Справа № 120/10223/22
Суддя: Мельник-Томенко Ж.М.
Дата ухвалення: 2023-09-15 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

15 вересня 2023 року

м. Київ

справа № 120/10223/22

адміністративне провадження № К/990/30687/23

Верховний Суд у складі судді-доповідача Касаційного адміністративного суду

Мельник-Томенко Ж.М., перевіривши касаційну скаргу Виконавчого комітету Хмільницької міської ради Вінницької області на рішення Вінницького окружного адміністративного суду від 21 березня 2023 року та постанову Сьомого апеляційного адміністративного суду від 10 серпня 2023 року у справі №120/10223/22 за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Виконавчого комітету Хмільницької міської ради Вінницької області, міського голови Хмільницької міської ради Юрчишина Миколи Васильовича про визнання неправомірними та скасування розпоряджень, поновлення на роботі, стягнення середнього заробітку,

УСТАНОВИВ:

До Вінницького окружного адміністративного суду звернулась ОСОБА_1 до Виконавчого комітету Хмільницької міської ради Вінницької області, міського голови Хмільницької міської ради Юрчишина Миколи Васильовича з позовом, у якому просила:

- визнати неправомірним і скасувати розпорядження Хмільницького міського голови від 04 листопада 2022 року №199 -рк про поновлення ОСОБА_1 на посаді начальника відділу із забезпечення діяльності Центру надання адміністративних послуг у м.Хмільнику;

- визнати неправомірним і скасувати розпорядження Хмільницького міського голови від 07 листопада 2022 року №201 -рк про звільнення ОСОБА_1 з посади начальника відділу із забезпечення діяльності Центру надання адміністративних послуг у м. Хмільнику;

- поновити на посаді начальника управління Центру надання адміністративних послуг міської ради м. Хмільника;

- стягнути середній заробіток за час вимушеного прогулу.

Рішенням Вінницького окружного адміністративного суду від 21 березня 2023 року, залишеним без змін постановою Сьомого апеляційного адміністративного суду від 10 серпня 2023 року, позов задоволено частково.

Визнано протиправним і скасовано розпорядження Хмільницького міського голови від 07 листопада 2022 року №201 -рк про звільнення ОСОБА_1 з посади начальника відділу із забезпечення діяльності Центру надання адміністративних послуг у м. Хмільнику.

Поновлено ОСОБА_1 на посаді начальника відділу із забезпечення діяльності Центру надання адміністративних послуг у м. Хмільнику з 08 листопада 2022 року.

Стягнуто з виконавчого комітету Хмільницької міської ради Вінницької області на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час вимушеного прогулу за період з 08 листопада 2022 року до 21 березня 2023 року в сумі 63 600 грн з відрахуванням при його виплаті податків та інших загальнообов`язкових платежів.

Звернуто до негайного виконання рішення суду в частині поновлення ОСОБА_1 на посаді начальника відділу із забезпечення діяльності Центру надання адміністративних послуг у м. Хмільнику та в частині присудження ОСОБА_1 виплати заробітної плати за один місяць в розмірі 14575,01 грн (з відрахуванням при її виплаті податків та інших загальнообов`язкових платежів.

У задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

07 вересня 2023 року до Верховного Суду надійшла касаційна скарга Виконавчого комітету Хмільницької міської ради Вінницької області на рішення Вінницького окружного адміністративного суду від 21 березня 2023 року та постанову Сьомого апеляційного адміністративного суду від 10 серпня 2023 року у справі №120/10223/22.

Відповідно до частини першої статті 328 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в касаційному порядку рішення суду першої інстанції після апеляційного перегляду справи, а також постанову суду апеляційної інстанції повністю або частково у випадках, визначених цим Кодексом.

Так, за правилами частини четвертої статті 328 КАС України підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у частині першій цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права виключно в таких випадках:

1) якщо суд апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні застосував норму права без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду, крім випадку наявності постанови Верховного Суду про відступлення від такого висновку;

2) якщо скаржник вмотивовано обґрунтував необхідність відступлення від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду та застосованого судом апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні;

3) якщо відсутній висновок Верховного Суду щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах;

4) якщо судове рішення оскаржується з підстав, передбачених частинами другою і третьою статті 353 цього Кодексу.

Аналіз наведених норм дає підстави для висновку, що перелік підстав для касаційного оскарження судових рішень є вичерпним і касаційна скарга повинна бути обґрунтована виключно такими доводами.

Вимоги до форми та змісту касаційної скарги встановлено статтею 330 КАС України, відповідно до пункту 4 частини другої якої у касаційній скарзі зазначаються підстава (підстави), на якій (яких) подається касаційна скарга з визначенням передбаченої (передбачених) статтею 328 цього Кодексу підстави (підстав).

Оскаржуючи судові рішення, відповідач послався на пункт 1 частини четвертої статті 328 КАС України.

Заявник касаційної скарги зазначив, що суд апеляційної інстанції не застосував правові висновки, які викладені у постанові Пленуму Верховного Суду України від 06 листопада 1992 року №9 «Про практику розгляду судами трудових спорів» та у постановах Верховного Суду від 11 березня 2020 року у справі №761/4523/16-ц та від 08 листопада 2018 року у справі №815/7012/13-а.

Щодо посилання скаржником на висновки Пленуму Верховного Суду України від 06 листопада 1992 року Суд звертає увагу, що в частині четвертій статті 328 КАС України законодавець як підставу касаційну оскарження, передбачену пунктом 1 частини четвертої статті 328 КАС України, зазначив про висновки, які не були враховані судом апеляційної інстанції, що викладені саме Верховним Судом.

Водночас посилання на пункт 1 частини четвертої статті 328 КАС України як обґрунтування наявності підстави касаційного оскарження судового рішення постановою Верховного Суду України чинним КАС України не передбачено.

Стосовно посилання заявником касаційної скарги на постанови Верховного Суду від 11 березня 2020 року у справі №761/4523/16-ц та від 08 листопада 2018 року у справі №815/7012/13-а слід зазначити наступне.

Так, оскаржуючи судове рішення на підставі пункту 1 частини четвертої статті 328 КАС України, скаржник повинен чітко вказати, яку саме норму права судом було застосовано неправильно, а також обґрунтувати у чому полягає помилка суду при застосуванні відповідної норми права та як, на думку скаржника, відповідна норма повинна застосовуватися у подібних правовідносинах.

Проте у поданій касаційній скарзі скаржником лише зазначено про постанови Верховного Суду, однак не зазначено конкретну норму права (пункт, частина, стаття), яку на його думку, застосовано судом апеляційної інстанції всупереч висновкам Верховного Суду щодо застосування цієї норми права у подібних правовідносинах, а також не обґрунтовано подібність правовідносин у цій справі та у зазначених скаржником справах.

З огляду на викладене, за такого правового обґрунтування касаційної скарги, Суд вважає безпідставними посилання скаржника на пункт 1 частини четвертої статті 328 КАС України як на підставу касаційного оскарження.

З урахуванням змін до КАС України, внесених Законом України від 15 січня 2020 року № 460-IX і які набрали чинності 08 лютого 2020 року, суд касаційної інстанції переглядає судові рішення в межах доводів та вимог касаційної скарги, які стали підставою для відкриття касаційного провадження, а тому відсутність у касаційній скарзі визначених законом підстав касаційного оскарження унеможливлює її прийняття до розгляду і відкриття касаційного провадження.

Фактично доводи касаційної скарги зводяться до незгоди з рішенням судів попередніх інстанцій, переоцінки встановлених судами обставин та досліджених ними доказів, що виходить за межі касаційного перегляду, які визначені статтею 341 КАС України.

Отже, скаржником не викладено передбачені статтею 328 КАС України умови, за яких оскаржувані рішення судів попередніх інстанцій можуть бути переглянуті судом касаційної інстанції на підставі пункту 1 частини четвертої статті 328 КАС України, тому касаційну скаргу необхідно повернути особі, яка її подала, на підставі пункту 4 частини п`ятої статті 332 КАС України.

Керуючись статтею 248, пунктом 4 частини п`ятої статті 332 КАС України, Суд

УХВАЛИВ:

Касаційну скаргу Виконавчого комітету Хмільницької міської ради Вінницької області на рішення Вінницького окружного адміністративного суду від 21 березня 2023 року та постанову Сьомого апеляційного адміністративного суду від 10 серпня 2023 року у справі №120/10223/22 за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Виконавчого комітету Хмільницької міської ради Вінницької області, міського голови Хмільницької міської ради Юрчишина Миколи Васильовича про визнання неправомірними та скасування розпоряджень, поновлення на роботі, стягнення середнього заробітку - повернути особі, яка її подала.

Копію ухвали надіслати учасникам справи у порядку, визначеному статтею 251 КАС України. Роз`яснити, що повернення касаційної скарги не позбавляє права повторного звернення до суду касаційної інстанції в порядку, встановленому законом.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та оскарженню не підлягає.

СуддяЖ.М. Мельник-Томенко