Справа № 420/15438/23
Суддя: Потоцька Н.В.
Дата ухвалення: 2023-09-13 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 вересня 2023 року м. Одеса

Одеський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Потоцької Н.В.

розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження (в порядку ст. 262 КАС України) адміністративну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Фастімпекс» до Державної митної служби України та Одеської митниці як відокремленого підрозділу Державної митної служби України про визнання протиправними та скасування рішень про коригування митної вартості,

ВСТАНОВИВ:

В провадженні Одеського окружного адміністративного суду перебуває адміністративна справа за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Фастімпекс» до Державної митної служби України та Одеської митниці як відокремленого підрозділу Державної митної служби України в якому позивач просить:

- визнати протиправним та скасувати рішення про коригування митної вартості від 05.01.2023 року №UA500500/2023/00015/2;

- визнати протиправним та скасувати рішення про коригування митної вартості від 05.01.2023 року №UA500500/2023/00014/2.

Позов обґрунтовано наступним.

Митна вартість товару заявлена декларантом шляхом подання декларації митної вартості за основним методом визначення митної вартості, а саме - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються (вартість операції). Цей показник було заявлено у декларації митної вартості, до якої було додано усі документи, що подаються декларантом для підтвердження заявленої митної вартості товарів і обраного методу її визначення згідно переліку, визначеному МК України (зазначений в гр. 44 ВМД).

Під час здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів посадовою особою Одеської митниці зазначено той факт, що митним органом виявлено ознаки підробки в рахунках від 27.12.2022 №0000-000517 та від 29.12.2022 №0000-000522 - печатка експедитора нанесена з допомогою копіювальних пристроїв.

Разом з цим, митний орган має право відійти від законодавчих обмежень, що пов`язують з перевіркою основного переліку документів, які підтверджують митну вартість, та витребувати від декларанта додаткові документи лише якщо надані декларантом документи містять розбіжності, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, адже такі вади не дозволяють митному органу законно здійснити визначений законом мінімум митних формальностей, необхідних для забезпечення додержання законодавства України з питань державної митної справи для розмитнення задекларованого товару

Митний орган не навів доказів того, що в деклараціях митної вартості декларант зазначив не всі складові числового значення митної вартості, неправильно здійснив розрахунок, вніс до декларації недостовірні або неточні відомості, або що надані митному органу документи щодо заявленої митної вартості містили розбіжності, ознаки підробки або не всі відомості, що підтверджують числові значення складових митної вартості задекларованих товарів та наявності обґрунтованих підстав вважати, що заявлена митна вартість товару не відповідає ціновій інформації, яка наявна у митного органу.

За наведених обставин, у митного органу не було підстав витребувати додаткові документи, перелік яких наведений у ч. З ст. 53 МК України. Наявність права на витребування додаткових документів не означає безапеляційного права його застосування.

Процесуальні дії

Ухвалою суду від 03.07.2023 р. відкрито провадження по справі в порядку спрощеного позовного провадження (відповідно до ст. 262 КАСУ) без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами.

18.07.2023 р. за вхід. №ЕС/7456/23 через канцелярію суду надійшов відзив Державної митної служби України, у якому відповідач заперечує проти задоволення позовних вимог та зазначає, що між відповідачем 1 у справі № 420/15438/23 - Держмитслужбою та позивачем у контексті заявлених позовних вимог не існує жодних матеріально-правових відносин, оскільки Держмитслужба як центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну митну політику не здійснює митні формальності та не виносила рішення № UA500500/2023/000014/2 від 05.01.2023 року, UA500500/2023/000015/2 від 05.01.2023 року про коригування митної вартості товарів за (МД) 23UA72U0 від 04.01.2023 року, 23UA68U0 від 04.01.2023 року.

Більше того, відповідно до пункту 4 Положення про Державну митну службу України, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 06 березня 2019 року № 227 «Про затвердження положень про Державну податкову службу України та Державну митну службу України» (далі Положення) Держмитслужба відповідно до покладених на неї завдань, зокрема, організовує та забезпечує виконання територіальними органами митних формальностей відповідно до вимог законодавства з питань митної справи.

Пунктом 7 Положення встановлено, що Держмитслужба здійснює повноваження безпосередньо та через територіальні органи.

До територіальних органів Держмитслужби належать митниці та спеціалізовані органи.

Постановою Кабінету Міністрів України «Деякі питання територіальних органів Державної митної служби» №895 від 30 вересня 2020 року (далі Постанова № 895), реорганізовано територіальні органи Державної митної служби за переліком згідно з додатком шляхом їх приєднання до Державної митної служби.

Отже, як вбачається із Постанови КМУ № 895 Одеську митницю Держмитслужби реорганізовано шляхом приєднання до Держмитслужби. Водночас, наказом Держмитслужби від 19.10.2020 № 460 «Про утворення територіальних органів Державної митної служби України як відокремлених підрозділів» утворено 26 територіальних органів як відокремлені підрозділи Держмитслужби, зокрема Одеську митницю.

Наказом Держмитслужби від 29.10.2020 № 489 «Про затвердження положень про територіальні органи Держмитслужби» зокрема затверджено Положення про Одеську митницю як відокремлений підрозділ Держмитслужби. Наказом Держмитслужби від 30.06.2021 № 472 «Про початок здійснення митницями як відокремлених підрозділами Держмитслужби покладених на них функцій і повноважень з реалізації державної митної політики, державної політики у сфері боротьби з правопорушеннями під час застосування законодавства з питань митної справи» (далі Наказ Держмитслужби № 472), на підставі якого, з 00 год. 00 хв. 01 липня 2021 року митниці як відокремлені підрозділи Держмитслужби (у тому числі Одеська митниця) розпочали виконання покладених на них законодавчими та іншими нормативно-правовими актами функцій і повноважень з реалізації державної митної політики, державної політики у сфері боротьби з правопорушеннями під час застосування законодавства з питань митної справи.

Враховуючи вищевикладене, позивачем у адміністративному позові не наведено доказів та фактів, що у свою чергу підтвердили б, що відбулось дійсне порушення його прав, свобод або законних інтересів Державною митною службою України.

Таким чином, Держмитслужба жодних рішень відносно позивача не приймала, права та інтереси позивача не порушувала, враховуючи зазначене Державна митна служба України, не є належним відповідачем у справі № 420/15438/23.

Враховуючи викладене, відповідач просить суд відмовити у задоволенні позовних вимог.

18.07.2023 р. за вхід. №ЕС/7460/23 через канцелярію суду надійшов відзив Одеської митниці, у якому відповідач заперечує проти задоволення позовних вимог та зазначає, що у зв`язку з тим, що по МД 23UA72U0 від 04.01.2023 року, 23UA68U0 від 04.01.2023 року автоматизованою системою управління ризиками були встановлені форми митного контролю щодо вжиття заходів з метою перевірки числових значень складових митної вартості товарів, та вони є обов`язковими для виконання посадовими особами митних органів митниця відповідно до ст. 320 МКУ, Одеською митницею повідомлено декларанта про необхідність подання протягом 10 календарних днів додаткових документів для підтвердження заявленої митної вартості.

Оскільки в документах, які надані позивачем до Одеської митниці разом з митними деклараціями 23UA72U0 від 04.01.2023 року, 23UA68U0 від 04.01.2023 року містились розбіжності та були відсутні всі відомості, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів та відомості щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, а також декларантом не подані витребувані митницею додаткові документи, які підтверджують митну вартість товарів, то зазначені обставини, у відповідності до п.2 ч.6 ст. 54 Митного кодексу України від 13.03.2012 № 4495-VI, були підставою для прийняття митницею рішень про коригування митної вартості товарів та відмови митним органом у митному оформленні товарів за заявленою декларантом або уповноваженою ним особою митною вартістю.

Згідно з Методичними рекомендаціями щодо роботи посадових осіб органів доходів і зборів з аналізу, виявлення та оцінки ризиків при здійсненні контролю за правильністю визначення митної вартості товарів, які переміщуються через митний кордон України, які затверджені наказом Державної фіскальної служби України від 11.09.2015 № 689, митна вартість, визначена згідно з положеннями 64 статті Кодексу (резервного методу), повинна щонайбільшою мірою ґрунтуватися на раніше визнаних (визначених) митними органами за методами митних вартостях, однак при визначенні митної вартості відповідно до цієї статті допускається гнучкість при застосуванні методів 1-5. Наприклад, вартість операції з ідентичними або подібними (аналогічними) товарами може бути "гнучко застосована", аби дозволити митному органу використати вартість операції ввізних товарів того самого "класу або виду" та/ або виготовлених в різних країнах походження.

За допомогою інформації, отриманої за результатами здійснення митного контролю із зазначенням номерів відповідних митних декларацій, яка міститься у спеціалізованому програмно-інформаційному комплексі Єдиної автоматизованої інформаційної системи (ЄАІС), АСМО «Інспектор» та ЄАІС Держмитслужби України та встановлено, що рівень митної вартості: по товару №1 є більшим МД від 28.11.2022 № 22UA57U6 та становить 1,476 доларів США за кг нетто, ніж заявлено декларантом 0,992 доларів США за кг нетто; митної вартості: по товару №1 є більшим МД від 28.11.2022 №22UA57U6 та становить 1,476 доларів США за кг нетто, ніж заявлено декларантом 0,999 доларів США за кг нетто.

У зв`язку з вищевикладеним та у відповідності до ч.2 ст. 55 Митного кодексу України від 13.03.2012 № 4495-VI Одеською митницею прийняті рішення про коригування митної вартості товарів від 05.01.2023 року №UA500500/2023/00015/2 та від 05.01.2023 року №UA500500/2023/00014/2.

У рішеннях про коригування митної вартості №UA500500/2023/00015/2 та від 05.01.2023 року №UA500500/2023/00014/2 наведено достатнє обґрунтування причин, через які заявлену декларантом митну вартість не може бути визнано, також у цих рішеннях про коригування митної вартості визначені джерела інформації, що використовувалися митним органом для визначення митної вартості, а саме: спеціалізовані програмно-інформаційні комплекси Єдиної автоматизованої інформаційної системи (ЄАІС), у яких міститься інформація, отримана за результатами здійснення митного контролю.

Таким чином, Одеська митниця під час здійснення контролю митної вартості товарів позивача та прийняття рішень про коригування митної вартості товару №UA500500/2023/00015/2 та від 05.01.2023 року №UA500500/2023/00014/2 діяла у відповідності до вимог законів та інших нормативно-правових актів України, не порушувала права та законні інтереси позивача, а тому відсутні підстави для задоволення адміністративного позову ТОВ «Фастімпекс».

21.07.2023 року до суду за вхід. №ЕС/7624/23 від представника позивача надійшла відповідь на відзив Державної митної служби України.

26.07.2023 року до суду за вхід. №ЕС/7887/23 від представника позивача надійшла відповідь на відзив Одеської митниці.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ

29.05.2019 між JIAXING SUN FAST METAL CO. LTD, (КНР) - продавець, та TOB «ФАСТІМПЕКС» - покупець, було укладено зовнішньоекономічний контракт №JS/F/0519 на поставку засобів кріплення.

На виконання вказаного контракту продавцем було здійснено поставку засобів кріплення, у зв`язку з чим ТОВ «ФАСТІМПЕКС» звернулося до Одеської митниці для оформлення вантажу за наступними митними деклараціями: від 04.01.2023 №23UA72U0, від 04.01.2023 №23UA68U0.

Поставка товарів за митними деклараціями №23UA72U0 та №23UA68U0 здійснювались відповідно до зовнішньоекономічного контракту від 29.05.2019 №JS/F/0519 (далі - контракт) на комерційних умовах поставки FOB Shanghai (п. 2.1 контракту), та на підставі одного інвойсу - від 27.10.2022 №22/JSC/0909.

Керуючись ч. 8 ст. 55 МК України для підтвердження заявленої митної вартості товарів, що декларуються, листами від 24.03.2023 №03/23UA88U1 та від 24.03.2023 №03/23UA89U0 до Одеської митниці були надані додаткові документи:

- морський транспортний коносамент B/L №SZX221046289 - копія;

- митна декларація країни відправлення №00294893 - копія;

- сертифікат про походження товару №22С3304А4323/00059- копія;

- інвойс від 27.10.2022 №22/JSC/0909 на суму 35 551,98 USD - копія;

- платіжне доручення в іноземній валюті від 23.11.2022 №519 на суму 35 551,98 USD - копія;

- пакувальний лист до інвойсу від 27.10.2022 №22/JSC/0909 - копія;

- прайс-лист від 09.09.2022 - копія;

- лист від 04.01.2023 №04-01/23 - копія;

- договір-доручення від 14.09.2020 №14092020/01 - копія;

- рахунок від 27.12.2022 №0000-000517 - копія;

- акт від 06.01.2023 №1446 - копія;

- рахунок від 29.12.2022 №0000-000522 - копія;

- акт від 06.01.2023 №1451 - копія;

- платіжне доручення від 05.01.2023 №11 - копія;

- лист компанії ТОВ «СІРЕЙТС ЮКРЕЙН» від 12.01.2023 №720 - копія;

- лист компанії MRF INTERNATIONAL FORWARDING CO. LTD від 13.01.2023 №23- копія;

- довідка про транспорті витрати від 26.12.2022 №б/н - копія;

- CMR №SZX221046289 - копія;

- звіт по формуванню собівартості;

- ОСВ по рахунку 281;

- складська інформація;

- протокол відповідності від 23.03.2023 №2303-23ФА - копія;

- висновок ДП "Держзовнішінформ" від 02.02.2023 №123/37 - копія.

05.01.2023 року Одеською митницею прийняті рішення про коригування митної вартості товарів №UA500500/2023/00014/2 та №UA500500/2023/00015/2, яким було скорегована митна вартість товару із застосуванням другорядного методу визначення митної вартості товарів, які ввозяться в Україну, а саме за резервним методом до рівня 1,476 доларів США за 1 кг відповідно.

Як вбачається зі змісту рішень про коригування митної вартості товарів, на виконання вимог статті 54 Митного кодексу України від 13.03.2012 № 4495-VI під час здійснення Одеською митницею митного контролю правильності визначення митної вартості товарів, які надійшли на адресу позивача та перевірки документів, поданих до митниці для підтвердження митної вартості товарів декларантом разом з митними деклараціями (МД) №23UA72U0 та №23UA68U0 від 04.01.2023 року встановлено, що в поданих документах містяться розбіжності, також надані позивачем документи не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів та всіх відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, про що повідомлено декларанту та обґрунтовано у графі 33 Рішень про коригування митної вартості товарів №UA500500/2023/00014/2 та №UA500500/2023/00015/2 від 05.01.2023, а саме:

1) для підтвердження витрат на транспортування декларантом надані рахунки на перевезення від 27.12.2022 № 0000-000517 та від 29.12.22 №0000-000523, в яких наявні ознаки підробки (печатки експедитора нанесені на документи за допомогою копіювальних пристроїв), вказана в цих документах сума транспортних витрат (морський фрахт) нижча порівняно з мінімальними витратами по аналогічним критеріям: країні відправлення, виду транспорту та умовах поставки в порівнянні з попередніми митними оформленнями і не підтверджується більше ніякими документами, крім тих які викликають сумніви в достовірності;

2) відповідно до пп.в) п.1 ч.10 ст.58 Митного кодексу України (далі МКУ) при визначенні митної вартості до ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за оцінювані товари, додається така складова митної вартості, як вартість упаковки або вартість пакувальних матеріалів та робіт, пов`язаних із пакуванням. Проте, у наданих до митного оформлення документах (контракті, інвойсі, пакувальному листі тощо) відсутні дані щодо даної складової митної вартості товару, внаслідок чого неможливо перевірити правильність визначення митної вартості самого товару.

Рішеннями Одеської митниці від 05.01.2023 №UA500500/2023/00014/2 та від 05.01.2023 №UA500500/2023/00015/2 митну вартість імпортованих товарів №1 було скориговано із застосуванням другорядного методу визначення митної вартості товарів, які ввозяться в Україну, а саме за резервним методом до рівня 1,476 доларів США за 1 кг відповідно.

Одеською митницею прийняті карти відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску транспортних засобів комерційного призначення №UА500500/2023/000028 та №UА500500/2023/000027, якими відмовлено у митному оформленні (випуску) товарів.

Не погоджуючись із прийнятими рішенням про відмову визнанні заявленої митної вартості (лист від 03.04.2023 №7.10-4/28.5-02/13/6039; датовано 03.04.2023: відправлено 05.04.2023) позивачем було подано скаргу №2905-85/23UА88U1 від 29.05.2023 до ДЕРЖАВНОЇ МИТНОЇ СЛУЖБИ УКРАЇНИ. Не погоджуючись із прийнятим рішенням про відмову визнанні заявленої митної вартості (лист від 03.04.2023 №7.10-4/28.5-02/13/6037; датовано 03.04.2023: відправлено 05.04.2023) позивачем було подано скаргу №2905-86/23UА89U0 від 29.05.2023 до ДЕРЖАВНОЇ МИТНОЇ СЛУЖБИ УКРАЇНИ.

Листом від 12.06.2023 №15/15-02-02/8.19/2622 скарги позивача були залишені без розгляду (отримано 14.06.2023 електронною поштою)

Товари, якs надійшли на адресу позивача, було випущено у вільний обіг за митними деклараціями (МД) від 06.01.2023 №23UA88U1 та від 06.01.2023 №23UA89U0 за умови забезпечення сплати різниці між сумою митних платежів, обчисленою згідно з митною вартістю товарів, визначеною декларантом та сумою митних платежів, обчисленою згідно з митною вартістю товарів, визначеною митним органом, шляхом надання гарантій відповідно до розділу X Митного кодексу України від 13.03.2012 № 4495-VI.

Вважаючи вказані вище рішення Відповідача протиправним, необґрунтованими та такими, що суперечать чинному законодавству України і порушує права та інтереси Позивача, позивач звернувся до Одеського окружного адміністративного суду із даним позовом.

РЕЛЕВАНТНІ ДЖЕРЕЛА ПРАВА ТА ВИСНОВКИ СУДУ

У ч. 2 ст. 19 Конституції України згадано, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

При цьому, у ч.1 ст.68 Конституції України також згадано, що кожен зобов`язаний неухильно додержуватися Конституції України та законів України, не посягати на права і свободи, честь і гідність інших людей.

Отже, усі без виключення суб`єкти права на території України зобов`язані дотримуватись існуючого у Державі правового порядку, а суб`єкти владних повноважень (органи публічної адміністрації) додатково обтяжені ще й обов`язком виконувати доведені законом завдання виключно за наявності приводів та способом, чітко обумовленими законом.

Наведена норма означає, що суб`єкт владних повноважень зобов`язаний діяти лише на виконання закону, за умов і обставин, визначених ним, вчиняти дії, не виходячи за межі прав та обов`язків, дотримуватися встановленої законом процедури, обирати лише встановлені законодавством України способи правомірної поведінки під час реалізації своїх владних повноважень.

Відповідно до ч. 1 ст. 49 Митного кодексу України митною вартістю товарів, які переміщуються через митний кордон України, є вартість товарів, що використовується для митних цілей, яка базується на ціні, що фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Статтею 543 МК України визначено, що безпосереднє здійснення державної митної справи покладається митні органи.

До митної справи відповідно до ст.7 МК України відносяться, крім іншого, встановлені порядок і умови переміщення товарів через митний кордон України, їх митний контроль та митне оформлення.

Згідно з п. 23, п. 24 ст.4 МК України митне оформлення - виконання митних формальностей, необхідних для випуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення; митний контроль - сукупність заходів, що здійснюються з метою забезпечення додержання норм цього Кодексу, законів та інших нормативно-правових актів з питань митної справи, міжнародних договорів України, укладених у встановленому законом порядку.

Згідно положень Митного кодексу України митний орган здійснює контроль правильності визначення митної вартості товарів, якою є відповідно до ст.49 МК України, їх вартість, що використовується для митних цілей, яка базується на ціні, що фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Згідно зі ст. 51 Митного кодексу України митна вартість товарів, що переміщуються через митний кордон України, визначається декларантом відповідно до норм цього Кодексу. Митна вартість товарів, що ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, визначається відповідно до глави 9 цього Кодексу.

Частинами 1-2 ст. 53 Митного кодексу України визначено, що у випадках, передбачених цим Кодексом, одночасно з митною декларацією декларант подає органу доходів і зборів документи, що підтверджують заявлену митну вартість товарів і обраний метод її визначення. Зокрема, документами, які підтверджують митну вартість товарів, є:

1) декларація митної вартості, що подається у випадках, визначених у частинах п`ятій і шостій ст. 52 цього Кодексу, та документи, що підтверджують числові значення складових митної вартості, на підставі яких проводився розрахунок митної вартості;

2) зовнішньоекономічний договір (контракт) або документ, який його замінює, та додатки до нього у разі їх наявності;

3) рахунок-фактура (інвойс) або рахунок-проформа (якщо товар не є об`єктом купівлі-продажу);

4) якщо рахунок сплачено банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару;

5) за наявності інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару;

6) транспортні (перевізні) документи, якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів;

7) копія імпортної ліцензії, якщо імпорт товару підлягає ліцензуванню;

8) якщо здійснювалося страхування, - страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування.

Частиною 3 ст. 53 Митного кодексу України встановлено, що в разі якщо документи, зазначені у частині другій цієї статті, містять розбіжності, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу органу доходів і зборів зобов`язані протягом 10 календарних днів надати (за наявності) такі додаткові документи:

1) договір (угоду, контракт) із третіми особами, пов`язаний з договором (угодою, контрактом) про поставку товарів, митна вартість яких визначається;

2) рахунки про здійснення платежів третім особам на користь продавця, якщо такі платежі здійснюються за умовами, визначеними договором (угодою, контрактом);

3) рахунки про сплату комісійних, посередницьких послуг, пов`язаних із виконанням умов договору (угоди, контракту);

4) виписку з бухгалтерської документації;

5) ліцензійний чи авторський договір покупця, що стосується оцінюваних товарів та є умовою продажу оцінюваних товарів;

6) каталоги, специфікації, прейскуранти (прайс-листи) виробника товару;

7) копію митної декларації країни відправлення;

8) висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, та/або інформація біржових організацій про вартість товару або сировини.

В силу вимог ч. 5 ст. 53 Митного кодексу України, забороняється вимагати від декларанта або уповноваженої ним особи будь-які інші документи, відмінні від тих, що зазначені в цій статті.

В свою чергу, відповідно до ч. 1 ст. 54 Митного кодексу України контроль правильності визначення митної вартості товарів здійснюється органом доходів і зборів під час проведення митного контролю і митного оформлення шляхом перевірки числового значення заявленої митної вартості.

Згідно з ч. 2 ст. 54 Митного кодексу України контроль правильності визначення митної вартості товарів за основним методом за ціною договору (контракту) щодо товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту (вартість операції), здійснюється органом доходів і зборів шляхом перевірки розрахунку, здійсненого декларантом, за відсутності застережень щодо застосування цього методу, визначених у частині першій статті 58 цього Кодексу.

Частиною 3 ст. 54 Митного кодексу України передбачено, що за результатами здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів орган доходів і зборів визнає заявлену декларантом або уповноваженою ним особою митну вартість чи приймає письмове рішення про її коригування відповідно до положень статті 55 цього Кодексу.

Частиною 6 ст. 54 Митного кодексу України визначено, що орган доходів і зборів може відмовити у митному оформленні товарів за заявленою декларантом або уповноваженою ним особою митною вартістю виключно за наявності обґрунтованих підстав вважати, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів, у разі:

1) невірно проведеного декларантом або уповноваженою ним особою розрахунку митної вартості;

2) неподання декларантом або уповноваженою ним особою документів згідно з переліком та відповідно до умов, зазначених у частинах другій четвертій статті 53 цього Кодексу, або відсутності у цих документах всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари;

3) невідповідності обраного декларантом або уповноваженою ним особою методу визначення митної вартості товару умовам, наведеним у главі 9 цього Кодексу;

4) надходження до органу доходів і зборів документально підтвердженої офіційної інформації органів доходів і зборів інших країн щодо недостовірності заявленої митної вартості.

Частиною 1 ст. 55 Митного кодексу України встановлено, що рішення про коригування заявленої митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України з поміщенням у митний режим імпорту, приймається органом доходів і зборів у письмовій формі під час здійснення контролю правильності визначення митної вартості цих товарів як до, так і після їх випуску, якщо органом доходів і зборів у випадках, передбачених частиною шостою статті 54 цього Кодексу, виявлено, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів.

При цьому, ч. 1 ст. 57 Митного кодексу України закріплено, що визначення митної вартості товарів, які ввозяться в Україну відповідно до митного режиму імпорту, здійснюється за такими методами:

1) основний за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються (вартість операції);

2) другорядні: а) за ціною договору щодо ідентичних товарів; б) за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів; в) на основі віднімання вартості; г) на основі додавання вартості (обчислена вартість); ґ) резервний.

В силу вимог ч.ч. 2-3 ст. 57 Митного кодексу України основним методом визначення митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є перший метод за ціною договору (вартість операції). Кожний наступний метод застосовується лише у разі, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу відповідно до норм цього Кодексу.

Застосуванню другорядних методів передує процедура консультацій між органом доходів і зборів та декларантом з метою визначення основи вартості згідно з положеннями статей 59 і 60 цього Кодексу. Під час таких консультацій орган доходів і зборів та декларант можуть здійснити обмін наявною у кожного з них інформацією (ч. 4 ст. 57 МК України).

Таким чином, до виключних повноважень органу доходів і зборів належить здійснення контролю за правильністю визначення декларантом митної вартості імпортованих товарів, яке полягає у перевірці числового значення та методу визначення заявленої митної вартості.

Разом з тим, з урахуванням положень ч. 3 ст. 318 Митного кодексу України, яка встановлює, що митний контроль передбачає виконання органами доходів і зборів мінімуму митних формальностей, реалізація зазначених повноважень повинна відбуватись із обмеженим втручанням у процедуру самостійного визначення декларантом митної вартості імпортованих товарів, котрому повинна передувати наявність в органу доходів і зборів обґрунтованих сумнiвiв у правильності визначення заявленої митної вартості товарів.

Відповідно до ч. 4 ст. 58 Митного кодексу України, митною вартістю товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є ціна, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за товари, якщо вони продаються на експорт в Україну, скоригована в разі потреби з урахуванням положень частини десятої цієї статті.

Згідно з ч. 5 цієї статті, ціна, що була фактично сплачена або підлягає сплаті, це загальна сума всіх платежів, які були здійснені або повинні бути здійснені покупцем оцінюваних товарів продавцю або на користь продавця через третіх осіб та/або на пов`язаних із продавцем осіб для виконання зобов`язань продавця.

Частиною 10 ст. 58 Митного кодексу України передбачено, що при визначенні митної вартості до ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за оцінювані товари, додаються такі витрати (складові митної вартості), якщо вони не включалися до ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті:

1) витрати, понесені покупцем: а) комісійні та брокерська винагорода, за винятком комісійних за закупівлю, що є платою покупця своєму агентові за надання послуг, пов`язаних із представництвом його інтересів за кордоном для закупівлі оцінюваних товарів; б) вартість ящиків тари (контейнерів), в яку упаковано товар, або іншої упаковки, що для митних цілей вважаються єдиним цілим з відповідними товарами; в) вартість упаковки або вартість пакувальних матеріалів та робіт, пов`язаних із пакуванням;

2) належним чином розподілена вартість нижчезазначених товарів та послуг, якщо вони поставляються прямо чи опосередковано покупцем безоплатно або за зниженими цінами для використання у зв`язку з виробництвом та продажем на експорт в Україну оцінюваних товарів, якщо така вартість не включена до ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті: а) сировини, матеріалів, деталей, напівфабрикатів, комплектувальних виробів тощо, які увійшли до складу оцінюваних товарів; б) інструментів, штампів, шаблонів та аналогічних предметів, використаних у процесі виробництва оцінюваних товарів; в) матеріалів, витрачених у процесі виробництва оцінюваних товарів (мастильні матеріали, паливо тощо); г) інженерних та дослідно-конструкторських робіт, дизайну, художнього оформлення, ескізів та креслень, виконаних за межами України і безпосередньо необхідних для виробництва оцінюваних товарів;

3) роялті та інші ліцензійні платежі, що стосуються оцінюваних товарів та які покупець повинен сплачувати прямо чи опосередковано як умову продажу оцінюваних товарів, якщо такі платежі не включаються до ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті.

4) відповідна частина виручки від будь-якого подальшого перепродажу товарів, що оцінюються, їх використання або розпорядження ними на митній території України, яка прямо чи опосередковано йде на користь продавця;

5) витрати на транспортування оцінюваних товарів до аеропорту, порту або іншого місця ввезення на митну територію України;

6) витрати на навантаження, вивантаження та обробку оцінюваних товарів, пов`язані з їх транспортуванням до аеропорту, порту або іншого місця ввезення на митну територію України;

7) витрати на страхування цих товарів.

Частиною 11 ст. 58 Митного кодексу України встановлено, що при визначенні митної вартості до ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті, не допускається включення ніяких інших витрат, крім тих, що передбачені у цій статті.

Частиною 9 ст. 58 Митного кодексу України визначено, що розрахунки згідно із цією статтею робляться лише на основі об`єктивних даних, які підтверджуються документально та піддаються обчисленню.

В силу вимог ч. 2 ст. 58 Митного кодексу України, метод визначення митної вартості товарів за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються, не застосовується, якщо використані декларантом або уповноваженою ним особою відомості не підтверджені документально або не визначені кількісно і достовірні та/або відсутня хоча б одна із складових митної вартості, яка є обов`язковою при її обчисленні.

А відповідно до ч. 3 цієї статті, у разі якщо митна вартість не може бути визначена за основним методом, застосовуються другорядні методи, зазначені у пункті 2 частини першої ст. 57 цього Кодексу

Частинами 1, 2 ст. 59 МК України, які встановлюють порядок визначення митної вартості з використанням методу за ціною договору щодо ідентичних товарів, передбачено, що у разі якщо митна вартість оцінюваних товарів не може бути визначена згідно з положеннями статті 58 цього Кодексу, за основу для її визначення береться вартість операції з ідентичними товарами, що продаються на експорт в Україну з тієї ж країни і час експорту яких збігається з часом експорту оцінюваних товарів або є максимально наближеним до нього. При застосуванні цього методу визначення митної вартості за основу береться прийнята митним органом вартість операції з ідентичними товарами з дотриманням умов, зазначених у цій статті. При цьому під ідентичними розуміються товари, однакові за всіма ознаками з оцінюваними товарами, у тому числі за такими, як: 1) фізичні характеристики; 2) якість та репутація на ринку; 3) країна виробництва; 4) виробник.

Так, судом встановлено, що оскільки митну вартість товарів не можна було визначити шляхом використання методу, зазначеного у ст.58 МК України (метод визначення митної вартості за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються (вартість операції)) та за результатом проведеної консультації між митним органом та декларантом з метою обґрунтованого вибору методу визначення митної вартості, було обрано метод визначення митної вартості другорядний: резервний метод.

Оцінивши усі докази, які містяться в матеріалах справи, суд вважає, що декларантом були надані усі необхідні документи, які давали митному органу змогу визначити митну вартість товару.

Щодо посилань відповідача у оскаржуваному рішенні на те, що надані рахунки на перевезення від 27.12.2022 № 0000-000517 та від 29.12.22 №0000-000523, в яких наявні ознаки підробки (печатки експедитора нанесені на документи за допомогою копіювальних пристроїв), суд зазначає, що вказані доводи відповідача про ознаки підробки є лише його припущеннями, не підтвердженими жодним іншим документами.

Крім того суд враховує доводи позивача про те, що відповідно до статті 58-1 Господарського кодексу України, відповідно до якої наявність або відсутність відбитка печатки суб`єкта господарювання на документі не створює юридичних наслідків.

Також, відповідно до статті 166-24 КУпАП вимога посадової особи органу державної влади або органу місцевого самоврядування про наявність на документі, що подається суб`єктом господарювання, відбитка його печатки або нотаріального засвідчення вірності копії документа, якщо обов`язковість такого нотаріального засвідчення не встановлена законом, або відмова у прийнятті документа у зв`язку з відсутністю на ньому відбитка печатки суб`єкта господарювання або нотаріального засвідчення вірності копії документа, якщо обов`язковість такого нотаріального засвідчення не встановлена законом, - тягнуть за собою накладення штрафу від п`ятдесяти до ста неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Окремо суд зауважує, що доводи відповідача про те, що витрати на перевезення не підтверджуються більше ніякими документами, крім тих які викликають сумніви в достовірності (рахунки на перевезення від 27.12.2022 № 0000-000517 та від 29.12.22 №0000-000523) не можуть бути прийняті судом як обґрунтовані у зв`язку з тим, що позивачем надані додатково лист компанії ТОВ «СІРЕЙТС ЮКРЕЙН» від 12.01.2023 №720, лист компанії MRF INTERNATIONAL FORWARDING CO. LTD від 13.01.2023 №23 та довідку про транспорті витрати від 26.12.2022 №б/н, які підтверджують заявлені транспортні витрати.

Щодо посилань відповідача на те, що у наданих до митного оформлення документах (контракті, інвойсі, пакувальному листі тощо) відсутні дані щодо складової митної вартості товару як упаковка.

Суд звертає увагу, що Відповідно до п.2.1 контракту від 29.05.2019 року №JS/F/0519 ціна товару, що поставляється за даним контрактом, встановлюється в доларах США (USD) та розуміється на умовах FOB Shanhai, включаючи вартість упаковки, маркування, оформлення відвантажувальних документів і навантаження на борт транспортного засобу (судна).

Таким чином, згідно зовнішньоекономічного договору ціна товару, що був предметом поставки, вже включає в себе вартість упаковки та маркування, а тому за правилами частини десятої статті 58 Митного кодексу України ці складові не підлягають додаванню позивачем з метою визначення митної вартості товару та вони не можуть вплинути на правильність визначення позивачем митної вартості (Постанова ВС № 815/6794/17 від 22.01.2019 року).

Доказів протилежного відповідачем до суду не надано.

Відтак, враховуючи висновки суду щодо необґрунтованості доводів відповідача щодо встановлених ним розбіжностей, суд зазначає, що зазначені відповідачем недоліки цінової довідки не впливають на митну вартість товару.

Таким чином суд дійшов до висновку, що митний орган не навів доказів того, що документи, подані декларантом, є недостатніми чи такими, що у своїй сукупності викликають сумнів у достовірності наданої інформації, невідповідності обраного позивачем методу визначення митної вартості товарів.

Будь-яких інших доказів, які б викликали обґрунтовані сумніви в достовірності проведених позивачем розрахунків митної вартості товару за ціною договору, митним органом під час судового розгляду не надано. Крім того, відповідач не надав доказів неможливості застосування кожного з попередніх методів при визначенні митної вартості ввезеного позивачем товару.

Таким чином, на підставі вищевикладеного, суд дійшов висновку про те, що оскаржуване рішення та картка відмови, прийняті Одеською митницею, є необґрунтованими, а відтак позовні вимоги товариства з обмеженою відповідальністю ««Фастімпекс» є такими, що підлягають задоволенню.

Решта доводів та заперечень сторін висновків суду по суті заявлених позовних вимог не спростовують. Слід зазначити, що згідно практики Європейського суду з прав людини та зокрема, рішення у справі «Серявін та інші проти України» від 10 лютого 2010 року, заява 4909/04, відповідно до п.58 якого суд повторює, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються.

Згідно ч.2 ст. 6 КАС України суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського суду з прав людини.

Принцип обґрунтованості рішення суб`єкта владних повноважень полягає в тому, що рішення повинно бути прийнято з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення, на оцінці всіх фактів та обставин, що мають значення. В рішенні №37801/97 від 1 липня 2003 р. по справі Суомінен проти Фінляндії Європейський суд вказав, що орган влади зобов`язаний виправдати свої дії, навівши обґрунтування своїх рішень, а в рішенні від 10 лютого 2010 р. у справі Серявін та інші проти України Європейський суд відзначив, що у рішеннях судів та органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. В рішенні від 27 вересня 2010 р. по справі Гірвісаарі проти Фінляндії Європейський суд зазначив, що призначення обґрунтованого рішення полягає в тому, щоб продемонструвати сторонам, що вони були почуті.

Сутність принципу правової визначеності Європейський суд визначив як забезпечення передбачуваності ситуації та правовідносин у сферах, що регулюються, цей принцип не дозволяє державі посилатись на відсутність певного правового акта, який визначає механізм реалізації прав і свобод громадян, закріплених у конституційних та інших актах. На державні органи покладено обов`язок запровадити внутрішні процедури, які посилять прозорість і ясність їхніх дій, мінімізують ризик помилок (Лелас проти Хорватії і Тошкуце та інші проти Румунії) і сприятимуть юридичній визначеності у правовідносинах (Онер`їлдіз проти Туреччини).

Згідно статті 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (право на ефективний засіб юридичного захисту) кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.

При цьому, під ефективним засобом (способом) необхідно розуміти такий, що призводить до потрібних результатів, наслідків, дає найбільший ефект. Тобто ефективний спосіб захисту повинен забезпечити поновлення порушеного права, бути адекватним наявним обставинам.

Частиною 1 ст.77 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення.

Частиною 2 ст.77 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Відповідно до ст. 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Позивачем за подання до суду даного позову сплачено 2997,62 грн. судового збору згідно платіжної інструкції №600 від 23.06.2023 року.

Зважаючи на вищевикладене, суд дійшов висновку про стягнення з Одеської митниці за рахунок її бюджетних асигнувань на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фастімпекс» судового збору у розмірі 2997,62 грн.

Також позивач у позовній заяві просить стягнути з відповідача на його користь витрати на професійну правничу допомогу в сумі 36000,00 грн.

За змістом статті 134 КАС України за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами, за винятком витрат суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката.

Для цілей розподілу судових витрат:

1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;

2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із:

1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг);

2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг);

3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт;

4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Як вбачається з аналізу наведених правових норм, документально підтверджені судові витрати підлягають компенсації стороні, яка не є суб`єктом владних повноважень та на користь якої ухвалене рішення, за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень. При цьому, склад та розміри витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги, документи, що свідчать про оплату обґрунтованого гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку.

Цей висновок узгоджується з правовою позицією Верховного Суду, викладеною у постановах від 21 березня 2018 року у справі № 815/4300/17, від 11 квітня 2018 року у справі № 814/698/16.

На підтвердження понесення витрат на правничу допомогу позивачем надано до суду:

1) договір №34380660 про надання юридичних послуг від 01.03.2019, який укладено між адвокатом Погорільцем Романом Васильовичем та ТОВ «Фастімпекс» (клієнт);

2) додатковий договір №230525 від 25.05.2023 року;

3) акт наданої правової допомоги від 23.06.2023 року;

4) рахунок від 26.05.2023 року №РКМВ.14.15;

5) інформаційне повідомлення про зарахування коштів №532 від 31.05.2023 року.

Суд зазначає, що при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін.

Вказана позиція узгоджується з позицією, викладеною у постанові Великої Палати Верховного Суду від 19 лютого 2020 року у справі № 755/9215/15-ц та постанові Верховного Суду від 03.08.2021 у справі №480/3172/20.

Таким чином, на підставі вищенаведеного, враховуючи обсяг виконаних адвокатом робіт, значення справи для позивача, предмет позову та обсяг задоволених позовних вимог, те, що дана справа відноситься до категорії справ незначної складності та розглядалась за правилами спрощеного позовного провадження у порядку статті 262 КАС України, суд доходить висновку, що заявлений представником позивача до відшкодування розмір витрат на правничу допомогу є завищеним та таким, що підлягає зменшенню.

Відтак, суд вважає клопотання представника позивача частково обґрунтованим та що його слід задовольнити в частині стягнення з Одеської митниці за рахунок її бюджетних асигнувань на користь позивача 3600,00 грн витрат на професійну правничу допомогу.

Керуючись ст.ст. 2-9, 12, 72, 77, 90, 139, 246, 255, 295, 297 КАС України, суд,

ВИРІШИВ:

Адміністративний позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Фастімпекс» до Державної митної служби України та Одеської митниці як відокремленого підрозділу Державної митної служби України про визнання протиправними та скасування рішень про коригування митної вартості задовольнити повністю.

Визнати протиправним та скасувати рішення про коригування митної вартості від 05.01.2023 року №UA500500/2023/00015/2.

Визнати протиправним та скасувати рішення про коригування митної вартості від 05.01.2023 року №UA500500/2023/00014/2.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Одеської митниці на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фастімпекс» суму судового збору в розмірі 2997,62 грн. (п`ять тисяч триста шістдесят вісім гривень 00 копійок), сплаченого відповідно до платіжної інструкції №600 від 23.06.2023 року та витрати на правничу допомогу у сумі 3600,00 грн (три тисячі шістсот гривень 00 копійок).

Рішення суду набирає законної сили, відповідно ст.255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене в порядку та у строки, встановлені ст.295, ст.297 Кодексу адміністративного судочинства України.

Рішення підписано 13.09.2023 року у зв`язку з перебуванням головуючого судді у щорічній черговій відпустці.

Товариство з обмеженою відповідальністю «Фастімпекс» (адреса: 65025, м. Одеса, 21 км. Скароуиївське шосе, буд. 38, )

Державна митна служба України (адреса: 04119, м. Київ, вул. Дегтярівська, буд. 11Г, )

Одеська митниця як відокремлений підрозділ Державної митної служби України (адреса: 65078, м. Одеса, вул. Лип Івана та Юрія, 21А, , телефон: , електронна пошта: )

Головуючий суддя Н.В. Потоцька