Справа № 520/17863/21
Суддя: Калиновський В.А.
Дата ухвалення: 2023-09-06 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 вересня 2023 р.Справа № 520/17863/21
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

Головуючого судді: Калиновського В.А.,

Суддів: Кононенко З.О. , Мінаєвої О.М. ,

за участю секретаря судового засідання Тютюник О.Ю.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Харківського окружного адміністративного суду від 30.03.2023, головуючий суддя І інстанції: Бабаєв А.І., м. Харків, по справі № 520/17863/21

за позовом ОСОБА_1

до Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області

про визнання протиправною бездіяльність та зобов`язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

17.09.2021 року ОСОБА_1 звернувся до Харківського окружного адміністративного суду з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області, в якому просив суд:

- визнати протиправною бездіяльність відповідача - Головного управління Пенсійного фонду України в Харківської області, яка полягає у не проведенні з 01.04.2019 (першого числа місяця, що йде за місяцем, в якому настали обставини, що тягнуть за собою зміну розміру пенсії) перерахунку основного розміру пенсії позивача на підставі нової довідки про розмір грошового забезпечення ОСОБА_1 , з урахуванням положень постанови КМ України №704, наданої Головним управлінням Податкової служби у Харківській області до Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області;

- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду в Харківській області здійснити дії, а саме перерахувати та виплатити з 01 січня 2018 року з урахуванням приписів Закону України (1283-ХІІ) Про індексацію грошових доходів населення від 07 серпня 1991 року, на підставі нової довідки про розмір грошового забезпечення ОСОБА_1 , з урахуванням положень постанови КМ України №704, наданої Головним управлінням Податкової служби у Харківській області до Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області;

- звернути до негайного виконання рішення суду в частині стягнення з Головного управління Пенсійного фонду в Харківській області на користь позивача суми щомісячної пенсії в межах одного місяця пенсії з урахуванням проведеного перерахунку;

- встановити судовий контроль за виконанням судового рішення, відповідно до ст.382 КАС України.

Рішенням Харківського окружного адміністративного суду від 11.11.2021 адміністративний позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ) до Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області (61022, м.Харків, Майдан Свободи, Держпром, 3 під`їзд 2 поверх) про визнання протиправною бездіяльність та зобов`язання вчинити певні дії задоволено частково.

Визнано протиправною бездіяльність Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області, яка полягає у не проведенні з 01.04.2019 перерахунку основного розміру пенсії ОСОБА_1 на підставі нової довідки Головного управління ДПС у Харківській області №7/3/20-40-10-02-09 від 28.01.2021 про розмір грошового забезпечення ОСОБА_1 .

Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду в Харківській області перерахувати та виплатити пенсію з 01.04.2019 року ОСОБА_1 на підставі нової довідки Головного управління ДПС у Харківській області №7/3/20-40-10-02-09 від 28.01.2021 про розмір грошового забезпечення ОСОБА_1 .

В іншій частині позовних вимог відмовлено.

Звернуто рішення до негайного виконання в частині присудження виплати пенсії в межах стягнення суми за один місяць.

29.03.2023 року ОСОБА_1 звернувся до Харківського окружного адміністративного суду з заявою про встановлення судового контролю за виконанням судового рішення та звернення судового рішення до виконання, в якій просив суд:

- встановити судовий контроль за виконанням судового рішення Харківського окружного адміністративного суду від II листопада 2021 року № 520/17863/21 щодо виплати пенсії ОСОБА_1 , на підставі нової довідки Головного управління ДПС у Харківській області №7/3/20-40-10-02-09 від 28.01.2021 про розмір грошового забезпечення ОСОБА_1 , за період з 01.04.2019 року по 21 грудня 2021 року;

- з метою забезпечення виконання рішення суду від 11 листопада 2021 року № 520/17863/21 для забезпечення позову заборонити відповідачу вчиняти певні дії, щодо складання протоколу перерахунку пенсії позивача з внесенням змін до цього протоколу щодо зменшення основного розміру пенсії позивача з 83% до 70% на підставі рішення Харківського окружного адміністративного суду від 11 листопада 2021 року № 520/17863/21;

- зобов`язати суб`єкта владних повноважень виконати судове рішення Харківського окружного адміністративного суду щодо перерахування та виплати пенсії ОСОБА_1 з 01 квітня 2019 року без зміни розміру пенсії позивача з 83% на 70%. згідно протоколу перерахунку пенсії від 13.01.2021 відповідно до вимог рішення суду у справі від 11 листопада 2021 року № 520/17863/21;

- зобов`язати суб`єкта владних повноважень, не на користь якого ухвалене судове рішення, подати у встановлений судом строк звіт про виконання судового рішення;

- за наслідками розгляду звіту суб`єкта владних повноважень про виконання рішення суду від 11 листопада 2021 року № 520/17863/21 або в разі неподання такого звіту ухвалою встановити новий строк подання звіту;

- за клопотанням позивача за наслідками розгляду звіту суб`єкта владних повноважень накласти на керівника Головного управління Пенсійного фонду у Харківській області, відповідального за виконання рішення, штраф у сумі сорока розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб;

- половину суми штрафу стягнути з відповідача на користь позивача, іншу половину штрафу стягнути до Державного бюджету України.

Ухвалою Харківського окружного адміністративного суду від 30.03.2023 заяву про встановлення судового контролю за виконанням судового рішення та звернення судового рішення до виконання по справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області про визнання протиправною бездіяльність та зобов`язання вчинити певні дії - повернуто заявнику.

Позивач, не погодившись із вказаною ухвалою суду першої інстанції, подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом норм процесуального права, просить суд апеляційної інстанції скасувати ухвалу Харківського окружного адміністративного суду від 30.03.2023 по справі № 520/17863/21, справу направити до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Апеляційна скарга мотивована необґрунтованим, на думку заявника, висновком суду першої інстанції про те що: з системного аналізу ст.ст. 373, 382 КАС України вбачається виокремлення в окремі статті таких видів заяв, як заява щодо звернення судових рішень в адміністративних справах до виконання (стаття 373 КАС України) та заява про встановлення судового контролю (статті 382 КАС України). Так стаття 373 та стаття 382 КАС України передбачено і різні наслідки розгляду заяв, поданих відповідно до цих норм.

Позивач вважає, що суд першої інстанції, посилаючись на правову позицію у постанові Верховного Суду України від 16.10.2018 року по справі №556/2081/17, дійшов до помилкового висновку про наявність правових підстав для повернення його заяви про встановлення судового контролю за виконанням судового рішення та звернення судового рішення до виконання, оскільки даний висновок не узгоджується з правовою позицією Постанови ВСУ, в якій нічого не зазначено про виокремлення ст.ст. 373, 382 КАС України в окремі статті таких видів заяв, як заява щодо звернення судових рішень в адміністративних справах до виконання (стаття 373 КАС України) та заява про встановлення судового контролю (стаття 382 КАС України).

Відповідач не скористався правом на подання відзиву на апеляційну скаргу.

Згідно з ч. 4 ст. 229 КАС України фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Колегія суддів, вислухавши суддю-доповідача, перевіривши в межах апеляційної скарги рішення суду першої інстанції, доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що рішенням Харківського окружного адміністративного суду від 11.11.2021 адміністративний позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ) до Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області (61022 ,м.Харків, Майдан Свободи, Держпром, 3 під`їзд 2 поверх) про визнання протиправною бездіяльність та зобов`язання вчинити певні дії задоволено частково.

Визнано протиправною бездіяльність Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області, яка полягає у не проведенні з 01.04.2019 перерахунку основного розміру пенсії ОСОБА_1 на підставі нової довідки Головного управління ДПС у Харківській області №7/3/20-40-10-02-09 від 28.01.2021 про розмір грошового забезпечення ОСОБА_1 .

Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду в Харківській області перерахувати та виплатити пенсію з 01.04.2019 року ОСОБА_1 на підставі нової довідки Головного управління ДПС у Харківській області №7/3/20-40-10-02-09 від 28.01.2021 про розмір грошового забезпечення ОСОБА_1 .

В іншій частині позовних вимог відмовлено.

Звернуто рішення до негайного виконання в частині присудження виплати пенсії в межах стягнення суми за один місяць.

Вважаючи, що відповідачем не виконується рішення Харківського окружного адміністративного суду від 11.11.2021 по справі № 520/17863/21, позивач 29.03.2023 звернувся до суду із заявою про встановлення судового контролю за виконанням судового рішення в адміністративній справі № 520/17863/21 в порядку ст. 382 КАС України. Разом із вимогами про встановлення судового контролю за виконанням судового рішення, зобов`язання відповідача подати звіт про виконання судового рішення та за наслідками розгляду звіту або в разі не подання звіту, накласти на відповідача штраф, заявник, посилаючись на приписи ст.373 КАС України, з метою забезпечення виконання рішення суду від 11 листопада 2021 року у справі № 520/17863/21, просив суд: заборонити відповідачу вчиняти певні дії, щодо складання протоколу перерахунку пенсії позивача з внесенням змін до цього протоколу щодо зменшення основного розміру пенсії позивача з 83% до 70% на підставі рішення Харківського окружного адміністративного суду від 11 листопада 2021 року № 520/17863/21.

Повертаючи заяву про встановлення судового контролю за виконанням судового рішення та звернення судового рішення до виконання заявнику, суд першої інстанції виходив з того, що з системного аналізу ст. ст. 373, 382 КАС України вбачається виокремлення у окремі статті таких видів заяв, як заява щодо звернення судових рішень в адміністративних справах до виконання (стаття 373 КАС України) та заява про встановлення судового контролю (стаття 382 КАС України). Так, ст. 373 та ст. 382 КАС України передбачено і різні наслідки розгляду заяв, поданих відповідно до цих норм.

Надаючи правову оцінку встановленим обставинам справи та доводам апеляційної скарги, а також виходячи з меж апеляційного перегляду справи, визначених статтею 308 КАС України, колегія суддів зазначає наступне.

Статтею 129 Конституції України встановлено, що однією з основних засад здійснення судочинства є обов`язковість судового рішення.

Відповідно до статті 129-1 Конституції України судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку. Контроль за виконанням судового рішення здійснює суд.

Статтею 14 КАС України визначено, що судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України. Невиконання судового рішення тягне за собою відповідальність, встановлену законом.

Аналогічні положення містяться в статті 370 Кодексу адміністративного судочинства України, відповідно до якої судове рішення, яке набрало законної сили, є обов`язковим для учасників справи, для їхніх правонаступників, а також для всіх органів, підприємств, установ та організацій, посадових чи службових осіб, інших фізичних осіб і підлягає виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, або за принципом взаємності, - за її межами.

Обов`язковість судових рішень, що набрали законної сили, для їх виконання на всій території України передбачена також приписами Закону України "Про судоустрій і статус суддів".

Аналізуючи наведені норми, колегія суддів зауважує, що судове рішення, що набрало законної сили, підлягає обов`язковому та безумовному виконанню особою, на яку покладено такий обов`язок, тобто особа, якій належить виконати судове рішення, повинна здійснити достатні дії для організації процесу його виконання незалежно від будь-яких умов, оскільки інше суперечило б запровадженому статтею 8 Конституції України принципу верховенства права.

Конституційний Суд України, розглядаючи справу N 1-7/2013, у рішенні від 26.06.2013 року звернув увагу, що вже неодноразово вказував на те, що виконання судового рішення є невід`ємною складовою права кожного на судовий захист і охоплює, зокрема, законодавчо визначений комплекс дій, спрямованих на захист і відновлення порушених прав, свобод, законних інтересів фізичних та юридичних осіб, суспільства, держави (пункт 2 мотивувальної частини Рішення від 13.12.2012 року N 18-рп/2012); невиконання судового рішення загрожує сутності права на справедливий розгляд судом (пункт 3 мотивувальної частини Рішення від 25.04.2012 року N 11-рп/2012).

У рішенні Європейського суду з прав людини від 19 березня 1997 року у справі Горнсбі проти Греції суд підкреслив, що виконання рішення, ухваленого будь-яким судом, має розцінюватись як невід`ємна частина судового розгляду. Здійснення права на звернення до суду з позовом стосовно його прав та обов`язків цивільного характеру було б ілюзорним, якби внутрішня правова система допускала, щоб остаточне судове рішення, яке має обов`язкову силу, не виконувалося б на шкоду однієї зі сторін (п. 40).

Як зазначив Європейський суд з прав людини у рішенні від 6 вересня 1978 року у справі "Класс та інші проти Німеччини", "із принципу верховенства права випливає, зокрема, що втручання органів виконавчої влади у права людини має підлягати ефективному нагляду, який, як правило, повинна забезпечувати судова влада. Щонайменше це має бути судовий нагляд, який найкращим чином забезпечує гарантії незалежності, безсторонності та належної правової процедури".

Також, Конституційний Суд України у Рішенні від 30 червня 2009 року №16-рп/2009 зазначив, що метою судового контролю є своєчасне забезпечення захисту та охорони прав і свобод людини і громадянина, та наголосив, що виконання всіма суб`єктами правовідносин приписів, викладених у рішеннях суду, які набрали законної сили, утверджує авторитет держави як правової (абз. 1 пп. 3.2 п. 3, абз. 2 п. 4 мотивувальної частини).

Отже, у разі невиконання судового рішення, позивач має право вимагати вжиття спеціальних заходів впливу на боржника, передбачених нормами КАС України.

Положеннями Кодексу адміністративного судочинства України визначено загальні та спеціальні способи судового контролю.

Загальний судовий контроль за виконанням судових рішень в адміністративних справах здійснюється в порядку, встановленому статтями 287 та 382 Кодексу адміністративного судочинства України, а спеціальний - закріплений у статті 383 цього Кодексу.

Статтею 382 КАС України передбачено дві форми судового контролю за виконанням судового рішення: 1) зобов`язання суб`єкта владних повноважень подати звіт про виконання рішення суду; 2) накладення на керівника суб`єкта владних повноважень, відповідального за виконання рішення, штрафу в сумі від двадцяти до сорока розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Так, згідно з положеннями частин 1, 2 статті 382 Кодексу адміністративного судочинства України суд, який ухвалив судове рішення в адміністративній справі, може зобов`язати суб`єкта владних повноважень, не на користь якого ухвалене судове рішення, подати в установлений судом строк звіт про виконання судового рішення.

За наслідками розгляду звіту суб`єкта владних повноважень про виконання рішення суду або в разі неподання такого звіту суддя своєю ухвалою може встановити новий строк подання звіту, накласти на керівника суб`єкта владних повноважень, відповідального за виконання рішення, штраф в сумі від двадцяти до сорока розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Згідно з ч.6 ст.373 КАС України за заявою особи, на користь якої ухвалено рішення, суд з метою забезпечення виконання рішення суду може вжити заходів, передбачених статтею 151 цього Кодексу.

Відповідно до ч.1 ст.151 КАС України позов може бути забезпечено: зупиненням дії індивідуального акта або нормативно-правового акта; забороною відповідачу вчиняти певні дії; забороною іншим особам вчиняти дії, що стосуються предмета спору; зупиненням стягнення на підставі виконавчого документа або іншого документа, за яким стягнення здійснюється у безспірному порядку.

Згідно частини 1 статті 249 Кодексу адміністративного судочинства України суд, виявивши під час розгляду справи порушення закону, може постановити окрему ухвалу і направити її відповідним суб`єктам владних повноважень для вжиття заходів щодо усунення причин та умов, що сприяли порушенню закону.

Верховний Суд у постанові від 20 лютого 2019 року у справі № 806/2143/15 зазначив, що зазначені правові норми КАС України мають на меті забезпечення належного виконання судового рішення. Підставами їх застосування є саме невиконання судового рішення, ухваленого на користь особи-позивача та обставини, що свідчать про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень, пов`язаних з невиконанням судового рішення в цій справі, зокрема подання звіту, з якого слідує, що рішення суду виконано не в повному обсязі.

В той же час, такі повноваження суду повинні бути реалізовані з урахуванням статті 129-1 Конституції України, і ці повноваження надані суду з метою забезпечення права особи на ефективний судовий захист в адміністративному судочинстві.

Право на судовий захист є конституційною гарантією прав і свобод людини і громадянина, а обов`язкове виконання судових рішень - складовою права на справедливий судовий захист, отже, обов`язок виконати судове рішення виникає з моменту набрання ним законної сили.

Основним призначенням стадії виконання судового рішення є фактичне втілення судових присуджень у певні матеріальні блага, яких особа була протиправно позбавлена до отримання судового захисту.

Слід зауважити, що норми статей 373, 382 КАС України мають на меті забезпечення належного виконання судового рішення. Підставами їх застосування є саме невиконання судового рішення, ухваленого на користь особи-позивача та обставини, що свідчать про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень, пов`язаних з невиконанням судового рішення в цій справі.

За наслідками розгляду заяв поданих як в порядку ст. 382 КАС України так і в порядку 373 КАС України, суд першої інстанції постановляє ухвали, якими вирішує питання порушені заявником.

При цьому, аналіз приписів статей 373, 382 КАС України дозволяє стверджувати, що заява про зобов`язання суб`єкта владних повноважень подати звіт про виконання рішення суду (стаття 382 КАС України) та про заява щодо звернення судових рішень в адміністративних справах до виконання (стаття 373 КАС України) мають вирішуватись за різними заявами, а не викладатися в сукупності в одній заяві.

Між тим, колегія суддів зазначає, що не зважаючи на те, що позивач звернувся до суду із однією заявою, проте з вимогами, що мають розглядатися в різних процесуальних порядках, суд першої інстанції не позбавлений можливості розглянути їх окремо та надати оцінку одним і тим самим обставинам з боку різних правових позицій.

Крім того, суд апеляційної інстанції зазначає, що суд першої інстанції, встановивши, що серед вимог заяви, поданої в порядку ст. 382 КАС України, заявником також заявлено вимоги, передбачені приписами ст. 373 КАС України, не був позбавлений можливості розглянути вимоги, заявлені в порядку ст. 382 КАС України, а в іншій частині вимог повернути заяву без розгляду.

Суд апеляційної інстанції вважає помилковими посилання суду першої інстанції на постанову Верховного Суду від 16.10.2018 по справі № 556/2081/17, оскільки у зазначеній постанові викладено висновки суду щодо виокремлення заяв, поданих відповідно до статей 382, 383 КАС України.

У рішенні від 26.07.2007 року у справі «Walchli v. France» (заява № 35787/03) ЄСПЛ звертав увагу на те, що застосовуючи процесуальні норми, національні суди повинні уникати як надмірного формалізму, який може вплинути на справедливість провадження, так і надмірною гнучкості, яка призведе до анулювання вимог процесуального законодавства.

Також ЄСПЛ зазначив, що «надмірний формалізм» може суперечити вимозі забезпечення практичного та ефективного права на доступ до суду згідно з пунктом 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Це зазвичай відбувається у випадку особливо вузького тлумачення процесуальної норми, що перешкоджає розгляду скарг заявника по суті, із супутнім ризиком порушення його чи її права на ефективний судовий захист (рішення у справах «Zubac v. Croatia», «Beles and Others v. the Czech Republic», № 47273/99, пп. 50-51 та 69, та «Walchli v. France», № 35787/03, п. 29).

У рішенні від 13.01.2000 року у справі «Мірагаль Есколано та інші проти Іспанії» (Miragall Escolano and others v. Spain, заява № 38366/97) та у рішенні від 28.10.1998 року у справі «Перес де Рада Каваніллес проти Іспанії» (Pйrez de Rada Cavanilles v. Spain) ЄСПЛ вказав, що надто суворе тлумачення внутрішніми судами процесуальної норми позбавило заявників права доступу до суду і завадило розгляду їхніх позовних вимог. Це визнано порушенням пункту 1 статті 6 Конвенції.

При цьому, ЄСПЛ провів лінію між формалізмом та надмірним формалізмом. Так, формалізм є явищем позитивним та необхідним, оскільки забезпечує чітке дотримання судами процесу.

Натомість надмірний формалізм заважає практичному та ефективному доступу до суду.

Формалізм не є надмірним, якщо сприяє правовій визначеності та належному здійсненню правосуддя.

Враховуючи викладене, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що повертаючи заяву про встановлення судового контролю за виконанням судового рішення та звернення судового рішення до виконання заявнику неповно з`ясував обставини справи, що призвело до неправильного вирішення питання.

Відповідно до ст. 320 КАС України неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи, недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими, порушення норм процесуального права, які призвели до неправильного вирішення питання, є підставами для скасування ухвали суду, яка перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Керуючись ст. ст. 242, 243, 250, 308, 310, 315, 320, 321, 322, 325, 328 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Ухвалу Харківського окружного адміністративного суду від 30.03.2023 по справі № 520/17863/21 скасувати.

Справу направити до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та не підлягає касаційному оскарженню.

Головуючий суддя В.А. Калиновський
Судді З.О. Кононенко О.М. Мінаєва
Повний текст постанови складено 14.09.2023 року