Справа № 240/19267/23
Суддя: Окис Тетяна Олександрівна
Дата ухвалення: 2023-09-15 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЖИТОМИРСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
категорія 106030000
Житомирський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Окис Т.О., розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні) справу за позовом ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 про визнання дій протиправними, зобов`язання вчинити дії, стягнення коштів,
У червні 2023 року ОСОБА_1 (далі позивач, ОСОБА_1 ) звернувся до суду з позовом про визнання протиправними дії Військової частини НОМЕР_1 (далі відповідач, В/ч НОМЕР_1 ) щодо не виплати додаткової винагороди, передбаченої постановою Кабінету Міністрів України «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану» від 28.02.2022 №168 (далі Постанова №168) за період перебування на стаціонарному лікуванні у закладі охорони здоров`я з 10 травня 2022 року по 06 червня 2022 року у зв`язку з пораненням (контузією, травмою, каліцтвом), пов`язаним із захистом Батьківщини та стягнення указаної додаткової винагороди.
На обґрунтування позовних вимог зазначає, що в порушення вимог пункту 1 Постанови № 168 невиплачена додаткова винагорода з розрахунку 100000 грн. на місяць за час перебування на стаціонарному лікуванні в закладах охорони здоров`я після тяжкого поранення.
Ухвалою суду від 19 липня 2023 року позов прийнято до провадження, призначено до розгляду у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи та визначено відповідачу строк для подання відзиву на позов.
Сторони належним чином повідомлені про розгляд справи судом, що підтверджується доказами, які містяться в матеріалах справи.
05 вересня 2023 року до суду надійшов відзив, у якому відповідач просить в задоволенні позову відмовити. Зазначає, що пунктом 8 рішення Міністра оборони України від 25 березня 2022 №248/1298, визначено, що додаткова винагорода виплачується у розмірі 100 000 грн за весь час безперервного перебування військовослужбовця на стаціонарному лікуванні. Ураховуючи, що у позивача у період з 06 травня 2022 року по 10 травня 2022 року виникла перерва у лікуванні, тому відсутня обов`язкова умова для виплати додаткової винагороди як безперервність.
На підставі частини 1 статті 257 Кодексу адміністративного судочинства України суд розглядає справу за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні).
Суд установив, що ОСОБА_1 проходив службу за контрактом у В/ч НОМЕР_1 .
Відповідно до довідки В/ч НОМЕР_1 від 07 травня 2022 року №254, позивач 22 березня 2022 року отримав вибухову травму, закриту черепно-мозкову травму, струс головного мозку, вогнепальні осколкові сліпі поранення м`яких тканин лобно-тім`яної ділянки зліва, потиличної ділянки волосяної частини голови зліва, грудної клітки зліва, лівого стегна з наявністю сторонніх тіл (металевих осколків). Стан після ПХО від 22 березня 2022 року м`яких тканин лобно-тім`яної ділянки зліва. Закрита тупа травма грудної клітки. Забій м`яких тканин грудної клітки справа. Контузія легкого ступеня обох очей, макулярний набряк. Акубаротравма у вигляді суб`єктивного вушного шуму. За обставин безпосередньої участі військовослужбовця у бойових діях, під час захисту Батьківщини.
Позивач проходив лікування:
- з 22 березня 2022 року по 26 березня 2022 року у багатопрофільній лікарні інтенсивного лікування Костянтинівської міської ради м. Костянтинівка Донецької області, що підтверджується випискою з медичної карти стаціонарного хворого №713-Х від 26 березня 2022 року;
- з 27 березня 2022 року по 31 березня 2022 року у Клініці надання першої медичної допомоги м. Дніпро, що підтверджується випискою з медичної карти стаціонарного хворого №4078 від 31 березня 2022 року;
- з 01 квітня 2022 року по 08 квітня 2022 року у військово-медичному клінічному центрі Центрального регіону м. Вінниці, що підтверджується виписним епікризом №3168;
- з 08 квітня 2022 року по 06 травня 2022 року у відділенні медичної реабілітації м. Хмільники Вінницької області, , що підтверджується виписним епікризом №237.
Після цього, з 10 травня 2022 року по 06 червня 2022 року проходив лікування у комунальному підприємстві «Лікарня №2 ім. В.П. Павлусенка», що підтверджується випискою з медичної карти стаціонарного хворого №3331 від 06 червня 2022 року.
Не погоджуючись з тим, що відповідач не нарахував і не виплатив додаткову винагороду у розмірі 100000 грн за період з 10 травня 2022 року по 06 червня 2022 року, позивач звернувся до суду з цим позовом.
Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для її розгляду і вирішення спору по суті, суд дійшов до таких висновків.
Частиною другою статті 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Наведена норма означає, що суб`єкт владних повноважень зобов`язаний діяти лише на виконання закону, за умов і обставин, визначених ним, вчиняти дії, не виходячи за межі прав та обов`язків, дотримуватися встановленої законом процедури, обирати лише встановлені законодавством України способи правомірної поведінки під час реалізації своїх владних повноважень.
Згідно з частиною першою статті 2 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» від 25 березня 1992 року № 2232-XII з наступними змінами та доповненнями (далі Закон України №2232-ХІІ), військова служба є державною службою особливого характеру, яка полягає у професійній діяльності придатних до неї за станом здоров`я і віком громадян України (за винятком випадків, визначених законом), іноземців та осіб без громадянства, пов`язаній із обороною України, її незалежності та територіальної цілісності.
Спеціальним законом, який здійснює правове регулювання відносин між державою і громадянами України у зв`язку з виконанням ними конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, а також визначає загальні засади проходження в Україні військової служби, порядок проходження військової служби, права та обов`язки військовослужбовців є Закон України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» від 20 грудня 1991 року №2011-ХІІ з наступними змінами та доповненнями (далі Закон України № 2011-XII).
Відповідно до частин 1 та 2 статті 9 цього Закону держава гарантує військовослужбовцям достатнє матеріальне, грошове та інші види забезпечення в обсязі, що відповідає умовам військової служби, стимулює закріплення кваліфікованих військових кадрів. Центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері праці та соціальної політики, інші центральні органи виконавчої влади відповідно до їх компетенції розробляють та вносять у встановленому порядку пропозиції щодо грошового забезпечення військовослужбовців. До складу грошового забезпечення входять: посадовий оклад, оклад за військовим званням; щомісячні додаткові види грошового забезпечення (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премія); одноразові додаткові види грошового забезпечення.
Грошове забезпечення виплачується у розмірах, що встановлюються Кабінетом Міністрів України, та повинно забезпечувати достатні матеріальні умови для комплектування Збройних Сил України, інших утворених відповідно до законів України військових формувань та правоохоронних органів кваліфікованим особовим складом, враховувати характер, умови служби, стимулювати досягнення високих результатів у службовій діяльності (частина четверта статті 9 цього Закону).
У зв`язку з військовою агресією російською федерації проти України, Указом Президента України від 24 лютого 2022 року №64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні», затвердженим Законом України від 24 лютого 2022 року №2102-IX, в Україні введено воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб. В подальшому неодноразово було продовжено строк дії воєнного стану.
Виплата такої додаткової винагороди здійснюється на підставі наказів командирів (начальників).
Пунктом 5 зазначеної постанови передбачено, що вона набирає чинності з моменту опублікування і застосовується з 24 лютого 2022 року.
01 квітня 2022 року постановою Кабінету Міністрів України «Про внесення змін до постанови Кабінету Міністрів України від 28 лютого 2022 року №168» №400 внесено зміни до вказаної вище постанови, згідно з якими до наказів про виплату додаткової винагороди, збільшеної до 100000 гривень, включати осіб, зазначених у цьому пункті, у тому числі тих, які:
у зв`язку з пораненням (контузією, травмою, каліцтвом), пов`язаним із захистом Батьківщини, перебувають на стаціонарному лікуванні в закладах охорони здоров`я (у тому числі закордонних), включаючи час переміщення з одного лікарняного закладу охорони здоров`я до іншого, або перебувають у відпустці для лікування після тяжкого поранення за висновком (постановою) військово-лікарської (лікарсько-експертної) комісії.
Згідно з пунктом 2 цієї постанови, вона набирає чинності з дня її опублікування та застосовується з 24 лютого 2022 року.
Отже, виходячи зі змісту наведених постанов Уряду додаткова винагорода у розмірі 100000,00 грн на місяць виплачується, зокрема, військовослужбовцям, які отримали поранення (контузію, травму, каліцтво), пов`язані із захистом Батьківщини, у період перебування на стаціонарному лікуванні в закладах охорони здоров`я (включаючи час переміщення з одного лікарняного закладу охорони здоров`я до іншого), та за період перебування у відпустці для лікування після тяжкого поранення (за висновком ВЛК).
З матеріалів справи вбачається, що позивач безперервно перебував на стаціонарному лікуванні з 22 березня 2022 року по 26 березня 2022 року, з 27 березня 2022 року по 31 березня 2022 року, з 01 квітня 2022 року по 08 квітня 2022 року, з 08 квітня 2022 року по 06 травня 2022 року, у зв`язку з чим отримував додаткову винагороду з розрахунку 100 тис. грн.
За період з 10 травня 2022 року по 06 червня 2022 року, позивач не отримав додаткову винагороду з розрахунку 100 тис. грн., оскільки стаціонарне лікування позивача перервалося.
Суд критично оцінює твердження відповідача, що позивач не має права на виплату збільшеної додаткової винагороди з підстав того, що відбулось переривання в лікуванні.
Із виписки з медичної карти стаціонарного хворого №3331 від 06 червня 2022 року, судом установлено, що 10 травня 2022 року позивач був госпіталізований зі скаргами на двоїння при огляді в сторони. Травма отримана під час ведення бойових дій 22 березня 2022 року та був госпіталізований в ургентному порядку для до обстеження та вирішення подальшої такти лікування.
Згідно визначення ургентного стану це стан хворого, який загрожує життю і потребує проведення невідкладних лікувальних заходів.
Таким чином, позивач був госпіталізований у невідкладному порядку, а отримане ним лікування пов`язане із симптомами, викликаними отриманою ним під час ведення бойових дій травмою.
Отже, враховуючи наведені вище положення нормативно-правових актів та фактичні обставини справи, суд проходить до висновку, що позивач має право на нарахування та виплату йому додаткової винагороди розмірі 100000,00 грн на місяць, як такий, що отримав поранення 22 березня 2023 року, пов`язане із захистом Батьківщини з 10 травня 2022 року по 06 червня 2022 року, оскільки лікування пов`язане саме з отриманим поранням 22 березня 2023 року.
При цьому, суд наголошує, що виплата грошової допомоги за період з 10 травня 2022 року по 06 червня 2022 року стосується тяжкого поранення, отриманого під час захисту Батьківщини.
Окрім іншого, суд відхиляє посилання відповідача на рішення Міністра оборони України від 25 березня 2022 року №248/1298, яким приписано, що додаткова винагорода виплачується у розмірі 100000 грн за весь час безперервного перебування військовослужбовця на стаціонарному лікуванні, оскільки Постановою №168 у застосовній до спірних правовідносин редакції умови щодо безперервності стаціонарного лікування встановлено не було, а рішення Міністра оборони України є актом нижчої юридичної сили по відношенню до постанови Кабінету Міністрів України.
Аналогічна правова позиція викладена у постанові Шостого апеляційного адміністративного суду від 17 липня 2023 року у справі № 580/3737/22.
Щодо обраного позивачем способу захисту порушеного права в частині визнання протиправними дій Військової частини НОМЕР_1 , щодо невиплати додаткової винагороди в розмірі 100000,00 грн та її стягнення, суд зазначає наступне.
Під поняттям «дія» слід розуміти активну поведінку суб`єкта. Поняття «бездіяльність» передбачає пасивну поведінку, за якої суб`єкт утримується від вчинення дій, які він повинен вчинити.
У даному випадку відповідач допустив протиправну бездіяльність, порушивши свій обов`язок для вчинення конкретної дії із виплати відповідних сум позивачу.
У зв`язку з тим, що наявна вина військової частини у формі допущеної бездіяльності при наявності обов`язку для вчинення конкретних дій, суд уважає, що належним способом захисту прав позивача в цьому випадку є саме визнання протиправною бездіяльності Військової частини НОМЕР_1 щодо невиплати позивачу додаткової винагороди в розмірі 100000 грн за період 10 травня 2022 року по 06 червня 2022 року.
Щодо заявленої вимоги про стягнення додаткової винагороди за спірний період, суд зауважує.
Відповідно до абзацу 4 частини 1 Постанови № 168, виплата такої додаткової винагороди здійснюється на підставі наказів командирів (начальників).
Отже, видача наказу про виплату додаткової винагороди є виключною компетенцією командира військової частини, а тому нарахування та виплата сум додаткової винагороди буде здійснена лише після видачі командиром відповідного наказу на виконання рішення суду.
Адміністративний суд, перевіряючи рішення, дію чи бездіяльність суб`єкта владних повноважень на відповідність закріпленим частиною третьою статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України критеріям, не втручається у дискрецію (вільний розсуд) суб`єкта владних повноважень поза межами перевірки за названими критеріями. Завдання адміністративного судочинства полягає не у забезпеченні ефективності державного управління, а в гарантуванні дотримання вимог права, інакше було б порушено принцип розподілу влади.
При цьому, дискреційні повноваження це сукупність прав та обов`язків органів державної влади та місцевого самоврядування, осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, що надають можливість на власний розсуд визначити повністю або частково вид і зміст управлінського рішення, яке приймається, або можливість вибору на власний розсуд одного з декількох варіантів управлінських рішень.
В Рекомендаціях Комітету Міністрів Ради Європи № R(80)2 стосовно здійснення адміністративними органами влади дискреційних повноважень, прийнятої Комітетом Міністрів 11 березня 1980 року на 316-й нараді, зазначено, що під дискреційними повноваженнями слід розуміти повноваження, які адміністративний орган, приймаючи рішення, може здійснювати з певною свободою розсуду, тобто, коли такий орган може обирати з кількох юридично допустимих рішень те, яке він вважає найкращим за даних обставин.
Виходячи зі змісту положень Кодексу адміністративного судочинства України щодо компетенції адміністративного суду, останній не може підміняти інший орган державної влади та перебирати на себе повноваження щодо вирішення питань, які законодавством віднесені до компетенції цього органу державної влади.
Суд наголошує, що позивач, заявляючи позовну вимогу про стягнення, фактично просить суд втрутитися у дискреційні повноваження військової частини НОМЕР_1 та самостійно обраховувати розмір ненарахованої та невиплаченої винагороди.
Таким чином, обираючи спосіб відновлення порушеного права позивача, суд виходить з принципів верховенства права ефективності судового захисту, що обумовлює безпосереднє поновлення судовим рішенням прав особи, що звернулась за судовим захистом без необхідності додаткових її звернень та виконання будь-яких інших умов для цього.
На підставі вищевикладених положень законодавства України, доказів, наявних в матеріалах справи, суд дійшов висновку про наявність підстав для задоволення позовних вимог позивача, у спосіб прийняття рішення про визнання протиправною бездіяльність відповідача щодо ненарахування та невиплати позивачу додаткової винагороди у відповідності до пункту першого постанови Кабінету Міністрів України від 28 лютого 2022 року №168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану» за період з 10 травня 2022 року по 06 червня 2022 року та, відповідно, для поновлення порушеного права, зобов`язати відповідача нарахувати та виплатити позивачу додаткову винагороду у відповідності до пункту першого постанови Кабінету Міністрів України від 28 лютого 2022 року №168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану» за вказаний період.
За відсутності документально підтверджених судових витрат, питання про їх розподіл суд не вирішує.
Керуючись положеннями статей 2, 9, 72-77, 139, 242-246, 251, 262, 263, 292, 293, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд
Позов ОСОБА_1 задовольнити частково.
Визнати протиправною бездіяльність Військової частини НОМЕР_1 щодо ненарахування та невиплати ОСОБА_1 додаткової грошової винагороди, передбаченої постановою Кабінету Міністрів України №168 від 28 лютого 2022 року «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану» у зв`язку з пораненням (контузією, травмою, каліцтвом), пов`язаним із захистом Батьківщини, у розмірі 100 000 грн за період з 10 травня 2022 року по 06 червня 2022 року.
Зобов`язати Військову частину НОМЕР_1 нарахувати та виплатити ОСОБА_1 додаткову грошову винагороду, передбачену постановою Кабінету Міністрів України №168 від 28 лютого 2022 року «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану» у зв`язку з пораненням (контузією, травмою, каліцтвом), пов`язаним із захистом Батьківщини, у розмірі 100000 грн за період з 10 травня 2022 року по 06 червня 2022 року.
В іншій частині позовних вимог відмовити.
Рішення суду набирає законної сили в порядку, визначеному статтею 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене протягом 30 днів з дати його ухвалення шляхом подачі апеляційної скарги безпосередньо до Сьомого апеляційного адміністративного суду.

Суддя Т.О. Окис