Справа № 187/1658/23
Суддя: Іщенко І. М.
Дата ухвалення: 2023-09-18 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПЕТРИКІВСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 187/1658/23
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"18" вересня 2023 р.

Петриківський районний суд Дніпропетровської області одноособово у складі головуючої судді Іщенко І.М., при секретарі Клисак Н.Г., розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Державної служби України з безпеки на транспорті про скасування постанови по справі про адміністративне правопорушення,

В С Т А Н О В И В

31.08.2023 року ОСОБА_1 вернулася до суду з адміністративним позовом до Державної служби України з безпеки на транспорті, у якому просила скасувати постанову у справі про накладення адміністративного стягнення серії АА № 00013112 від 27.07.2023 року, винесену заступником начальника відділу впровадження систем автоматичної фіксації порушень ОСОБА_2 відносно ОСОБА_1 за ч. 2 ст. 132-1 КУпАП і закрити справу про адміністративне правопорушення та стягнути з Державної служби України з безпеки на транспорті на користь ОСОБА_1 понесені судові витрати.

Свої вимоги позивачка обґрунтовувала тим, що оскаржуваною постановою її за порушення вимог п. 22.5 Правил дорожнього руху було притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 132-1 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 8500 грн. При цьому, зазначила, що під час автоматичної фіксації адміністративного правопорушення у сфері безпеки на автомобільному транспорті, не було визначено тип транспортного засобу та причепу, та відповідно не було враховано цю інформацію під час розгляду уповноваженою посадовою особою справи про адміністративне правопорушення. Не було враховано, що транспортний засіб за своєю категорією є двовісним автомобілем (тягач) з трьох вісним напівпричепом (контейнеровозом), що здійснює перевезення одного або більше контейнерів або змінних кузовів загальною максимальною довжиною 13,716 метрів. Вона є власницею транспортного засобу спеціалізованого вантажного сілового тягача марки «DAF XF 460 FТ, д/н НОМЕР_1 , та напівпричепу контейнеровоза для перевезення насипних вантажів марки Kоegel S 24, д/н НОМЕР_2 , які використовувалися під час перевезення 19.07.2023 року, та загальна вага яких без навантаження становить 16360 кг. Документом, на підставі якого здійснювалося перевезення рапсу 19.07.2023 року є товарно-транспортна накладна від 19.07.2023 року. Вага рапсу, що перевозився - 25920 кг. Отож, загальна вага транспортного засобу разом із вантажем, що перевозився становить 25920 кг (нетто) + 16360 кг (тара) = 42280 кг (брутто). Нормативно допустиме навантаження для такої категорії транспортних засобів згідно з п. 22.5 Правил дорожнього руху складає 42 т, а не 40 т як вказано у спірній постанові, а отже ним не було порушено ці вимоги.

Зазначила, що постанова не відповідає вимогам ст. 283 КУпАП, Порядку фіксації порушень законодавства у сфері безпеки на автомобільному транспорті в автоматичному режимі, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 27.12.2019 № 1174 та Інструкції з оформлення уповноваженими посадовими особами Державної служби України з безпеки на транспорті матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері безпеки на автомобільному транспорті, затвердженої Наказом Міністерства інфраструктури України від 27.09.2021 № 512.

Вказала на те, що спірна постанова містить відомості про загальну масу навантаження та навантаження на вісі (1 - 8600; 2 - 12900; 3 - 8550; 4 - 8250; 5- 8550), в той час як повинно бути зазначено не лише фактичний показник навантаження на вісь, а й його виміри із урахуванням похибки, згідно з п. 22.5 Правил дорожнього руху, тобто (1 8600+/-16%; 2 - 12900+/-16%; 3 - 8550+/-16%; 4 - 8250+/-16%; 5- 8550+/-16%). У оскаржуваній постанові відсутні метадані про: смугу руху, напрямок руху, державний номерний знак причепу, напівпричепу та інших причіпних пристроїв (у разі використання такого та/або заднього державного номерного знаку транспортного засобу), тип транспортного засобу згідно з п. Г.2 додатка Г ДСТУ 8824:2019 «Автомобільні дороги.

Ухвалою судді Петриківського районного суду Дніпропетровської області від 01.09.2023 року зазначену позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі за вказаним позовом та постановлено розгляд справи здійснювати за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін (а.с. 32).

Заперечення проти розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження до суду не надходили.

Клопотання про проведення розгляду справи у судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін до суду не надходили.

Позивачкою ОСОБА_1 надані до суду додаткові письмові пояснення до позовної заяви, де зазначено, що відповідачем не було враховано категорію та тип транспортного засобу разом із причепом, що вплинуло на протиправність обрахування нормативно допустимого навантаження визначеного п.22.5 ПДР України. Позивачка зазначила, що транспортний засіб позивача (разом із причепом) - є комбінованим транспортним засобом, а саме двовісним автомобіль (тягач) з трьохвісним напівпричепом (контейнеровоз), що здійснює перевезення одного або більше контейнерів або змінних кузовів загальною максимальною довжиною 13 716 метрів у розумінні п. 22.5 ПДР України, а відтак гранично допустиме навантаження є 42 тон для даного виду транспортного засобу, в той час як відповідач розрахував гранично допустиме навантаження - 40 тон, як для звичайного причепу.

Інші заяви по суті справи до суду не надходили.

Відгук на позовну заяву відповідачем до суду не надходило, копія позовної заяви та повідомлення про розгляд справи у спрощеному провадженні направлені відповідачу на електрону пошту ( а.с.34)

За наведених вище обставин, суд дійшов висновку про розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, без здійснення фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу.

Вивчивши доводи, викладені у позовній заяві на обґрунтування позовних вимог, додаткові письмові пояснення позивачки, дослідивши наявні у справі докази, суд дійшов висновку про відмову у задоволені позовної заяви ОСОБА_1 із наступних підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 5 КАС України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси, і просити про їх захист

Положення ст. 5 КАС України є реалізацією ч. 1 ст. 55 Конституції України, яка визначає, що кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб, у разі, якщо його права чи свободи порушені або порушуються, створено або створюються перешкоди для їх реалізації або мають місце інші ущемлення прав та свобод.

Згідно з ч. 1 ст. 9 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Відповідно до ч. 1 ст. 72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Положеннями ч. 2 ст. 77 КАС України передбачено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. Суб`єкт владних повноважень повинен подати суду всі наявні у нього документи та матеріали, які можуть бути використані як докази у справі.

На підставі досліджених у судовому засіданні доказів, наданих учасниками справи, судом встановлено такі обставини.

27.07.2023 року заступником начальника відділу впровадження систем автоматичної фіксації порушень Департаменту державного нагляду (контролю) за безпекою на наземному транспорті Криштоп Я.І. винесено постанову серії АА № 00013112 про адміністративне правопорушення у сфері безпеки на автомобільному транспорті, зафіксоване в автоматичному режимі, стосовно особи, яка має реєстрацію місця проживання/перебування (місцезнаходження юридичної особи) на території України, якою ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 132-1 КУпАП та накладено на останню адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 8500 грн.

Вказана постанова мотивована тим, що 19.07.2023 року о 19 год. 49 хв. за адресою Н-11, км 76+702, Дніпропетровська обл. Рогачова С.В., як відповідальна особа, допустила рух транспортного засобу DAF XF 460 FT, номерний знак НОМЕР_1 , із перевищенням нормативних параметрів, зазначених у п. 22.5 ПДР України, а саме: перевищення загальної маси транспортного засобу на 5,413% (2,165 тон), при дозволеній максимальній фактичній масі 40 тон, відповідальність за яке передбачена ч. 2 ст. 132-1 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Крім іншого, у постанові також зазначені: інформація про технічний засіб, яким в автоматичному режимі зафіксовано правопорушення: назва технічного засобу, код, тип обладнання, серійний номер: WIM 78, WAGA-WIM35, зав. № 16. Серія, номер свідоцтва про повірку технічного засобу та строк дії: № UA.TR.113-0619/11F-22, № 0695/11F-22 до 26.12.2023 року; результати автоматичної фіксації транспортного засобу у момент учинення адміністративного правопорушення, виміряні з урахуванням похибки, зокрема, вагові параметри транспортного засобу, а саме загальна маса 42165 кг; фактичні зафіксовані параметри транспортного засобу: кількість вісей - 5 шт.; спарені колеса 2 вісь; відстань між вісями 1-2: 3810 мм, 2-3: 5820 мм, 3-4: 1310 мм, 4-5: 1320 мм; навантаження на вісь 1 - 8600 кг, 2 - 12900 кг, 3 - 8550 кг, 4- 8250 кг, 5 - 8550 кг; загальна маса 46850 кг; висота 4,033 м.; ширина 2,563 м.; довжина 14,878 м.; посилання в Інтернеті на сторінку вебсайту, на якій можна ознайомитись із зображенням чи відеозаписом (за наявності) транспортного засобу у момент вчинення правопорушення та постановою в електронній формі; формула розрахунку % перевищення встановлених законодавством габаритно-вагових норм під час руху великогабаритними і великоваговими транспортними засобами автомобільними дорогами, вулицями або залізничними переїздами: * % перевищення = ((Х факт - Х норм - похибка пристрою) / Х норм) х 100 %; квитанцію про сплату адміністративного штрафу, порядок виконання, оскарження та набрання постановою законної сили.

Транспортний засіб DAF XF 460 FТ, номерний знак НОМЕР_1 , (свідоцтво про державну реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_3 ) є спеціалізованим, вантажним, сідловим тягачем, власником якого є ОСОБА_1 .

Напівпричіп Kоegel S 24, номерний знак НОМЕР_2 , (свідоцтво про державну реєстрацію НОМЕР_4 , є спеціалізованим напівпричепом платформа для перевезення контейнерів/сипких вантажів (зернових культур), власником якого є ОСОБА_1 .

З фотоматеріалів інформаційного файлу системи фіксації адміністративних правопорушень у сфері безпеки на автомобільному транспорті в автоматичному режимі встановлено, що транспортний засіб DAF XF 460 FТ, номерний знак НОМЕР_1 , є двовісним автомобілем (тягачем), а напівпричіп «Krone», номерний знак НОМЕР_2 - трьохвісним напівпричепом.

Отже, встановлено, що 21.06.2023 року о 20 год. 47 хв. на ділянці дороги Н-11, км 76+702, рухався транспортний засіб двовісний автомобіль (тягач) DAF XF 105.460, номерний знак НОМЕР_5 , з трьох вісним напівпричепом «Krone», номерний знак НОМЕР_6 , зареєстровані за ОСОБА_1 . Під час руху зазначеного транспортного засобу комплексним технічним засобом WIM 78, WAGA-WIM35, зав. № 16, який відповідно до сертифікату перевірки типу № UA.TR.113-0619/11F-22, № 0695/11F-22, встановлений на автомобільній дорозі Н-11, км 76+702 Дніпропетровська обл., було зафіксовано загальну вагу цього транспортного засобу, яка склала 46850 кг, а з урахуванням похибки у 10 % - 42165 кг.

З огляду на наведені вище правовідносини між сторонами, з приводу яких виник спір, судом відзначається таке.

Відповідно до ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Порядок притягнення осіб до адміністративної відповідальності встановлений, зокрема, Кодексом України про адміністративні правопорушення.

Положеннями ст. 245 КУпАП визначено, що завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Відповідно до вимог ст. 280 КУпАП при розгляді справи про адміністративне правопорушення необхідно з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, а також, з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі або в режимі фотозйомки (відеозапису), які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху та паркування транспортних засобів, актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Так, посадовою особою відповідача, якою було прийнято оскаржувану постанову, ОСОБА_1 було притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 132-1 КУпАП за порушення вимог п. 22.5 Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 № 1306 (далі Правила дорожнього руху) у частині перевищення загальної маси транспортного засобу на 5,413 % (2,165 тон) при дозволеній максимальній фактичній масі 40 тон.

Положеннями ч. 2 ст. 132-1 КУпАП передбачено адміністративну відповідальність за перевищення встановлених законодавством габаритно-вагових норм під час руху великогабаритними і великоваговими транспортними засобами автомобільними дорогами, вулицями або залізничними переїздами.

Вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 132-1 КУпАП тягне за собою накладення штрафу в розмірі: п`ятисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян - у разі перевищення встановлених законодавством габаритно-вагових норм від 5 % до 10 % включно; однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян - у разі перевищення встановлених законодавством габаритно-вагових норм понад 10 %, але не більше 20 %; двох тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян - у разі перевищення встановлених законодавством габаритно-вагових норм понад 20 %, але не більше 30 %; трьох тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян - у разі перевищення встановлених законодавством габаритно-вагових норм понад 30 %.

Положеннями п. 22.5 Правил дорожнього руху передбачено, що рух транспортних засобів та їх составів допускається у разі, коли їх параметри, зокрема, не перевищують: б) фактичної маси: Комбіновані транспортні засоби: двовісний автомобіль (тягач) з двовісним або трьох вісним напівпричепом - 40 (максимальне значення для автомобільних доріг державного значення, тонн).

Рух транспортних засобів та їх составів, фактична маса та навантаження на вісь яких перевищують параметри, визначені підпунктами "б" та "в" цього пункту, у разі перевезення подільних вантажів забороняється.

Наказом від 28.12.2010 № 624 «Про затвердження національних стандартів України та скасування чинності нормативних документів» затверджено ДСТУ OIML R 134-1:2010 Прилади автоматичні для зважування дорожніх транспортних засобів у русі та вимірювання навантажень на вісь (OIML R 134-1:2006, IDT).

За вимогами ДСТУ OIML R 134-1:2010 похибка вимірювання вагового комплексу щодо загальної маси транспортного засобу становить 10 %.

Таким чином загальна маса транспортного засобу DAF XF 460 FТ, номерний знак НОМЕР_1 , з напівпричепом «Krone», номерний знак НОМЕР_2 , перевищує граничну норму ваги для двовісного автомобіля (тягача) з трьох вісним напівпричепом на 5,413 % (2,165 тон), при дозволеній максимальній фактичній масі для даного виду транспортного засобу у 40 тон, виходячи із розрахунку: (46850 - 40000 - 10 % х 46850) / 40000) х 100 %.

Щодо твердження позивача про те, що транспортний засіб DAF XF 460 FТ, номерний знак НОМЕР_1 , з напівпричепом «Krone», номерний знак НОМЕР_2 , відноситься до типу транспортних засобів: двовісний автомобіль (тягач) з трьох вісним напівпричепом (контейнеровоз), що здійснює перевезення одного або більше контейнерів або змінних кузовів загальною максимальною довжиною 13,716 метра, судом відзначається таке.

Положеннями п. 22.5 Правил дорожнього руху передбачено, що рух транспортних засобів та їх составів допускається у разі, коли їх параметри, зокрема, не перевищують: б) фактичної маси: Комбіновані транспортні засоби:

- двовісний автомобіль (тягач) з двовісним або трьох вісним напівпричепом - 40 (максимальне значення для автомобільних доріг державного значення, тонн); двовісний автомобіль (тягач) з трьох вісним напівпричепом (контейнеровоз), що здійснює перевезення одного або більше контейнерів або змінних кузовів загальною максимальною довжиною 13,716 метра - 42 (максимальне значення для автомобільних доріг державного значення, тонн).

Відповідно до п. 17.2 - п. 17.5 «Правил перевезення вантажів автомобільним транспортом в Україні», затверджені наказом Міністерства транспорту України від 14.01.1997 № 363 (далі Правила № 363) передбачено, що забороняється перевозити в універсальних контейнерах вантажі, які швидко псуються, сипучі вантажі без тари, вибухові, займисті, їдкі та отруйні речовини, смердючі вантажі та ті, які забруднюють стіни і підлогу контейнера, а також вантажі, які не можуть бути завантажені в контейнер або вивантажені з нього без застосування вантажно розвантажувальних механізмів. Універсальні автомобільні контейнери, що належать перевізникам, повинні мати єдину нумерацію, а також нанесене фарбою, що контрастно виділяється від кольору контейнера, таке маркування: розпізнавальний знак; номер контейнера; найменування власника контейнера; вантажність і маса тари контейнера, кг; внутрішній об`єм контейнера, куб. м, місце, місяць і рік виготовлення контейнера; час останнього капітального ремонту і наступного ремонту контейнера. Номер контейнера наноситься на всіх бокових стінках, даху і всередині контейнера. Універсальні автомобільні та спеціальні контейнери, які належать власникам вантажу, повинні мати маркування, яке запроваджене власником майна. При цьому обов`язково наноситься вантажність і маса тари контейнера, а також внутрішній об`єм контейнера (куб. м).

З постанови відповідача вбачається, що заступником начальника відділу впровадження систем автоматичної фіксації порушень ОСОБА_2 , шляхом опрацювання інформаційного файлу системою фіксації адміністративних правопорушень у сфері безпеки на автомобільному транспорті в автоматичному режимі, було встановлено тип транспортного засобу - двовісний автомобіль (тягач) з трьох вісним напівпричепом, довжиною 14,878 м.

Натомість позивачка заперечуючи віднесення її транспортного засобу до зазначеного типу стверджувала, що вірним його типом є двовісний автомобіль (тягач) з трьох вісним спеціалізованим напівпричепом платформою для перевезення контейнерів/сипких вантажів (зернових культур), загальною максимальною довжиною 13,620 метра.

При цьому на підтвердження своєї позиції позивач не надала жодного доказу. Так, дійсно, транспортний засіб, що належить позивачці є двовісним автомобілем (тягачем), з трьох вісним напівпричепом (контейнеровоз), однак останньою на обґрунтування своєї позиції не доведено, що 19.07.2023 на час перевірки ваги ним здійснювалося перевезення одного або більше контейнерів або змінних кузовів, загальною максимальною довжиною 13,716 метра.

З огляду на викладене суд констатує, що твердження позивачки про тип належного їй транспортного засобу є необґрунтованим та не доведеним.

Щодо твердження позивачки про те, що оскаржувана постанова не відповідає вимогам ст. 283 КУпАП, Порядку фіксації порушень законодавства у сфері безпеки на автомобільному транспорті в автоматичному режимі, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 27.12.2019 № 1174 (далі Порядок № 1174) та Інструкції з оформлення уповноваженими посадовими особами Державної служби України з безпеки на транспорті матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері безпеки на автомобільному транспорті, затвердженої Наказом Міністерства інфраструктури України від 27.09.2021 № 512 (далі Інструкція № 512), оскільки не містить усіх даних, передбачених нормами зазначених нормативно-правових актів, судом відзначається таке.

Оскаржувана постанова відповідає вимогам, передбаченим ст. 283 КУпАП та з урахуванням конкретних обставин даної справи, містить вичерпні дані, на підставі яких встановлено вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 132-1 КУпАП та винність ОСОБА_1 у його вчиненні. Не наведення у оскаржуваній постанові окремих даних, передбачених положеннями Порядку № 1174 та Інструкції № 512, які є загальними та які не є суттєвими у даній справі виходячи із порушення, яке інкримінувалось ОСОБА_1 , не вказує про відсутність порушення нормативно-вагових параметрів транспортного засобу, тобто порушення як такого, та не свідчить про неправомірність такої постанови, мотиви прийняття та зміст якої не суперечать завданню законодавства України про адміністративні правопорушення.

Єдині вимоги до проїзду великогабаритних та великовагових транспортних засобів з вантажем або без нього автомобільними дорогами, вулицями та залізничними переїздами встановлюють Правила проїзду великогабаритних та великовагових транспортних засобів автомобільними дорогами, вулицями та залізничними переїздами, затверджені постановою Кабінету Міністрів України від 18.01.2001 № 30 (далі - Правила № 30).

Відповідно до п. 3 Правил № 30 транспортний засіб чи автопоїзд з вантажем або без вантажу вважається великоваговим, якщо максимальна маса або осьова маса перевищує хоча б один з параметрів, зазначених у пункті 22.5 Правил дорожнього руху.

Відповідно до п. 4 Правил № 30 рух великовагових та великогабаритних транспортних засобів автомобільними дорогами, вулицями та залізничними переїздами здійснюється на підставі дозволу на участь у дорожньому русі транспортних засобів, вагові або габаритні параметри яких перевищують нормативні (далі - дозвіл), виданим перевізникові уповноваженим підрозділом Національної поліції, або документа про внесення плати за проїзд таких транспортних засобів.

З урахуванням наведеного судом відзначається, що позивачкою не повідомлялось про наявність та не надавався суду дозволу на рух великовагового транспортного засобу автомобільними дорогами, виданого уповноваженим підрозділом Національної поліції.

Положеннями ст. 14-3 КУпАП передбачено, що адміністративну відповідальність за правопорушення у сфері безпеки на автомобільному транспорті, передбачені частиною другою статті 122-2, частинами другою і третьою статті 132-1 цього Кодексу, зафіксовані за допомогою засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі в автоматичному режимі (за допомогою комплексу технічних засобів автоматичного визначення вагових, габаритних та інших параметрів транспортного засобу з функціями фотозйомки та/або відеозапису, що функціонують згідно із законодавством про захист інформації в інформаційно-телекомунікаційних системах), несе відповідальна особа - фізична особа або керівник юридичної особи, за якою зареєстровано транспортний засіб, а в разі якщо до Єдиного державного реєстру транспортних засобів внесено відомості про належного користувача відповідного транспортного засобу - належний користувач транспортного засобу, а якщо в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань на момент запиту відсутні відомості про керівника юридичної особи, за якою зареєстрований транспортний засіб, - особа, яка виконує повноваження керівника такої юридичної особи.

Отже, встановлені судом обставини справи свідчать про обґрунтованість дій уповноваженої особи відповідача, яким було прийнято оскаржувану постанову, щодо встановлення порушення ОСОБА_1 п. 22.5 Правил дорожнього руху, наявності складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 132-1 КУпАП та винність ОСОБА_1 у його вчиненні. При цьому, суттєвих порушень порядку провадження у справі про адміністративне правопорушення, за наслідками розгляду якої було прийнято оскаржувану постанову, які б призвели до істотного порушення прав та свобод особи, яка притягається до адміністративної відповідальності судом не встановлено.

З урахуванням наведеного, суд також констатує правомірність накладення оскаржуваною постановою на ОСОБА_1 адміністративного стягнення за перевищення встановлених законодавством габаритно-вагових норм від 5 % до 10 % включно у виді штрафу у розмірі п`ятисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 8500 грн.

Ухвалюючи дане рішення у справі, суд щодо його умотивованості відзначає, що доводи сторін у даній справі оцінені судом на предмет їх відповідності критеріям конкретності, доречності та важливості у рамках відповідних правовідносин, а відтак, інші доводи, зазначені сторонами та/чи їх представниками у поданих заявах по суті справи, окрім проаналізованих вище, ґрунтуються на довільному, суб`єктивному трактуванні ними обставин справи, норм матеріального права та процесуального закону, а тому такі доводи враховуючи, зокрема, практику Європейського суду з прав людини, не вимагають детальної відповіді або спростування.

За змістом п. 1 ч. 3 ст. 286 КАС України за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право, зокрема залишити рішення суб`єкта владних повноважень без змін, а позовну заяву без задоволення.

На підставі вищезазначеного, враховуючи встановлення судом правомірності оскаржуваної постанови про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 132-1 КУпАП, прийнятої уповноваженою особою після об`єктивного з`ясування обставин справи про адміністративне правопорушення за наслідками фіксації в автоматичному режимі перевищення нормативних параметрів загальної ваги транспортного засобу, зареєстрованого за ОСОБА_1 , суд дійшов висновку, що позовну заяву останньої слід залишити без задоволення, а оскаржуване рішення без змін.

Керуючись статтями 139, 241-246, 250, 251, 255, 286 КАС України,

У Х В А Л И В

В задоволенні позову ОСОБА_1 до Державної служби України з безпеки на транспорті про скасування постанови по справі про адміністративне правопорушення відмовити.

Апеляційна скарга може бути подана до Третього апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги через Петриківський райсуд Дніпропетровської області протягом десяти днів з дня проголошення рішення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя: І. М. Іщенко