земельних відносин.

Відповідно до частин 1, 2 статті 59 Закону України від 21.05.1997 року №280/97-ВР рада в межах своїх повноважень приймає нормативні та інші акти у формі рішень.

Рішення ради приймається на її пленарному засіданні після обговорення більшістю депутатів від загального складу ради, крім випадків, передбачених цим Законом. При встановленні результатів голосування до загального складу сільської, селищної, міської ради включається сільський, селищний, міський голова, якщо він бере участь у пленарному засіданні ради, і враховується його голос.

Рішення ради щодо безоплатної передачі земельної ділянки комунальної власності у приватну власність (крім земельних ділянок, що перебувають у користуванні громадян, та випадків передачі земельної ділянки власнику розташованого на ній жилого будинку, іншої будівлі, споруди) приймається не менш як двома третинами голосів депутатів від загального складу ради.

Аналізуючи вище приведені правові норми, колегія суддів зазначає, що право користування земельною ділянкою із земель комунальної власності громадянин набуває за рішенням органу місцевого самоврядування після реалізації наступних процедур, зокрема:

звернення громадянина із клопотанням про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки;

надання відповідним органом місцевого самоврядування дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки.

Водночас, як слідує з обставин справи та вірно враховано судом першої інстанції, клопотання позивача про надання дозволу на розробку проекту землеустрою не було передано на розгляд міської ради для прийняття в установленому порядку відповідного рішення.

Відповідно до пункту 4 частини 1 статті 5 КАС України способом захисту прав особи від протиправної бездіяльності є визнання бездіяльності суб`єкта владних повноважень протиправною та зобов`язання вчинити певні дії. Тобто дії, які він повинен вчинити за законом.

Частиною 4 статті 245 КАС України передбачено, що суд може зобов`язати відповідача - суб`єкта владних повноважень прийняти рішення на користь позивача, якщо для його прийняття виконано всі умови, визначені законом, і прийняття такого рішення не передбачає права суб`єкта владних повноважень діяти на власний розсуд.

У випадку, якщо прийняття рішення на користь позивача передбачає право суб`єкта владних повноважень діяти на власний розсуд, суд зобов`язує суб`єкта владних повноважень вирішити питання, щодо якого звернувся позивач, з урахуванням його правової оцінки, наданої судом у рішенні.

З огляду на обставини спірних правовідносин, колегія суддів погоджується із висновком суду першої інстанції про те, що у даному випадку відповідач не реалізовував свої функції, передбачені положеннями статті 26 Закону України «Про місцеве самоврядування» та статтями 122, 186 Земельного кодексу України, на засідання органу місцевого самоврядування клопотання позивача не передавав для вирішення по суті вимог заявника.

При цьому, колегія суддів, з огляду на дотримання позивачем положень статті 188 Земельного кодексу України та звернення із відповідним клопотанням до органу, який наділений правом розпоряджатись бажаною до одержання громадянином земельної ділянки, вважає неспроможними доводи апелянта про безумовну необхідність реалізації такого звернення через Департамент надання адміністративних послуг.

На переконання апеляційного суду, зазначене підтверджує безумовні правові підстави для вжиття судом ефективного захисту порушених прав позивача шляхом зобов`язання відповідача розглянути та прийняти в установленому порядку рішення щодо надання громадянину дозволу на розроблення проекту землеустрою.

Судом першої інстанції надано вірну правову оцінку доводам відповідача про те, що позивач мав право через місяць після звернення до місцевої ради, в разі неотримання рішення, самостійно замовити проект землеустрою стосовно визначеної у клопотанні земельної ділянки, та вірно зауважено на тому, що Верховний Суд у постанові від 10 липня 2018 року у справі №806/3095/17 стосовно застосування принципу «мовчазної згоди» у подібних правовідносин визначив, що право громадянина замовити розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки без надання такого дозволу жодним чином не позбавляє його права на отримання від уповноваженого органу дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки або вмотивованої відмови у його наданні, а також права на судовий захист у випадку неможливості реалізації права на отримання відповідного дозволу або відмови».

Аналогічна правова позиція викладена і у постанові Верховного Суду від 18.05.2022 року у справі №540/2028/18).

Враховуючи викладене, оскільки висновки суду першої інстанції відповідають дійсним обставинам справи та нормам матеріального і процесуального права, колегія суддів вважає, що судове рішення відповідно до ст. 316 КАС України підлягає залишенню без змін.

Відповідно до приписів ч. 5 ст. 250 КАС України датою ухвалення судового рішення в порядку письмового провадження є дата складення повного судового рішення.

Керуючись ст.ст. 139, 308, 311, п. 1 ч. 1 ст. 315, 316, 321, 322, 325 КАС України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Миколаївської міської ради залишити без задоволення.

Рішення Миколаївського окружного адміністративного суду від 02 червня 2023 року залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її прийняття, але може бути оскаржена безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного тексту постанови.

Головуючий-суддя: О.В. Єщенко

Судді: А.В. Крусян

О.В. Яковлєв