Справа № 353/869/23
Суддя: ЛУЩАК Н. І.
Дата ухвалення: 2023-09-07 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 353/869/23
Провадження № 2-а/353/5/23
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 вересня 2023 рокум.Тлумач

Тлумацький районний суд Івано-Франківської області у складі:

головуючого - судді Лущак Н.І.,

з участю: секретаря судового засідання Гаврилів Х.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Тлумачі в порядку спрощеного позовного провадження справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до інспектора відділення поліції № 5 (м. Тлумач) Івано-Франківського районного управління поліції ГУНП в Івано-Франківській області Дужика Ярослава Олександровича, Головного управління Національної поліції в Івано-Франківській області про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення в справі про адміністративне правопорушення, -

в с т а н о в и в :

ОСОБА_1 звернувся в суд з позовом до інспектора відділення поліції № 5 (м. Тлумач) Івано-Франківського районного управління поліції ГУНП в Івано-Франківській області Дужика Я.О., Головного управління Національної поліції в Івано-Франківській області, в якому просив поновити строк на оскарження постанови; скасувати постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ЕАС № 7381183 від 23.07.2023 року. Свої вимоги обґрунтовував тим, що вважає винесену постанову про адміністративне правопорушення такою, що не відповідає вмогам закону та підлягає до скасування. Вказав, що 23.07.2023 року він перебував біля свого транспортного засобу по вул. Центральна, в с. Будзин і розмовляв з товаришем ОСОБА_2 . Біля них зупинився автомобіль працівників поліції, які після нетривалої розмови стали вимагати у нього пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння. Оскільки він транспортним засобом не керував, в стані алкогольного сп`яніння не перебував, працівниками поліції не був зупинений, будь-якого порушення ПДР не вчиняв, перебував біля свого нерухомого автомоліля, вимагав пояснити підставу для проходження огляду на стан сп`яніння, а в подальшому погодився пройти такий огляд. Під час проходження огляду із застосуванняи приладу «Drager» свідки були відсутні, відеозапис не здійснювався. Після проходження огляду він був не згідний з показниками приладу, однак працівники поліції склали протокол про адміністративне правопорушення за ч. 1 ст. 130 КУпАП. Після цього оголосили, що відносно нього винесена постанова про притягнення до адміністративної відповідальності за порушення правил користування ременем безпеки. Він висловив свою незгоду щодо цього, оскільки взагалі не керував транспортним засобом, розгляд срави не відбувся, будь-яких доказів, які б підтверджували його вину увчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 121 КУпАП, не пред`являлося.

При винесенні постанови інспектором відділення поліції № 5 (м. Тлумач) Івано-Франківського районного управління поліції ГУНП в Івано-Франківській області Дужиком Я.О. не було дотримано вимог законодавства. Вважає, що в його діях відсутній склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 121 КУпАП. Оскільки він не керував автомобілем, а перебував біля нього, обов`язку забезпечувати безпеку дорожнього руху у нього не було.

Відповідно до ч. 1 ст. 12 КАС України адміністративне судочинство здійснюється за правилами, передбаченими цим Кодексом, у порядку позовного провадження (загального або спрощеного). Згідно ч.ч. 1, 2 ст. 257 КАС України за правилами спрощеного позовного провадження розглядаються справи незначної складності. За правилами спрощеного позовного провадження може бути розглянута будь-яка справа, віднесена до юрисдикції адміністративного суду, за винятком справ, зазначених у частині четвертій цієї статті. З огляду на предмет та ціну позову дана справа підпадає під ознаки адміністративної справи незначної складності (малозначної справи) та не віднесена до категорії справ, які підлягають розгляду лише за правилами загального позовного провадження. Обставини справи, що згідно ч. 3, ст. 257 КАС України мають значення для вирішення питання про можливість розгляду справи в порядку спрощеного провадження, також свідчать про наявність підстав для розгляду цієї справи в спрощеному порядку.

Відповідно до ч. 5 ст. 262 КАС України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. За клопотанням однієї із сторін або з власної ініціативи суду розгляд справи проводиться в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін.

Ухвалою Тлумацького районного суду Івано-Франківської області Лущак Н.І. від 14.08.2023 року прийнято до розгляду та відкрито провадження у даній справі, вирішено розглянути справу в порядку спрощеного позовного провадження о 10 год. 00 хв. 07.09.2023 року без повідомлення (виклику) сторін за наявними у справі матеріалами. Клопотання позивача ОСОБА_1 про поновлення строку звернення до суду вирішено роглянути під час судового розгляду справи. Крім цього, даною ухвалою було встановлено: відповідачу п`ятнадцятиденний строк з дня вручення цієї ухвали для подання ним відзиву на позовну заяву.

06.09.2023 року, тобто у строк встановлений вищевказаною ухвалою, представник відповідача Головного управління Національної поліції в Івано-Франківській області надіслав на адресу суду відзив на позовну заяву (а.с. 19-21), разом із підтвердженням про направлення його копії позивачу (а.с. 18), в якому просив відмовити у задоволені позовних вимог ОСОБА_1 в повному обсязі. Вказав, що факт вчинення адміністративного правопорушення підтверджується відеозаписом, де чітко видно, що за кермом автомобіля знаходиться позивач та керує даним транспортним засобом, однак не користувався ременем безпеки. Відповідно доводи позивача є хибними та такими, щоб ввести суд в оману та уникнути адміністративної відповідальності. Вказав, що поліцейський, підійшов до водія, належним чином представився, пояснив суть правопорушення та попросив пред`явити посвідчення водія, реєстраційний документ на транспортний засіб, а також поліс обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів. Позивач пред`явив документи. Встановивши факт вчинення адміністративного правопорушення, яке передбачене ч. 5 ст. 121 КУпАП, поліцейським було роз`яснено позивачеві його права, передбачені ст. 63 Конституції України, ст.ст. 268,289 КУпАП, заслухавши пояснення позивача, з`ясував, що позивачем було вчинено адміністративне правопорушення, позивач винен в його вчиненні та підлягає до адміністративної відповідальності, своєчасно, об`єктивно з`ясував всі обставини справи в їх сукупності, які підлягають з`ясуванню та діяв на підставі, в межах повноважень, та у спосіб, що передбачені Конституцією України, КУпАП, іншими нормативно-правовими актами, та вирішив її в точній відповідності із законом, а саме правомірно виніс постанову у справі про адміністративне правопорушення серії ЕАС № 7381183 від 23.07.2023 року з накладенням штрафу у розмірі 510 грн. Після складання постанови позивача було ознайомлено з її змістом. Від отримання копії постанови позивач відмовився.

У зв`язку з тим, що розгляд справи здійснюється за відсутності учасників справи, відповідно до ч. 4 ст. 229 КАС України, фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Відповідно до ст. 289 КУпАП скаргу на постанову по справі про адміністративне правопорушення може бути подано протягом десяти днів з дня винесення постанови, а щодо постанов по справі про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані в автоматичному режимі, безпеки на автомобільному транспорті, зафіксовані за допомогою засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі в автоматичному режимі, постанов у справі про адміністративні правопорушення, передбачені статтею 132-2 цього Кодексу, та/або про порушення правил зупинки, стоянки, паркування транспортних засобів, зафіксовані в режимі фотозйомки (відеозапису), - протягом десяти днів з дня набрання постановою законної сили. В разі пропуску зазначеного строку з поважних причин цей строк за заявою особи, щодо якої винесено постанову, може бути поновлено органом (посадовою особою), правомочним розглядати скаргу.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 121 КАС України суд за заявою учасника справи поновлює пропущений процесуальний строк, встановлений законом, якщо визнає причини його пропуску поважними, крім випадків, коли цим Кодексом встановлено неможливість такого поновлення. Встановлений судом процесуальний строк може бути продовжений судом за заявою учасника справи, поданою до закінчення цього строку, чи з ініціативи суду.

Згідно ч.1 ст. 122 КАС України позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами.

Як вбачається з позовної заяви та доданих до неї документів, копія постанови по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ЕАС № 7381183 від 23.07.2023 року на місці складення не вручалась, так як позивач відмовився, доказів того, що вона була надіслана позивачу на поштову адресу поштовим відправленням та була отримана позивачем, відповідачем у справі не надано. Представник позивача адвокат Челій-Пушкар О.І. отримала оскаржувану постанову 01.08.2023 року в приміщенні Тлумацького районного суду Івано-Франківської області при ознайомленні з матеріалами справи про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 130 КУпАП (а.с. 9).

З врахуванням вищенаведеного та заявненого позивачем клопотання про поновлення строку звернення до суду з адміністративним позовом, суд визнає поважними причинами пропущення позивачем строку звернення до суду з огляду на обставини його пропуску, зазначені в клопотанні, та вважає за необхідне поновити пропущений з поважних причин процесуальний строк звернення до адміністративного суду.

Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що в задоволенні позову слід відмовити, з таких підстав:

Положеннями ч.ч. 1, 2 ст. 2 КАС України визначено, що завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень. У справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Зазначені критерії, хоч і адресовані суду, але одночасно вони є і вимогами для суб`єкта владних повноважень, який приймає відповідне рішення, вчиняє дії чи допускається бездіяльності.

Згідно ч. 1 ст. 5 КАС України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси.

Відповідно до ч. 1 ст. 9 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Нормами ч.ч. 1, 2 ст. 77 КАС України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Судом встановлено, що 23.07.2023 року інспектором відділення поліції №5 (м. Тлумач) Івано-Франківського районого управління поліції ГУНП в Івано-Франківській області старшим сержантом поліції Дужиком Я.О. винесено постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ЕАС № 7381183 про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 5 ст. 121 КУпАП з накладенням стягнення в розмірі 510 грн. штрафу, з тих підстав, що позивач 22.07.2023 року о 23 год. 35 хв. 02 сек. по вул. Центральна, 12, в с. Будзин Івано-Франківського району Івано-Франківської області, керуючи транспортним засобом «AUDI A4» д.н.з. НОМЕР_1 , обладнаним засобами пасивної безпеки та був не пристебнутим ременем безпеки, чим порушив вимоги п. 2.3 ПДР, а саме порушення правил користування ременями безпеки. В постанові зазначено, що ОСОБА_1 відмовився від підпису та отримання копії вказаної постанови.

Адміністративне правопорушення визнається вчиненим умисно, коли особа, яка його вчинила, усвідомлювала протиправний характер своєї дії чи бездіяльності, передбачала її шкідливі наслідки і бажала їх або свідомо допускала настання цих наслідків. Адміністративне правопорушення визнається вчиненим з необережності, коли особа, яка його вчинила, передбачала можливість настання шкідливих наслідків своєї дії чи бездіяльності, але легковажно розраховувала на їх відвернення або не передбачала можливості настання таких наслідків, хоч повинна була і могла їх передбачити (ст.10,11 КУпАП).

Статтею 23 КУпАП передбачено, що адміністративне стягнення є мірою відповідальності і застосовується з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобігання вчиненню нових правопорушень як самим правопорушником, так і іншими особами.

Згідно з ч. 5 ст. 14 Закону України «Про дорожній рух» учасники дорожнього руху, зокрема, зобов`язані знати і неухильно дотримувати вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативно-правових актів з питань безпеки дорожнього руху; створювати безпечні умови для дорожнього руху, не завдавати своїми діями або бездіяльністю шкоди підприємствам, установам, організаціям і громадянам.

Відповідно до п. 1.9. Правил дорожнього руху, особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.

Відповідно до ч. 5 ст. 121 КУпАП відповідальність наступає за Порушення правил користування ременями безпеки або мотошоломами і тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі тридцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Відповідно до п.2.3в ПДР для забезпечення безпеки дорожнього руху водій зобов`язаний на автомобілях, обладнаних засобами пасивної безпеки (підголовники, ремені безпеки), користуватися ними і не перевозити пасажирів, не пристебнутих ременями безпеки. Дозволяється не пристібатися в населених пунктах водіям і пасажирам з інвалідністю, фізіологічні особливості яких унеможливлюють користування ременями безпеки, водіям і пасажирам оперативних та спеціальних транспортних засобів.

Згідно з п. 9 ч. 1 ст. 31 Закону України «Про Національну поліцію» поліція може застосовувати такі превентивні заходи, зокрема, як застосування технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, засобів фото- і кінозйомки, відеозапису. Приписи ст. 251 КУпАП надають право працівникам поліції використовувати інформацію відеозапису, а також фотофіксацію в якості доказів наявності або відсутності факту правопорушення.

Відповідно до ст. 251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі або в режимі фотозйомки (відеозапису), які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху та паркування транспортних засобів, актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами. Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

Згідно ст. 252 КУпАП орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що грунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю..

У відповідності до ст. 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Згідно ст. 55 Конституції України, кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб.

Згідно ч.ч. 1, 4 ст. 7 КУпАП, ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Додержання вимог закону при застосуванні заходів впливу за адміністративні правопорушення забезпечується систематичним контролем з боку вищестоящих органів і посадових осіб, правом оскарження, іншими встановленими законом способами.

Відповідно до ст. 72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.

Як встановлено частинами 1, 3 статті 73 КАС України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень.

Відповідно до вимог ст. 75 КАС України достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи.

Положеннями ч. 4 ст. 77 КАС України передбачено, що докази до суду надають учасники справи. Суд може пропонувати сторонам надати докази та збирати докази з власної ініціативи, крім випадків, визначених цим Кодексом.

У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

Верховний Суд у своїй постанові від 17.09.2020 року по справі №742/2298/17 виклав правовий висновок, який узгоджується з правовими висновками, викладеними в постановах Верховного Суду від 26.12.2019 року у справі №724/716/16 та від 17.06.2020 року у справі №127/6881/17, за змістом якого: «При розгляді справ про адміністративні правопорушення, посадові особи відповідного орану діють не як самостійний суб`єкт владних повноважень, а від імені відповідного органу державної влади.

Доказуючи правомірність винесеної постанови, представник відповідача надав до суду відеозапис правопорушення від 22.07.2023 року. Дослідженням цього відеозапису встановлено, що автомобіль «AUDI A4» д.н.з. НОМЕР_1 , рухався по дорозі та був зупинений працівниками поліції. При перевірці документів ОСОБА_1 знаходився на сидінні водія та був не пристебнутий ременем безпеки. Під час розгляду справи про адміністративне правопорушення та винесення оскаржуваної постанови відповідачем - поліцейським виконано вимоги ст.268 КУпАП та враховано усі обставини, передбачені ст.280 КУпАП.

Тобто відповідачем доведено належними та допустимими доказами порушення позивачем ОСОБА_1 під час керування транспортним засобом вимог п. 2.3в ПДР України та вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 121 КУпАП.

Крім того, в порушення вимог ст.72 КАС України позивачем не надано суду будь-яких доказів своєї невинуватості та фактів порушення відповідачем процесуальних прав особи відносно якої винесено постанову про притягнення до адміністративної відповідальності, тому доводи ОСОБА_1 у позовній заяві є необґрунтованими, зводяться до перекручування фактів та фактично направлені на уникнення адміністративної відповідальності за вчинене.

За встановлених обставин, суд дійшов висновку, що постанова про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ЕАС № 7381183 від 23.07.2023 року, винесена інспектором відділення поліції №5 (м. Тлумач) Івано-Франківського районого управління поліції ГУНП в Івано-Франківській області старшим сержантом поліції Дужиком Я.О. у спосіб, передбачений нормами КУпАП та Закону України «Про Національну поліцію», з урахування усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення, а тому підстав для визнання її протиправною та скасування немає.

Таким чином, оцінивши наявні у матеріалах справи докази, суд дійшов висновку, що заявлений адміністративний позов ОСОБА_1 про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення в справі про адміністративне правопорушення є безпідставним та задоволенню не підлягає.

Суд при розгляді вказаної категорії адміністративних справ перевіряє законність і обґрунтованість винесеної постанови та наділений повноваженнями, згідно з п. 1 ч. 3 ст. 286 КАС України, залишити рішення суб`єкта владних повноважень без змін, а позовну заяву без задоволення.

Отже, постанову інспектора відділення поліції №5 (м. Тлумач) Івано-Франківського районого управління поліції ГУНП в Івано-Франківській області старшого сержанта поліції Дужика Я.О. про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ЕАС № 7381183 від 23.07.2023 року слід залишити без змін, а позовну заяву ОСОБА_1 без задоволення.

При такому вирішнні позову судові витрати по справі понесені ОСОБА_1 слід покласти на його рахунок.

На підставі наведеного, Правил дорожнього руху, ст.ст. 9, 23, ч. 5 ст. 121, 245, 247, 251, 252, 280, 283, 288, 289 КУпАП, керуючись ст.ст. 2, 5-13, 72, 73, 74, 75, 77, 121-123, 241-246, 250, 255, 257, 262, 286 КАС України, суд, -

У Х В А Л И В :

Поновити ОСОБА_1 пропущенний з поважних причин строк звернення до адміністративного суду.

В задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 до інспектора відділення поліції № 5 (м. Тлумач) Івано-Франківського районного управління поліції ГУНП в Івано-Франківській області Дужика Ярослава Олександровича, Головного управління Національної поліції в Івано-Франківській області про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення в справі про адміністративне правопорушення відмовити.

Судові витрати по справі понесені ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , жителем АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2 , покласти на його рахунок.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення суду може бути оскаржене в апеляційному порядку до Восьмого апеляційного адміністративного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом десяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення (ухвали) суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження.

Головуючий Н.І.Лущак

Повний текст судового рішення складено «14» вересня 2023 року.