Справа № 440/1239/23
Суддя: Подобайло З.Г.
Дата ухвалення: 2023-09-14 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 вересня 2023 р. Справа № 440/1239/23
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

Головуючого судді: Подобайло З.Г.,

Суддів: Бартош Н.С. , Бегунца А.О. ,

розглянувши в порядку письмового провадження у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 08.03.2023, головуючий суддя І інстанції: Н.І. Слободянюк, м. Полтава, повний текст складено 08.03.23 по справі № 440/1239/23

за позовом ОСОБА_1

до Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області

про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до Полтавського окружного адміністративного суду з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області, в якому просить суд про: визнання протиправним та скасування рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області, яке оформлене у виді листа від 04 січня 2023 року за вих. № 203-17257/Л-02/8-0500/23, в частині відмови у нарахуванні та виплати ОСОБА_1 додаткової пенсії за шкоду, спричинену здоров`ю, в розмірі 80% прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, з 01 січня 2022 року відповідно до статті 53 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" №796-ХІІ; зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області нарахувати та виплатити ОСОБА_1 додаткову пенсію за шкоду, спричинену здоров`ю, в розмірі 80% прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, з 01 січня 2022 року відповідно до статті 53 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" №796-ХІІ.

Рішенням Полтавського окружного адміністративного суду від 08.03.2023 року відмовлено у задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 .

Не погодившись з рішенням суду першої інстанції, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи, просить скасувати рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 08.03.2023 року та прийняти нове, яким задовольнити позовні вимоги у повному обсязі. В обґрунтування вимог апеляційної скарги зазначає, що особам, віднесеним до категорії 1, призначається щомісячна додаткова пенсія за шкоду, заподіяну здоров`ю, у розмірах: інвалідам І групи - 100 процентів мінімальної пенсії за віком; інвалідам II групи - 75 процентів мінімальної пенсії за віком; інвалідам III групи, дітям-інвалідам, а також хворим внаслідок Чорнобильської катастрофи на променеву хворобу - 50 процентів мінімальної пенсії за віком (ст.50 Закону №796-ХІІ). Посилаючись на рішення Конституційного Суду України №6-р/2018 від 17.07.2018 року у справі №1-11/2018(3830/15), вказує, що при встановленні позивачу розміру додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоров`ю, підлягають застосуванню ст.50 (в редакції до 01.01.2015 року) та ст.60 Закону №796-ХІІ, які мають вищу юридичну силу відносно п.13 Порядку №1210. Вказує, що згідно з довідкою Міністерства охорони здоров`я України серії АБ№ 0045254 ступінь втрати професійної працездатності позивача - 80% з 06.12.2021 року, що підтверджує його право на отримання додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоров`ю, в розмірі 80% прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, - з 01.01.2022 року (дати, вказаної в заяві про перерахунок пенсії). Зауважує, що недотримання порядку звернення до Пенсійного органу із заявою про перерахунок пенсії невстановленого зразку не може бути підставою для відмови у задоволенні позовної заяви, оскільки зі змісту заяви про перерахунок пенсія вбачається прохання позивача щодо здійснення відповідачем саме перерахунку пенсії.

Відповідач по справі не скористався правом на подання відзиву на апеляційну скаргу, відповідно до вимог ст.304 КАС України.

Відповідно до п.п. 1, 3 ч.1 ст.311 Кодексу адміністративного судочинства України, суд апеляційної інстанції може розглянути справу без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження) за наявними у справі матеріалами, якщо справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів, у разі: відсутності клопотань від усіх учасників справи про розгляд справи за їх участю; подання апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції, які ухвалені в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у порядку письмового провадження).

Оскільки оскаржуване рішення суду першої інстанції було розглянуто в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи і сторонами не заявлялись клопотання про розгляд справи за їх участі, колегія суддів вирішила розглядати справу в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.

Учасникам по даній справі було направлено судом апеляційної інстанції та отримано останніми копії ухвал Другого апеляційного адміністративного суду про відкриття апеляційного провадження та про призначення даної справи до апеляційного розгляду в порядку письмового провадження, у т.ч. копію апеляційної скарги, що підтверджується наявними в матеріалах справи довідками про доставку електронних листів.

Відповідно до ч.1 ст.308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши рішення суду першої інстанції, дослідивши доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку про те, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджено у суді апеляційної інстанції, що ОСОБА_1 перебуває на обліку в Головному управлінні ПФУ в Донецькій області та з 01 грудня 2017 року отримує пенсію по інвалідності (в розмірі відшкодування збитків), призначену відповідно до статті 54 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", що підтверджується наявними у справі документами пенсійної справи /а.с. 26-42/.

Головним управлінням ПФУ в Донецькій області у зв`язку зі зміною прожиткового мінімуму здійснено перерахунок (масовий) пенсії по інвалідності (в розмірі відшкодування збитків) ОСОБА_1 з 01 грудня 2021 року з урахуванням 70 % втрати працездатності та визначено: основний розмір пенсії від середнього заробітку 11020,79 грн, додаткова пенсія інвалідам війни 2 групи з числа ліквідаторів ЧАЕС згідно постанови №112 (п.5) 379,60 грн, підвищення інвалідам війни 2 групи (1 кат, 40 % від 1934,00 грн) 773,60 грн, цільова допомога інвалідам війни ІІ групи 50,00 грн, розмір пенсії з надбавками 12223,99 грн /а.с. 37/.

Головним управлінням ПФУ в Донецькій області здійснено масовий перерахунок пенсій особам з інвалідністю ЧАЕС (ЗУ №1584-ІХ), зокрема пенсії по інвалідності (в розмірі відшкодування збитків) ОСОБА_1 з 01 березня 2022 року з урахуванням 80 % втрати працездатності та визначено: основний розмір пенсії від середнього заробітку 12595,18 грн, додаткова пенсія інвалідам війни 2 групи з числа ліквідаторів ЧАЕС згідно постанови №112 (п.5) 379,60 грн, підвищення інвалідам війни 2 групи (1 кат, 40 % від 1934,00 грн) 773,60 грн, цільова допомога інвалідам війни ІІ групи 50,00 грн, розмір пенсії з надбавками 13798,38 грн /а.с. 38/.

Головним управлінням ПФУ в Донецькій області здійснено масовий перерахунок у зв`язку із індексацією заробітку пенсії по інвалідності (в розмірі відшкодування збитків) ОСОБА_1 з 01 березня 2022 року з урахуванням 80 % втрати працездатності та визначено: основний розмір пенсії від середнього заробітку 14358,50 грн, додаткова пенсія інвалідам війни 2 групи з числа ліквідаторів ЧАЕС згідно постанови №112 (п.5) 379,60 грн, підвищення інвалідам війни 2 групи (1 кат, 40 % від 1934,00 грн) 773,60 грн, цільова допомога інвалідам війни ІІ групи 50,00 грн, розмір пенсії з надбавками 15561,70 грн. /а.с. 39/.

ОСОБА_1 звернувся до Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області із заявою відповідно до статті 5 Закону України «Про звернення громадян» про призначення/перерахунок пенсії від 13 грудня 2022 року, в якій просив провести перерахунок його пенсії відповідно до статті 53 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", а саме: нарахування підвищення інвалідам війни 2 групи та додаткової пенсії інвалідів 2 групи з числа ліквідаторів ЧАЕС з розрахунку 80 % від прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, з 01 січня 2022 року.

В обґрунтування вказаної заяви зазначив, що він отримує державну пенсію по інвалідності в розмірі відшкодування фактичних збитків відповідно до положень статей 49, 54, 59 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи". Рішенням Конституційного Суду України №6-р/2018 від 17 липня 2018 року визнано такими, що не відповідають Конституції України (є неконституційними) статтю 53 (крім її назви), статтю 60 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" у редакції Закону України від 28 грудня 2014 року №76-VІІ та такими, що втрачають чинність з дня ухвалення Конституційним Судом України цього рішення /а.с. 11/.

Листом Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області №203-17257/Л-02/8-0500/23 від 04 січня 2023 року /а.с. 12, 13, 43/ повідомлено ОСОБА_1 на його звернення від 13 грудня 2022 року, що він отримує пенсію як особа з інвалідністю 2 групи від каліцтва/захворювання, пов`язаного з ліквідацією аварії на ЧАЕС (в період проходження ВС), призначену відповідно до Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» та має статус «особи з інвалідністю внаслідок війни», ступень втрати професійної працездатності 80%, має першу категорію особи, яка постраждала внаслідок Чорнобильської катастрофи. Пенсія розрахована відповідно до вимог Порядку обчислення пенсій особам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 23 листопада 2011 року № 1210 «Про підвищення рівня соціального захисту громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» (далі Порядок № 1210). До його пенсії встановлено підвищення особам з інвалідністю внаслідок війни 2 групи згідно статті 13 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» від 22 жовтня 1993 року №3551-ХІІ в розмірі 40 % від прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність. Згідно із Законом України «Про поліпшення матеріального становища учасників бойових дій та інвалідів війни» від 16 березня 2004 року №1603- IV до пенсії встановлено щомісячну виплату цільової грошової допомоги на прожиття в розмірі 50,00 грн. Згідно з пунктом 13 Порядку №1210 йому, як особі з інвалідністю IІ групи внаслідок аварії на ЧАЕС, виплачується щомісячна додаткова пенсія за шкоду, заподіяну здоров`ю, в розмірі 379,60 грн. По пенсійній справі проведено всі перерахунки пенсії, які були передбачені чинним законодавством. Законом України «Про Державний бюджет України на 2022 рік» з 01 січня 2022 року встановлено прожитковий мінімум для осіб, які втратили працездатність, в розмірі 1934,00 грн., з 01 липня 2022 року 2027,00грн, з 01 грудня 2022 року 2093,00 грн. Розмір пенсії станом на 01 грудня 2022 року склав 15625,30 грн, в тому числі: 14358,50 грн основний розмір пенсії від середнього заробітку, (17948,12 грн. х 80%); 837,20 грн підвищення інвалідам армії, прирівняних до інвалідів війни 2 групи, (2093,00 грн х 40%); 50,00 грн щомісячна цільова грошова допомога на прожиття; 379,60 грн - додаткова пенсія інвалідам 2 групи з числа ліквідаторів ЧАЕС пункту 13 Порядку №1210. Пенсія розрахована та виплачується згідно чинного законодавства за документами наявними у матеріалах пенсійної справи.

Не погодившись з рішенням Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області, викладеним у формі листа від 04 січня 2023 року за вих. № 203-17257/Л-02/8-0500/23, про відмову у нарахуванні та виплати ОСОБА_1 додаткової пенсії за шкоду, спричинену здоров`ю, в розмірі 80 % прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, з 01 січня 2022 року відповідно до статті 53 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" №796-ХІІ, позивач звернувся до суду з цим позовом.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції дійшов висновку, що відповідачем доведено правомірність своїх дій щодо відмови у нарахуванні та виплаті позивачу додаткової пенсії за шкоду, спричинену здоров`ю, в розмірі 80 % прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, з 01 січня 2022 року відповідно до статті 53 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" №796-ХІІ.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про відмову у задоволенні позову, з огляду на наступне.

Відповідно до ч.2 ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно зі ст.46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

За приписами п.6 ч.1 ст.92 Конституції України основи соціального захисту, форми і види пенсійного забезпечення визначаються виключно законами України.

Спеціальним законом, який визначає основні положення щодо реалізації конституційного права громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, на охорону їх життя і здоров`я та створює єдиний порядок визначення категорій зон радіоактивно забруднених територій, умов проживання і трудової діяльності на них, соціального захисту потерпілого населення, є Закон України Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи від 28 лютого 1991 року № 796-XII (далі по тексту - Закон № 796).

Відповідно до ст.49 Закону №796-XII пенсії особам, віднесеним до категорій 1, 2, 3, 4, встановлюються у вигляді: а) державної пенсії; б) додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоров`ю, яка призначається після виникнення права на державну пенсію. Після 1 січня 2015 року додаткова пенсія за шкоду, заподіяну здоров`ю, особам, віднесеним до категорії 4, не встановлюється.

Положеннями статті 54 Закону №796-XII встановлено, що пенсії по інвалідності, що настала внаслідок каліцтва чи захворювання, і пенсії у зв`язку з втратою годувальника внаслідок Чорнобильської катастрофи можуть призначатися за бажанням громадянина із заробітку, одержаного за роботу в зоні відчуження в 1986 - 1990 роках, у розмірі відшкодування фактичних збитків, який визначається згідно із законодавством. Дружинам (чоловікам), які втратили годувальника із числа учасників ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, віднесених до категорії 1, пенсія у зв`язку з втратою годувальника призначається незалежно від причинного зв`язку смерті з Чорнобильською катастрофою.

В усіх випадках розмір середньомісячної заробітної плати для обчислення пенсії за роботу у зоні відчуження у 1986 - 1990 роках не може перевищувати 3,0 тис. карбованців.

В усіх випадках розміри пенсії по інвалідності, що настала внаслідок каліцтва чи захворювання внаслідок Чорнобильської катастрофи, не можуть бути нижчими: для I групи інвалідності - 6000 гривень; для II групи інвалідності - 4800 гривень; для III групи інвалідності - 3700 гривень; для дітей з інвалідністю - 3700 гривень.

Розміри пенсії, передбачені частиною третьою цієї статті, починаючи з 2022 року щороку з 1 березня індексуються у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України, з урахуванням коефіцієнта збільшення, що визначається відповідно до абзаців другого і третього частини другої статті 42 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування".

Порядок призначення пенсії по інвалідності, що настала внаслідок каліцтва чи захворювання, і пенсії у зв`язку з втратою годувальника внаслідок Чорнобильської катастрофи визначається Кабінетом Міністрів України.

Механізм обчислення пенсій по інвалідності, що настала внаслідок каліцтва чи захворювання, і пенсій у зв`язку з втратою годувальника внаслідок Чорнобильської катастрофи відповідно до статей 54, 57 і 59 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" (далі - пенсії), а також визначення заробітної плати (доходу) для їх обчислення. Пенсії за бажанням осіб можуть призначатися виходячи із заробітної плати (доходу), одержаної за роботу в зоні відчуження в 1986 - 1990 роках, у розмірі відшкодування фактичних збитків визначає Порядок обчислення пенсій особам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 23 листопада 2011 року № 1210 (далі по тексту Порядок № 1210).

Судовим розглядом встановлено та сторонами визнано, що позивач з 01 грудня 2017 року отримує пенсію по інвалідності (в розмірі відшкодування збитків), призначену відповідно до статті 54 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи".

Зі змісту позовної заяви слідує, що предметом спору у цій справі є відмова відповідача у нарахуванні та виплаті додаткової пенсії за шкоду, спричинену здоров`ю, в розмірі 80 % прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, з 01 січня 2022 року відповідно до статті 53 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" №796-ХІІ.

Відповідно до статті 50 «Додаткова пенсія за шкоду, заподіяну здоров`ю, особам, віднесеним до категорії 1» Закону №796-ХІІ (в редакції, до внесення змін Законом України від 28 грудня 2014 року № 76-VIII) особам, віднесеним до категорії 1, призначається щомісячна додаткова пенсія за шкоду, заподіяну здоров`ю, у розмірах: інвалідам I групи - 30 процентів прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність; інвалідам II групи - 20 процентів прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність; інвалідам III групи, дітям-інвалідам, а також хворим внаслідок Чорнобильської катастрофи на променеву хворобу - 15 процентів прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність.

Розмір прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, визначається на момент виплати додаткової пенсії згідно із законом про Державний бюджет України і не може коригуватися іншими нормативно-правовими актами

Згідно зі статтею 51 «Додаткова пенсія за шкоду, заподіяну здоров`ю, особам, віднесеним до категорій 2, 3, 4» Закону №796-ХІІ особам, віднесеним до категорії 2, щомісячна додаткова пенсія за шкоду, заподіяну здоров`ю, призначається в розмірі 15 процентів прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність. Особам, віднесеним до категорії 3, щомісячна додаткова пенсія за шкоду, заподіяну здоров`ю, призначається в розмірі 10 процентів прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність. Особам, віднесеним до категорії 4, щомісячна додаткова пенсія за шкоду, заподіяну здоров`ю, призначається в розмірі 5 процентів прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність.

Розмір прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, визначається на момент виплати додаткової пенсії згідно із законом про Державний бюджет України і не може коригуватися іншими нормативно-правовими актами.

Статтею 52 «Щомісячна компенсація сім`ям за втрату годувальника внаслідок Чорнобильської катастрофи» Закону №796-ХІІ передбачено, що щомісячна компенсація в разі втрати годувальника призначається на кожного непрацездатного члена сім`ї, який був на його утриманні, в розмірі 10 процентів прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, незалежно від пенсії, передбаченої законодавством України.

Розмір прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, визначається на момент виплати компенсації згідно із законом про Державний бюджет України і не може коригуватися іншими нормативно-правовими актами.

Право на щомісячну компенсацію в разі втрати годувальника внаслідок Чорнобильської катастрофи мають непрацездатні члени сім`ї годувальника, які були на його утриманні. При цьому дітям щомісячна компенсація призначається незалежно від того, чи були вони на утриманні годувальника.

Члени сім`ї, які вважаються непрацездатними і утриманцями, визначаються відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування".

Вихованці, учні, студенти, курсанти, слухачі і стажисти мають право на щомісячну компенсацію в разі втрати годувальника на строк навчання у навчальних закладах, але не більш як до досягнення ними 23-річного віку.

Статтею 53 «Виплата додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоров`ю, та щомісячної компенсації сім`ям за втрату годувальника» Закону №796-ХІІ встановлено, що додаткова пенсія за шкоду, заподіяну здоров`ю, та щомісячна компенсація сім`ям за втрату годувальника внаслідок Чорнобильської катастрофи виплачуються повністю незалежно від заробітку, пенсії чи іншого доходу.

Пунктом 4 розділу І Закону України «Про внесення змін та визнання такими, що втратили чинність, деяких законодавчих актів України» від 28 грудня 2014 року № 76-VIII внесено зміни у Закон України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" (Відомості Верховної Ради України, 1992 р., № 13, ст. 178 із наступними змінами), зокрема:

текст статті 50 викладено у такій редакції: "Особам, віднесеним до категорії 1, призначається щомісячна додаткова пенсія за шкоду, заподіяну здоров`ю, у порядку та розмірах, встановлених Кабінетом Міністрів України";

текст статті 51 викладено у такій редакції: "Особам, віднесеним до категорій 2, 3, 4 призначається щомісячна додаткова пенсія за шкоду, заподіяну здоров`ю, у порядку та розмірах, встановлених Кабінетом Міністрів України";

частини першу та другу статті 52 замінено однією частиною такого змісту: "Щомісячна компенсація у разі втрати годувальника призначається на кожного непрацездатного члена сім`ї, який був на його утриманні, у порядку та розмірах, встановлених Кабінетом Міністрів України". У зв`язку з цим частини третю - п`яту вважати відповідно частинами другою - четвертою;

текст статті 53 викладено у такій редакції: "Додаткова пенсія за шкоду, заподіяну здоров`ю, та щомісячна компенсація сім`ям за втрату годувальника внаслідок Чорнобильської катастрофи з урахуванням інших доходів не можуть перевищувати десяти прожиткових мінімумів, установлених для осіб, які втратили працездатність".

Рішенням Конституційного Суду України №6-р/2018 від 17 липня 2018 року у справі №1-11/2018(3830/15) визнано такими, що не відповідають Конституції України (є неконституційними), зокрема:

- підпункт 4 розділу I Закону України "Про внесення змін та визнання такими, що втратили чинність, деяких законодавчих актів України" від 28 грудня 2014 року № 76-VIII;

- статтю 53 (крім її назви), статтю 60 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" від 28 лютого 1991 року №796-XII у редакції Закону України "Про внесення змін та визнання такими, що втратили чинність, деяких законодавчих актів України" від 28 грудня 2014 року № 76-VIII.

Також вказаним рішенням КСУ вирішено, що визнані неконституційними положення втрачають чинність з дня ухвалення Конституційним Судом України цього Рішення, а також установлено, що:

- стаття 53 (крім її назви) Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" від 28 лютого 1991 року № 796-XII у редакції Закону України "Про внесення змін та визнання такими, що втратили чинність, деяких законодавчих актів України" від 28 грудня 2014 року № 76-VIII втратила чинність та не підлягає застосуванню з дня ухвалення Конституційним Судом України цього Рішення;

застосуванню підлягає стаття 53 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" від 28 лютого 1991 року №796-XII у редакції до внесення змін Законом України "Про внесення змін та визнання такими, що втратили чинність, деяких законодавчих актів України" від 28 грудня 2014 року № 76-VIII, а саме:

"Стаття 53. Виплата додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоров`ю, та щомісячної компенсації сім`ям за втрату годувальника

Додаткова пенсія за шкоду, заподіяну здоров`ю, та щомісячна компенсація сім`ям за втрату годувальника внаслідок Чорнобильської катастрофи виплачуються повністю незалежно від заробітку, пенсії чи іншого доходу".

В подальшому Законом України від 29 червня 2021 року №1584-IX «Про внесення змін до Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" щодо підвищення рівня пенсійного забезпечення окремих категорій осіб», який набрав чинності 01 січня 2022 року, внесено до Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" такі зміни, зокрема: текст статті 53 викладено в такій редакції: "Додаткова пенсія за шкоду, заподіяну здоров`ю, та щомісячна компенсація сім`ям за втрату годувальника внаслідок Чорнобильської катастрофи виплачуються повністю незалежно від заробітної плати, пенсії чи іншого доходу".

Згідно з пунктом 13 Порядку № 1210 (із змінами, внесеними згідно з постановою Кабінету Міністрів України від 25 березня 2014 року № 112) щомісячна додаткова пенсія за шкоду, заподіяну здоров`ю, відповідно до Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" виплачується у таких розмірах:

1) особам, що належать до категорії 1:

з числа учасників ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС: особам з інвалідністю I групи - 474,5 гривні; особам з інвалідністю II групи - 379,6 гривні; особам з інвалідністю III групи - 284,7 гривні;

для інших осіб з інвалідністю, щодо яких встановлено причинний зв`язок інвалідності з Чорнобильською катастрофою: особам з інвалідністю I групи - 341,64 гривні; особам з інвалідністю II групи - 227,76 гривні; особам з інвалідністю III групи - 170,82 гривні;

2) особам, що належать до категорій 2 - 4: особам, що належать до категорії 2, - 170,82 гривні; особам, що належать до категорії 3, - 113,88 гривні; особам, що належать до категорії 4, - 56,94 гривні;

3) дітям з інвалідністю, а також хворим внаслідок Чорнобильської катастрофи на променеву хворобу - 170,82 гривні.

Матеріалами справи підтверджено, що позивач є учасником ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС у 1987 році категорії 1 групи інвалідності 2, що підтверджується посвідченням серії НОМЕР_1 від 07 серпня 2019 року (а.с. 14).

Відповідно до протоколів перерахунку пенсії з 01 грудня 2021 року, з 01 березня 2022 року, з 01 липня 2022 року та з 01 грудня 2022 року (а.с.37-42) позивачу встановлено додаткову пенсію інвалідам 2 групи з числа ліквідаторів ЧАЕС згідно постанови №112 у сумі 379,60 грн.

Таким чином, позивачу встановлено додаткову пенсію, передбачену статтею 50 Закону №796-ХІІ, у розмірі 379,60 грн, визначеному пунктом 13 Порядку № 1210 (із змінами, внесеними згідно з постановою Кабінету Міністрів України від 25 березня 2014 року № 112).

Суд зауважує, що положення статті 50 Закону №796-ХІІ стосується питання призначення додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоров`ю, особам, віднесеним до категорії 1; а положення статті 51 Закону №796-ХІІ стосується питання призначення додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоров`ю, особам, віднесеним до категорій 2, 3, 4; тоді як положення статті 52 Закону №796-ХІІ стосується питання щомісячної компенсації сім`ям за втрату годувальника внаслідок Чорнобильської катастрофи.

Положення статті 53 Закону №796-ХІІ визначають, що право особи на виплату повністю додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоров`ю, передбаченої статтями 50 та 51 Закону №796-ХІІ, та право особи на виплату щомісячної компенсації сім`ям за втрату годувальника, передбаченої статтею 52 Закону №796-ХІІ, не ставиться в залежність від отримання такими особами будь-яких інших доходів, зокрема заробітної плати, пенсії чи іншого доходу.

Оскільки позивач є учасником ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС у 1987 році категорії 1 групи інвалідності 2 та йому встановлена додаткова пенсія, яка передбачена статтею 50 Закону №796-ХІІ, у розмірі 379,60 грн, визначеному пунктом 13 Порядку № 1210 (із змінами, внесеними згідно з постановою Кабінету Міністрів України від 25 березня 2014 року №112), та в матеріалах справи відсутні докази на підтвердження того, що позивачу було зменшено чи припинено виплату такої додаткової пенсії на підставі наявності в нього іншого доходу, суд доходить висновку про відсутність підстав для нарахування та виплати йому додаткової пенсії за шкоду, спричинену здоров`ю відповідно до статті 53 Закону №796-ХІІ.

Посилання апеляційної скарги позивача на наявність підстав для нарахування та виплати йому додаткової пенсії за шкоду, спричинену здоров`ю, в розмірі 80% прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, з 01 січня 2022 року, колегія суддів вважає необґрунтованими, оскільки позивачем не наведено жодних підстав, які б передбачали нарахування та виплату додаткової пенсії за шкоду, спричинену здоров`ю, в розмірі 80 % прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, у зв`язку з чим не вбачається за можливе встановити право позивача на отримання додаткової пенсії за шкоду, спричинену здоров`ю, саме в розмірі 80 % прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, з 01 січня 2022 року. Також, позивачем не вмотивовано підстави, на які він посилається, для застосування до спірних правовідносин положень статті 53 Закону №796-ХІІ.

Частинами 1, 2 ст.77 КАС України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

В даному випадку відповідачем доведено правомірність своїх дій щодо відмови у нарахуванні та виплаті позивачу додаткової пенсії за шкоду, спричинену здоров`ю, в розмірі 80% прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, з 01 січня 2022 року відповідно до статті 53 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" №796-ХІІ.

Підсумовуючи викладене, зважаючи на встановлені обставини справи та наведені норми права, якими врегульовані спірні відносини, суд доходить висновку, що у спірних правовідносинах відповідач діяв, на підставі, у межах повноважень, у спосіб, що визначені Конституцією та Законами України.

Таким чином, розглянувши рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги позивача, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про відмову у задоволенні позову.

Відповідно до ч.1 ст.2 КАС України завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб`єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень, шляхом справедливого, неупередженого та своєчасного розгляду адміністративних справ.

Згідно із ч.1 ст.6 КАС України суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права, відповідно до якого, зокрема, людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави.

Відповідно до ч.1 ст.9 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Згідно зі ст.242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

При цьому, суд враховує положення Висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів щодо якості судових рішень (пункти 32-41), в якому, серед іншого, звертається увага на те, що усі судові рішення повинні бути обґрунтованими, зрозумілими, викладеними чіткою і простою мовою і це є необхідною передумовою розуміння рішення сторонами та громадськістю; у викладі підстав для прийняття рішення необхідно дати відповідь на доречні аргументи та доводи сторін, здатні вплинути на вирішення спору; виклад підстав для прийняття рішення не повинен неодмінно бути довгим, оскільки необхідно знайти належний баланс між стислістю та правильним розумінням ухваленого рішення; обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент заявника на підтримку кожної підстави захисту; обсяг цього обов`язку суду може змінюватися залежно від характеру рішення. При цьому, зазначений Висновок також акцентує увагу на тому, що згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах.

Суд також враховує позицію Європейського суду з прав людини (в аспекті оцінки аргументів учасників справи у касаційному провадженні), сформовану в пункті 58 рішення у справі "Серявін та інші проти України" (№ 4909/04): згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (див. рішення у справі "Руїс Торіха проти Іспанії" (Ruiz Torija v. Spain), серія A, 303-A, п. 29).

Частиною 1 ст. 315 КАС України визначено, що за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін.

Відповідно до ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Під час апеляційного провадження, колегія суду не встановила таких порушень судом першої інстанції норм матеріального і процесуального права, які б призвели до неправильного вирішення справи по суті, які були предметом розгляду і заявлені в суді першої інстанції.

Доводи апеляційної скарги не містять належних та обґрунтованих міркувань, які б спростовували висновки суду першої інстанції. В апеляційній скарзі також не наведено інших міркувань, які б не були предметом перевірки судом першої інстанції та щодо яких не наведено мотивів відхилення наведених аргументів.

Таким чином, колегія суддів вважає, що рішення суду першої інстанції є обґрунтованим, прийняте на підставі з`ясованих та встановлених обставинах справи, які підтверджуються доказами, та ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, а тому залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін.

Керуючись ст.ст. 311, 315, 316, 321, 325, 327, 328, 329 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу залишити без задоволення.

Рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 08.03.2023 по справі № 440/1239/23 залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України відповідно до вимог ст.327, ч.1 ст.329 КАС України.

Головуючий суддя (підпис)З.Г. Подобайло
Судді(підпис) (підпис) Н.С. Бартош А.О. Бегунц