Справа № 346/4299/23
Суддя: Третьякова І. В.
Дата ухвалення: 2023-09-12 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 346/4299/23
Провадження № 2-а/346/69/23
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 вересня 2023 р.м. Коломия

Коломийський міськрайонний суд Івано-Франківської області в складі:

головуючої - судді Третьякової І.В.

за участю:

секретаря судових засідань - Дутчак Х.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Коломия в порядку спрощеного позовного провадження адміністративний позов ОСОБА_1 до Коломийського районного територіального центру комплектування та соціальної підтримки (надалі Коломийський РТЦК та СП) про скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення, -

У С Т А Н О В И В:

04.08.2023р. ОСОБА_1 звернувся до Коломийського міськрайонного суду з адміністративним позовом в якому зазначив, що 17.07.2023р. у Коломийському РТЦК та СП начальником даного центру, всупереч приписам матеріального та процесуального права та в порушення прав особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, було винесено постанову, якою на позивача накладено адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 1700,00 грн. Підставою для притягнення його до адміністративної відповідальності стало начебто порушення ним правил військового обліку, за що передбачена відповідальність за ст. 210 КУпАП. ОСОБА_1 своєї вини не визнає та вважає його притягнення до адміністративної відповідальності незаконним.

Свою позицію мотивує тим, що 17.07.2023р. на виконання розпорядження начальника ІНФОРМАЦІЯ_1 він з`явився до чергового та звідти був направлений до призовної дільниці де йому працівником ОСОБА_2 було повідомлено, що він знаходиться в розшуку так як не з`явився в десятиденний строк з дня початку відповідного чергового призову на строкову військову службу. ОСОБА_1 заперечив щодо висунутих йому звинувачень та вказав, що з`являвся до Коломийського РТЦК та СП в порядку та з дотриманням строків, що передбачені законодавством. Крім цього, зазначив, що протягом 2019-2022р. про необхідність прибуття до ІНФОРМАЦІЯ_1 на будь-яку конкретну дату та час не був оповіщений, відповідних повісток не отримував та не був повідомлений про необхідність прибуття в будь-якому іншому встановленому законом порядку. Також не отримував жодних розпоряджень, довідок чи інших документів. Не приймаючи до уваги його пояснення, ОСОБА_2 , діючи упереджено та спілкуючись на підвищених тонах, повідомила, що складатиме протокол про адміністративне правопорушення. Впродовж наступної години в іншому кабінеті без участі ОСОБА_1 був складений протокол. Після чого позивача провели до начальника ІНФОРМАЦІЯ_1 в присутності якого ОСОБА_1 було надано на підпис протокол №304. Позивач клопотав про закриття провадження у зв`язку з відсутністю події і складу адміністративного правопорушення та намагався дізнатися коли відбудеться розгляд справи, оскільки у відповідній графі протоколу дана інформація вказаною не була. У відповідь йому повідомили, що розгляд справи відбудеться негайно. Після підписання ним протоколу без будь-якого розгляду справи, начальник Коломийського РТЦК та СП підписав заздалегідь підготовлену ОСОБА_2 постанову про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності. До протоколу та постанови також були внесені відомості про двох свідків, які були присутні при так званому розгляді справи, однак не володіли будь-якими обставинами про неї, а суть вчиненого правопорушення їм була доведена начальником. Таким чином, порушення процедури розгляду справи та термінове винесення постанови безпосередньо після складання протоколу порушило право позивача на підготовку належного захисту.

Крім цього, позивач посилається на те, що в протоколі та постанові вказано порушення ним п.1 пп.1 Додатку 2 «Порядку організації та ведення військового обліку призовників, військовозобов`язаних та резервістів», затвердженого постановою КМУ №1487 від 30.12.2022р. (далі Порядок) який передбачає обов`язок призовників військовозобов`язаних та резервістів перебувати на військовому обліку. Однак, ОСОБА_1 перебуває на військовому обліку в ІНФОРМАЦІЯ_2 , а тому вимоги даного пункту ним повністю дотримані. Також позивач заперечує порушення ним інших зазначених йому в провину пунктів, а саме 4, 6, 8, 11 Додатку 2 Порядку, оскільки в 2016 році він проходив військово-лікарську комісію при приписці до призовної дільниці та в 2020 році. Про необхідність проходження інших медичних оглядів чи лікування в медичних закладах охорони здоров`я позивач не повідомлявся, повісток про необхідність з`явитися на будь-який медичний огляд від Коломийського РТЦК та СП не отримував. Рішення комісій з питань приписки, призовних комісій або військово-лікарських комісій районних (міських) територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки щодо необхідності вчинення будь-яких дій до його відома ніхто не доводив. За час перебування на військовому обліку в ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_1 в іншу місцевість для проживання не вибував, місце проживання не змінював, за межі України на строк понад три місяці не виїжджав, а отже й не наставало підстав для відвідування ІНФОРМАЦІЯ_1 на виконання п. 6 Додатку 2 Порядку. Персональні дані позивача не змінювалися, обов`язку надавати документи, що підтверджують право на відстрочку від призову на військову службу під час мобілізації з підстав, передбачених у ст.. 23 ЗУ «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» у ОСОБА_1 не виникало, а отже твердження про порушення ним п. 8, 11 є безпідставним, протиправним та завідомо недостовірним.

Також вказує, що в протоколі зазначено, що «згідно витягу з Книги протоколів засідань призовної комісії при Коломийському ОМВК протокол №30 від 12.12.2019р. громадянин ОСОБА_1 не з`явився для проходження медичної та призовної комісії до ІНФОРМАЦІЯ_1 . Причина неявки невідома, громадянин ОСОБА_1 в період з 2019 року і по теперішній час до ІНФОРМАЦІЯ_1 не з`явився в зв`язку з чим був переданий в розшук». З викладеним в протоколі позивач не погоджується, оскільки Коломийський РТЦК та СП у встановлений Порядком спосіб не оповіщав його, як призовника про необхідність проходження медичного огляду чи призову на військову службу. Крім цього, з 01.08.2022р. ОСОБА_1 перебуває на військовому обліку в Державній службі якості освіти України, про що Коломийський РТЦК та СП належним чином був повідомлений. Проте, протягом 11 місяців перебування на такому військовому обліку, Коломийський РТЦК та СП, маючи для цього всі необхідні механізми, жодним чином не повідомляв позивача про те, що той знаходиться в розшуку, розпоряджень чи повісток про необхідність прибуття не надсилав. З дня закінчення осіннього призову в 2021 році, протягом 2022-2023 років в Україні жодного призову на строкову військову службу не проводилося, а отже в позивача протягом 2022-2023 років не виникало обов`язку прибувати до призовної дільниці в 10 денний строк з дня початку відповідного чергового призову на строкову військову службу, визначеного Указом Президента України.

Також зазначає, що в порушення вимог ст.. 256 КУпАП, в складеному відносно нього протоколі не вказано місце, час вчинення і суть адміністративного правопорушення, а лише безпідставні приписи про порушення п.1,4,6,8,11 Додатку 2 Порядку. Права йому не роз`яснювались, примірник протоколу не вручався, а було надано лише його копію, чим порушено ст.. 254 КУпАП. Начальником Коломийського РТЦК та СП не вчинено жодних дій щодо всебічного повного і об`єктивного з`ясування обставин справи та вирішення її у відповідності із законом. Навпаки, ним вчинявся психологічний тиск на позивача аби схилити його до зізнань у вчиненні порушень. Відтак, начальником ІНФОРМАЦІЯ_1 були вчинені дії по приниженню позивача та винесено постанову про притягнення до відповідальності без наявності будь-яких фактичних даних про місце, час та подію адміністративного правопорушення, чим, на думку позивача порушено ст.. 245, 247, 248 КУпАП.

Відповідно до змісту протоколу та постанови, ОСОБА_1 не з`явився до Коломийського РТЦК та СП , що підтверджується протоколом №30 від 12.12.2019 року. В такий спосіб зазначено, що нібито вчинене правопорушення було виявлено та зафіксовано 12.12.2019р., а відтак провадження у справі слід було закрити у зв`язку з закінченням строків, передбачених ст.. 38 КУпАП

Також позивач посилався на недотримання начальником, як особою, яка розглядала справу про адміністративне правопорушення, вимог ст.. 279, 280 КУпАП, оскільки оголошення про те, яка справа слухається, не здійснювалось, встановлення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, не відбувалось, права та обов`язки не роз`яснювались, протокол не оголошувався, перевірка даного документу на правильність складання та відповідність вимогам ст. 256 КУпАП не вчинялась, а тому розгляд справи в розумінні вимог КУпАП не відбувався. Крім цього, клопотання позивача про закриття провадження розглянуто не було, жодної оцінки його доводам та поясненням не надано. В порушення ст.. 277 КУпАП, позивача не було повідомлено про розгляд справи за три дні, розгляд справи відбувся в той самий день, що й складено протокол. Позивач не мав можливості підготуватися до розгляду справи, залучити захисника, ознайомитися з матеріалами справи, що призвело до порушення його права на захист. Жодних доказів, які б підтверджували неприбуття ОСОБА_1 за викликами, надано не було, а винесена постанова ґрунтується виключно на даних витягу з книги протоколів засідань призовної комісії від 12.12.2019р. Вказані в постанові свідки не є належними, оскільки будь-якими фактичними обставинами по справі не володіли, жодних пояснень не надавали, а відомості про них були внесені до постанови та протоколу за вказівкою начальника ІНФОРМАЦІЯ_1 . Також вказані в протоколі та постанові обставини мали місце в 2019 році, а тому є неправильним застосування до них положень Порядку, який був затверджений постановою КМУ №1487 від 30.12.2022р.

За вищевикладених обставин, позивач просив скасувати постанову від 17.07.2023р. №710/23 «за справою про адміністративне правопорушення», винесену начальником ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_3 щодо ОСОБА_1 та закрити провадження у справі про адміністративне правопорушення. Стягнути з відповідача понесені судові витрати.

Ухвалою Коломийського міськрайонного суду від 07.08.2023р. відкрито спрощене позовне провадження в адміністративній справі. Роз`яснено сторонам порядок та строки подання відзиву, відповіді на відзив та заперечення.

28.08.2023р. до суду надійшов відзив тво начальника Коломийського РТЦК та СП в якому відповідач просить відмовити в задоволенні позову ОСОБА_1 в повному обсязі. Зазначають, що згідно Указів Президента України від 30.01.2019р. № 22/2019, від 16.01.2020р. № 13/2020, від 24.02.2021р. № 71/2021, призовник ОСОБА_1 зобов`язаний був з`явитися в разі ненадходження повістки до призовної дільниці в період з 01.10.2019 по 10.10.2019р., в період з 01.04.2020 по 10.04.2020р та в період з 01.10.2020 по 10.10.2020р., а також в період з 01.04.2021 по 10.04.2021р. та з 01.10.2021 по 10.10.2021р., однак даного обов`язку не виконав. Відповідно до протоколу засідання призовної комісії від 18.10.2019р. № 8 (копія додається), призовник ОСОБА_1 не з`явився для проходження медичної та призовної комісії, з`ясувати причину неявки та викликати повторно. Під час поточного призову причину неявки позивача не з`ясовано у зв`язку з відсутністю за місцем реєстрації. Відповідно до протоколу засідання призовної комісії від 12.12.2019р. №30 (копія додається), ОСОБА_1 не з`явився для проходження медичної та призовної комісії. Матеріали щодо ухилення позивача від військового обов`язку направлено до правоохоронних органів про проведення розшуку, затримання і доставки. 11.10.2019р. з Коломийського об`єднаного міського військового комісаріату на начальника Коломийського ВП ГУНП в Івано-Франківській області на виконання вимог постанови КМУ №921 (чинної на момент звернення) направлено Звернення щодо ухилення громадян від виконання військового обов`язку станом на 10.10.2019р. про проведення розшуку, затримання і доставки (дані списки до суду надати неможливо в зв`язку з закінченням строків зберігання даного звернення). Розпорядженнями військового комісара Коломийського об`єданого міського військового комісаріату протягом 2019-2021 років до виконавчого комітету Нижньовербізької сільської ради Коломийського району неодноразово було повідомлено про необхідність оповіщення позивача. Згідно матеріалів особової справи ОСОБА_1 за поясненнями його батька, які були отримані в 2020-2021 роках, його син знаходиться на заробітках за межами України та після прибуття з`явиться на медичну комісію. Згідно повідомлення Державної служби якості освіти України від 03.08.2023р. ОСОБА_1 прийняти на роботу з 01.08.2022р. на посаду головного спеціаліста відділу юридичного забезпечення Державної служби якості освіти України. (місце розташування в м. Київ). При цьому, позивач вказує, що місце проживання не змінював, що викликає сумніви, оскільки між місцем його реєстрації (с. Нижній Вербіж) та місцем роботи відстань складає близько 600 кілометрів. До того ж зміна місця проживання з моменту оголошення мобілізації та у воєнний час повинно проходити із дозволу керівника РТЦК та СП. Адміністративним розслідуванням було встановлено порушення ОСОБА_1 правил військового обліку, в його діях виявлений склад адміністративного правопорушення, він є суб`єктом відповідальності, а його вина підтверджується військово-обліковими даними призовника, витягами з протоколів засідань призовної комісії №8 від 18.10.2019р. та № 30 від 12.12.2019р., адміністративним розслідуванням, протоколом про адміністративне правопорушення та наданими поясненнями.

З приводу доводів позивача щодо невручення йому повісток зазначили, що відповідно до ч.11 ст. 38 ЗУ «Про військовий обов`язок і військову службу», призовники в разі зміни їх сімейного стану, стану здоров`я, адреси місця проживання, освіти, місця роботи, посади, зобов`язані особисто в семиденний строк повідомити про такі зміни відповідні органи, де вони перебувають на військовому обліку, через центри надання адміністративних послуг та інформаційно-телекомунікаційні системи. При цьому вручення повісток про виклик для повідомлення змін облікових даних чинним законодавством не вимагається. Зазначене правило виконується громадянами самостійно у строки встановлені законодавством. Статтею 15 ЗУ «Про військовий обов`язок і і військову службу» також передбачено, що у разі якщо за будь-яких обставин повістка не надійшла, громадяни призовного віку зобов`язані з`явитися до призовної дільниці в десятиденний строк з дня початку відповідного чергового призову, визначеного Указом Президента України. Під час засідання призовної комісії восени 2019 року ОСОБА_1 для проходження комісії (включаючи медичну комісію), як особа, яка підлягає призову на строкову військову службу не прибував та з зазначеного часу і до 17.07.2023р. до Коломийського РТЦК та СП не з`являвся. Під час уточнення військово-облікових даних стало відомо, що ОСОБА_1 у визначеному законодавством порядку та строки не повідомив про зміну облікових даних (сімейного стану, місця роботи тощо). На вимогу працівників надати відповідні документи до особової справи згідно додатку 7 «Положення про підготовку і проведення призову громадян України на строкову військову службу та прийняття призовників на військову службу за контрактом» затвердженого постановою КМ від 21.03.2002р. №352 (в редакції постанови КМУ від 20.01.2021р. №100) (зі змінами), а саме копію паспорта громадянина України (ID-картки з довідкою про реєстрацію місця проживання та копію документа про освіту позивач відмовився, пояснюючи це тим, що дана вимога нічим не передбачена, вимагання документів на думку позивача було незаконним. В обліковій системі ТЦК позивач числиться як не розшуканий. У зв`язку з зазначеним, триваючим характером правопорушення, протокол про адміністративне правопорушення був складений з дотриманням всіх строків визначених КУпАП.

Також зазначили, що винесена відносно позивача постанова містить посилання на докази, які підтверджують вину ОСОБА_1 , а її наповнення та деталізація не повинна бути неодмінно довгим та об`ємним. Розгляд справи відбувся 17.07.2023р. в кабінеті №1 в АДРЕСА_1 з дотриманням порядку визначеному КУпАП. Під час розгляду встановлено належність даної справи до компетенції Коломийського РТЦК та СП, розгляд здійснено начальником Шаховець В. Перевірено, що протокол відповідає вимогам, зазначеним в главі 19 КУпАП та перевірено сповіщення осіб, які беруть участь в розгляді справи. Під час розгляду справи досліджено подані документи і матеріали, заслухано осіб, які брали участь у розгляді справи. Вина особи встановлена, досліджено чи підлягає особа адміністративній відповідальності, з`ясовано наявність обставин, що пом`якшують чи обтяжують відповідальність та інші обставини. Отже, розгляду справи здійснено у відповідності з вимогами гл. 22 КУпАП. Щодо строку розгляду, на який вказував позивач, то законодавство не забороняє здійснювати розгляд в день складення протоколу. Судові витрати стягнення не підлягають як непідтверджені.

04.09.2023р. ОСОБА_1 подав до суду відповідь на відзив в якій зазначив, що відповідачем у відзиві та доданих до нього документах самим було спростоване те, що позивач нібито не перебуває на військовому обліку. Наголошує, що він добросовісно виконував всі вимоги правил військового обліку, протягом 2019-2021 років не отримував жодних вказівок чи документів, які б містили інформацію про необхідність вчинення будь-яких дій, зокрема надання інформації, документів чи проходження будь-яких комісій. В свою чергу, бездіяльність посадових осіб Коломийського РТЦК та СП протягом 2019-2021р. стосовно позивача та не направлення його на медичну чи будь-яку іншу комісію не є виною позивача та останній не повинен нести адміністративну відповідальність за зазначену бездіяльність. Виходячи з дат, в які відповідач направляв розпорядження, не вбачається розпорядження, що мало бути направлене на виконання протокольного доручення, протоколу призовної комісії №8 від 18.10.2019р., яким позивача потрібно було сповістити про необхідність прибуття на медичну та призовну комісію. Вказане доводить, що протокол призовної комісії при Коломийському ОМВК №30 від 12.12.2019р., який на думку відповідача підтверджує вину позивача та на основі якого винесено оскаржувану постанову, складений без належного оповіщення позивача. У вересні 2020 року ОСОБА_1 власноруч надавав до призовної дільниці Коломийського РТЦК та СП дві довідки Коломийського індустріально-педагогічного технікуму від 07.09.2020 №143 та від 28.09.2020 № 284 про те, що він дійсно навчається. В лютому-березні 2020 року позивач пройшов комісію питань прописки та визнаний придатним до військової служби про що є відмітка із печаткою призовної комісії на сторінці «результати призову» в Посвідченні № 317/16-58. Відповідач підтверджує, що Державною службою якості освіти України у встановленому законом порядку повідомлено Коломийський РТЦК та СП про те, що позивач працює та перебуває на військовому обліку за місцем роботи. Зазначені доводи спростовують інкриміноване позивачу порушення вимог п. 6 Додатку 2 Порядку. Відповідач наводить свої сумніви та міркування щодо не проживання позивача за місцем реєстрації, однак вказані обставини доказами не підтверджує, а тому такі не є доведеними та являються лише припущеннями відповідача. Положення КУпАП не містять поняття адміністративного розслідування, не встановлює порядку та способів його здійснення, а тому в межах яких повноважень та у спосіб передбачений яким нормативно-правовим актом його було здійснено залишається незрозумілим. Посилання відповідача на порушення позивачем ч.11 ст. 38 ЗУ «Про військовий обов`язок і військову службу» останній вважає несправедливим, оскільки у вказаній постанові відповідне посилання на порушення даної норми відсутнє, а тому інкримінування ОСОБА_1 додаткових порушень, які не мають відношення до справи направлене на погіршення становища позивача. Вважає, що відповідач невірно трактує положення законодавства та використовує його на власну користь, а їхні доводи є недостовірними та необґрунтованими і не повинні прийматися до уваги суду. Щодо надання документів, вказав, що надав оригінал паспорту на першу вимогу ОСОБА_2 , однак остання просила його копію, при цьому зробити копію на обладнанні ІНФОРМАЦІЯ_1 відмовлялася, правових підстав для надання документів пояснити не змогла. Крім цього, доводи відповідача зводяться до того, що в 2019 році було виявлено порушення позивачем правил військового обліку, у зв`язку з чим були передані відомості до поліції. При цьому протокол про адміністративне правопорушення не складався. Позивач вважає, що оскільки правопорушення було виявлене в грудні 2019 року то строки накладення адміністративного стягнення закінчилися 13.02.2020р. Надані відповідачем до відзиву документи належним чином не засвідчені, а тому не можуть сприйматися як докази. ОСОБА_4 являється тво начальника, а не начальником ІНФОРМАЦІЯ_1 . Інші, наведені у відповіді на відзив доводи позивача, є аналогічні тим, що були викладені ОСОБА_1 у позовній заяві. Просив відмовити у задоволенні відзиву на позовну заяву та задовольнити його позовні вимоги.

11.09.2023р. тво начальника ІНФОРМАЦІЯ_1 подав письмові заперечення в яких зазначив, що постанова була винесена з дотриманням строків накладення адміністративного стягнення, оскільки вчинене ОСОБА_1 правопорушення було триваючим. Позивач повинен був з`явитися до призовної дільниці в десятиденний строк з дня початку відповідного чергового призову, визначеного Указом Президента України навіть без отримання повістки. Оповіщення позивача проводилося, що підтверджено письмовими поясненнями батька позивача та актом Нижньовербізької сільської ради. Позивач поважних причин, письмових доказів чи інших підстав неприбуття до ІНФОРМАЦІЯ_1 не надав, присутні лише усні доводи про те, що він такими документами не володів, та не будучи оповіщеним, не міг передбачити, що в нього є обов`язок будь-куди прибувати. Такі доводи позивача на думку відповідача можна вважати такими, як його власне погодження з тим, що він умисно, розуміючи свої дії, порушуючи законодавство України не прибував до призовної дільниці ІНФОРМАЦІЯ_1 . Неправильним вважають твердження позивача про те, що він в лютому-березні 2020 року з`явився до ІНФОРМАЦІЯ_1 та пройшов комісію з питань прописки та визнаний придатним до військової служби, про що є відмітка із печаткою призовної комісії на сторінці «результати призову» в Посвідченні №317/16-58, так як вказане посвідчення було видано позивачу в 2016 році. Стосовно повноважень начальника ІНФОРМАЦІЯ_1 вказали, що ОСОБА_4 виконує обов`язки начальника та має право підпису і засвідчення копій документів. Просили у задоволенні позову відмовити.

В судове засідання позивач не з`явився, подав до суду письмову заяву, в якій просив проводити розгляд справи без його участі. Позовні вимоги підтримує повністю та просить їх задовольнити. Також надав до суду письмові пояснення щодо заперечень відповідача.

Представник відповідача в судове засідання не з`явився. У відзиві та запереченнях тво начальника ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_5 просив проводити розгляд справи без участі їхнього представника.

Дослідивши та проаналізувавши матеріали справи, оцінивши надані докази, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню виходячи з наступного.

З матеріалів справи та представлених сторонами доказів судом були встановлені наступні обставини.

Відповідно до посвідчення про приписку до призовної дільниці №317/16-58, виданого 07.04.2016р., ОСОБА_1 був прийняти на військовий облік Коломийським ОМВК 15.02.2016р.

Згідно довідки №01/01-23/1251 виданої Державною службою якості освіти України 26.07.2023р. ОСОБА_1 працює на посаді в Державній службі якості освіти України на посаді головного спеціаліста відділу юридичного забезпечення та перебуває на персональному військовому обліку призовників.

Листом №01/01-23/959 від 03.08.2022р. Державна служба якості освіти України надіслало до Коломийського об`єднаного міського територіального центру комплектування та соціальної підтримки інформацію про свого працівника ОСОБА_1 , як призовника. Вказали, що останній був призначений на посаду головного спеціаліста відділу юридичного забезпечення Державної служби якості освіти України наказом від 27.07.2022р. № 06-01/116-к та до виконання обов`язків приступив 01 серпня 2022 року.

Згідно витягу з книги протоколів засідань призовної комісії №8 від 18.10.2019р. ОСОБА_1 не з`явився для проходження медичної та призовної комісії, з`ясувати причину неявки та викликати повторно.

Згідно витягу з книги протоколів засідань призовної комісії №30 від 12.12.2019р. ОСОБА_1 не з`явився для проходження медичної та призовної комісії, передати в розшук.

17 липня 2023 року головним спеціалістом командування Коломийського РТЦК та СП державним службовцем ЗСУ ОСОБА_2 діючи на підставі наказу начальника ІНФОРМАЦІЯ_1 №249 від 21.12.2022 року склала протокол відносно ОСОБА_1 , в якому зазначила, що вказаний громадянин порушив правила військового обліку згідно Додатку 2 п. 1 пп. 1,4,6,8,11 «Порядку організації та ведення військового обліку призовників, військовозобов`язаних та резервістів» затвердженого постановою КМУ №1487 від 30.12.2022 року, а саме перебувати на військовому обліку, проходити медичний огляд та лікування в закладах охорони здоров`я згідно з рішеннями комісій з питань приписки, призовних комісій або військово-лікарських комісій районних (міських) територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки, особисто повідомляти в семиденний строк органам, в яких вони перебувають на військовому обліку про зміну персональних даних, звіряти не рідше одного разу на 5 років власні персональні дані з обліковими даними районних територіальних центрів комплектування, подавати щороку до 1 жовтня до районних територіальних центрів комплектування документи, що підтверджують право громадян на відстрочку від призову на строкову військову службу. Якщо за будь-яких обставин повістка районного територіального центру комплектування та соціальної підтримки не надійшла, громадяни призовного віку прибувають до призовної дільниці в 10-денний строк з дня початку відповідного чергового призову на строкову військову службу, визначеного Указом Президента України. Згідно витягу з книги протоколів засідань призовної комісії при Коломийському ОМВК №30 від 12.12.2019 ОСОБА_1 не з`явився для проходження медичної та призовної комісії до ІНФОРМАЦІЯ_1 . Причина неявки не відома, громадянин ОСОБА_1 в період з 2019 року і по теперішній час до ІНФОРМАЦІЯ_1 не з`являвся в зв`язку з чим був переданий в розшук.

В даному протоколі ОСОБА_1 , в своїх письмових поясненнях зазначив, що з протоколом не погоджується, вказані в ньому відомості вважає недостовірними, внесеними з метою його безпідставного притягнення до адміністративної відповідальності. Вказує, що права йому роз`яснені не були. Особи, які складали протокол не врахували його пояснення та наданих ним доказів. В протоколі зазначено лише одну особу, яка його склала, однак його складанням займалося більше осіб. Також вказано, що начальником відносно нього були висловлені словесні образи та приниження.

Постановою начальника Коломийського РТЦК та СП №710/23 ОСОБА_6 від 17.07.2023р. ОСОБА_1 було визнано винним у порушенні правил військового обліку згідно Додатку 2 п. 1 пп. 1, 4, 6, 8, 11 «Порядку організації та ведення військового обліку призовників, військовозобов`язаних та резервістів» затвердженого постановою КМУ №1487 від 30.12.2022 року, а саме не перебував на військовому обліку, не проходив медичний огляд та лікування в закладах охорони здоров`я згідно з рішеннями комісій з питань приписки, призовних комісій або військово-лікарських комісій районних (міських) територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки, особисто не повідомляв в семиденний строк органам, в якому перебував на військовому обліку про зміну персональних даних, не звіряв власні персональні дані з обліковими даними районних територіальних центрів комплектування, не подавав щороку до 1 жовтня до районних територіальних центрів комплектування документи, що підтверджують право громадян на відстрочку від призову на строкову військову службу. Якщо за будь-яких обставин повістка районного територіального центру комплектування та соціальної підтримки не надійшла, громадяни призовного віку прибувають до призовної дільниці в 10-денний строк з дня початку відповідного чергового призову на строкову військову службу, визначеного Указом Президента України. Згідно витягу з книги протоколів засідань призовної комісії при Коломийському ОМВК №30 від 12.12.2019 ОСОБА_1 не з`явився для проходження медичної та призовної комісії до ІНФОРМАЦІЯ_1 . Причина неявки не відома, громадянин ОСОБА_1 в період з 2019 року і по теперішній час до ІНФОРМАЦІЯ_1 не з`являвся в зв`язку з чим був переданий в розшук. За даними обставинами, ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.2 ст. 210 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 1700,00 грн.

Вважаючи незаконною постанову відповідача, позивач оскаржив її до суду та просив скасувати.

Вимогами ч.1 ст.2 КАС України передбачено, що завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Відповідно до вимог ч.2 ст.2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень, адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Згідно ч.1 ст.5 КАС України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси, і просити про їх захист.

Згідно до ч .1 ст. 7 КУпАП України ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом.

В прохальній частині своєї позовної заяви, ОСОБА_7 зокрема просив витребувати у відповідача наказ начальника Коломийського РТЦК та СП №249 від 21.12.2022р. або інший документ, що підтверджує повноваження ОСОБА_2 на складання протоколів про адміністративні правопорушення та здійснити перевірку наявності таких повноважень.

Згідно ст.. 254 КУпАП, про вчинення адміністративного правопорушення складається протокол уповноваженими на те посадовою особою або представником громадської організації чи органу громадської самодіяльності.

Протокол про адміністративне правопорушення, у разі його оформлення, складається не пізніше двадцяти чотирьох годин з моменту виявлення особи, яка вчинила правопорушення, у двох примірниках, один із яких під розписку вручається особі, яка притягається до адміністративної відповідальності.

До відзиву відповідачем було долучено витяг з наказу начальника Коломийського РТЦК та СП від 21.12.2022р. № 249, з якого слідує, що зокрема головного спеціаліста командування ОСОБА_2 було призначено відповідальною в ІНФОРМАЦІЯ_2 за складання протоколів про адміністративні правопорушення, а також призначено її відповідальною за облік та зберігання матеріалів справ про адміністративні правопорушення, своєчасне доведення постанов до правопорушників, забезпечення контролю за їх виконанням, систематичний аналіз причин та умов, які призвели до вчинення кожного адміністративного правопорушення, повідомлення посадових осіб за місцем роботи призовника або військовозобов`язаного, резервіста або вищого керівника посадової особи.

Згідно з статтею 235 КУпАП, територіальні центри комплектування та соціальної підтримки розглядають справи про адміністративні правопорушення, зокрема: про порушення призовниками, військовозобов`язаними, резервістами правил військового обліку, про порушення законодавства про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію, про зіпсуття військово-облікових документів чи втрату їх з необережності (статті 210, 210-1, 211 (крім правопорушень, вчинених військовозобов`язаними чи резервістами, які перебувають у запасі Служби безпеки України або Служби зовнішньої розвідки України).

Від імені територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право керівники територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки.

Таким чином, судом встановлено, що протокол про адміністративне правопорушення було складено та справа про адміністративне правопорушення відносно позивача була розглянута уповноваженими на вчинення цих дій посадовими особами ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 та ОСОБА_6 .

Щодо відповідності протоколу та постанови вимогам КУпАП.

Відповідно до cт.cт.254-256 КУпАП, протокол про адміністративне правопорушення - це офіційний документ, відповідним чином оформлений уповноваженою особою про вчинення діяння (діянь), яке (які) містить ознаки адміністративного правопорушення, передбаченого КУпАП є джерелом доказів у справах про адміністративні правопорушення. У ньому крім іншого, зазначаються відомості про особу, яка притягається до адміністративної відповідальності; місце, час вчинення і суть адміністративного правопорушення; прізвища, адреси свідків потерпілих якщо вони є; пояснення, особи, яка притягається до адміністративної відповідальності; інші відомості, необхідні для вирішення справи.

17 липня 1997 року Україна ратифікувала Європейську Конвенцію "Про захист прав людини і основоположних свобод", а також Протоколи 1, 7, 11, які є невід`ємною частиною Конвенції, чим визнала її дію в національній правовій системі, а також обов`язковість рішень Європейського Суду з прав людини по всім питанням що стосуються тлумачення і застосування Конвенції.

Європейський суд з прав людини поширює стандарти, які встановлює Конвенція для кримінального провадження, на провадження у справах про адміністративні правопорушення (справа "Надточій проти України" від 15 травня 2008 року). ЄСПЛ зазначив, що український уряд визнав кримінально-правовий характер правопорушення.

В своїх судових рішеннях Європейський Суд з прав людини неодноразово вказував на те, що формулювання обвинувачення є важливою умовою справедливого та об`єктивного судового розгляду.

В рішенні у справі «Маттоціа проти Італії" Європейський Суд зазначив, що «обвинувачений у вчиненні злочину має бути негайно і детально проінформований про причину обвинувачення, тобто про ті факти матеріальної дійсності, які нібито мали місце і є підставою для висунення обвинувачення». Хоча ступінь "детальності" інформування обвинуваченого залежить від обставин конкретної справи, однак у будь-якому випадку відомості, надані обвинуваченому, повинні бути достатніми для повного розуміння останнім суті висунутого проти нього обвинувачення, що є необхідним для підготовки адекватного захисту.

В рішенні у справі "Абрамян проти Росії" Європейський Суд зробив висновок про те, що «деталі вчинення злочину можуть відігравати вирішальну роль під час розгляду кримінальної справи, оскільки саме з моменту доведення їх до відома підозрюваного він вважається офіційно письмово повідомленим про фактичні та юридичні підстави пред`явленого йому обвинувачення».

З цього слідує, що протокол про адміністративне правопорушення є не тільки джерелом доказів у справі, але й актом обвинувачення у вчиненні конкретного адміністративного правопорушення. Відтак, формулювання суті правопорушення повинно бути чітким і конкретним, із зазначенням місця, часу, способу вчинення, його мотивів і форми вини, а висновки щодо оцінки доказів мають вказуватись у вигляді точних і категоричних суджень, які виключали б сумніви з приводу достовірності доказів на обґрунтування висновку про винуватість особи.

З протоколу про адміністративне правопорушення від 17.07.2023 року слідує, що зазнаючи про порушення ОСОБА_1 правил військового обліку, уповноважена на складання адміністративного протоколу - ОСОБА_2 конкретний час, місце та спосіб їхнього порушення не зазначила, там самим суть правопорушення чітко не сформулювала, що свідчить про недотримання нею вимог ст.. 256 КУпАП в повній мірі.

Згідно ст.. 283 КУпАП, розглянувши справу про адміністративне правопорушення, орган (посадова особа) виносить постанову по справі. Постанова повинна містити зокрема опис обставин, установлених під час розгляду справи.

У постанові від 12.05.2020 у справі № 513/899/16-а Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду зазначив, що постанова про притягнення особи до адміністративної відповідальності є офіційним документом - рішенням суб`єкта владних повноважень за результатами розгляду справи про адміністративне правопорушення, в якому, зокрема, має бути чітко зазначено опис обставин, установлених при розгляді справи, і посилання на норму закону, яка передбачає відповідальність за це адміністративне правопорушення. Дотримання цих вимог має виключне значення для встановлення об`єктивної істини при оскарженні такої постанови в судовому порядку.

В оскаржуваній постанові, як і в протоколі про адміністративне правопорушення, вказано лише перелік пунктів правил військового обліку, визначеного Додатком 2, в порушенні яких ОСОБА_1 було визнано винним. При цьому, коли саме та яким чином позивач вказані пункти порушив начальник Коломийського РТЦК та СП в своєму рішенні не вказав, а тому доводи позивача щодо невідповідності протоколу та постанови вимогам КУпАП, суд вважає змістовними та обґрунтованими.

Щодо суті правопорушення, що інкримінується ОСОБА_1 та у вчинені якого його визнано винуватим.

Згідно ст..9 КУпАП під адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Оскаржуваною постановою ОСОБА_1 було притягнуто до адміністративної відповідальності за ст.. 210 ч.2 КУпАП.

Нормою ч. 2 ст. 210 КУпАП передбачена відповідальність за порушення призовниками, військовозобов`язаними, резервістами правил військового обліку якщо вчинення такого порушення відбулось в особливий період.

Диспозиція адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 210 КУпАП, є бланкетною, тобто такою, яка відсилає до інших нормативно-правових актів, які визначають правила військового обліку.

Військовий облік ведеться з метою забезпечення повного та якісного укомплектування Збройних Сил України та інших військових формувань, утворених відповідно до законів, особовим складом у мирний час та особливий період.

Громадяни України чоловічої статі, придатні до проходження військової служби за станом здоров`я і віком, а жіночої статі - також за відповідною фаховою підготовкою, повинні виконувати військовий обов`язок згідно із законодавством.

Відповідно п.4 ч.10 ст.1 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» громадяни України, які приписані до призовних дільниць або перебувають у запасі Збройних Сил України, Служби безпеки України, Служби зовнішньої розвідки України чи проходять службу у військовому резерві, зобов`язані виконувати правила військового обліку, встановлені законодавством.

Позивачу інкриміновано порушення ним пп. 1, 4, 6, 8, 11 п.1 Додатку 2 «Порядку організації та ведення військового обліку призовників, військовозобов`язаних та резервістів» затвердженого постановою КМУ №1487 від 30.12.2022р., згідно яких призовники, військовозобов`язані та резервісти повинні::

п.1 - перебувати на військовому обліку:

п. 4 проходити медичний огляд та лікування в закладах охорони здоров`я згідно з рішеннями комісій з питань приписки, призовних комісій або військово-лікарських комісій районних (міських) територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки, закладів охорони здоров`я СБУ, а у Службі зовнішньої розвідки - за рішенням керівників відповідних підрозділів або військово-лікарської комісії Служби зовнішньої розвідки

п. 6 - особисто прибувати до районних (міських) територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки, органів СБУ, підрозділів Служби зовнішньої розвідки з паспортом громадянина України і військово-обліковими документами для зняття з військового обліку в разі вибуття в іншу місцевість до нового місця проживання, за межі України на постійне місце проживання або на строк більше трьох місяців, у разі зміни місця проживання в межах міста з переїздом на територію іншого адміністративного району

п. 8 - особисто повідомляти в семиденний строк органам, в яких вони перебувають на військовому обліку, про зміну персональних даних, зазначених у статті 7 Закону України Про Єдиний державний реєстр призовників, військовозобов`язаних та резервістів, а також надавати зазначеним органам документи, що підтверджують право на відстрочку від призову на військову службу під час мобілізації з підстав, визначених у статті 23 Закону України Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію

п. 11 - подавати щороку до 1 жовтня до районних (міських) територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки документи, що підтверджують право громадян на відстрочку від призову на строкову військову службу.

Копією посвідчення про приписку до призовної дільниці №317/16-58 та обліковою картою призовника підтверджується перебування ОСОБА_1 на військовому обліку в Коломийському РТЦК та СП. Відтак, вказаними документами спростовується порушення позивачем пп.1 п. 1 Додатку 2.

Щодо обов`язку проходити медичний огляд, позивач зазначав, що в 2016 році пройшов військово-лікарську комісію та був визнаний придатним до військової служби, що підтверджується відміткою в його посвідченні про приписку до призовної дільниці в графі «Результати призову». Також вказував, що аналогічні дії вчиняв в 2020 році та посилався на той же документ. Однак, його посвідченням дані обставини не підтверджуються.

Крім цього, ОСОБА_1 наголошував, що про необхідність проходження інших медичних оглядів чи лікування в закладах охорони здоров`я він не повідомлявся, повісток про необхідність з`явитися на будь-який медичний огляд від Коломийського РТЦК та СП не отримував. Рішення комісій з питань приписки, призовних комісій або військово-лікарських комісій районних (міських) територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки щодо необхідності вчинення будь-яких дій до його відома ніхто не доводив.

Згідно зі статтею 72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами, висновками експертів, показаннями свідків.

Частиною 1 статті 77 КАС України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача (ч.2 ст. 77 КАС).

У постанові Верховного Суду від 14.03.2018 р. у справі № 760/2846/17 зазначено, що обов`язок доказування в адміністративному судочинстві розподіляється таким чином, що позивач повинен довести обставини, якими він обґрунтовує позовні вимоги, тобто підставу позову, а відповідач повинен довести обставини, якими він обґрунтовує заперечення проти позову.

Згідно ч.7 ст. 14 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», для проведення приписки громадян України до призовних дільниць у відповідних районних (міських) центрах комплектування та соціальної підтримки утворюються комісії з питань приписки. Згідно ст.. 16 для проведення призову громадян України на строкову військову службу в районах (містах) утворюються призовні комісії. На районні (міські) призовні комісії покладається організація медичного огляду призовників та призов громадян України на строкову військову службу з призначенням їх для служби у Збройних Силах України чи іншому військовому формуванні.

Представленими до суду доказами, відповідач не довів: 1) що будь-якою з комісій, зазначених в пп.4 ч.1 Додатку 2 приймалось рішення про необхідність ОСОБА_1 пройти медичний огляд чи лікування в закладах охорони здоров`я, оскільки відповідних рішень суду надано не було; 2) що таке рішення було доведено до відома позивача та що він ухилився від його виконання. Витяги з книги протоколів засідань призовної комісії №8 від 18.10.2019р. та №30 від 12.12.2019р. вказані обставини належним та достатнім чином не підтверджують. В зв`язку з цим, суд вважає обставини порушення позивачем вищевказаного пункту недоведеним.

З міркувань недоведеності суд виходить і при перевірці наявних фактів порушення позивачем пп.6, 8, 11 Додатку 2 Порядку, оскільки відповідачем не підтверджено, що позивач вибував в іншу місцевість для нового місця проживання, вибував за межі України на постійне місце проживання або на строк більше трьох місяців, змінював місце проживання. Тобто в його житті наставали обставини, які зобов`язували ОСОБА_7 особисто прибути до РТЦК та СП для зняття з військового обліку.

Доводи відповідача про те, що позивач працює в м. Києві і постійно там проживає є лише припущеннями, які не можуть бути засобом доказування для цих обставин. Належних та допустимих доказів, які б достатній мірі підтверджували постійне місце проживання позивача за територією, на яку поширюється діяльність Коломийського РТЦК та СП, суду надано не було.

Крім цього, судом в ході розгляду справи не було встановлено зміну позивачем своїх персональних даних, що зобов`язувало його в семиденний строк повідомити Коломийський РТЦК та СП. Також ОСОБА_7 вказував, що документами, які б давали йому право на відстрочку від призову на військову службу під час мобілізації та на відстрочку від призову на строкову військову службу він не володів, а відтак і не мав обов`язку їх подавати на виконання п. 8, 11.

Вищевказаних тверджень позивача відповідачем не спростовано, наявності протилежних фактів не доведено, а тому суд погоджується з позицією позивача про те, що інкримінування йому порушень вказаних пунктів є безпідставним.

Також в оскаржуваній постанові зазначено про порушення ОСОБА_7 п. 2 Додатку 2, який передбачає, що якщо за будь-яких обставин повістка районного (міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки не надійшла, громадяни призовного віку прибувають до призовної дільниці в десятиденний строк з дня початку відповідного чергового призову на строкову військову службу, визначеного указом Президента України.

Вказаний пункт кореспондується з положеннями ч.8 ст. 15 Закону України, «Про військовий обов`язок і військову службу», яким передбачено, що після набрання чинності Указом Президента України щодо проведення чергового призову:

-призовники, яким надійшла повістка відповідного районного (міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки на прибуття до призовної дільниці для проходження призовної комісії, зобов`язані прибути в пункт і у строк, зазначені в повістці;

-у разі якщо за будь-яких обставин повістка не надійшла, громадяни призовного віку зобов`язані з`явитися до призовної дільниці в десятиденний строк з дня початку відповідного чергового призову, визначеного Указом Президента України;

В своєму позову ОСОБА_7 вказує, що жодних повісток не отримував та про не необхідність прибуття до Коломийського РТЦК та ЦП протягом 2019-2022 років оповіщений не був.

Проте, вказані доводи позивача спростовуються наведеними у відзиві обставинами щодо прийняття в 2019-2021 військовим комісаром Коломийського ОМВК розпоряджень адресованих виконавчому комітету Нижньовербізької сільської ради про необхідність оповіщення позивача та матеріалами його особової справи, з яких слідує, що на виконання вказаних розпоряджень у лютому 2020 та березні 2021р. були відібрані пояснення у батька позивача, який вказав, що його син знаходиться за межами України і після повернення з`явиться на мед. комісію. Про дані обставини комісією сільської ради також був складений акт від 20.02.2020р. та до матеріалів особової справи долучено польську візу на ім`я ОСОБА_1 .

Відповідач в своєму відзиві вказав, що згідно Указів Президента України від 30.01.2019р. № 22/2019, від 16.01.2020р. № 13/2020, від 24.02.2021р. № 71/2021, призовник ОСОБА_1 зобов`язаний був з`явитися в разі ненадходження повістки до призовної дільниці в період з 01.10.2019 по 10.10.2019р., в період з 01.04.2020 по 10.04.2020р та в період з 01.10.2020 по 10.10.2020р., а також в період з 01.04.2021 по 10.04.2021р. та з 01.10.2021 по 10.10.2021р., однак даного обов`язку не виконав.

Отже, врахувавши матеріали особової справи позивача, які підтверджують намагання ІНФОРМАЦІЯ_1 викликати ОСОБА_7 , а також беручи до уваги його самостійний обов`язок, як призовника, з`являтися в період проведення чергового призову, який він не виконав, суд приходить до висновку, що протягом 2019-2021 року позивач порушив п.2 Правил військового обліку, за що підлягав адміністративній відповідальності.

Однак, відповідно до статті 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Водночас, стаття 280 КУпАП закріплює обов`язок посадової особи при розгляді справи про адміністративне правопорушення з`ясувати чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Частиною 1 ст. 38 КУпАП передбачено, що адміністративне стягнення може бути накладено не пізніш як через два місяці з дня вчинення правопорушення, а при триваючому правопорушенні - не пізніш як через два місяці з дня його виявлення, за винятком випадків, коли справи про адміністративні правопорушення відповідно до цього Кодексу підвідомчі суду (судді).

Як вбачається з правових висновків, викладених в п. 17, 18 постанови Верховного Суду від 03.05.2018 року по справі № 487/2854/17, Кодекс України про адміністративні правопорушення не містить визначення поняття "триваюче" правопорушення. Проте, в теорії адміністративного права під триваючим правопорушенням розуміють тривале невиконання вимог правової норми у вигляді дії або бездіяльності. Характер триваючого правопорушення оцінюється судом в кожному конкретному випадку індивідуально. Верховний Суд у постанові від 11 квітня 2018 року у справі № 804/401/17 зазначив, що триваюче правопорушення - це проступок, пов`язаний з тривалим, неперервним невиконанням обов`язків, передбачених законом. Тобто, триваючі правопорушення характеризуються тим, що особа, яка вчинила якісь певні дії чи бездіяльність, перебуває надалі у стані безперервного продовження цих дій (бездіяльності). Ці дії безперервно порушують закон протягом якогось часу. Іноді такий стан продовжується значний час і увесь час винний безперервно вчиняє правопорушення у вигляді невиконання покладених на нього обов`язків. Триваюче правопорушення припиняється лише у випадку усунення стану за якого об`єктивно існує цей обов`язок, виконанням обов`язку відповідним суб`єктом або припиненням дії відповідної норми закону.

В даній справі судом встановлено, що вчинене ОСОБА_7 правопорушення тривало протягом 2019-2021 років, оскільки в ці роки в призовні періоди позивач в десятиденний строк до призовної дільниці не з`являвся.

Відтак, його правопорушення припинилося після закінчення осіннього призовного періоду в 2021 році, оскільки в 2022-2023 роках Президентом України Укази щодо проведення чергового призову не приймались.

Таким чином, виходячи з положень ст.. 38 КУпАП та беручи до уваги, що останнім днем осіннього періоду призиву в 2021 році в який ОСОБА_7 повинен був прибути до Коломийського РТЦК та СП являлося 10 жовтня 2021р., суд прийшов до висновку, що строк накладення на нього адміністративного стягнення за вказане порушення закінчився 10 грудня 2021 року.

Пунктом 7 ст. 247 КУпАП, передбачено, що провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за таких обставин: закінчення на момент розгляду справи про адміністративне правопорушення строків, передбачених статтею 38 цього Кодексу;

Отже, порушення ОСОБА_7 правил військового обліку в 2019-2021 роках не могло бути підставою для його притягнення до адміністративної відповідальності з накладенням на нього адміністративного стягнення в 2023 році, оскільки провадження в такій справі не могло бути розпочато, а розпочате підлягало закриттю.

Окремої уваги суду заслуговують посилання позивача на те, що в оскаржуваній постанові йому інкриміновані пункти правил військового обліку згідно Додатку 2 «Порядку організації та ведення військового обліку призовників, військовозобов`язаних та призовників», які затверджені постановою КМУ №1487 від 30.12.2022р.

Вищевказана постанова набула чинності 05.01.2023 року. До її прийняття Порядок організації та ведення військового обліку призовників і військовозобов`язаних був затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 07 грудня 2016року №921.

Згідно ст.. 8 КУпАП, Особа, яка вчинила адміністративне правопорушення, підлягає відповідальності на підставі закону, що діє під час і за місцем вчинення правопорушення. Закони, які пом`якшують або скасовують відповідальність за адміністративні правопорушення, мають зворотну силу, тобто поширюються і на правопорушення, вчинені до видання цих законів. Закони, які встановлюють або посилюють відповідальність за адміністративні правопорушення, зворотної сили не мають. Провадження в справах про адміністративні правопорушення ведеться на підставі закону, що діє під час і за місцем розгляду справи про правопорушення.

Позицію щодо незворотності дії в часі законів та інших нормативно-правових актів неодноразово висловлював Конституційний Суд України. Так, згідно з висновками щодо тлумачення змісту ст. 58 Конституції України, викладеними у рішеннях Конституційного Суду України від 13 травня 1997 року № 1-зп, від 9 лютого 1999 року № 1-рп/99, від 5 квітня 2001 року № 3-рп/2001, від 13 березня 2012 року № 6-рп/2012, закони та інші нормативно-правові акти поширюють свою дію тільки на ті відносини, які виникли після набуття законами чи іншими нормативно-правовими актами чинності; дію нормативно-правового акта в часі треба розуміти так, що вона починається з моменту набрання цим актом чинності і припиняється із втратою ним чинності, тобто до події, факту застосовується той закон або інший нормативно-правовий акт, під час дії якого вони настали або мали місце; дія закону та іншого нормативно-правового акта не може поширюватися на правовідносини, які виникли і закінчилися до набрання чинності цим законом або іншим нормативно-правовим актом.

Єдиний виняток з даного правила, закріплений у ч. 1 ст. 58 Конституції України, складають випадки, коли закони та інші нормативно-правові акти пом`якшують або скасовують відповідальність особи.

Через не зазначення ані в протоколі, ані в постанові часу вчинення ОСОБА_7 адміністративного правопорушення, суд позбавлений можливості перевірити, яка саме постанова КМУ діяла в той момент та встановити зазначення в постанові начальника Коломийського РТЦК та СП вірного нормативно-правового акту, положення якого були порушені. Ось чому зазначення місця та часу вчинення адміністративного правопорушення є надважливим для перевірки законності притягнення особи до адміністративної відповідальності.

Щодо строку розгляду справи.

Згідно ст.. 277 КУпАП, справа про адміністративне правопорушення розглядається у п`ятнадцятиденний строк з дня одержання органом (посадовою особою), правомочним розглядати справу, протоколу про адміністративне правопорушення та інших матеріалів справи.

Частиною 1 ст. 277-2 КУпАП передбачено, що повістка особі, яка притягається до адміністративної відповідальності, вручається не пізніш як за три доби до дня розгляду справи в суді, в якій зазначаються дата і місце розгляду справи.

Відповідно до статті 59 Конституції України кожен має право на професійну правничу допомогу. У випадках, передбачених законом, ця допомога надається безоплатно. Кожен є вільним у виборі захисника своїх прав.

За змістом ст. 268 КУпАП особа, яка притягається до адміністративної відповідальності має право: знайомитися з матеріалами справи, давати пояснення, подавати докази, заявляти клопотання; при розгляді справи користуватися юридичною допомогою адвоката, іншого фахівця у галузі права, який за законом має право на надання правової допомоги особисто чи за дорученням юридичної особи, виступати рідною мовою і користуватися послугами перекладача, якщо не володіє мовою, якою ведеться провадження; оскаржити постанову по справі.

Як передбачено п.«а» ч.3 ст.6 Європейської Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04 листопада 1950 року, ратифікованої Верховною Радою України 17 липня 1997 року, кожен, кого обвинувачено у вчиненні правопорушення, має право бути негайно і детально поінформованим зрозумілою для нього мовою про характер і причину обвинувачення проти нього.

При цьому, особі повинно бути забезпечено реалізацію її права на захист, яке полягає у наданні їй можливості надавати усні або письмові пояснення з приводу пред`явленого їй обвинувачення, збирати і подавати докази, брати особисту участь у провадженні, користуватись правовою допомогою захисника, реалізовувати інші процесуальні права, передбачені, зокрема КУпАП.

В зв`язку з цим, суд вважає обґрунтованими доводи позивача про порушення його права на захист через винесення оскаржуваної постанови в день складення відносно нього протоколу про адміністративне правопорушення, що позбавило його можливості належним чином підготуватися до розгляду адміністративної справи та в повній мірі скористатися своїми правами в тому числі і на правову допомогу.

Відтак, суд вважає, що вищевикладені порушення вимог КУпАП є обґрунтованими, доведеними, вагомими та достатніми обставинами, які вказують на незаконність винесеної відносно позивача постанови.

Європейський суд з прав людини вказав, що пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними залежно від характеру рішення…Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (справа «Проніна проти України», рішення ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року)»

Також в своєму рішенні від 10.02.2010р. по справі «Серявін та інші проти України» ЄСПЛ зазначив, що хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення.

Враховуючи наявність достатніх підстав для задоволення позовних вимог суд не вбачає необхідності надавати правову оцінку іншим аргументам сторін.

Згідно п. 3 ч. 3 ст. 286 КАС України за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право: скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення.

Таким чином, суд задовольняє позовні вимоги ОСОБА_7 , скасовує постанову начальника Коломийського РТЦК та СП № 710/23 від 17.07.2023р. та закриває провадження в даній справі.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 9, 77, 139, 241-246, 255, 286 КАС України, суд,

У Х В А Л И В :

Позов задовольнити повністю.

Визнати незаконною та скасувати постанову начальника Коломийського РТЦК та СП № 710/23 від 17.07.2023р. про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.2 ст. 210 КУпАП та накладення на нього адміністративного стягнення у виді штрафу у розмірі 1700,00 гривень.

Провадження по справі закрити.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення до Восьмого апеляційного адміністративного суду безпосередньо або через Коломийський міськрайонний суд Івано-Франківської області.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду

Суддя Третьякова І. В.