Справа № 160/13390/23
Суддя: Боженко Наталія Василівна
Дата ухвалення: 2023-09-06 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
15 червня 2023 року до Дніпропетровського окружного адміністративного суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 (далі позивач) до Управління праці та соціального захисту населення Жовтоводської міської ради Дніпропетровської області (далі відповідач), в якій просить суд:
- визнати протиправним та скасувати рішення Управління праці та соціального захисту населення Жовтоводської міської ради Дніпропетровської області код ЄРДПОУ 03192313, видане у формі повідомлення про відмову у наданні державної допомоги особам, які не мають права на пенсію, та інвалідам від 08.06.2023 року ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ;
- зобов`язати Управління праці та соціального захисту населення Жовтоводської міської раді Дніпропетровської області код ЄРДПОУ 03192313 призначити ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 державну допомогу особам, які не мають права на пенсію, та інвалідам з дати звернення до відповідача.
Позовна заява обґрунтована тим, що 15.05.2023 року позивач звернувся до відповідача із заявою щодо надання державної допомоги особам, які не мають права на пенсію, та інвалідам на підставі Закону України «Про державну соціальну допомогу особам, які не мають права на пенсію, та особам з інвалідністю» від 18.05.2004 року №1727-IV (далі Закон №1727-IV). Однак відповідач рішенням від 08.06.2023 року відмовив у призначенні такої допомоги з посиланням на розмір доходу позивача. Позивач стверджує, що відповідачем помилково розраховано розмір доходу позивача за останні 6 місяців
13 липня 2023 року Дніпропетровським окружним адміністративним судом зареєстровано відповідь на відзив, який надійшов від представника позивача в системі «Електронний Суд». Позивач повторює доводи, висловлені у позовній заяві.
19 липня 2023 року до Дніпропетровського окружного адміністративного суду від представника відповідача надійшло заперечення, в якому відповідач повторює доводи, висловлені у відзиві.
Згідно положень ст. 262 Кодексу адміністративного судочинства України, суд розглянув справу у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні) за наявними у ній матеріалами.
Дослідивши матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються вимоги позову, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив наступні обставини справи та надав їм правову оцінку.
Відповідно до довідки до акта огляду медико-соціальною експертною комісією серії 12ААГ №390881 позивачу встановлено третю групу інвалідності з 22.03.2023 року.
Витягом з реєстру платників єдиного податку від 04.03.2023 року №84 підтверджується обрання позивачем спрощеної системи оподаткування з 01.03.2021 року, діюча ставка у відсотках до доходу 2 відсотки.
Згідно відомостей з Державного реєстру фізичних осіб платників податків про суми виплачених доходів та утриманих податків від 13.06.2023 року №F1401804 у позивача відсутній дохід за 1-2 квартал 2023 року.
Вважаючи таку відмову протиправною, позивач звернувся до суду з цією позовною заявою.
Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд виходить з наступного.
Відповідно до ст. 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.
Відповідно до ст. 1 Закону №1727-IV державна соціальна допомога особам, які не мають права на пенсію, та особам з інвалідністю - щомісячна державна допомога, що надається відповідно до норм цього Закону у грошовій формі особам, які не мають права на пенсію, та особам з інвалідністю.
Особа, яка не має права на пенсію, - дитина померлого годувальника (у тому числі народжена до спливу 10 місяців з дня смерті годувальника), який на день смерті не мав страхового стажу, необхідного для призначення пенсії для особи з інвалідністю III групи, особа, яка досягла 65 років та не має права на пенсію відповідно до закону. До досягнення зазначеного віку до осіб, які не мають права на пенсію, належать жінки 1960 року народження і старші після досягнення ними такого віку.
Статтею 4 Закону №1727-IV встановлено, що державна соціальна допомога згідно із цим Законом призначається особі, яка:
1) є дитиною померлого годувальника або досягла віку, встановленого статтею 1 цього Закону, та не мають права отримувати у зв`язку з цим пенсію відповідно до закону, або визнана особою з інвалідністю у встановленому порядку;
2) не одержує пенсію або соціальні виплати, що призначаються для відшкодування шкоди, заподіяної ушкодженням здоров`я на виробництві, передбачені Законом України "Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування";
3) є малозабезпеченою особою (крім осіб з інвалідністю I групи та дітей померлого годувальника);
4) є особою з інвалідністю I групи.
Призначення і виплата державної соціальної допомоги особам, які не мають права на пенсію, та особам з інвалідністю здійснюються в порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.
Таким порядком є Порядок призначення і виплати державної соціальної допомоги особам, які не мають права на пенсію, та особам з інвалідністю і державної соціальної допомоги на догляд, затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 02.04.2005 року №261 (далі Порядок №261).
Пунктом 2 Порядку №261 встановлено, що державна соціальна допомога особам, які не мають права на пенсію, та особам з інвалідністю і державна соціальна допомога на догляд призначається і виплачується громадянам України, які постійно проживають на території України.
Відповідно до п. 3 Порядку №261 до малозабезпечених осіб, що мають право на державну соціальну допомогу особам, які не мають права на пенсію, та особам з інвалідністю і державну соціальну допомогу на догляд, належать особи, середньомісячний сукупний дохід яких за останні шість календарних місяців або два квартали, що передують місяцю звернення за призначенням допомоги, не перевищує прожитковий мінімум, визначений для осіб, які втратили працездатність (крім осіб з інвалідністю I групи та дітей померлого годувальника).
Згідно п. 25 Порядку №261 Порядок обчислення середньомісячного сукупного доходу сім`ї для призначення соціальної допомоги і допомоги на догляд визначено постановою Кабінету Міністрів України від 22 липня 2020 р. № 632 Деякі питання виплати державної соціальної допомоги (Офіційний вісник України, 2020 р., № 61, ст. 1981).
Пунктом 9 Порядку №632 передбачено, що для фізичних осіб - підприємців, які обрали спрощену систему оподаткування, незалежно від отриманих (неотриманих) доходів до сукупного доходу за кожний місяць враховується дохід, обчислений у таких розмірах мінімальної заробітної плати станом на кінець періоду, за який враховуються доходи:
одного розміру мінімальної заробітної плати - для платників єдиного податку першої групи;
двох розмірів мінімальної заробітної плати - для платників єдиного податку другої групи;
трьох розмірів мінімальної заробітної плати - для платників єдиного податку третьої групи.
При цьому для фізичних осіб - підприємців, які обрали спрощену систему оподаткування і є платниками єдиного податку першої - третьої груп, не враховується дохід, отриманий самозайнятою особою, та дохід від провадження підприємницької діяльності, інформацію про які подано ДПС на запит органу соціального захисту населення/органу Пенсійного фонду України. Система оподаткування та групи платників єдиного податку для спрощеної системи оподаткування визначаються станом на останній місяць періоду, за який враховуються доходи.
За обставин цієї справи позивачем не заперечувався факт наявності у нього статусу фізичної особи-підприємця, яка перебуває на спрощеній системі оподаткування та обрала єдиний податок третьої групи, докази на підтвердження цієї обставини надано самим позивачем.
Відповідно до ч. 1-2 ст. 7 Кодексу адміністративного судочинства України суд вирішує справи відповідно до Конституції та законів України, а також міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.
Суд застосовує інші правові акти, прийняті відповідним органом на підставі, у межах повноважень та у спосіб, визначені Конституцією та законами України.
Відповідно, незалежно від особистих характеристик та конкретних життєвих обставин позивача, у суду відсутні підстави для незастосування до нього норм права, дія яких поширюється на позивача.
Так, п. 9 Порядку №632 передбачає нормативне правило, за змістом якого незалежно від наявності доходу для цілей цього порядку (до якого в свою чергу відсилає Порядок №261) фізична особа-підприємець, яка обрала спрощену систему оподаткування та сплачує єдиний податок третьої групи, вважається такою, що отримала дохід у розмірі 3 мінімальних заробітних плат.
Відповідно до ст. 8 Закону України «Про Державний бюджет України на 2023 рік» від 03.11.2022 року №2710-IX розмір мінімальної заробітної плати складає 6700 грн у місячному обчисленні.
При цьому позивачем не надано пояснень та доказів щодо наявності обставин, передбачених абзацем п`ятим п. 9 Порядку №632.
В цьому аспекті суд звертає увагу, що згідно ч. 1, 2 ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.
В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
З наведених положень законодавства вбачається, що питання факту сторонами доводяться на засадах рівності, в той час як при вирішенні питання права в частині правомірності рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень саме останній доводить правомірність своїх дій.
Обов`язок відповідача - суб`єкта владних повноважень довести правомірність рішення, дії чи бездіяльності не виключає визначеного ч. 1 ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України обов`язку позивача довести ті обставини, на яких ґрунтуються його вимоги.
Аналогічний правовий висновок міститься у постанові Великої Палати Верховного Суду від 25.06.2020 року у справі №520/2261/19.
Таким чином, суд констатує, що відповідач правильно розрахував середньомісячний сукупний дохід сім`ї позивача, яка складається з нього, в зв`язку з чим обґрунтовано відмовив у призначенні позивачу допомоги згідно Закону №1727-IV.
З огляду на викладене, у позові належить відмовити.
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 20 червня 2023 року клопотання позивача про звільнення від сплати судового збору було задоволено частково. Відстрочено ОСОБА_1 сплату судового збору за подання адміністративного позову до ухвалення судового рішення по справі.
Відповідно до пп. 1 п. 3 ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» від 08.07.2011 року №3674-VI (далі - Закон №3674-VI)за подання цієї позовної заяви немайнового характеру позивач як фізична особа мав сплатити судовий збір у розмірі 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що дорівнює 1073,60 грн.
Згідно ч. 3 ст. 4 Закону №3674-VI при поданні до суду процесуальних документів, передбачених частиною другою цієї статті, в електронній формі - застосовується коефіцієнт 0,8 для пониження відповідного розміру ставки судового збору.
Отже, позивачу належало сплатити судовий збір у розмірі 1073,60*0,8=858,88 грн.
Враховуючи вищевикладене, суд стягує з позивача розмір судового збору, який належало сплатити в зв`язку з поданням цієї позовної заяви.
У зв`язку з перебуванням судді Боженко Н.В. у відпустці, рішення ухвалено в перший робочий день судді 06 вересня 2023 року.
Керуючись ст. ст. 139, 241-246, 250, 262 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -
У задоволенні позовної заяви ОСОБА_1 до Управління праці та соціального захисту населення Жовтоводської міської ради про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії відмовити повністю.
Стягнути з ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 ) на користь Державного бюджету України судові витрати з оплати судового збору у розмірі 858,88 гривень (вісімсот п`ятдесят вісім гривень 88 копійок).
Рішення суду набирає законної сили відповідно до вимог статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене в строки, передбачені статтею 295 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя Н.В. Боженко