Справа № 817/1799/16
Суддя: Васильєва І.А.
Дата ухвалення: 2023-09-14 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 вересня 2023 року

м. Київ

справа № 817/1799/16

адміністративне провадження № К/9901/34854/18

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:

судді-доповідача Васильєвої І.А., суддів: Хохуляка В.В., Юрченко В.П.,

розглянувши в письмовому провадженні касаційну скаргу Рівненської митниці ДФС на постанову Рівненського окружного адміністративного суду від 10.01.2017 (суддя Гломб Ю. О.) та ухвалу Житомирського апеляційного адміністративного суду від 12.04.2017 (головуючий суддя Іваненко Т. В., судді Кузьменко Л. В., Франковська К. С.) у справі за позовом ОСОБА_1 до Рівненської митниці ДФС, третя особа: Головне управління Державної казначейської служби у Рівненській області, про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії,

У С Т А Н О В И В:

У жовтні 2016 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Рівненської митниці ДФС, третя особа: Головне управління Державної казначейської служби у Рівненській області, у якому, з урахуванням заяви про уточнення позовних вимог, просив:

- визнати протиправним та скасувати рішення про коригування митної вартості товарів від 26.08.2016 №204000009/2016/000028/1;

- зобов`язати Рівненську митницю ДФС повернути надмірно сплачені митні платежі в розмірі 20'373,63 грн.

На обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що 18.08.2016 він придбав у Німечинні автомобіль Volkswagen Passat, 2011 року випуску, номер кузова НОМЕР_1 за 6950 євро, що на дату покупки становить згідно з курсом НБУ 196 615,32 грн. Указаний автомобіль мав пошкодження, у зв`язку з чим його ціна була нижча ніж за аналогічний автомобіль без пошкоджень. 26.08.2016 під час митного оформлення вказаного транспортного засобу уповноваженою особою відповідача прийнято рішення про коригування митної вартості товарів №204000009/2016/000028/1, відповідно до якого митний орган, користуючись періодичним довідником Schwackelist 2016 SPS-D 7/2016, визначив вартість автомобіля в розмірі 8 541 євро, що згідно з курсом НБУ становило 244 244,24 грн, та відмовив у прийнятті митної декларації, митному оформленні та пропуску транспортного засобу, видавши картку відмови №204000009/2016/00026. Через такі дії відповідача позивачем було здійснено додаткові платежі в розмірі 16 468,00 грн. Позивач наполягав на протиправності рішення про коригування митної вартості, оскільки для митного оформлення декларантом ФОП ОСОБА_2 було надано весь пакет документів для визначення митної вартості товару, передбачений Митним кодексом України. Крім того, на вимогу митного органу Рівненською торгово-промисловою палатою зроблено експертизу, згідно з висновком якої від 23.08.2016 вартість автомобіля визначена в розмірі 6 828 євро. Також на вимогу митного органу було зроблено ще один експертний висновок №А-574 з визначенням б/у запчастин, які необхідно замінити. Виходячи з наведеного, позивач вважає протиправним рішення відповідача про коригування митної вартості №204000009/2016/000028/1 від 26.08.2016 та просить повернути надмірно сплачені митні платежі.

Рівненський окружний адміністративний суд постановою від 10.01.2017, залишеною без змін ухвалою Житомирського апеляційного адміністративного суду від 12.04.2017 позов задовольнив частково, визнав протиправним та скасував рішення про коригування митної вартості товарів від 26.08.2016 № №204000009/2016/000028/1, у задоволенні іншої частини позовних вимог відмовив.

Приймаючи оскаржувані рішення, суди виходили з того, що з огляду на досліджені матеріали справи позивач у повному обсязі документально підтвердив правильність заявленої митної вартості ввезеного автомобіля за першим основним методом - за ціною договору купівлі-продажу, а отже, спірне Рішення підлягає скасуванню.

При цьому суди виснували, що позовні вимоги про зобов`язання повернути надмірно сплачені митні платежі у розмірі 20 373,63 грн є передчасними та задоволенню не підлягають, оскільки право на повернення сплачених податків і зборів виникає на підставі висновку про повернення надмірно сплачених митних платежів, який направлено органу, що здійснює казначейське обслуговування бюджетних коштів.

Рівненська митниця ДФС звернулася до Вищого адміністративного суду України з касаційною скаргою, в якій просить скасувати рішення судів попередніх інстанцій у частині задоволення позовних вимог та прийняти у цій частині нове рішення, яким у задоволенні позовних вимог відмовити повністю.

У касаційній скарзі відповідач доводив невідповідність висновків судів першої та апеляційної інстанцій фактичним обставинам справи, які, на його думку, полягають у безпідставному визначенні позивачем митної вартості товару за ціною договору з огляду на те, що у митного органу була наявна інформація щодо іншого рівня вартості аналогічних автомобілів, а надані позивачем експертні висновки містили суттєві недоліки.

Вищий адміністративний суд України ухвалою від 05.05.2017 залишив касаційну скаргу відповідача без руху з наданням строку на усунення недоліків касаційної скарги, а ухвалою від 29.05.2017 відкрив касаційне провадження у зв`язку з усуненням недоліків касаційної скарги.

Інші учасники справи правом на подання до суду заперечень та/або пояснень не скористались.

15.12.2017 розпочав роботу Верховний Суд і набрав чинності Закон України від 03.10.2017 №2147-VIII «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів», яким Кодекс адміністративного судочинства (КАС) України викладено в новій редакції.

Підпунктом 4 пункту 1 розділу VII «Перехідні положення» КАС України в редакції згаданого Закону передбачено, що касаційні скарги (подання) на судові рішення в адміністративних справах, які подані і розгляд яких не закінчено до набрання чинності цією редакцією Кодексу, передаються до Касаційного адміністративного суду та розглядаються спочатку за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Касаційна скарга митниці була передана на розгляд Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду.

Перевіривши наведені у касаційній скарзі доводи відповідача, правильність застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального та процесуального права, Колегія суддів Верховного Суду дійшла висновку про відсутність підстав для задоволення касаційної скарги з огляду на таке.

Суди попередніх інстанцій встановили, що 17.08.2016 позивач придбав у нерезидента транспортний засіб - вантажний автомобіль марки «VOLKSWAGEN», модель «PASSAT», 2011 року випуску, номер кузова - НОМЕР_2 , який був у експлуатації, тип двигуна - дизель, номер двигуна - НОМЕР_3 , робочий об`єм циліндрів двигуна - 1 598 см куб., вартістю 6 950,00 євро відповідно до рахунку-фактури (інвойсу) від 17.08.2016 № 7245 та ввіз його на митну територію України.

26.08.2016 представник позивача ФОП ОСОБА_2 (декларант) для здійснення митного оформлення даного транспортного засобу Рівненській митниці ДФС подала митну декларацію № 204050003/2016/012982 на ввезений транспортний засіб, згідно з якою заявлено митну вартість товару в розмірі 6 950 євро, яку визначено за основним методом - за ціною договору.

До вказаної митної декларації декларантом долучено: акт про проведення огляду (перегляду) товарів, транспортних засобів, ручної поклажі та багажу від 19.08.2016 № 209100004/2016/000773; свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу від 30.03.2011 DX528981; висновок про вартісні характеристики товару, підготовлений спеціалізованою експертною організацією від 23.08.2016; рахунок-фактуру (інвойс) від 17.08.2016 № 7245; договір про надання послуг митного брокера від 15.08.2015

№ 027-Г-С; інформацію про позитивні результати здійснення радіологічного контролю товару від 17.08.2016; декларацію про походження товару від 17.08.2016; довідку з сертифікації від 22.08.2016.

26.08.2016 відповідач за результатами розгляду поданої митної декларації №204050003/2016/012982 та доданих до неї документів, відмовив у митному оформленні транспортного засобу за заявленою митною вартістю у зв`язку з відсутністю у поданих документах належних відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів; неподанням декларантом всіх додаткових документів, витребовуваних органом доходів і зборів, згідно з переліком та відповідно до умов, зазначених у частині третій статті 53 Митного кодексу України (далі - МК України). Відмову у митному оформленні транспортного засобу відповідач оформив карткою відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні товарів від 26.08.2016 № 204000009/2016/00026.

Відповідач здійснив коригування митної вартості транспортного засобу та виніс оскаржуване рішення про коригування митної вартості товарів від 26.08.2016 № 204000009/2016/000028/1, яким відповідно до розрахунку числового значення митної вартості митну вартість автомобіля визначено у сумі 8 900 євро.

26.08.2016 декларантом позивача для здійснення митного оформлення транспортного засобу, з урахуванням рішення про коригування митної вартості від 26.08.2016

№ 204000009/2016/000028/1, подано Рівненській митниці ДФС митну декларацію

№ 204050003/2016/013049 на ввезений транспортний засіб, згідно з якою заявлено митну вартість товару в розмірі 8 571 євро.

Позивач сплатив митні платежі згідно з декларацією від 26.08.2016

№ 204050003/2016/013049 з метою випуску автомобіля у вільний обіг.

За результатами адміністративного оскарження позивачем рішення про коригування митної вартості ДФС України залишила рішення про коригування митної вартості від 26.08.2016 № 204000009/2016/000028/1 без змін відповідно до рішення про результати розгляду скарги від 04.10.2016 № 10502/Б/99-99-19-01-01-14.

Відповідно до частини першої статті 341 КАС України суд касаційної інстанції переглядає судові рішення в межах доводів та вимог касаційної скарги та на підставі встановлених фактичних обставин справи перевіряє правильність застосування судом першої чи апеляційної інстанції норм матеріального і процесуального права.

Частиною першою статті 51 МК України передбачено, що митна вартість товарів, які переміщуються через митний кордон України, визначається декларантом відповідно до положень цього Кодексу.

Згідно з частиною першою статті 52 МК України заявлення митної вартості товарів здійснюється декларантом або уповноваженою ним особою під час декларування товарів у порядку, встановленому розділом VIII та главою 8 цього Кодексу.

Частиною першою статті 53 МК України визначено, що у випадках, передбачених цим Кодексом, одночасно з митною декларацією декларант подає митному органу документи, що підтверджують заявлену митну вартість товарів і обраний метод її визначення.

Згідно з частиною другою статті 53 МК України документами, які підтверджують митну вартість товарів, є: 1) декларація митної вартості, що подається у випадках, визначених у частинах п`ятій і шостій статті 52 цього Кодексу, та документи, що підтверджують числові значення складових митної вартості, на підставі яких проводився розрахунок митної вартості; 2) зовнішньоекономічний договір (контракт) або документ, який його замінює, та додатки до нього у разі їх наявності; 3) рахунок-фактура (інвойс) або рахунок-проформа (якщо товар не є об`єктом купівлі-продажу); 4) якщо рахунок сплачено, - банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару; 5) за наявності - інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару;

6) транспортні (перевізні) документи, якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів; 7) копія імпортної ліцензії, якщо імпорт товару підлягає ліцензуванню; 8) якщо здійснювалося страхування, - страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування.

Частиною третьою статті 53 МК України встановлено обов`язок декларанта або уповноваженої ним особи на письмову вимогу митного органу протягом 10 календарних днів надати (за наявності) додаткові документи, у разі якщо документи, зазначені у частині другій цієї статті, містять розбіжності, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Згідно з частинами першою та третьою статті 54 МК України, контроль правильності визначення митної вартості товарів здійснюється митним органом під час проведення митного контролю і митного оформлення шляхом перевірки числового значення заявленої митної вартості. За результатами здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів митний орган визнає заявлену декларантом або уповноваженою ним особою митну вартість чи приймає письмове рішення про її коригування відповідно до положень статті 55 цього Кодексу.

За частиною першою статті 55 МК України рішення про коригування заявленої митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України з поміщенням у митний режим імпорту, приймається органом доходів і зборів у письмовій формі під час здійснення контролю правильності визначення митної вартості цих товарів як до, так і після їх випуску, якщо органом доходів і зборів у випадках, передбачених частиною шостою статті 54 цього Кодексу, виявлено, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів.

Відповідно до статті 57 МК України визначення митної вартості товарів, які ввозяться в Україну відповідно до митного режиму імпорту, здійснюється за такими методами: 1) основний - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються (вартість операції); 2) другорядні: а) за ціною договору щодо ідентичних товарів; б) за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів; в) на основі віднімання вартості; г) на основі додавання вартості (обчислена вартість); ґ) резервний.

Основним методом визначення митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є перший метод - за ціною договору (вартість операції).

Кожний наступний метод застосовується лише у разі, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу відповідно до норм цього Кодексу.

У разі неможливості визначення митної вартості товарів згідно з положеннями статей 59 і 60 МК України за основу для її визначення може братися або ціна, за якою ідентичні або подібні (аналогічні) товари були продані в Україні не пов`язаному із продавцем покупцю, відповідно до статті 62 цього Кодексу, або вартість товарів, обчислена відповідно до статті 63 цього Кодексу.

При цьому кожний наступний метод застосовується, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу.

У разі якщо неможливо застосувати жоден із зазначених методів, митна вартість визначається за резервним методом відповідно до вимог, встановлених статтею 64 цього Кодексу.

Відповідно до частин одинадцятої та дванадцятої статті 264 МК України орган доходів і зборів відмовляє у прийнятті митної декларації виключно з таких підстав: 1) митна декларація не містить усіх відомостей або подана без документів, передбачених статтею 335 цього Кодексу; 2) електронна митна декларація не містить встановлених законодавством обов`язкових реквізитів; 3) митну декларацію подано з порушенням інших вимог, встановлених цим Кодексом.

У разі відмови у прийнятті митної декларації посадовою особою органу доходів і зборів заповнюється картка відмови у прийнятті митної декларації за формою, встановленою центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику. Один примірник зазначеної картки невідкладно вручається (надсилається) декларанту або уповноваженій ним особі. Інформація про відмову у прийнятті для оформлення електронної митної декларації надсилається декларанту електронним повідомленням, засвідченим електронним цифровим підписом посадової особи органу доходів і зборів.

Аналіз наведених норм дає підстави вважати, що митні органи мають право здійснювати контроль правильності обчислення декларантом митної вартості, але ці повноваження здійснюються у спосіб, визначений законом, зокрема, витребовування додаткових документів на підтвердження задекларованої митної вартості може мати місце тільки у випадку наявності обґрунтованих сумнівів у достовірності поданих декларантом відомостей. Такі сумніви можуть бути зумовлені неповнотою поданих документів для підтвердження заявленої митної вартості товарів, невідповідністю характеристик товарів, зазначених у поданих документах, митному огляду цих товарів, порівнянням рівня заявленої митної вартості товарів з рівнем митної вартості ідентичних або подібних товарів, митне оформлення яких уже здійснено, і таке інше.

Наявність у митного органу обґрунтованого сумніву у правильності визначення митної вартості є обов`язковою, оскільки з цією обставиною закон пов`язує можливість витребовування додаткових документів у декларанта та надає митниці право вчиняти наступні дії, спрямовані на визначення дійсної митної вартості товарів.

Разом з тим витребувати необхідно ті документи, які дають можливість пересвідчитись у правильності чи помилковості задекларованої митної вартості, а не всі, які передбачені статтею 53 МК України. Ненадання повного переліку витребуваних документів може бути підставою для визначення митної вартості не за першим методом лише тоді, коли подані документи є недостатніми чи такими, що у своїй сукупності не спростовують сумнів у достовірності наданої інформації.

Верховний Суд неодноразово у своїх рішеннях звертав увагу щодо такого застосування судом статей 53, 54 МК України у подібних правовідносинах, зокрема у постанові від 23.10.2021 у справі №815/4821/16 (касаційне провадження №К/9901/39168/18), але не виключно.

Як установили суди попередніх інстанцій, підставами для прийняття оскаржуваного рішення про коригування митної вартості стало те, що митний орган володіє інформацією, яка призвела до виникнення сумнівів у правильності визначення митної вартості товарів та наявності обґрунтованих підстав вважати, що декларантом заявлено неповні відомості щодо складових митної вартості товарів, а саме - відомості щодо цінових рівнів на подібні транспортні засоби, наявні у періодичному довіднику Schwackelist 2016 SPS-D 7/2016, а також відмова позивача надати витребувані митним органом додаткові документи.

Разом з тим, суди виснували, що позивач надав усі необхідні документи на підтвердження якісних і вартісних показників імпортованого автомобіля, повноти і достовірності його митної вартості, визначеної за умовами договору купівлі-продажу.

Митний орган зауважив, що висновок експерта Рівненської торгово-промислової палати від 23.08.2016 року б/н щодо вартості автомобіля до митного оформлення не подавався, наявний лише висновок від 23.08.2016 року № А-574 про визначення ринкової вартості запасних частин для ремонту ввезеного автомобіля.

Разом з тим, суди встановили, що згідно з висновком Рівненської торгово-промислової палати від 23.08.2016 б/н вартість транспортного засобу Volfswagen Passat, ідентифікаційний номер (VIN) НОМЕР_1 , рік випуску 2011, бувший у використанні, станом на 23.08.2016 становить 195 252 гривні, 29 375 злотих або 6 828 євро по курсу НБУ на дату оцінки. Відповідний висновок складений у відповідності до Методики товарознавчої експерт оцінки дорожніх транспортних засобів, затвердженої наказом Міністерства юстиції України та Фонду державного майна України від 24.11.2003 №142/5/2092.

Крім того, наявний і висновок Рівненської торгово-промислової палати від 23.08.2016 А-574, згідно якого вартість запасних частин, які необхідні для відновлення транспортного засобу становить 28 946 грн або 1 012,31 євро за курсом НБУ на дату оцінки.

На вказаний висновок посилається відповідач та вказує, що саме він був поданий разом з митною декларацією для митного оформлення, однак суди встановили, що в оскаржуваному рішенні про коригування митної вартості від 26.08.2016 року та картці відмови у прийнятті митної декларації зазначений перелік документів, які подавалися декларантом до митного оформлення, серед яких зазначений висновок експерта б/н від 23.08.2016 року, а не за № А-574.

З огляду на викладене суди попередніх інстанцій виснували, що позивач надав до митного оформлення усі визначені статтею 53 МК України та необхідні для підтвердження заявленої ним митної вартості документи.

Отже, висновок судів попередніх інстанцій про те, що оскаржуване рішення про коригування митної вартості є протиправним, а надані позивачем до митного оформлення документи є достатніми для здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів, не мають розбіжностей та суперечностей, підтверджують митну вартість ввезеного автомобіля, є правильним.

Доводи касаційної скарги не спростовують правильність висновків судів першої та апеляційної інстанцій і стосуються фактично переоцінки судом доказів у справі, що знаходяться поза межами касаційного перегляду справи, встановлених частинами першою, другою статті 341 КАС України.

Згідно з частиною першою статті 350 КАС України (в редакції, чинній до внесення змін в цю статтю згідно із Законом від 15.01.2020 №460-ІХ, яка набрала чинності 08.02.2020 та підлягає застосуванню при касаційному перегляді цієї справи відповідно до пункту 2 розділу II «Прикінцеві та перехідні положення» зазначеного Закону) суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо визнає, що суди першої та апеляційної інстанцій не допустили неправильного застосування норм матеріального права або порушень норм процесуального права при ухваленні судових рішень чи вчиненні процесуальних дій.

Касаційний перегляд справи здійснено в порядку, що діяв до набрання чинності Законом України «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України щодо вдосконалення порядку розгляду судових справ» від 15.01.2020 №460-ІХ, відповідно до пункту 2 розділу ІІ цього Закону, та в межах доводів та вимог касаційної скарги відповідно до частини першої статті 341 КАС України.

Керуючись пунктом статтями 345, 349, 350, 355, 356, 359 Кодексу адміністративного судочинства України, Верховний Суд

П О С Т А Н О В И В:

Касаційну скаргу Рівненської митниці ДФС залишити без задоволення, а постанову Рівненського окружного адміністративного суду від 10.01.2017 та ухвалу Житомирського апеляційного адміністративного суду від 12.04.2017 залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

СуддіІ.А. Васильєва В.В. Хохуляк В.П. Юрченко