Справа № 160/12098/23
Суддя: Боженко Наталія Василівна
Дата ухвалення: 2023-09-06 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
01 червня 2023 року до Дніпропетровського окружного адміністративного суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 (далі позивач) до Лівобережного управління соціального захисту населення Дніпровської міської ради (далі відповідач), в якій позивач просить суд:
- визнати протиправним та скасувати рішення Лівобережного управління соціального захисту населення Дніпровської міської ради від 08 серпня 2022 року щодо відмови у призначенні ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП - НОМЕР_1 та ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , допомоги на проживання внутрішньо переміщеним особам, на підставі її заяви від 05 серпня 2022 року;
- зобов`язати Лівобережне управління соціального захисту населення Дніпровської міської ради призначити, нарахувати та виплатити ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП - НОМЕР_1 та ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , допомогу на проживання внутрішньо переміщеним особам відповідно до Порядку надання допомоги на проживання внутрішньо переміщеним особам, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 20 березня 2022 № 332 «Деякі питання виплати допомоги на проживання внутрішньо переміщеним особам», на підставі її заяви від 05 серпня 2022 року.
Позовна заява обґрунтована тим, що позивач разом зі своєю дитиною є внутрішньо переміщеними особами з 2016 року у зв`язку з переміщенням у 2016 році з м. Донецьк Донецької області. Водночас, у жовтні 2019 року та січні 2020 року позивач за сімейними обставинами поверталася до м. Донецьк, при цьому через запровадження карантинних обмежень з січня 2020 року по липень 2022 року позивач з дитиною вимушено знаходились у м. Донецьк, таким чином проживали за місцем реєстрації у м. Донецьк останні три роки. 24.07.2022 року позивач з дитиною повторно перемістились з м. Донецьк до м. Дніпра, переміщення здійснено через територію Російської Федерації та країн Європейського Союзу. Після переміщення позивач звернулася до відповідача із заявою про отримання допомоги на проживання внутрішньо переміщеним особам, однак повідомленням відповідача від 08.08.2022 року позивач отримала відмову. На уточнююче звернення відповідач листом від 20.04.2023 року №П-48/0-1/09-23 повідомив, що позивач та її дитина не мають права на призначення допомоги, оскільки станом на 01.03.2022 року не отримували щомісячну адресу допомогу згідно постанови Кабінету Міністрів України від 1 жовтня 2014 р. № 505 «Про надання щомісячної адресної допомоги внутрішньо переміщеним особам для покриття витрат на проживання, в тому числі на оплату житлово-комунальних послуг» (далі Постанова №505) та не були повторно переміщені з тимчасово окупованої території Автономної республіки Крим і м. Севастополя, території територіальних громад, що розташовані в районі проведення воєнних (бойових) дій або які перебувають в тимчасовій окупації, оточенні (блокуванні) після 24.02.2022 року. Допомогу згідно Постанови №505 позивач отримувала з 15.08.2016 року по 31.01.2019 року, на свою дитину з 29.11.2016 року по 31.01.2019 року, в подальшому за отриманням допомоги не зверталась. Наголошує, що її переміщення в липні 2022 року здійснено з м. Донецьк, а тому вона має право на отримання грошової допомоги.
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 06 червня 2023 року позовну заяву залишено без руху. Запропоновано позивачу усунути недоліки позовної заяви.
17 серпня 2023 року до Дніпропетровського окружного адміністративного суду, електронною поштою, від представника відповідача надійшов відзив на позовну заяву, в якому відповідач проти позову заперечує в повному обсязі. Зазначає, що позивач була облікована як внутрішньо переміщена особа, про повернення до місця постійного проживання в 2019 році позивач не повідомляла, довідка внутрішньо переміщеною особи не скасовувалась, а відтак повторне переміщення не відбувалось, станом на 01.03.2022 року позивач не отримувала щомісячну адресу допомогу згідно Постанови №505.
21 серпня 2023 року до Дніпропетровського окружного адміністративного суду, засобами поштового звязку, від представника відповідача надійшов відзив на позовну заяву, ідентичний раніше поданому.
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 06 вересня 2023 року у задоволенні клопотання представника Лівобережного управління соціального захисту населення Дніпровської міської ради про залучення співвідповідача відмовлено.
Згідно положень ст. 262 Кодексу адміністративного судочинства України, суд розглянув справу у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні) за наявними у ній матеріалами.
Дослідивши матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються вимоги позову, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив наступні обставини справи та надав їм правову оцінку.
Позивач є матір`ю малолітньої дитини ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 .
05 серпня 2022 року позивач звернулася до відповідача із заявою №4311 про надання допомоги на проживання внутрішньо переміщеним особам щодо себе та ОСОБА_2
08 серпня 2022 року відповідачем відмовлено в призначенні соціальної допомоги позивачу, в обґрунтування зазначено: «п. 3 Постанови Кабінету Міністрів України від 20.03.2022 року №332 переміщення з території проведення бойових дій раніше ніж 24.02.2022 року та станом на 01.03.2022 року нарахування допомоги не проводилось».
Листом відповідача від 20.04.2023 року №П-48/0-1/09-23 відповідач повідомив позивачу, що «у зв`язку з тим, що позивач повернулась до місця постійного проживання в 2020 році, не повідомила управління та не скасувала довідку внутрішньо переміщеної особи, керуючись пунктом 3 Порядку №332, по заяві позивача від 05.08.2022 року право на призначення допомоги на проживання відсутнє, у зв`язку із тим, що станом на 01.03.2022 року позивач не отримувала адресну допомогу згідно Порядку №505».
Згідно листа Головного центру обробки спеціальної інформації Державної прикордонної служби України від 06.03.2023 року №91/П-2249-4231 позивач з дитиною перетнула кордон України на виїзд 16.01.2020 року в пункті пропуску Новотроїцьке (Бугас), в подальшому державний кордон на в`їзд позивач з дитиною перетнули 24.07.2022 року у пункті пропуск Рава-Руська.
Вважаючи протиправною відмову відповідача щодо призначення допомоги згідно Порядку №332, позивач звернулася до суду.
Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд виходить з наступного.
Відповідно до ст. 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.
Частиною першою ст. 1 Закону України «Про забезпечення прав і свобод внутрішньо переміщених осіб» від 20.10.2014 року №1706-VII (далі Закон №1706-VII) визначено, що внутрішньо переміщеною особою є громадянин України, іноземець або особа без громадянства, яка перебуває на території України на законних підставах та має право на постійне проживання в Україні, яку змусили залишити або покинути своє місце проживання у результаті або з метою уникнення негативних наслідків збройного конфлікту, тимчасової окупації, повсюдних проявів насильства, порушень прав людини та надзвичайних ситуацій природного чи техногенного характеру.
Згідно з ч. 1 ст. 2 Закону №1706-VII Україна вживає всіх можливих заходів, передбачених Конституцією та законами України, міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, щодо запобігання виникненню передумов вимушеного внутрішнього переміщення осіб, захисту та дотримання прав і свобод внутрішньо переміщених осіб, створення умов для добровільного повернення таких осіб до покинутого місця проживання або інтеграції за новим місцем проживання в Україні.
Відповідно до ч. 2 ст. 7 Закону №1706-VII Україна вживає всіх можливих заходів, спрямованих на розв`язання проблем, пов`язаних із соціальним захистом, зокрема відновленням усіх соціальних виплат внутрішньо переміщеним особам.
Постановою Кабінету Міністрів України від 20.03.2022 року №332 затверджено Порядок надання допомоги на проживання внутрішньо переміщеним особам (далі Порядок №332). Порядок №332 набрав чинності 22.03.2022 року. В зв`язку з набранням чинності Порядку №332 втратила чинність Постанова №505.
До обставин цієї справи Порядок №332 підлягає застосування в редакції, що діяла на момент виникнення спірних правовідносин, тобто 05.08.2022 року (дата звернення позивача до відповідача за призначенням допомоги). Станом на цю дату Порядок №332 діяв в редакції від 14.07.2022 року. Надалі Порядок №332 застосовується виключно в цій редакції.
Відповідно до п. 1 Порядку №332 цей Порядок визначає механізм надання допомоги на проживання внутрішньо переміщеним особам (далі - допомога).
Згідно п. 2 Порядку №332 Допомога надається особам, які перемістилися з тимчасово окупованої території Російською Федерацією території України, а також території адміністративно-територіальних одиниць, де проводяться бойові дії та що визначені в переліку адміністративно-територіальних одиниць, на території яких платникам єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, які перебувають на обліку на відповідній території, може надаватися допомога в рамках Програми єПідтримка, затвердженому розпорядженням Кабінету Міністрів України від 6 березня 2022 р. № 204.
Облік внутрішньо переміщених осіб ведеться відповідно до Порядку оформлення і видачі довідки про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 1 жовтня 2014 р. № 509 Про облік внутрішньо переміщених осіб (Офіційний вісник України, 2014 р., № 81, ст. 2296; 2015 р., № 70, ст. 2312).
Пунктом 3 Порядку №332 встановлено, що Допомога надається щомісячно з місяця звернення до квітня 2022 р. включно на кожну внутрішньо переміщену особу, відомості про яку включено до Єдиної інформаційної бази даних про внутрішньо переміщених осіб, у таких розмірах:
для осіб з інвалідністю та дітей - 3000 гривень;
для інших осіб - 2000 гривень.
Допомога виплачується за повний місяць незалежно від дати звернення за її наданням.
Допомога внутрішньо переміщеним особам, які звернулися за її наданням до 30 квітня 2022 р. включно, надається починаючи з березня 2022 року.
Допомога на проживання призначається автоматично без подання додаткового звернення внутрішньо переміщеним особам, які станом на 1 березня 2022 р. отримували щомісячну адресну допомогу внутрішньо переміщеним особам для покриття витрат на проживання, в тому числі на оплату житлово-комунальних послуг, відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 1 жовтня 2014 р. № 505 Про надання щомісячної адресної допомоги внутрішньо переміщеним особам для покриття витрат на проживання, в тому числі на оплату житлово-комунальних послуг (Офіційний вісник України, 2014 р., № 80, ст. 2271). Виплата допомоги внутрішньо переміщеним особам за місяці, у яких вони отримували щомісячну адресну допомогу внутрішньо переміщеним особам для покриття витрат на проживання, у тому числі на оплату житлово-комунальних послуг, не здійснюється.
Допомога не надається внутрішньо переміщеним особам, які були обліковані як внутрішньо переміщені особи до 24 лютого 2022 р. у регіонах, що не включені до переліку, зазначеному в абзаці першому пункту 2 цього Порядку, за винятком осіб, які отримували щомісячну адресну допомогу внутрішньо переміщеним особам для покриття витрат на проживання, у тому числі на оплату житлово-комунальних послуг.
Починаючи з травня 2022 р. допомога надається внутрішньо переміщеним особам, які перемістилися з тимчасово окупованої території Російською Федерацією території України, території територіальних громад, що розташовані в районі проведення воєнних (бойових) дій або які перебувають в тимчасовій окупації, оточенні (блокуванні), а також внутрішньо переміщеним особам, у яких житло зруйноване або непридатне для проживання внаслідок пошкодження і які подали до 20 травня 2022 р. заявку на відшкодування відповідних втрат, зокрема через Єдиний державний вебпортал електронних послуг, або за умови подання документального підтвердження від органів місцевого самоврядування факту пошкодження/знищення нерухомого майна внаслідок бойових дій, терористичних актів, диверсій, спричинених військовою агресією Російської Федерації.
Перелік територіальних громад, які розташовані в районі проведення воєнних (бойових) дій або які перебувають в тимчасовій окупації, оточенні (блокуванні), формується в електронній формі відповідно до Положення про інформаційну систему формування переліку територіальних громад, які розташовані в районі проведення воєнних (бойових) дій або які перебувають в тимчасовій окупації, оточенні (блокуванні), затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 7 травня 2022 р. № 562, а у разі відсутності технічної можливості формування такого переліку в електронній формі - затверджується Мінреінтеграції за погодженням з Міноборони на підставі пропозицій відповідних обласних, Київської міської військових адміністрацій.
Відповідно до п. 7 ст. 1-1 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» від 15.04.2014 року №1207-VII (далі Закон №1207-VII) тимчасово окупована Російською Федерацією територія України (тимчасово окупована територія) - це частини території України, в межах яких збройні формування Російської Федерації та окупаційна адміністрація Російської Федерації встановили та здійснюють фактичний контроль або в межах яких збройні формування Російської Федерації встановили та здійснюють загальний контроль з метою встановлення окупаційної адміністрації Російської Федерації.
Відповідно до Переліку адміністративно-територіальних одиниць, на території яких платникам єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, які перебувають на обліку на відповідній території, може надаватися допомога в рамках Програми «єПідтримка», затвердженому Розпорядженням Кабінету Міністрів України від 06.03.2022 р. №204-р (далі Розпорядження №204-р) в редакції, чинній на дату виникнення спірних правовідносин, до такого переліку належить Донецька область.
Цей спір виник в зв`язку з невизнанням відповідачем за позивачем права на отримання допомоги згідно Порядку №332 як такої. З цього приводу суд зазначає наступне.
За обставин цієї справи відповідач заперечував право позивача на отримання допомоги згідно Порядку №332 після отримання звернення позивача від 07.04.2023 року, при цьому у листі-відповіді на це звернення від 20.04.2023 року за змістом міститься протилежна підстава для відмови у призначенні позивачу допомоги позивач у 2020 році повернулася до місця постійного проживання і не повідомила про це відповідача, довідку внутрішньо переміщеної особи не скасувала, а станом на 01.03.2022 року допомогу згідно Порядку №505 не отримувала. При цьому у спірному рішенні від 08.08.2022 року містилася підстава: переміщення з території проведення бойових дій раніше ніж 24.02.2022 року та станом на 01.03.2022 року нарахування допомоги не проводилося. За таких обставин суд вважає за можливе надати правову оцінку праву позивача на отримання відповідної допомоги в цілому, в т.ч. з урахуванням наданих пояснень при зверненні від 07.04.2023 року та відповіді відповідача на нього.
Щодо обґрунтування рішення від 08.08.2022 року суд зазначає, що в ньому у п. 3 Порядку №332 дата 24 лютого 2022 року згадується лише 1 раз в абзаці сьомому, за змістом якого право на допомогу відсутнє, якщо особа була облікована внутрішньо переміщеною особою в регіонах, що не вказані у Розпорядженні №204-р (окрім тих, хто отримував допомогу згідно Постанови №505). Позивач дійсно не отримувала виплату згідно Постанови №505 станом на дату звернення до відповідача, однак позивач була облікована як внутрішньо переміщена особа на території Дніпропетровської області, яка міститься у Розпорядженні №204-р, в зв`язку з чим ця норма права до позивача не застосовується.
Суд звертає увагу, що позивач необґрунтовано використав редакцію Порядку №332 станом на 24.08.2022 року, оскільки спірні правовідносини виникли 05.08.2022 року після звернення позивача до відповідача, рішення щодо звернення надано 08.08.2022 року, в зв`язку з чим позивачем використано неналежну норму права. Водночас, на рішення по суті ця обставина не впливає, оскільки відповідачем порушено абзац 7 п. 3 Порядку №332 в редакції станом на 14.07.2022 року, оскільки саме ця редакція Порядку №332 діяла 05.08.2022 року дата звернення позивача за допомогою.
Відповідно, відповідач правильно вказав, що станом на 01.03.2022 року нарахування допомоги не проводилося (допомоги згідно Постанови №505), що позивачем не заперечувалося, однак безпідставно послався на п. 3 Порядку №332, який не містить нормативного правила, за яким переміщення з території проведення бойових дій раніше ніж 24.02.2022 року позбавляє особу права на отримання допомоги згідно Порядку №332. В дійсності відповідна норма права позбавляє права на отримання такої допомоги лише якщо особа була облікована як внутрішньо переміщена особа до 24.02.2022 року, таке облікування здійснювалося у регіонах, що не включені до переліку, зазначеному в абзаці першому пункту 2 цього Порядку (однак Дніпропетровська область, де обліковувалася позивач з 2019 року до такого переліку включена), крім отримувачів допомоги відповідно до Постанови №505. Таким чином, правова підстава для відмови позивачу у призначення допомоги згідно Порядку №332, що викладена у повідомленні відповідача від 08.08.2022 року є необґрунтованою, а відповідне рішення підлягає скасуванню.
Суд зазначає, що протиправність відмови у визнанні за особою певного права сама по собі не створює в особи відповідне право, існування якого залежить від визначених у законодавстві обставин. До юридичної ситуації позивача за обставин цієї справи підлягає застосуванню абзац 8 п. 3 Порядку №332, оскільки позивач є внутрішньо переміщеною особою, яка перемістилися з тимчасово окупованої території російською федерацією території України (м. Донецьк є тимчасово окупованою територією російською федерацією відповідно до Указу Президента України «Про межі та перелік районів, міст, селищ і сіл, частин їх територій, тимчасово окупованих у Донецькій та Луганській областях» від 07.02.2019 року №32/2019), території територіальних громад, що розташовані в районі проведення воєнних (бойових) дій або які перебувають в тимчасовій окупації, оточенні (блокуванні) (Донецька міська територіальна громада належить до таких територій згідно Переліку територіальних громад, які розташовані в районі проведення воєнних (бойових) дій або які перебувають в тимчасовій окупації, оточенні (блокуванні) станом на 23 липня 2022 року, затвердженого Наказом Міністерства з питань реінтеграції тимчасово окупованих територій України 25 квітня 2022 року № 75 (у редакції наказу Міністерства з питань реінтеграції тимчасово окупованих територій України від 27 липня 2022 року № 169). Отже, м. Донецьк належить до обох видів територій, переміщення з яких надає право на отримання допомоги згідно Порядку №332 відповідно до абзацу 8 п. 3 цього порядку.
Щодо обставин такого переміщення суд зазначає, що відповідної конкретизації положення Порядку №332 не містять, зокрема, не передбачено правила про те, що такі особи повинні бути переміщені після певної дати або у визначений спосіб (безпосередньо через лінію зіткнення, а не через треті країни).
З цього приводу суд зазначає, що в разі існування неоднозначного або множинного тлумачення прав та обов`язків особи в національному законодавстві органи державної влади зобов`язані застосувати підхід, який був би найбільш сприятливим для особи».
Враховуючи вищевикладене, судом не встановлено правових підстав, які в вказували на законність рішення відповідача від 08.08.2022 року щодо відмови позивачу та її малолітній дитині в отриманні допомоги згідно Порядку №332, при цьому судом встановлені достатні підстави для визнання за позивачем та її малолітньою дитиною такого права.
Щодо тверджень відповідача у листі від 20.04.2023 року суд зазначає, що обставини повернення до постійного місця проживання, повідомлення про це та нескасування довідки внутрішньо переміщеної особи не визначені Порядком №332 як підстави для відмови у становленні відповідної допомоги, при цьому право на таку допомогу станом на дату звернення до відповідача судом визнано раніше. Невиконання позивачем свого обов`язку щодо повідомлення про повернення до постійного місця проживання не надає відповідачу жодних повноважень, пов`язаних з оцінкою цієї обставини в контексті визначення права на встановлення допомоги згідно Порядку №332 в силу принципу законності, закріпленого у ст. 19 Конституції України.
За вказаних обставин, позовні вимоги підлягають задоволенню.
При зверненні до суду позивачем сплачено суму судового збору у розмірі 1073,60 грн, що підтверджується квитанцією від 31.05.2023 року.
Отже, відповідно до положень ст. 139 Кодексу адміністративного судочинства України сплачений позивачем судовий збір за подання позову до суду підлягає стягненню на його користь за рахунок бюджетних асигнувань відповідача.
У зв`язку з перебуванням судді Боженко Н.В. у відпустці, рішення ухвалено в перший робочий день судді 06 вересня 2023 року.
Керуючись ст. ст. 139, 241-246, 250, 262 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -
Визнати протиправним та скасувати рішення Лівобережного управління соціального захисту населення Дніпровської міської ради від 08 серпня 2022 року щодо відмови у призначенні ОСОБА_1 та ОСОБА_2 допомоги на проживання внутрішньо переміщеним особам, на підставі заяви ОСОБА_1 від 05 серпня 2022 року.
Зобов`язати Лівобережне управління соціального захисту населення Дніпровської міської ради призначити, нарахувати та виплатити ОСОБА_1 та ОСОБА_2 допомогу на проживання внутрішньо переміщеним особам відповідно до Порядку надання допомоги на проживання внутрішньо переміщеним особам, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України «Деякі питання виплати допомоги на проживання внутрішньо переміщеним особам» від 20.03.2022 №332, на підставі заяви ОСОБА_1 від 05 серпня 2022 року.
Рішення суду набирає законної сили відповідно до вимог статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене в порядку та у строки, передбачені статтями 295, 297 цього Кодексу.

Суддя Н.В. Боженко