Справа № 380/8175/23
Суддя: Братичак Уляна Володимирівна
Дата ухвалення: 2023-09-15 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
справа № 380/8175/23
провадження № П/380/8246/23
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 вересня 2023 року

Львівський окружний адміністративний суд, у складі головуючої судді Братичак У.В., розглянувши в письмовому провадженні, у м.Львові, в порядку спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Рибпродукт 97» до Львівської митниці ДФС, Львівської митниці про визнання протиправним і скасування рішення та картки відмови, -

в с т а н о в и в :

Товариство з обмеженою відповідальністю «Рибпродукт 97» (місцезнаходження: просп. Голосіївський, буд. 126, корпус 1, м. Київ, 03127; ) звернулося з позовною заявою до Львівської митниці ДФС (місцезнаходження: вул.Костюшка, 1, м.Львів, 79000, ), Львівської митниці (місцезнаходження: вул.Костюшка, 1, м.Львів, 79000, ), в якій просить:

- визнати протиправним та скасувати рішення відповідача про коригування митної вартості товарів №UA209000/2023/800026/2 від 24.03.2023;

- визнати протиправною та скасувати картку відмови відповідача в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення №UA209160/2023/000077.

В обґрунтування позовних вимог посилається на те, що відповідачем, за результатами перевірки поданої позивачем митної декларації, прийнято оскаржуване рішення про коригування митної вартості товарів та картку відмови відповідача в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення. Вважає такі рішення та картку відмови необґрунтованими та таким, що суперечить нормам чинного законодавства. Зазначає, що надані позивачем до митного органу документи на підтвердження вартості товару не містять розбіжностей та дають можливість визначити митну вартість товару за ціною договору, шляхом застосування основного методу, що свідчить про порушення відповідачем передбаченого ст.57 Митного кодексу України порядку визначення митної вартості товару. Крім того, позивач зазначає, що відповідачем не доведено та не обґрунтовано належними та достатніми доводами й доказами наявність у поданих йому зазначених у частині 2 статті 53 Митного кодексу України документів розбіжностей, ознак підробки, відсутності всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена, що унеможливлює законне витребування додаткових документів за частиною 3 статті 53 Митного кодексу України. Надані позивачем документи кореспондуються між собою та містять чітку, недвозначну і зрозумілу інформацію про товар, умови поставки, ціну, а отже у сукупності містять відомості, які підтверджують числові значення митної вартості (її складових), й не дають підстав для сумніву щодо повноти та правильності її визначення декларантом. Однак, відповідач безпідставно їх не врахував у зв`язку з чим дійшов необґрунтованих висновків про наявність підстав для коригування митної вартості із застосуванням резервного методу. У зв`язку з наведеним просить позовні вимоги задовольнити.

Ухвалою судді від 24.04.2023 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі; справу вирішено розглядати за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами.

26.05.2023 до суду від відповідача 2 Львівської митниці надійшов відзив на позовну заяву, в якому посилається на те, що під час здійснення митного контролю за митною декларацією №23UA54U6 було опрацьовано інформацію, що міститься у наданих до митного оформлення документах. Зазначає, що при митному огляді встановлено, що: 1) у п. 4.1 розділу 4 зовнішньоекономічного договору №2022-27/12 від 27.12.2022 зазначено, що покупець здійснює оплату за товар по даному Контракту прямим переказом на рахунок Продавця, на основі рахунку-інвойсу та підписаною між сторонами Специфікації, яка є невід`ємною частиною цього контракту. Також, п.4.2.1 згаданого договору передбачено, що оплата по даному договору здійснюється покупцем на банківський рахунок продавця в розмірі 100% повної вартості партії Товару зазначеній в Специфікації протягом 7 (семи) календарних днів з моменту підписання такої Специфікації, однак дана Специфікація разом з митною декларацією не подавалась; 2) в договорі про перевезення від 25.04.2022 № 10 зазначено, що конкретні умови перевезення вказуються в разовій Заявці. Також даним договором передбачено, що оплата за перевезення здійснюється в розмірі та в терміни вказані в Договорі - заявці. Проте такий документ до митного контролю не надано; 3) наданий до митного оформлення страховий поліс від 12.01.2023 №551 неможливо ідентифікувати з даною партією товару; 4) у поданій до митного оформлення автотранспортній накладній CMR від 21.03.2023 №А №762747 відсутні відомості у графі 21 (місце і дата складання), 23 (підпис перевізника), що суперечить вимогам статті 6 Конвенції про договір міжнародного автомобільного перевезення вантажів (Женева, 19травня 1956) та Закону України «Про приєднання України до Конвенції про договір міжнародного автомобільного перевезення вантажів» від 01.08.2006 №57-V; 5) за умовами зовнішньоекономічного договору від 27.12.2022 № 2022-27/12 розділом 3.2. передбачено надання експортної декларації Продавця, однак такий документ не подавався.

Документи подані до митного оформлення містять розбіжності та не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості, у зв`язку з чим Декларанту надіслано вимогу про надання додаткових документів.

На вимогу декларантом надіслано: сертифікат якості, виписку по рахунку, гарантійний документ, відповідь на вимогу. Оскільки дані документи не усувають вищезазначені невідповідності, а інших додаткових документів не надано, заявлену митну вартість не визнано. Проведено консультації з декларантом згідно з ст. 57 МКУ. Неможливо застосувати наступні методи визначення митної вартості, а саме методу 2а (ст. 59 МКУ) та методу 26 (ст.60 МКУ) з причини відсутності в митного органу та декларанта інформації про ідентичні та подібні (аналогічні) товари, методу 2в (ст.62 МКУ) та методу 2г (ст.63 МКУ) з причини відсутності в митного органу вартісної основи для розрахунку митної вартості. Застосовано метод 2ґ (ст. 64 МКУ). Митний кодекс України від 13.03.2012 №4495-VI розділ III. Джерелом інформації для коригування митної вартості слугувала МД від 09.03.2023 №UA500500/2023/007819 де митна вартість такого товару становить 2,00 дол. США за кг. Коригування на обсяг партії та комерційні рівні не проводилось. Сума донарахованих митних платежів становить 69337,51 грн.

Зважаючи на викладене, Львівська митниця вважає, що спірні рішення та картка відмови прийняті з дотриманням вимог чинного законодавства та не підлягають скасуванню, а тому просить у задоволенні позову відмовити.

06.06.2023 від позивача на адресу суду надійшла відповідь на відзив, в якій повторно викладено обґрунтування позовної заяви.

16.06.2023 від відповідача 2 - Львівської митниці до суду надійшли додаткові пояснення, в яких посилається на те, що відповідно до інвойсу BKS 2673 від 09.03.2023 поставка товару здійснювалася на умовах CIF Клайпеда, а отже, витрати на вантажно-розвантажувальні роботи в порту призначення покладаються на покупця, та зважаючи на те, що витрати на перевезення товарів до кордону України не включають вартість вантажно-розвантажувальних робіт, які є складовою митної вартості, відтак, декларантом не подано документально підтверджених відомостей витрат на навантаження, вивантаження товарів, що в силу ч. 2 ст. 58 МК України унеможливлює застосування методу визначення митної вартості за ціною договору.

Ухвалою судді від 11.09.2023 клопотання представника Львівської митниці задоволено частково, залучено до участі у справі співвідповідача - Львівську митницю.

Ухвалою судді від 11.09.2023 відмовлено в задоволенні клопотання відповідача про розгляд справи у судовому засіданні з повідомленням сторін.

Дослідивши докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи, суд встановив наступні обставини справи та надав їм правову оцінку.

Між ТОВ «Рибпродукт 97» (Україна) «Покупець» та UAB «Baltijos Konservai» (Литва) «Продавець» укладено Контракт №2022-27/12 від 27.12.2022, відповідно до умов якого продавець зобов`язується продати, а Покупець - прийняти рибні консерви та морожену рибу, надалі Товар, в кількості та асортименті, зазначеному в Специфікаціях до Контракту (п. 1.1 Контракту).

Згідно з п. 2.2 Контракту у ціну Товару включена вартість тари, упаковки, маркування, ліцензійний платіж, за використання торгової марки, навантаження Товару, а також оформлення документів.

Продавець здійснює поставку Товару Покупцеві на умовах FCA-Литва (Інкотермс-2010) (п.3.1 Контракту).

Покупець здійснює оплату за Товар по даному Контракту, прямим переказом на рахунок Продавця, на основі рахунку-інвойса та підписаною між сторонами специфікацією, яка є невід`ємною частиною цього контракту (п. 4.1 Контракту).

Якщо інше не вказано у Специфікації, Продавець здійснює завантаження та митне оформлення Товару на протязі 48 годин з моменту подання транспортного засобу Покупця (п. 4.4 Контракту).

05.02.2023 сторони Контракту №2022-27/12 від 27.12.2022 уклали додаткову угоду №1 до нього, за умовами якої пункт 12.4 Контракту №2022-27/12 від 27.12.2022 читати в наступній редакції: «Продавець здійснює поставку Товару Покупцеві на умовах СІF-Клайпеда, Литва, морським контейнером, та на умовах FCA-Литва, якщо Товар вантажиться зі складу Продавця за адресою Rogainiu g/64, Martinu k, LT-91277 Klaipedos r, Lithuania (відповідно до правил Інкотермс-2010)».

На виконання умов контракту компанія UAB «Baltijos Konservai» виставила ТОВ «Рибпродукт 97» рахунок-фактуру (інвойс) BKS 2673 від 09.03.2023 та в подальшому, відвантажила у наданий позивачем транспортний засіб замовлену партію товару на загальну суму 27000,00 EUR, підтвердженням чого є міжнародна товаро-транспортну накладну (CMR) №762747 від 21.03.2023.

Перевізник (компанія SIA «WMB Transport»), на виконання умов договору про транспортно-експедиційне обслуговування і міжнародне перевезення вантажів №10 від 25.04.2022, здійснив транспортування придбаного позивачем товару до митного кордону України, в пункт пропуску Ягодин та в подальшому доставив товар в Україну.

З метою митного оформлення товару, позивач подав до митного органу митну декларацію від 23.03.2023 №23UA54U6, при цьому, митна вартість декларантом визначена за основним методом (за ціною контракту).

На підтвердження заявленої митної вартості товару було подано митному органу наступні документи: сертифікат якості (Certificate of quality) б/н від 01.02.2023; пакувальний лист (Packing list) №BKS 2673 від 09.03.2023; рахунок-фактура (інвойс) (Commercial invoice) №BKS 2673 від 09.03.2023; Автотранспортна накладна (Road consignment note) А № 762747 від 21.03.2023; Супровідний документ ТІ (Dispatch note model T1) №MRN 23LTLU90000004C641 від 21.03.2023; Міжнародний ветеринарний сертифікат або ветеринарне свідоцтво (Veterinary certificate) №LT 0321721 / L2-6320 21.03.2023; Сертифікат про походження товару (Certificate of orign) LT62324915 від 21.03.2023; Рахунок-фактура про надання транспортно-експедиційних послуг від виконавця договору (контракту) про транспортно-експедиційні послуги №WMB 1928 від 22.03.2023; Страховий поліс №551 від 12.01.2023 та №511939-1 від 08.02.2023; Зовнішньоекономічний договір (контракт) купівлі-продажу товарів (крім позначеного кодом 4104), подання якого для митного оформлення не супроводжується поданням пов`язаних з ним посередницьких (зовнішньоекономічних та/або внутрішніх) договорів №2022-27/12 від 27.12.2022; Доповнення до зовнішньоекономічного договору (контракту) №1 від 05.02.2023; Договір про надання послуг митного брокера №40/2022 від 26.09.2022; Договір (контракт) про перевезення №10 від 25.04.2022; Інформація про позитивні результати державних видів контролю при застосуванні Порядку інформаційного обміну між органами доходів і зборів, іншими державними органами та підприємствами за принципом «єдиного вікна» з використанням електронних засобів передачі Інформації (в якості відомостей про документ зазначається ідентифікатор справи, згенерований інформаційною системою та переданий декларанту в автоматичному режимі) №9709888 від 23.03.2023, декларація країни відправлення №23LTLC0100EK0C6358 від 21.03.2023.

Оскільки відповідачем виявлено розбіжності та відсутність належних документів, що підтверджують всі складові митної вартості товару, позивачу надіслано вимогу наступного змісту: «Відповідно до статті 53 Митного кодексу України прошу Вас надати додаткові документи для підтвердження митної вартості: додатки до зовнішньоекономічного договору (контракту) у разі їх наявності; рахунок-проформу (Інвойс); якщо рахунок сплощено, - банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару; за наявності - інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару (видаткові, податкові накладні); транспортні (перевізні) документи, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів (оплата попередніх аналогічних поставок, заявки на транспортні послуги, акт виконаних робіт (наданих послуг)); якщо здійснювалося страхування, - страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування; договір (угоду, контракт) із третіми особами, пов`язаний з договором (угодою, контрактом) про поставку товарів, митна вартість яких визначається; виписку з бухгалтерської документації; каталоги, специфікації, прейскуранти (прайс-лист) виробника товару; копію митної декларації країни відправлення; висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, та/або інформація біржових організацій про вартість товару або сировини; переклади документів відповідно до вимог ст. 254 МКУ».

Додатково на вимогу відповідача декларантом надіслано: сертифікат якості, виписку по рахунку, гарантійний документ, відповідь на вимогу.

Не погодившись з заявленою декларантом митною вартістю товару в декларації від 23.03.2023 №23UA54U6, відповідачем прийнято спірне рішення про коригування митної вартості товарів №UA209000/2023/800026/2 від 24.03.2023 та картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення №UA209160/2023/000077.

Згідно з п. 33 вищевказаного рішення обставинами прийняття рішення та джерелами інформації, що використовувалися митним органом для визначення митної вартості товару, зазначено: «Відповідно до п.1 ч. 4 ст. 54 МКУ здійснено контроль наявності в поданих документах усіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів. В рамках реалізації положень статтей 52, 53, 54, 55, 58, 335 Митного кодексу України від 13.03.2012 №4495-VI (далі-МКУ), за 1 результатами опрацювання документів, наданих для підтвердження заявленої митної вартості товару, митна вартість не може бути визнана з наступних причин: - подані до митного оформлення документи згідно з переліком та відповідно до умов, зазначених у частинах другій - третій статті 53 МКУ не містять всіх відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена за товар; - надані декларантом на запит митного органу документи не містять всіх відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена. Під час розгляду документів було виявлено наступне: до митного оформлення заявлено товар «Риба заморожена - скумбрія» за ціною 1,35 Євро за кг, на умовах поставки CIF - LT- Клайпеда. За результатом митного контролю по ВМД системою (АСАУР) згенеровано, що по товару можливе заниження митної вартості, та виявлено, що митне оформлення схожого товару у найближчий час здійснювалося за вартістю, більшою, ніж заявлена декларантом. У поданій до митного оформлення автотранспортній накладній CMR від 21.03.2023 № А № 762747 відсутні відомості у 21 (місце і дата складання), 23 (підпис перевізника), що суперечить вимогам статті 6 Конвенції про договір міжнародного автомобільного перевезення вантажів (Женева, 19 травня 1956) та ЗУ «Про приєднання України до Конвенції про договір міжнародного автомобільного перевезення вантажів» від 01.08.2006 №57-V. У графі 3 «місце розвантаження товару» зазначено м.Київ, а у рахунку на перевезення від 22.03.2023 №WMB 1928 місце доставки зазначено Uzin (UA), а це є різні географічні пункти, що в свою чергу має вплив на складові митної вартості (транспортні витрати). У наданому до митного оформлення страховому полісі від 12.01.2023 №551 відсутні відомості які акумулюються з даною партією товару, таким чином, відомості щодо складових митної вартості (страхування) не підтверджено документально та не піддаються перевірці, що є порушенням вимог положень частини 21 статті 58 Митного кодексу. Відповідно до п. 2.2 додатку до зовнішньоекономічного контракту № 2022-27/12 від 27.12.2022 «в ціну товару входить: вартість тари, упаковки, маркування, ліцензійні платежі, навантаження товару, оформлення документів, але в товаросупровідних документах, зокрема комерційному інвойсі від 09.03.2023 № BKS 2673 відсутні дані щодо складових вартості товару, внаслідок чого неможливо перевірити правильність визначення митної вартості товару. За умовами зовнішньоекономічного договору від 27.12.2022 № 2022-27/12 розділом 3.2. передбачено надання експортної декларації Продавця - не надано. У розділі 4. даного контракту визначено, що умови оплати зазначено в інвойсі та Специфікації підписаної Сторонами контракту, однак в інвойсі відсутні відомості про порядок і терміни оплати, а обумовлена Специфікація не надана. В договорі про перевезення від 25.04.2022 №10 зазначено, що конкретні умови перевезення вказуються в разовій Заявці - до митного оформлення і додатково не надано. У сукупності всі перелічені фактори вказують на наявність розбіжностей у поданих до митного оформлення документах та відсутність всіх відомостей щодо обставин купівлі-продажу товару. Документи подані до митного оформлення містять розбіжності та не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості. Декларанту надіслано вимогу відповідно до частини 2-3 статті 53 Митного кодексу України надати додаткові документи для підтвердження митної вартості: додатки до зовнішньоекономічного договору (контракту) у разі їх наявності; рахунок-проформу (Інвойс); якщо рахунок сплачено, - банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару; за наявності - інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару (видаткові, податкові накладні); транспортні (перевізні) документи, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів (оплата попередніх аналогічних поставок, заявки на транспортні послуги, акт виконаних робіт (наданих послуг)); якщо здійснювалося страхування, - страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування; договір (угоду, контракт) із третіми особами, пов`язаний з договором (угодою, контрактом) про поставку товарів, митна вартість яких визначається; виписку з бухгалтерської документації; каталоги, специфікації, прейскуранти (прайс-листи) виробника товару; копію митної декларації країни відправлення; висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, та/або інформація біржових організацій про вартість товару або сировини; переклади документів відповідно до вимог ст.254 МКУ. Декларант або уповноважена ним особа за власним бажанням може, подати додаткові наявні у них документи для підтвердження заявленої ними митної вартості товару.

На вимогу декларантом надіслано: сертифікат якості, виписку по рахунку, гарантійний документ, відповідь на вимогу. Дані документи, не усувають вищезазначені невідповідності, інші додаткові документи не надано. У відповідності до ч.5 ст.54 МКУ, де зазначено, що при здійсненні контролю за правильністю визначення митної вартості товарів митний орган має право упевнюватись в достовірності або точності будь-якої заяви, документа чи розрахунку, поданих для цілей визначення митної вартості, що позиціонується з положеннями ст.17 Угоди про застосування статті VII ГАТТ/СОТ від 1994 р., та відповідно до вимог п. 2 ч. 6 ст. 54 МКУ, у зв`язку з неподанням декларантом або уповноваженою ним особою документів згідно з переліком та відповідно до умов, зазначених у частинах другій - четвертій статті 53 МКУ, заявлену митну вартість не визнано. Проведено консультації з декларантом згідно з ст.57 МКУ. Неможливо застосувати наступні методи визначення митної вартості, а саме методу 2а (ст. 59 МКУ) та методу 2б (ст.60 МКУ) з причини відсутності в митного органу та декларанта інформації про ідентичні та подібні (аналогічні) товари, методу 2в (ст.62 МКУ) та методу 2г (ст.63 МКУ) з причини відсутності в митного органу вартісної основи для розрахунку митної вартості. Застосовано метод 2ґ (ст. 64 МКУ). Митний кодекс України від 13.03.2012 року №4495-VI розділ III. Джерелом інформації для коригування митної вартості слугувала МД від 09.03.2023 № UA500500/2023/007819 де митна вартість такого товару становить 2,00 дол. США за кг. Коригування на обсяг партії та комерційні рівні не проводилось».

Зміст спірних правовідносин полягає в тому, що позивач з спірними рішенням про коригування митної вартості товарів та карткою відмови не погоджується, вважає їх протиправними та такими, що суперечить поданим декларантом документам та нормам чинного законодавства, а тому звернувся до суду з даним позовом про їх скасування.

Вирішуючи спір, суд застосовує наступні норми права.

Згідно з ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відносини з приводу митного контролю та митного оформлення товарів, транспортних засобів комерційного призначення, що переміщуються через митний кордон України, справлянням митних платежів регулюються положеннями Митного кодексу України (далі - МК України) від 13.03.2012 року № 4495-VI, який набув чинності з 01.06.2012 року та Генеральною угодою про тарифи та торгівлю 1994 року (ГАТТ 1994).

Статтею 49 МК України визначено, що митною вартістю товарів, які переміщуються через митний кордон України, є вартість товарів, що використовується для митних цілей, яка базується на ціні, що фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Відповідно до ст. 50 МК України відомості про митну вартість товарів використовуються для: 1) нарахування митних платежів; 2) застосування інших заходів державного регулювання зовнішньоекономічної діяльності України; 3) ведення митної статистики; 4) розрахунку податкового зобов`язання, визначеного за результатами документальної перевірки.

Система визначення митної вартості товарів ґрунтується на загальних принципах митної оцінки, прийнятих у міжнародній практиці. Міжнародно-правовим стандартом, на який зорієнтоване українське митне законодавство, є угоди по застосуванню ст. VII Генеральної угоди з тарифів і торгівлі 1994 р. (ГААТ).

Згідно з ч. 2 ст. VII ГААТ оцінка імпортованого товару для митних цілей повинна базуватися на дійсній вартості імпортованого товару, на який розраховується мито, або аналогічного товару і не повинна базуватися на вартості товару національного походження чи на довільній або фіктивній вартості.

Частинами 4 та 5 ст. 58 МК України передбачено, що митною вартістю товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є ціна, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за товари, якщо вони продаються на експорт в Україну, скоригована в разі потреби з урахуванням положень частини десятої цієї статті.

Ціна, що була фактично сплачена або підлягає сплаті, - це загальна сума всіх платежів, які були здійснені або повинні бути здійснені покупцем оцінюваних товарів продавцю або на користь продавця через третіх осіб та/або на пов`язаних із продавцем осіб для виконання зобов`язань продавця.

Згідно з ч. 1 ст. 51 МК України митна вартість товарів, що переміщуються через митний кордон України, визначається декларантом відповідно до норм цього Кодексу.

Відповідно до ч. 1 та ч. 2 ст. 52 МК України заявлення митної вартості товарів здійснюється декларантом або уповноваженою ним особою під час декларування товарів у порядку, встановленому розділом VIII цього Кодексу та цією главою.

Частиною 1 та ч. 2 ст. 53 МК України встановлено, що у випадках, передбачених цим Кодексом, одночасно з митною декларацією декларант подає органу доходів і зборів документи, що підтверджують заявлену митну вартість товарів і обраний метод її визначення.

Документами, які підтверджують митну вартість товарів, є: 1) декларація митної вартості, що подається у випадках, визначених у ч.ч. 5 і 6 ст. 52 цього Кодексу, та документи, що підтверджують числові значення складових митної вартості, на підставі яких проводився розрахунок митної вартості; 2) зовнішньоекономічний договір (контракт) або документ, який його замінює, та додатки до нього у разі їх наявності; 3) рахунок-фактура (інвойс) або рахунок-проформа (якщо товар не є об`єктом купівлі-продажу); 4) якщо рахунок сплачено, - банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару; 5) за наявності - інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару; 6) транспортні (перевізні) документи, якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів; 7) копія імпортної ліцензії, якщо імпорт товару підлягає ліцензуванню; 8) якщо здійснювалося страхування, - страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування.

З аналізу ч. ч. 1, 2 ст. 53 МК України слідує, що Митним кодексом передбачено вичерпний перелік документів, що подаються декларантом для підтвердження заявленої митної вартості товарів та обраного методу її визначення.

Вказана норма кореспондується з положеннями ч. 3 ст. 318 МК України, якою встановлено, що митний контроль передбачає виконання органами доходів і зборів мінімуму митних формальностей, необхідних для забезпечення додержання законодавства України з питань державної митної справи.

Це також відповідає стандартним правилам, встановленим п. 3.16 та п. 6.2 Загального додатку до Міжнародної конвенції про спрощення та гармонізацію митних процедур, до якої Україна приєдналася згідно із Законом України від 15.02.2011 №3018-VI «Про внесення змін до Закону України «Про приєднання України до Протоколу про внесення змін до Міжнародної конвенції про спрощення та гармонізацію митних процедур», якими запроваджено стандартні правила: на підтвердження декларації на товари митна служба вимагає тільки ті документи, які є необхідними для проведення контролю за даною операцією та забезпечення виконання усіх вимог щодо застосування митного законодавства; митний контроль обмежується мінімумом, необхідним для забезпечення дотримання митного законодавства.

Так, як вже зазначалося вище та слідує з картки відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення №UA209160/2023/000077, на підтвердження достовірності митної вартості, що зазначена в митній декларації від 23.03.2023 №23UA54U6 позивачем надано такі документи: сертифікат якості (Certificate of quality) б/н від 01.02.2023; пакувальний лист (Packing list) №BKS 2673 від 09.03.2023; рахунок-фактура (інвойс) (Commercial invoice) №BKS 2673 від 09.03.2023; Автотранспортна накладна (Road consignment note) А № 762747 від 21.03.2023; Супровідний документ ТІ (Dispatch note model T1) №MRN 23LTLU90000004C641 від 21.03.2023; Міжнародний ветеринарний сертифікат або ветеринарне свідоцтво (Veterinary certificate) №LT 0321721 / L2-6320 21.03.2023; Сертифікат про походження товару (Certificate of orign) LT62324915 від 21.03.2023; Рахунок-фактура про надання транспортно-експедиційних послуг від виконавця договору (контракту) про транспортно-експедиційні послуги №WMB 1928 від 22.03.2023; Страховий поліс №551 від 12.01.2023 та №511939-1 від 08.02.2023; Зовнішньоекономічний договір (контракт) купівлі- продажу товарів (крім позначеного кодом 4104), подання якого для митного оформлення не супроводжується поданням пов`язаних з ним посередницьких (зовнішньоекономічних та/або внутрішніх) договорів №2022-27/12 від 27.12.2022; Доповнення до зовнішньоекономічного договору (контракту) №1 від 05.02.2023; Договір про надання послуг митного брокера №40/2022 від 26.09.2022; Договір (контракт) про перевезення №10 від 25.04.2022; Інформація про позитивні результати державних видів контролю при застосуванні Порядку інформаційного обміну між органами доходів і зборів, іншими державними органами та підприємствами за принципом «єдиного вікна» з використанням електронних засобів передачі Інформації (в якості відомостей про документ зазначається ідентифікатор справи, зґенерований інформаційною системою та переданий декларанту в автоматичному режимі) №9709888 від 23.03.2023, декларація країни відправлення №23LTLC0100EK0C6358 від 21.03.2023.

З огляду на викладене, можна зробити висновок, що декларантом до митного оформлення надано усі обов`язкові документи на підтвердження митної вартості товару, що дають змогу визначити вартість товару за ціною договору.

Втім, як встановлено з оскаржуваного рішення, у митного органу виникли сумніви у правильності визначення митної вартості декларантом, оскільки, як стверджує відповідач, заявлена митна вартість товару не підтверджена документально. Відтак, відповідач виставив декларанту вимогу про подання додаткових документів, для підтвердження заявленої митної вартості товару.

У контексті зазначеного варто зауважити, що ч. 3 ст. 53 МК України встановлено, що у разі якщо документи, зазначені у частині другій цієї статті, містять розбіжності, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу органу доходів і зборів зобов`язані протягом 10 календарних днів надати (за наявності) такі додаткові документи: 1) договір (угоду, контракт) із третіми особами, пов`язаний з договором (угодою, контрактом) про поставку товарів, митна вартість яких визначається; 2) рахунки про здійснення платежів третім особам на користь продавця, якщо такі платежі здійснюються за умовами, визначеними договором (угодою, контрактом); 3) рахунки про сплату комісійних, посередницьких послуг, пов`язаних із виконанням умов договору (угоди, контракту); 4) виписку з бухгалтерської документації; 5) ліцензійний чи авторський договір покупця, що стосується оцінюваних товарів та є умовою продажу оцінюваних товарів; 6) каталоги, специфікації, прейскуранти (прайс-листи) виробника товару; 7) копію митної декларації країни відправлення; 8) висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, та/або інформація біржових організацій про вартість товару або сировини.

Тобто, витребування документів, передбачених положенням ч. 3 ст. 53 МК України можливе у випадку наявності розбіжностей, ознак підробки або відсутності відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни.

Відповідно до ч. 1 ст. 54 МК України контроль правильності визначення митної вартості товарів здійснюється митним органом під час проведення митного контролю і митного оформлення шляхом перевірки числового значення заявленої митної вартості.

Аналіз наведених норм дає підстави вважати, що митні органи мають право здійснювати контроль правильності обчислення декларантом митної вартості, але ці повноваження здійснюються у спосіб, визначений законом, зокрема, витребування додаткових документів на підтвердження задекларованої митної вартості може мати місце тільки у випадку наявності обґрунтованих сумнівів у достовірності поданих декларантом відомостей. Такі сумніви можуть бути зумовлені неповнотою поданих документів для підтвердження заявленої митної вартості товарів, невідповідністю характеристик товарів, зазначених у поданих документах, митному огляду цих товарів, порівнянням рівня заявленої митної вартості товарів з рівнем митної вартості ідентичних або подібних товарів, митне оформлення яких уже здійснено, і таке інше.

Наявність у митного органу обґрунтованого сумніву у правильності визначення митної вартості є обов`язковою, оскільки з цією обставиною закон пов`язує можливість витребування додаткових документів у декларанта та надає митниці право вчиняти наступні дії, спрямовані на визначення дійсної митної вартості товарів.

Разом з тим витребувати необхідно ті документи, які дають можливість пересвідчитись у правильності чи помилковості задекларованої митної вартості, а не всі, які передбачені ст. 53 МК України. Ненадання повного переліку витребуваних документів може бути підставою для визначення митної вартості не за першим методом лише тоді, коли подані документи є недостатніми чи такими, що у своїй сукупності не спростовують сумнів у достовірності наданої інформації.

Аналогічні висновки викладені у постанові Верховного Суду від 28 травня 2020 року у справі №809/946/17.

Як вказано у пункті 2 ч.4 ст. 54 МК України, орган доходів і зборів під час здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів зобов`язаний надавати декларанту або уповноваженій ним особі письмову інформацію про причини, за яких заявлена ними митна вартість не може бути визнана.

З наведеного слідує, що правовою підставою для витребування митним органом від декларанта додаткових документів є наявність перелічених у частині 3 статті 53 МК України підстав, про які митний орган зобов`язаний у письмовій формі повідомити декларанта із зазначенням у такому повідомленні конкретних причин за яких заявлена декларантом митна вартість не може бути визнана на основі поданих ним документів.

Вказана норма законодавства спрямована на те, щоб декларант був обізнаний з недоліками (хибами), які виявлені митним органом та які в свою чергу перешкоджають митному органу підтвердити задекларовану митну вартість товарів за яких декларант мав би реальну можливість їх усунути шляхом подання додаткових документів.

Як видно з матеріалів справи, відповідач витребував, визначені у ст.53 Митного кодексу України документи та не надав доказів того, що подані позивачем документи для митного оформлення товару, є недостатніми чи такими, що у своїй сукупності викликають сумнів в недостовірності наданої інформації. Натомість відповідач прийняв оскаржувані рішення у зв`язку із неподанням декларантом всіх витребуваних у нього документів

Натомість надані декларанту електронні повідомлення стосовно необхідності подання митному органу додаткових документів не містить відомостей щодо правових підстав для витребування таких документі, переліку відомостей, які відсутні у поданих документах, наявність яких є необхідною умовою для підтвердження числового значення складових митної вартості, визначеної позивачем.

Такі дії митного органу не узгоджуються з положеннями п. 2 ч. 4 ст. 54 МК України та сприяють тому, що декларант, будучи необізнаним стосовно фактичних причин, за яких заявлена ними митна вартість не може бути визнана, позбавляється можливості усунути такі розбіжності (недоліки, хиби) на стадії здійснення митного контролю правильності визначення задекларованої ним митної вартості товарів.

Як слідує зі спірного рішення про коригування митної вартості товару, відповідач, в обґрунтування розбіжностей, у долучених позивачем до митної декларації №UA209160.2022.010269 від 12.09.2022 документах, зазначає, наступне:

- у поданій до митного оформлення автотранспортній накладній CMR від 21.03.2023 №А № 762747 відсутні відомості у 21 (місце і дата складання), 23 (підпис перевізника), що суперечить вимогам статті 6 Конвенції про договір міжнародного автомобільного перевезення вантажів (Женева, 19 травня 1956) та ЗУ «Про приєднання України до Конвенції про договір міжнародного автомобільного перевезення вантажів» від 01.08.2006 №57-V. У графі 3 «місце розвантаження товару» зазначено м.Київ, а у рахунку на перевезення від 22.03.2023 №WMB 1928 місце доставки зазначено Uzin (UA), а це є різні географічні пункти, що в свою чергу має вплив на складові митної вартості (транспортні витрати).

- у наданому до митного оформлення страховому полісі від 12.01.2023 №551 відсутні відомості які акумулюються з даною партією товару, таким чином, відомості щодо складових митної вартості (страхування) не підтверджено документально та не піддаються перевірці, що є порушенням вимог положень частини 21 статті 58 Митного кодексу;

- відповідно до п. 2.2 додатку до зовнішньоекономічного контракту № 2022-27/12 від 27.12.2022 «в ціну товару входить: вартість тари, упаковки, маркування, ліцензійні платежі, навантаження товару, оформлення документів, але в товаросупровідних документах, зокрема комерційному інвойсі від 09.03.2023 № BKS 2673 відсутні дані щодо складових вартості товару, внаслідок чого неможливо перевірити правильність визначення митної вартості товару;

- за умовами зовнішньоекономічного договору від 27.12.2022 № 2022-27/12 розділом 3.2. передбачено надання експортної декларації Продавця - не надано;

- у розділі 4. даного контракту визначено, що умови оплати зазначено в інвойсі та Специфікації підписаної Сторонами контракту, однак в інвойсі відсутні відомості про порядок і терміни оплати, а обумовлена Специфікація не надана;

- в договорі про перевезення від 25.04.2022 №10 зазначено, що конкретні умови перевезення вказуються в разовій Заявці - до митного оформлення і додатково не надано.

Щодо відсутності відомостей у графі 21 (місце і дата складання), 23 (підпис перевізника) автотранспортної накладної CMR від 21.03.2023 №А № 762747, а також робіжностей у графі 3 «місце розвантаження товару», суд зазначає, що в межах даних правовідносин оцінці та дослідженню підлягає не господарська операція щодо поставки товару на митну територію України та правильність заповнення граф автотранспортної накладної чи перевізних документів, а безпосередньо митна вартість товару. При цьому, відповідачем не зазначено в оскаржуваному рішенні, чим відсутність відомостей у графі 21, 23 CMR є суттєвим для правильності визначення митної вартості товару з врахуванням умов поставки за контрактом.

Поряд з цим, суд зауважує, що у графі 23 CMR від 21.03.2023 №А № 762747 міститься штамп перевізника, а зазначення у графі 3 «місце розвантаження товару» м.Київ, а у рахунку на перевезення від 22.03.2023 №WMB 1928 Uzin (UA), не впливає на складові митної вартості (транспортні витрати), адже за досліджених обставин справи, за умовами поставки CIF, до митної вартості товару включаються лише витрати на транспортування товару до митного кордону України.

Суд звертає увагу, що митному органу надавалася інформації про розмір транспортних витрат на перевезення товару до митного кордону України, зокрема така містилася у рахунку-фактурі про надання транспортно-експедиційних послуг від виконавця договору (контракту) про транспортно-експедиційні послуги №WMB 1928 від 22.03.2023.

Суд оглянув автотранспортну накладну CMR від 21.03.2023 №А № 762747 та зауважує, що така містить інформацію про місце завантаження товару (Klaipeda, Lithuania), необхідні реквізити щодо товару, який постачався, зокрема, реквізити доданого до неї інвойсу - №BKS 2673 від 09.03.2023, який містить інформацію про умови поставки товару за Контрактом CIF Klaipeda, Lithuania.

Щодо посилань представника відповідача 2 на те, що у наданому до митного оформлення страховому полісі від 12.01.2023 №551 відсутні відомості які акумулюються з даною партією товару, суд зауважує, що позивачем надавався до митного оформлення ще страховий поліс №511939-1 від 08.02.2023, який долучений самим же відповідачем до відзиву на позовну заяву та який стосується спірної партії товару.

Суд також відхиляє доводи митного органу про те, що в комерційному інвойсі від 09.03.2023 № BKS 2673 відсутні дані щодо складових вартості товару, таких як вартість тари, упаковки, маркування, ліцензійні платежі, навантаження товару, оформлення документів, адже згідно з п. 2.2 Контракту №2022-27/12 від 27.12.2022, ці складові вже входять в ціну товару, тому при розрахунку митної вартості не повинні повторно враховуватися.

Необхідно також звернути увагу, що позивачем надавалася експортна декларація країни відправлення №23LTLC0100EK0C6358 від 21.03.2023, в якій збігається сума заявленої митної вартості товару.

Таким чином, позивач під час митного оформлення надав усі необхідні документи, передбачені ч. 2 ст. 53 МК України, які чітко ідентифікували товар та містили об`єктивні і достовірні дані, що підтверджували заявлену декларантом митну вартість товару за ціною договору, яка співпадає з інвойсом та експортною декларацією країни відправлення.

Водночас, митниця не довела наявність розбіжностей у документах, поданих позивачем, ознак підробки в них або відсутності всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товару, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за товар.

Аналіз вказаних підстав в сукупності з поданими декларантом документами, підтверджує те, що у митного органу не було підстав для витребування додаткових документів у декларанта для підтвердження заявленої митної вартості.

Слід також зауважити, що згідно з ч. ч. 1, 2 ст. 57 МК України передбачено, що визначення митної вартості товарів, які ввозяться в Україну відповідно до митного режиму імпорту, здійснюється за такими методами: 1) основний - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються (вартість операції); 2) другорядні: а) за ціною договору щодо ідентичних товарів; б) за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів; в) на основі віднімання вартості; г) на основі додавання вартості (обчислена вартість); т) резервний.

Основним методом визначення митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є перший метод - за ціною договору (вартість операції).

Саме перший метод - за ціною договору обрав позивач під час декларування товару, однак відповідачем у спірних рішеннях застосовано другорядні методи, зокрема 2б та 2ґ.

Так, у разі якщо митна вартість не може бути визначена за основним методом, застосовуються другорядні методи, зазначені у п. 2 ч. 1 ст. 57 МК України. За правилами ч.ч. 3, 8 згаданої статті кожний наступний метод застосовується лише у разі, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу відповідно до норм МК України. У разі якщо неможливо застосувати жоден із зазначених методів, митна вартість визначається за резервним методом відповідно до вимог, встановлених ст. 64 МК України.

Застосуванню другорядних методів передує процедура консультацій між органом доходів і зборів та декларантом з метою визначення основи вартості згідно з положеннями ст.ст. 59 і 60 МК України. Під час таких консультацій орган доходів і зборів та декларант можуть здійснити обмін наявною у кожного з них інформацією за умови додержання вимог щодо її конфіденційності (ч. 4 ст. 57 МК України).

Статтею 64 МК України, якою регламентовано застосування резервного методу, визначено - у разі якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом послідовного використання методів, зазначених у статтях 58-63 цього Кодексу, митна вартість оцінюваних товарів визначається з використанням способів, які не суперечать законам України і є сумісними з відповідними принципами і положеннями Генеральної угоди з тарифів і торгівлі (GATT). Митна вартість, визначена згідно з положеннями цієї статті, повинна ґрунтуватися на раніше визнаних (визначених) органами доходів і зборів митних вартостях.

Приписами ч. 2 ст. 55 Митного кодексу України чітко визначено перелік відомостей, які повинно містити прийняте органом доходів і зборів письмове рішення про коригування заявленої митної вартості товарів, зокрема:

1) обґрунтування причин, через які заявлену декларантом митну вартість не може бути визнано;

2) наявну в митного органу інформацію (у тому числі щодо числових значень складових митної вартості, митної вартості ідентичних або подібних (аналогічних) товарів, інших умов, що могли вплинути на ціну товарів), яка призвела до виникнення сумнівів у правильності визначення митної вартості та до прийняття рішення про коригування митної вартості, заявленої декларантом;

3) вичерпний перелік вимог щодо надання додаткових документів, передбачених частиною третьою статті 53 цього Кодексу, за умови надання яких митна вартість може бути визнана органом доходів і зборів;

4) обґрунтування числового значення митної вартості товарів, скоригованої органом доходів і зборів, та фактів, які вплинули на таке коригування.

Також як випливає з Правил заповнення рішень про коригування митної вартості товарів, затверджених наказом Міністерства фінансів України від 24.05.2012 №598, посилання на використання цінової бази Єдиної автоматизованої інформаційної системи Держмитслужби у Рішенні допускається тільки при визначенні митної вартості відповідно до положень статей 59, 60 та 64 Кодексу з обов`язковим зазначенням номера та дати митної декларації, яка була взята за основу для визначення митної вартості оцінюваних товарів, з поясненнями щодо зроблених коригувань на обсяг партії ідентичних або подібних (аналогічних) товарів, умов поставки, комерційних умов тощо.

Обов`язковість чіткого визначення вказаної вище інформації, як обов`язкових реквізитів будь-якого рішення про коригування заявленої митної вартості товарів підтримується і наявною судовою практикою, зокрема відповідна правова позиція викладена в постановах Верховного Суду від 14.08.2018 у справі № 821/1617/17, від 17.11.2022 у справі №807/221/18, від 20.06.2023 у справі №1.380.2019.006247.

Водночас, судом встановлено, що в оскаржуваному рішенні про коригування митної вартості товару, відсутнє належне обґрунтування неможливості застосування методів 2а-2г, а застосування методу 2ґ, та визначення митної вартості імпортованого товару, обґрунтовано митницею виключно зазначенням номеру та дати іншої митної декларації, а також ціни за кілограм товару, а саме: МД від 09.03.2023 №UA500500/2023/007819, де митна вартість товару становить 2,00 дол. США за кг.

Водночас, аналізуючи митну декларацію від 09.03.2023 №UA500500/2023/007819, яку використав відповідач для корегування митної вартості товару, суд звертає увагу, що в такій вартість товару визначалася за резервним, шостим методом, а не за ціною договору, як було визначено позивачем, крім того відрізнялися умови поставки, так як в спірних правовідносинах країна відправлення була Литва, а умови поставки CIF LT Клайпеда, тоді як у МД від 09.03.2023 №UA500500/2023/007819 встановлено країну відправлення Туречину, а умови поставки DAP UA Одеса.

Таким чином, суд констатує, що митний орган не навів жодних пояснень чи розрахунків щодо здійснених коригувань, а також детальної інформації про товари, які було використано в якості джерела інформації, про числові значення митної вартості таких товарів, умови поставки, країну походження, фактурну вартість, діапазон декларованих цін за ідентичні чи подібні товари тощо та відповідно не довів подібність (аналогічність) товарів, вказаних у митній декларації на яку посилається.

Суд також враховує, що відповідач має доступ до цінової бази усіх ввезених на митну територію України товарів та може відібрати за критерієм «код УКТЗЕД» всі митні оформлення за першим методом за певний період та проілюструвати діапазон оформленої митної вартості (від мінімальної до максимальної) ідентичних чи подібних товарів, вказавши обсяг поставок, країну походження тощо. Тому зазначення лише номерів та дат митних декларацій, які були взяті за основу для визначення митної вартості оцінюваних товарів, без будь-якого обґрунтування їх вибору із сотень інших митних оформлень, без пояснення критеріїв відбору, а також докладної інформації щодо номенклатури, характеристик товару, умов його поставки тощо не підтверджує обґрунтованість визначеної відповідачем митної вартості товару та свідчить про свавільність оскаржуваного рішення.

Необхідно також звернути увагу на те, що зазначення в рішенні про коригування митної вартості лише номерів та дат митних декларацій, які були взяті за основу для визначення митної вартості оцінюваних товарів прямо суперечать вищезазначеним положенням законодавства, що є самостійною підставою для його скасування. Вказана позиція підтверджується уставленою судовою практикою Верховного суду, викладеною в постановах від 21.12.2018 у справі №815/1670/17, від 10.06.2020 у справі №1.380.2019.004752, від 19.09.2022 у справі №1.380.2019.004890.

Враховуючи наведені мотиви, суд дійшов висновку, що оскаржене рішення про коригування митної вартості товару є необґрунтованими, а відповідач не довів правомірності такого в частині застосування саме другорядного методу для визначення митної вартості імпортованого товару.

Адміністративні суди у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку (ч. 2 ст. 2 КАС України).

Згідно ч.ч.1, 2 ст.77 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

З урахуванням досліджених судом фактичних даних суд приходить висновку, що спірне рішення Львівської митниці про коригування митної вартості товарів №UA209000/2023/800026/2 від 24.03.2023 не відповідає критеріям, визначеним у ч.2 ст.2 Кодексу адміністративного судочинства України, адже прийняте не на підставі, не у спосіб, що визначені Конституцією та законами України а також необґрунтовано, тобто без урахування усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення, а відтак порушує права та законні інтереси позивача, а тому підлягає скасуванню.

Крім того, оскільки вищевказане рішення про коригування митної вартості стало підставою для прийняття картки відмови в прийняті митної декларації №UA209160/2023/000077, то позовна вимога про її скасування є похідною та також підлягає задоволенню.

Водночас, щодо позовних вимог, заявлених до Львівської митниці ДФС (), суд зауважує, що така не приймала оскаржуваних рішень і картки відмови та більше того, відмовідно до відомостей з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, перебуває в стані припинення. Відтак, такі вимоги задоволенню не підлягають.

Таким чином, виходячи з меж заявлених позовних вимог, системного аналізу положень законодавства України, доказів, наявних у матеріалах справи, суд дійшов висновку про обґрунтованість позовних вимог та вважає їх такими, що підлягають частковому задоволенню.

Щодо сплаченого позивачем судового збору, то згідно ч.1 ст.139 Кодексу адміністративного судочинства України судовий збір відшкодовується позивачу в повному обсязі.

Керуючись ст.ст.6-10, 14, 72-77, 90, 132, 159, 241-246, 262 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

в с т а н о в и в:

позов задовольнити частково.

Визнати протиправним та скасувати Рішення про коригування митної вартості товарів Львівської митниці №UA209000/2023/800026/2 від 24.03.2023.

Визнати протиправною та скасувати картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення №UA209160/2023/000077 Львівської митниці.

У задоволенні інших позовних вимог відмовити.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Львівської митниці (місцезнаходження: вул.Костюшка, 1, м.Львів, 79000; код ЄДРПОУ ВП: 43971343) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Рибпродукт 97» (місцезнаходження: просп. Голосіївський, буд. 126, корпус 1, м. Київ, 03127; ) судовий збір у сумі 2684 (дві тисячі шістсот вісімдесят чотири) грн. 00 коп.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги, рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту судового рішення до Восьмого апеляційного адміністративного суду.

Суддя Братичак Уляна Володимирівна