Справа № 260/5211/22
Суддя: Чиркін С.М.
Дата ухвалення: 2023-09-14 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

14 вересня 2023 року

м. Київ

справа №260/5211/22

адміністративне провадження №Зі/990/148/23

Верховний Суд у складі судді Касаційного адміністративного суду Чиркіна С.М., розглянув в порядку письмового провадження заяву ОСОБА_1 про відвід суддів Стародуба О.П., Берназюка Я.О., Рибачука А.І. у справі №260/5211/22 за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити дії,

УСТАНОВИВ:

У 2022 році ОСОБА_1 (далі - позивач) звернувся до Закарпатського окружного адміністративного суду з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області (далі - відповідач), в якому просив:

- визнати дії відповідача щодо непризначення щорічної разової грошової допомогу до 5 травня за 2022 рік як учаснику бойових дій у розмірі п`яти мінімальних пенсій за віком у відповідності до статті 12 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» протиправними;

- зобов`язати відповідача провести перерахунок та виплату щорічної разової грошової допомоги до 05 травня за 2022 рік, як учаснику бойових дій у розмірі 5 мінімальних пенсій за віком, виходячи з розрахунку мінімальної пенсії за віком, встановленої Законом України «Про Державний бюджет на 2022 рік», з урахуванням раніше виплачених сум.

Рішенням Закарпатського окружного адміністративного суду від 20.01.2023, залишеним без змін постановою Восьмого апеляційного адміністративного суду від 25.04.2023, у задоволенні позову відмовлено.

18.07.2023 на адресу Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду надійшла касаційна скарга позивача у якій скаржник просив скасувати рішення Закарпатського окружного адміністративного суду від 20.01.2023 та постанову Восьмого апеляційного адміністративного суду від 25.04.2023 і прийняти нове рішення, яким позов задовольнити.

Ухвалою Верховного Суду від 25.07.2023 касаційну скаргу повернуто скаржнику на підставі пункту 4 частини 5 статті 332 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України).

06.08.2023 на адресу Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду вдруге надійшла касаційна скарга позивача у якій скаржник просить скасувати рішення Закарпатського окружного адміністративного суду від 20.01.2023 та постанову Восьмого апеляційного адміністративного суду від 25.04.2023 і прийняти нове рішення, яким позов задовольнити.

Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 07.08.2023 визначено склад колегії суддів: Стародуб О.П. (суддя-доповідач), судді - Берназюк Я.О., Рибачук А.І.

Ухвалою Верховного Суду від 18.08.2023 визнано неповажними підстави пропуску строку на касаційне оскарження, касаційну скаргу позивача залишено без руху. Скаржнику надано строк у десять днів з дня отримання копії ухвали про залишення скарги без руху для усунення недоліків касаційної скарги.

11.09.2023 позивачем подано заяву відвід суддів Стародуба О.П., Берназюка Я.О., Рибачука А.І., а також заяву про усунення недоліків касаційної скарги.

Ухвалою Верховного Суду від 12.09.2023 заяву про відвід суддів Стародуба О.П., Берназюка Я.О. та Рибачука А.І. визнано необґрунтованою, заяву про відвід суддів у справі №260/5211/22 передано до Секретаріату Касаційного адміністративного суду для визначення судді, який не входить до складу суду, що розглядає дану справу, в порядку, передбаченому КАС України, для розгляду заяви.

За результатами автоматизованого розподілу від 13.09.2023 заяву позивача про відвід суддів Стародуба О.П., Берназюка Я.О. та Рибачука А.І. передано для вирішення судді Чиркіну С.М.

Відповідно до частини восьмої статті 40 КАС України суддя, якому передано на вирішення заяву про відвід, вирішує питання про відвід в порядку письмового провадження.

За приписами частини десятої статті 40 КАС України питання про відвід має бути розглянуто не пізніше двох днів з дня надходження заяви про відвід.

Перевіривши підстави зазначені в заяві ОСОБА_1 про відвід суддів Стародуба О.П., Берназюка Я.О., Рибачука А.І. судом встановлено таке.

Частинами першою-третьою статті 39 КАС України передбачено, що за наявності підстав, зазначених у статтях 36-38 цього Кодексу, суддя, секретар судового засідання, експерт, спеціаліст, перекладач зобов`язані заявити самовідвід. За цими самими підставами їм може бути заявлено відвід учасниками справи. Відвід (самовідвід) повинен бути вмотивованим і заявленим протягом десяти днів з дня отримання учасником справи ухвали про відкриття провадження у справі, але не пізніше початку підготовчого засідання або першого судового засідання, якщо справа розглядається за правилами спрощеного позовного провадження. Заявляти відвід (самовідвід) після цього дозволяється лише у виняткових випадках, коли про підставу відводу (самовідводу) заявнику не могло бути відомо до спливу вказаного строку, але не пізніше двох днів з дня, коли заявник дізнався про таку підставу.

Підстави для відводу (самовідводу) судді визначені статтею 36 КАС України, згідно з частиною першою якої суддя не може брати участі в розгляді адміністративної справи і підлягає відводу (самовідводу) у тому числі (…) якщо він прямо чи опосередковано заінтересований в результаті розгляду справи та за наявності інших обставин, які викликають сумнів у неупередженості або об`єктивності судді.

Отже метою запровадження інституту відводу судді (суддів) від розгляду справи є гарантування безсторонності суду, зокрема, з ціллю запобігти упередженості судді (суддів) під час розгляду справи.

Статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, гарантовано кожному право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Згідно з усталеною практикою Європейського Суду з прав людини існування безсторонності суду для цілей пункту 1 статті 6 Конвенції повинно встановлюватися згідно з: (і) суб`єктивним критерієм, врахувавши особисті переконання та поведінку конкретного судді, тобто чи мав суддя особисту упередженість або чи був він об`єктивним у цій справі, та (іі) об`єктивним критерієм, іншими словами, шляхом встановлення того, чи забезпечував сам суд та, серед інших аспектів, його склад, достатні гарантії для того, щоб виключити будь-який обґрунтований сумнів у його безсторонності.

Особиста безсторонність суду презюмується, поки не надано доказів протилежного.

Практика цього Суду свідчить, що при об`єктивному підході до встановлення наявності упередженості суду (суддів) повинно бути визначено окремо від поведінки судді, чи існують очевидні факти, що можуть поставити під сумнів його безсторонність. Коли це стосується органу, який засідає як суд присяжних, то визначається окремо від персональної поведінки його членів, чи існують явні факти, що ставлять під сумнів неупередженість органу в цілому. Так само й у вирішенні питання щодо існування легітимних причин, сумнівів у неупередженості конкретного судді (пункті 45-50 рішення ЄСПЛ у справі "Морель проти Франції"; пункт 23 рішення ЄСПЛ у справі "Пескадор Валеро проти Іспанії") або органу, що засідає у вигляді суду присяжних (пункт 40 рішення ЄСПЛ у справі "Лука проти Румунії"), позиція зацікавленої сторони є важливою, але не вирішальною. Вирішальним є наявність обґрунтованості сумніву в неупередженості суду (пункт 44 рішення ЄСПЛ у справі "Ветштайн проти Швейцарії"; пункт 30 рішення ЄСПЛ у справі "Пабла Кю проти Фінляндії"; пункт 96 рішення ЄСПЛ у справі "Мікалефф проти Мальти").

ЄСПЛ в пункті 49 рішення у справі "Білуха проти України" вказав, що наявність безсторонності відповідно до пункту 1 статті 6 Конвенції повинна визначатися за суб`єктивним та об`єктивним критеріями. Відповідно до суб`єктивного критерію беруться до уваги особисті переконання та поведінка окремого судді, тобто чи виявляв суддя упередженість або безсторонність у даній справі. Відповідно до об`єктивного критерію визначається, серед інших аспектів, чи забезпечував суд як такий та його склад відсутність будь-яких сумнівів у його безсторонності. Стосовно об`єктивного критерію цей суд указує на те, що при вирішенні питання, чи є у справі обґрунтовані причини побоюватися, що певний суддя був небезсторонній, позиція заінтересованої особи є важливою, але не вирішальною. Вирішальним же є те, чи можна вважати такі побоювання об`єктивно обґрунтованими (пункт 52 рішення у справі "Білуха проти України").

За таких обставин, вказані у заяві про відвід підстави для відводу суддів не свідчать про упередженість або необ`єктивність суддів, пряму чи опосередковану зацікавленість в результаті розгляду справи. Інформація зазначена в заяві фактично відображає особисту позицію позивача побудовану на припущеннях про існування суб`єктивних обставин, які начебто можуть вплинути на об`єктивність та неупередженість суддів при розгляді справи. Проте наведені припущення, не підтверджені належними і допустимими доказами.

Отже, для підтвердження порушення (або можливого порушення) суддею принципу неупередженості, заявнику потрібно довести наявність відповідних зазначених вище суб`єктивних та/або об`єктивних елементів стандарту неупередженості (зокрема, але не винятково, йдеться про такі ознаки як особисте переконання та поведінка конкретного судді, що вказують на його безпосередню зацікавленість у результатах розгляду справи, неналежне забезпечення конкретним судом та його складом, визначеним для розгляду справи, дотримання процесуальних прав і свобод сторін та осіб, які беруть участь у справі тощо).

Водночас на підтвердження своїх доводів про неупередженість та необ`єктивність суддів заявник вказує на те, що дана колегія суддів уже відмовила йому у поновлені строку на касаційне оскарження та вважає, що подальший розгляд справи цим складом суду не можливий, через те, що у них вже сформувалася попередня думка з цього питання.

За приписами частини четвертої статті 36 КАС України незгода сторони з процесуальними рішеннями судді, рішення або окрема думка судді в інших справах, висловлена публічно думка судді щодо того чи іншого юридичного питання не може бути підставою для відводу.

Отже, доводи позивача, зазначені в заяві про відвід суддів Стародуба О.П., Берназюка Я.О., Рибачука А.І. свідчать про незгоду останнього з процесуальним рішенням суду, та відповідно не можуть бути підставою для відводу судді.

Водночас, твердження заявника щодо можливої упередженості суддів Стародуба О.П., Берназюка Я.О., Рибачука А.І. мають суб`єктивний характер оскільки не підтверджені належними та допустимими доказами та не містять жодного факту вчинення дій, які б свідчили про їх упередженість чи ставили б під сумнів безсторонність суддів.

Отже, відсутні підстави для висновку про наявність визначених пунктом 4 частини першої статті 36 КАС України та інших передумов для відводу суддів Стародуба О.П., Берназюка Я.О., Рибачука А.І. від участі у справі №260/5211/22.

За такого правового регулювання та обставин розгляду справи, твердження заявника не знайшли свого підтвердження щодо можливої упередженості суддів, оскільки мають суб`єктивний характер, не підтверджені належними та допустимими доказами та не містять жодного факту вчинення дій, які б свідчили про їх упередженість чи ставили б під сумнів безсторонність суддів, у зв`язку із чим у задоволені заяви представника позивача про відвід суддів Стародуба О.П., Берназюка Я.О., Рибачука А.І. необхідно відмовити.

У зв`язку з наведеним вище, підстави для задоволення заяви про відвід суддів Стародуба О.П., Берназюка Я.О., Рибачука А.І. у справі №260/5211/22 відсутні.

Керуючись статтями 36, 39, 40, 248, 256 КАС України, Суд

УХВАЛИВ :

У задоволенні заяви ОСОБА_1 про відвід суддів Стародуба О.П., Берназюка Я.О., Рибачука А.І. у справі №260/5211/22 - відмовити.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та оскарженню не підлягає.

Суддя: С.М. Чиркін