Справа № 460/16997/23
Суддя: К.М. Недашківська
Дата ухвалення: 2023-09-08 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

РІВНЕНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А
з питань залишення позовної заяви без розгляду
Рівненський окружний адміністративний суд у складі головуючої судді К.М.Недашківської, за участю:
секретаря судового засідання І.С.Ляшук;
представника позивача прокурора Д.Л.Манжаюка;
представника відповідача 1 не прибув;
представника відповідача 2 не прибув;
представника відповідача 3 Е.А.Навроцького;
представника відповідача 4 адвоката Х.І.Янів;
розглядаючи у підготовчому засіданні адміністративну справу за позовом Керівника Сарненської окружної прокуратури в інтересах Держави до Державної комісії України по запасах корисних копалин, Державної служби геології та надр України, Рівненської обласної ради та Товариства з обмеженою відповідальністю «Соснівський гранкар`єр» про визнання протиправними та скасування рішень,
До Рівненського окружного адміністративного суду надійшов позов Керівника Сарненської окружної прокуратури в інтересах Держави (далі позивач) до Державної комісії України по запасах корисних копалин (далі відповідач 1), Державної служби геології та надр України (далі відповідач 2), Рівненської обласної ради (далі відповідач 3) та Товариства з обмеженою відповідальністю «Соснівський гранкар`єр» (далі відповідач 4), в якому позивач просить суд: визнати протиправним та скасувати протокол №3606 від 14.07.2016 засідання колегії Державної комісії України по запасах корисних копалин; визнати протиправним та скасувати рішення Рівненської обласної ради №622 від 02.06.2017 «Про погодження надання надр у користування товариству з обмеженою відповідальністю «Соснівський гранкар`єр»; визнати протиправним та скасувати Спеціальний дозвіл на користування надрами від 06.03.2018 №6259, виданий Державною службою геології та надр України Товариству з обмеженою відповідальністю «Соснівський гранкар`єр».
Ухвалою суду від 21.07.2023 позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження в адміністративній справі, та призначено справу до розгляду за правилами загального позовного провадження.
14 серпня 2023 року відповідач 2 подав до суду заяву про залишення позову без розгляду, зокрема, з підстави порушення позивачем строку звернення до суду з позовом. Заява обґрунтована тим, що Наказ №548 про надання спеціального дозволу на користування надрами №6259 від 06.03.2018 виданий 12.12.2017; позивач звернувся до суду з позовом 14.07.2023; позивач щонайменше в 2017 році мав би бути обізнаний із існуванням оскаржуваного протоколу та спеціального дозволу на користування надрами; причини пропуску строку звернення до суду з позовом у даному випадку не можуть бути визнані поважними.
16 серпня 2023 року відповідач 1 подав до суду клопотання про залишення позову без розгляду, зокрема, з підстави порушення позивачем строку звернення до суду з позовом. Відповідач 1 зазначає, що протокол №3606 оформлено за результатами засідання з розгляду матеріалів геолого-економічної оцінки обґрунтування виділення як окремого об`єкта надрокористування; на офіційному веб сайті Рівненської обласної ради оприлюднено 08.06.2017 рішення №622 від 02.06.2017; наказ №548 від 12.12.2017 опублікований на офіційному сайті суб`єкта владних повноважень у розділі Архів за 2017 рік; спеціальний дозвіл №6259 виданий 06.03.2018 доступ до реєстру спеціальних дозволів на користування надрами був відкритий до початку вторгнення росії в Україну; протоколи засідання комісії оприлюднювалися на сайті ДНВП «Державний інформаційний геологічний фонд України», що входить до сфери управління Держгеонадра. Таким чином, позивач мав доступ до інформації щодо надання спеціального дозволу на користування надрами у 2018 році. Вказане свідчить про пропуск строку звернення до суду з позовом, а причини такого пропуску є неповажними.
24 серпня 2023 року відповідач 4 подав до суду заяву про залишення позову без розгляду, зокрема, з підстави порушення позивачем строку звернення до суду з позовом. Зазначає, що оскаржуваний протокол №3606 позивач отримав 04.04.2023, проте порушив тримісячний строк звернення до суду; протокол №3606 був розміщений для загального користування на офіційному сайті ДНВП «Державний інформаційний геологічний фонд України»; з моменту внесення кримінального провадження до ЄРДР 29.09.2021, прокуратурі було відомо про можливі порушення при отриманні дозвільної документації; 22.12.2021 відповідач 4 підготував та направив на запит Серненського РВП ГУНП в Рівненській області відповідь з документами, що стосувалися підстав та порядку отримання спеціального дозволу; тобто 23.12.2021 відповідач 4 повідомив органу досудового розслідування кримінального провадження, а відповідно, і прокурора, як процесуального керівника досудового розслідування, про обставини та порядок отримання спеціального дозволу; навіть враховуючи те, що 23.12.2021 відповідач 4 самостійно повідомив про обставини отримання спеціального дозволу, то останнім днем для звернення до суду з позовом мало б бути 23.03.2022; позивач пропустив строк звернення до суду з позовом, а підстави пропуску такого строку є неповажними.
Вирішуючи питання щодо наявності правових підстав для залишення позову без розгляду, суд зазначає таке.
За приписами абзацу другого частини другої статті 122 КАС України, для звернення до адміністративного суду суб`єкта владних повноважень встановлюється тримісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня виникнення підстав, що дають суб`єкту владних повноважень право на пред`явлення визначених законом вимог. Цим Кодексом та іншими законами можуть також встановлюватися інші строки для звернення до адміністративного суду суб`єкта владних повноважень.
Тобто, у випадках звернення до суду суб`єкта владних повноважень відлік строку для такого звернення КАС України пов`язує з виникненням підстав, що надають цьому суб`єкту право на таке звернення.
Відповідно до частини четвертої статті 53 КАС України, прокурор, який звертається до суду в інтересах держави, в позовній чи іншій заяві, скарзі обґрунтовує, в чому полягає порушення інтересів держави, необхідність їх захисту, визначені законом підстави для звернення до суду прокурора, а також зазначає орган, уповноважений державою здійснювати відповідні функції у спірних правовідносинах. Невиконання цих вимог має наслідком застосування положень, визначених статтею 169 цього Кодексу.
За правилами частини п`ятої статті 53 КАС України, у разі відкриття провадження за позовною заявою, поданою прокурором в інтересах держави в особі органу, уповноваженого здійснювати функції держави у спірних правовідносинах, зазначений орган набуває статусу позивача. У разі відсутності такого органу або відсутності у нього повноважень щодо звернення до суду прокурор зазначає про це в позовній заяві і в такому разі прокурор набуває статусу позивача.
За приписами частини першої статті 23 Закону України «Про прокуратуру» від 14.10.2014 №1697-VII (далі Закон №1697-VII), представництво прокурором інтересів громадянина або держави в суді полягає у здійсненні процесуальних та інших дій, спрямованих на захист інтересів громадянина або держави, у випадках та порядку, встановлених законом.
Прокурор здійснює представництво в суді законних інтересів держави у разі порушення або загрози порушення інтересів держави, якщо захист цих інтересів не здійснює або неналежним чином здійснює орган державної влади, орган місцевого самоврядування чи інший суб`єкт владних повноважень, до компетенції якого віднесені відповідні повноваження, а також у разі відсутності такого органу.
Наявність таких обставин обґрунтовується прокурором у порядку, передбаченому частиною четвертою цієї статті, крім випадку, визначеного абзацом четвертим цієї частини (частина третя статті 23 Закону №1697-VII).
У постанові від 29.11.2022 (справа №240/401/19) Верховний Суд у складі Судової палати з розгляду справ щодо захисту соціальних прав Касаційного адміністративного суду дійшов таких правових висновків, зокрема: положення статті 53 КАС України у системному зв`язку з положеннями статті 23 Закону України «Про прокуратуру» щодо права прокурора на звернення до адміністративного суду з метою захисту інтересів держави в особі територіальної громади необхідно розуміти так:
- прокурор, звертаючись до суду з метою захисту інтересів держави, що охоплюють собою й інтереси певної територіальної громади, фактично діє в інтересах держави; оскільки відсутні чіткі критерії визначення поняття інтереси держави, яке є оціночним, суди під час розгляду кожної конкретної справи повинні встановлювати наявність/відсутність інтересів держави та необхідність їх захисту у судовому порядку;
- прокурор має право самостійно звертатися до адміністративного суду із позовом у разі відсутності органу, який має повноваження на звернення до суду з таким самим позовом.
Суд зазначає, що строк звернення до адміністративного суду це проміжок часу після виникнення спору у публічно-правових відносинах, протягом якого особа має право звернутися до адміністративного суду із заявою за вирішенням цього спору і захистом своїх прав, свобод чи інтересів.
При цьому тримісячний строк звернення до суду у суб`єкта владних повноважень обчислюється з дня виникнення підстав, що дають такому суб`єкту право на пред`явлення визначених законом вимог.
У постанові Верховного Суду від 19.05.2022 у справі № 300/863/21 зазначено, що поважними причинами слід розуміти лише ті обставини, які були чи об`єктивно є непереборними, тобто не залежать від волевиявлення особи, що звернулася із адміністративним позовом, пов`язані з дійсно істотними обставинами, перешкодами чи труднощами, що унеможливили своєчасне звернення до суду. Такі обставини мають бути підтверджені відповідними та належними доказами.
Причина пропуску строку звернення до суду може вважатися поважною, якщо вона відповідає одночасно усім таким умовам: 1) це обставина або кілька обставин, яка безпосередньо унеможливлює або ускладнює можливість вчинення процесуальних дій у визначений законом або судом строк; 2) це обставина, яка виникла об`єктивно, незалежно від волі особи, яка пропустила строк; 3) обставина виникла протягом строку, який встановлений законом або судом; 4) обставина підтверджується належними і допустимими засобами доказування.
Тобто, поважними причинами можуть визнаватися лише такі обставини, які є об`єктивно непереборними, не залежать від волевиявлення особи, що звернулась з адміністративним позовом, пов`язані з дійсно істотними перешкодами чи труднощами для своєчасного вчинення процесуальних дій та підтверджені належним чином.
Чітко визначені та однакові для всіх учасників справи строки звернення до суду, здійснення інших процесуальних дій є гарантією забезпечення рівності сторін та інших учасників справи. А для цього має бути також виконано умову щодо недопустимості безпідставного та необмеженого поновлення судами пропущеного строку.
Отже, поновленню підлягають лише порушені з поважних причин процесуальні строки, встановлені законом або судом. У свою чергу, поважною причиною може бути обставина, яка безпосередньо унеможливлює або ускладнює можливість вчинення процесуальних дій у визначений законом або судом строк, виникла об`єктивно, незалежно від волі особи, яка пропустила строк, виникла протягом строку, який встановлений законом або судом та підтверджується належними і допустимими засобами доказування.
Правові висновки щодо критеріїв поважності причин пропуску строку звернення до адміністративного суду викладено також у постановах Верховного Суду від 14 серпня 2018 року у справі №820/1719/15, від 20 грудня 2018 року у справі №756/513/17, від 27 лютого 2019 року у справі №813/1211/17, від 16 вересня 2019 року у справі №120/3403/20-а, від 19 лютого 2020 року у справі №815/5271/16, від 17 червня 2021 року у справі №570/4516/19, від 17 лютого 2022 року у справі №380/893/20, від 8 вересня 2022 року у справі №380/1598/22, від 16 червня 2023 року у справі №520/986/22 та від 4 липня 2023 року у справі №620/4707/22.
1) якщо захист цих інтересів не здійснює або неналежним чином здійснює орган державної влади, орган місцевого самоврядування чи інший суб`єкт владних повноважень, до компетенції якого віднесені відповідні повноваження;
2) у разі відсутності такого органу.
Перший виключний випадок передбачає наявність органу, який може здійснювати захист інтересів держави самостійно, а другий - відсутність такого органу.
Однак підстави представництва інтересів держави прокуратурою у цих двох випадках істотно відрізняються.
У першому випадку прокурор набуває право на представництво, якщо відповідний суб`єкт владних повноважень не здійснює захисту або здійснює його неналежно.
Нездійснення захисту виявляється в усвідомленій пасивній поведінці уповноваженого суб`єкта владних повноважень він усвідомлює порушення інтересів держави, має відповідні повноваження для їх захисту, але всупереч цим інтересам за захистом до суду не звертається.
Здійснення захисту неналежним чином виявляється в активній поведінці (сукупності дій та рішень), спрямованій на захист інтересів держави, але яка є неналежною.
Неналежність захисту може бути оцінена з огляду на встановлений порядок захисту інтересів держави, який, зокрема, включає досудове з`ясування обставин порушення інтересів держави, обрання способу їх захисту та ефективне здійснення процесуальних прав позивача.
Верховний Суд звернув увагу на те, що захищати інтереси держави повинні насамперед відповідні суб`єкти владних повноважень, а не прокурор. Щоб інтереси держави не залишилися незахищеними, прокурор виконує субсидіарну роль, замінює в судовому провадженні відповідного суб`єкта владних повноважень, який усупереч вимогам закону не здійснює захисту або робить це неналежно.
Встановлення строків звернення до адміністративного суду та залишення позовної заяви без розгляду на підставі їх пропуску не може слугувати меті легалізації триваючого правопорушення або здійснення незаконної діяльності.
У випадку звернення прокурора із позовом в інтересах держави положення частини другої статті 122 КАС України (для звернення до адміністративного суду суб`єкта владних повноважень встановлюється тримісячний строк, який обчислюється з дня виникнення відповідних підстав) слід застосовувати з урахуванням вимог частини третьої та четвертої статті 23 Закону №1697-VII, які серед іншого, вимагають від прокурора перед зверненням до суду з позовом в інтересах держави довести, що відповідний суб`єкт владних повноважень не здійснює або неналежним чином здійснює захист законних інтересів держави, а також попередньо, до звернення до суду, повідомити про це відповідного суб`єкта владних повноважень; крім того лише у такій ситуації прокурор отримує право запитувати інформацію, яка на законних підставах належить цьому суб`єкту, витребовувати та отримувати від нього матеріали та їх копії; у випадку ж відсутності органу, який має право на звернення до суду з позовом, прокурор має право звернутися до суду з позовом зі статусом самостійного позивача після отримання відповідних документів, які свідчать про можливі порушення.
При цьому факти оприлюднення оскаржуваних рішень на офіційних веб сайтах органів не свідчать та не можуть свідчити про виникнення підстав у прокурора для звернення до суду з позовом, оскільки їх оприлюднення здійснюється без опублікування усіх документів, які були підставою для винесення оскаржуваних рішень.
Судом установлено, що прокурор отримав Протокол від 14.07.2016 №3606 04.04.2023.
За змісту Протоколу установлено, що серед документів, які подавалися відповідачем 4 на розгляду, був відсутній діючий спеціальний дозвіл на користування надрами.
У подальшому після отримання 08.06.2023 дозволу на розголошення відомостей досудового розслідування позивачу стало відомо про порушення Положення №263, що і слугувало підставою для звернення до суду з позовом.
Вказане вище свідчить про відсутність правових підстав для залишення позову без розгляду з підстави пропуску позивачем строку звернення до суду.
Керуючись статтями 241, 248, 294 Кодексу адміністративного судочинства України, суд
У Х В А Л И В :
Клопотання Державної комісії України по запасах корисних копалин, Державної служби геології та надр України, Товариства з обмеженою відповідальністю «Соснівський гранкар`єр» про залишення позовної заяви без розгляду залишити без задоволення.
Повний текст ухвали складений 13.09.2023.
Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання.

Ухвала окремо не оскаржується. Заперечення на ухвалу можуть бути включені до апеляційної скарги на рішення суду.

Суддя К.М. Недашківська