Справа № 440/8487/23
Суддя: І.Г. Ясиновський
Дата ухвалення: 2023-09-13 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОЛТАВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 вересня 2023 року м. ПолтаваСправа № 440/8487/23
Полтавський окружний адміністративний суд у складі судді Ясиновського І.Г., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження у письмовому провадженні справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві, Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії,

В С Т А Н О В И В:

23 червня 2023 року ОСОБА_1 (надалі по тесту - позивач, ОСОБА_1 ) звернувся до Полтавського окружного адміністративного суду з позовною заявою до Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області (надалі по тексту - відповідач1), Головного управління Пенсійного фонду України в місті Києві (надалі по тексту - відповідач2), у якій просить:

1. визнати протиправним та скасувати Рішення № 16 від 02 травня 2023 року про відмову Головного управління Пенсійного фонду України в місті Києві щодо призначення, нарахування та виплати пенсії за віком на пільгових умовах ОСОБА_1 ;

2. зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в місті Києві зарахувати ОСОБА_1 , періоди роботи:

- з 20 серпня 1987 року по 17 квітня 1992 року, на посаді наладчика технологічного обладнання третього розряду (штампувальний полуавтомат) у складальному цеху № 1 по виробництву люмінесцентних ламп Полтавського заводу газорозрядних ламп, з повним робочим днем;

- з 21 червня 2004 року по 02 лютого 2005 року, на посаді налагоджувальника технологічного устаткування четвертого розряду, виробничого комплексу № 1 з виготовлення люмінесцентних ламп ТОВ «Завод газорозрядних ламп», з повним робочим днем;

- з 15 червня 2005 року по 31 серпня 2006 року, на посаді налагоджувальника технологічного устаткування четвертого розряду, виробничого комплексу № 1 з виготовлення люмінесцентних ламп ТОВ «Завод газорозрядних ламп», з повним робочим днем;

- з 04 вересня 2006 року по 31 серпня 2007 року, на посаді налагоджувальника технологічного устаткування четвертого розряду, виробничого комплексу № 1 з виготовлення люмінесцентних ламп ТОВ «Завод газорозрядних ламп», з повним робочим днем;

- з 03 вересня 2007 року по 01 червня 2009 року, на посаді налагоджувальника технологічного устаткування четвертого розряду, виробничого комплексу № 1 з виготовлення люмінесцентних ламп ТОВ «Завод газорозрядних ламп», з повним робочим днем, до стажу роботи, який дає право на пенсію за віком на пільгових умовах відповідно до пункту 2 частини 2 статті 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», з дати звернення з заявою про призначення та виплату пенсії, а саме з 25 квітня 2023 року.

Ухвалою суду від 28 червня 2023 року позовну заяву залишено без руху у зв`язку з невідповідністю її вимогам статті 169 Кодексу адміністративного судочинства України.

09 серпня 2023 року до суду надійшли заява про усунення недоліків позовної заяви, до якої долучено позовну заяву та її копію з уточненими позовними вимогами, прохальна частина якої викладена у наступній редакції:

1. визнати протиправним та скасувати Рішення № 16 від 02 травня 2023 року про відмову Головного управління Пенсійного фонду України в місті Києві щодо призначення, нарахування та виплати пенсії за віком на пільгових умовах ОСОБА_1 ;

2. зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Полтавській області, Головне управління Пенсійного фонду України в місті Києві зарахувати ОСОБА_1 , періоди роботи:

- з 20 серпня 1987 року по 17 квітня 1992 року, на посаді наладчика технологічного обладнання третього розряду (штампувальний полуавтомат) у складальному цеху № 1 по виробництву люмінесцентних ламп Полтавського заводу газорозрядних ламп, з повним робочим днем;

- з 21 червня 2004 року по 02 лютого 2005 року, на посаді налагоджувальника технологічного устаткування четвертого розряду, виробничого комплексу № 1 з виготовлення люмінесцентних ламп ТОВ «Завод газорозрядних ламп», з повним робочим днем;

- з 15 червня 2005 року по 31 серпня 2006 року, на посаді налагоджувальника технологічного устаткування четвертого розряду, виробничого комплексу № 1 з виготовлення люмінесцентних ламп ТОВ «Завод газорозрядних ламп», з повним робочим днем;

- з 04 вересня 2006 року по 31 серпня 2007 року, на посаді налагоджувальника технологічного устаткування четвертого розряду, виробничого комплексу № 1 з виготовлення люмінесцентних ламп ТОВ «Завод газорозрядних ламп», з повним робочим днем;

- з 03 вересня 2007 року по 01 червня 2009 року, на посаді налагоджувальника технологічного устаткування четвертого розряду, виробничого комплексу № 1 з виготовлення люмінесцентних ламп ТОВ «Завод газорозрядних ламп», з повним робочим днем, до стажу роботи, який дає право на пенсію за віком на пільгових умовах відповідно до пункту 2 частини 2 статті 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», з дати звернення з заявою про призначення та виплату пенсії, а саме з 25 квітня 2023 року.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що за період трудової діяльності позивач набув стаж, достатній для призначення пенсії на пільгових умовах. Однак, відповідач2 відмовив у призначенні пенсії за віком на пільгових умовах з посиланням на відсутність необхідної тривалості пільгового стажу роботи, підтвердженого в установленому порядку, передбаченому статтею 114 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування".

Ухвалою Полтавського окружного адміністративного суду від 09 травня 2023 року позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні), витребувано докази.

Відповідач1 позов не визнав та у відзиві на позовну заяву /а.с. 44-46/ представник відповідача просив у задоволенні позовних вимог відмовити посилаючись на їх необґрунтованість та безпідставність. В обґрунтування своїх заперечень зазначав, що аналіз документів наданих ОСОБА_1 до заяви про призначення пенсії, показав, що в трудовій книжці відсутні відомості, що визначають право пенсії на пільгових умовах, пільгові довідки від 24.05.2006 №68-138 та від 17.06.2003 №68-141, видані Товариством з обмеженою відповідальністю Завод газорозрядних ламп не відповідають вимогам додатку № 5 Порядку, затвердженого Постановою № 22-1 від 12.08.1993. За результатами розгляду заяви Головним управлінням ПФУ в м. Києві винесено рішення №16 від 02.5.2023 про відмову у призначенні пенсії зі зниженням пенсійного віку за списком №2 відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», оскільки пільговий стаж за списком №2 у заявника відсутній.

У наданому до суду відзиві на позов представник відповідача2 просив у задоволенні позовних вимог відмовити повністю /а.с. 37-39/. Зазначив, що позивачем на підтвердження наявності пільгового трудового стажу надано копію трудової книжки, а також копії уточнюючих довідок про підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсії. Пільгові довідки не відповідають вимогам додатку № 5 Порядку, затвердженого Постановою № 22-1 від 12.08.1993; підприємство, яке видало довідки, ліквідоване; призначення пенсії можливе після надання рішення комісії.

Згідно з частиною третьою статті 263 Кодексу адміністративного судочинства України від 06.07.2005 № 2747-IV (надалі також КАС України) у справах, визначених частиною першою цієї статті, заявами по суті справи є позов та відзив.

За приписами пункту 2 частини першої статті 263 КАС України суд розглядає за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні) справи щодо оскарження фізичними особами рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень щодо обчислення, призначення, перерахунку, здійснення, надання, одержання пенсійних виплат.

Відповідно до частини другої статті 263 КАС України справи, визначені частиною першою цієї статті, суд розглядає у строк не більше тридцяти днів з дня відкриття провадження у справі.

При цьому, як визначено частиною другою статті 262 КАС України, якщо судове засідання не проводиться, розгляд справи по суті розпочинається через тридцять днів, а у випадках, визначених статтею 263 цього Кодексу, - через п`ятнадцять днів з дня відкриття провадження у справі.

Дослідивши докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи, суд встановив наступні обставини.

ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1 , звернувся 25.04.2023 до Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області із заявою про призначення пенсії за віком на пільгових умовах. Для розгляду були надані наступні документи: ідентифікаційний код, диплом, трудова книжка, військовий квиток, пільгові довідки /а.с.53-54/.

Рішенням Головного управління Пенсійного фонду України в місті Києві № 16 від 02 травня 2023 року відмовлено у призначенні пенсії за віком на пільгових умовах ОСОБА_1 /а.с. 78/.

Вважаючи свої права порушеними таким рішенням, позивач звернувся до суду з позовом.

Надаючи оцінку вимогам позивача, суд зазначає наступне.

Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та Законами України.

Завданням адміністративного судочинства, згідно з частиною першою статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України, є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Згідно з пунктом 2 Перехідних положень Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" від 09 липня 2003 року №1058-VI (далі по тексту - Закон України №1058-IV) пенсійне забезпечення застрахованих осіб, які працювали або працюють на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за списком № 1 та на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці за списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджених Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, на посадах, що дають право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах або за вислугу років, які відповідно до законодавства, що діяло раніше, мали право на пенсію на пільгових умовах, здійснюється згідно з окремим законодавчим актом через професійні та корпоративні фонди. До запровадження пенсійного забезпечення через професійні та корпоративні фонди вказаним особам пенсії призначаються за нормами цього Закону.

Відповідно до пункту "а" статті 13 Закону України "Про пенсійне забезпечення" №1788-XIII (далі по тексту - Закон України №1788-XIII) працівники, зайняті повний робочий день на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці, - за списком №1 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затвердженим Кабінетом Міністрів України, і за результатами атестації робочих міст - після досягнення 50 років і при стажі роботи не менше 25 років у чоловіків, з них не менше 10 років на зазначених роботах, і не менше 20 років у жінок, з них не менше 7 років 6 місяців на зазначених роботах.

Згідно із абзацом 3 статті 13 Закону України №1788-XIII за відсутності стажу роботи, встановленого абзацом першим цього пункту, у період до 1 квітня 2024 року пенсія за віком на пільгових умовах призначається за наявності стажу роботи: з 1 квітня 2018 року по 31 березня 2019 року - не менше 27 років у чоловіків і не менше 22 років у жінок.

Працівникам, які не мають стажу роботи із шкідливими і важкими умовами праці, передбаченого абзацом першим цього пункту, але мають не менше половини стажу на зазначених роботах, за наявності передбаченого загального стажу роботи пенсії за віком на пільгових умовах призначаються із зменшенням пенсійного віку, встановленого абзацом першим частини першої статті 26 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" чоловікам - на 1 рік за кожні 2 роки 6 місяців такої роботи; жінкам - на 1 рік за кожні 2 роки такої роботи.

Статтею 100 Закону України №1788-XIII передбачено, що особам, які працювали до введення в дію цього Закону на роботах із шкідливими і важкими умовами праці, передбачених раніше діючим законодавством, пенсії за віком призначаються на таких умовах: а) особам, які мають на день введення в дію цього Закону повний стаж на зазначених роботах, що давав право на пенсію на пільгових умовах, пенсії в розмірах, передбачених цим Законом, призначаються відповідно до вимог за віком і стажем, встановлених раніше діючим законодавством; б) особам, які не мають повного стажу роботи із шкідливими і важкими умовами праці, вік, необхідний для призначення пенсії відповідно до статті 12, знижується пропорційно наявному стажу в порядку, передбаченому статтями 13-14 цього Закону, виходячи з вимог цього стажу, встановлених раніше діючим законодавством.

Відповідно до частини першої статті 45 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" пенсія призначається з дня звернення за пенсією, крім таких випадків, коли пенсія призначається з більш раннього строку, зокрема пенсія за віком призначається з дня, що настає за днем досягнення пенсійного віку, якщо звернення за пенсією відбулося не пізніше трьох місяців з дня досягнення особою пенсійного віку.

Згідно з частиною першою статті 48 Кодексу законів про працю України, статті 62 Закону України "Про пенсійне забезпечення" основним документом про трудову діяльність працівника, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка.

Відповідно до частини першої статті 56 Закону України "Про пенсійне забезпечення" до стажу роботи зараховується робота, виконувана на підставі трудового договору на підприємствах, в установах, організаціях і кооперативах, незалежно від форм власності та господарювання, а також на підставі членства в колгоспах та інших кооперативах, незалежно від характеру й тривалості роботи і тривалості перерв.

Постановою Кабінету Міністрів України від 12 серпня 1993 року № 637 затверджено Порядок підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній (далі - Порядок).

Пунктом 1 Порядку передбачено, що основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами.

Відповідно до абзаців 1, 2, 4 пункту 20 Порядку №637 у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні відомості, що визначають право на пенсії на пільгових умовах або за вислугу років, установлені для окремих категорій працівників, для підтвердження спеціального трудового стажу приймаються уточнюючі довідки підприємств, установ, організацій або їх правонаступників (додаток № 5). У довідці має бути вказано: періоди роботи, що зараховуються до спеціального стажу; професія або посада; характер виконуваної роботи; розділ, підрозділ, пункт, найменування списків або їх номери, куди включається цей період роботи; первинні документи за час виконання роботи, на підставі яких видана зазначена довідка.

Таким чином, з викладених правових норм вбачається, що основним документом, який підтверджує наявність в особи відповідного стажу роботи, є трудова книжка, а за відсутності записів в ній - уточнюючі первинні документи.

При цьому, вищенаведеними правовими нормами серед зазначених уточнюючих документів без будь-яких виключень, зокрема передбачено ті, що видані архівними установами.

Списками № 1 та № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці, із шкідливими і важкими умовами праці, зайнятість в яких повний робочий день дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, затвердженими постановами Кабінету Міністрів України № 36 від 16 січня 2003 року та № 461 від 24 червня 2016 року визначено вичерпний перелік робіт, професій, посад, які дають право на пенсію на пільгових умовах.

Пунктом 3 "Порядку застосування Списків № 1 і № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників при обчисленні стажу роботи, що дає право на пенсію за віком на пільгових умовах", затвердженого наказом Міністерства праці та соціальної політики України № 383 від 18 листопада 2005 року (далі - Порядок № 383), передбачено, що при визначенні права на пенсію за віком на пільгових умовах застосовуються Списки, що чинні на період роботи особи. До пільгового стажу зараховується весь період роботи на відповідних посадах або за професіями незалежно від дати їх внесення до Списків за умови підтвердження документами відповідних умов праці за час виконання роботи до 21 серпня 1992 року та за результатами проведення атестації робочих місць за умовами праці після 21 серпня 1992 року.

Пунктом 10 Порядку № 383 встановлено, що для підтвердження стажу роботи зі шкідливими і важкими умовами праці необхідно подати трудову книжку із оформленими належним чином записами про займану посаду і період виконуваної роботи, виписку із наказу по підприємству про проведення атестації на відповідному робочому місці та, у разі відсутності в трудовій книжці відомостей, що визначають право на пенсію на пільгових умовах, уточнюючу довідку, передбачену пунктом 20 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 637 від 12 серпня 1993 року.

Аналіз норм Закону України "Про пенсійне забезпечення" та Порядку № 637 дає підстави дійти висновку, що необхідними умовами для пільгового стажу є встановлення факту перебування особи на посаді або виконання нею робіт, що містяться у Списках № 1 або № 2, а також документальне підтвердження зайнятості працівника за відповідною професією за результатами атестації умов праці, яке полягає у наявності результатів атестації відповідного робочого місця за умовами праці. Документами, які підтверджують результати атестації робочого місця за умовами праці, можуть бути: карта умов праці, наказ по підприємству про затвердження переліку робочих місць, виробництв, професій і посад з пільговим пенсійним забезпеченням працівників; трудова книжка із записом про витяг із зазначеного наказу або з додатком такого витягу.

Із рішення Головного управління Пенсійного фонду України у м. Києві про відмову в призначенні пенсії, яке є предметом спору, слідує, що позивачу відмовлено в призначенні пенсії за віком на пільгових умовах у зв`язку з тим, що згідно поданих документів право на пенсію за віком на пільгових умовах згідно п. 1 ч. 2 ст. 114 Закону № 1058 відсутнє, пільговий стаж особи не підтверджено, оскільки, крім іншого, пільгові довідки не відповідають вимогам, відсутня атестація робочого місця.

Із наданої до справи копії трудової книжки вбачається, що у ній містяться наступні записи:

з 20 серпня 1987 року по 17 квітня 1992 року, на посаді наладчика технологічного обладнання третього розряду (штампувальний полуавтомат) у складальному цеху № 1 по виробництву люмінесцентних ламп Полтавського заводу газорозрядних ламп;

- з 21 червня 2004 року по 02 лютого 2005 року, на посаді налагоджувальника технологічного устаткування четвертого розряду, виробничого комплексу № 1 з виготовлення люмінесцентних ламп ТОВ «Завод газорозрядних ламп»;

- з 15 червня 2005 року по 31 серпня 2006 року, на посаді налагоджувальника технологічного устаткування четвертого розряду, виробничого комплексу № 1 з виготовлення люмінесцентних ламп ТОВ «Завод газорозрядних ламп»;

- з 04 вересня 2006 року по 31 серпня 2007 року, на посаді налагоджувальника технологічного устаткування четвертого розряду, виробничого комплексу № 1 з виготовлення люмінесцентних ламп ТОВ «Завод газорозрядних ламп»;

- з 03 вересня 2007 року по 01 червня 2009 року, на посаді налагоджувальника технологічного устаткування четвертого розряду, виробничого комплексу № 1 з виготовлення люмінесцентних ламп /а.с. 9-12/.

Відповідно до підрозділу 2 «Стекольное и фарфоро-фаянсовое производства» розділу ХІХ Списку №2 виробництв, цехів, професій і посад з важкими умовами праці, робота на яких дає право на державну пенсію на пільгових умовах і в пільгових розмірах, затвердженого Постановою Ради Міністрів СРСР №1173 від 22.08.1956 року відноситься посада «слюсарі чергові та ремонтні».

Окрім того, у підрозділі 9 розділу ХІХ «Производство зеркал, сортовой, хозяйственной, медицинской, тарной посуды радиоэлектротехнических изделий» значиться посада «налагоджувальники склоробних автоматів і напівавтоматів» (наладчики стекольных автоматов).

Постановою КМ України від 16 січня 2003 року №36 затверджено Список №2 виробництв, робіт, професій, посад і показників на роботах зі шкідливими і важкими умовами праці, зайнятість в яких повний робочий день дає право на пенсію за віком на пільгових умовах». Розділом ХVІІІ зазначеного Списку №2 «Виробництво скла та виробів із скла. Виробництво керамічних, фарфорових і фіянсових виробів» віднесено професію налагоджувальники склоробних автоматів і напівавтоматів, зайняті налагодженням автоматів».

Відповідно до Порядку підтвердження періодів роботи, що зараховуються до трудового стажу для призначення пенсії на пільгових умовах або за вислугу років, затвердженого Постановою правління Пенсійного фонду України від 10 листопада 2006 року № 18-1, підтверджуються періоди роботи, що зараховуються до трудового стажу для призначення пенсії на пільгових умовах, встановленої для окремої категорії працівників, в разі, якщо підприємство, установа або організація були ліквідовані без визначення правонаступника.

Пунктом 11 Порядку встановлено, що для підтвердження стажу роботи заявник подає до органу Пенсійного фонду України за місцем свого проживання ряд документів, перелік яких визначений цим пунктом, в тому числі: заяву про підтвердження стажу роботи, довідку з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців, або інші документи, що підтверджують факт припинення юридичної особи (в тому числі архівні); трудову книжку; документи, видані архівними установами (довідку про заробітну плату, копії документів для проведення атестації робочих місць, копії документів про переведення на іншу роботу, на роботу з неповним робочим днем, надання відпусток без збереження заробітної плати). У разі необхідності, заявник може подавати і інші документи, які можуть підтверджувати виконання робіт, що дають право на призначення пенсії на пільгових умовах або за вислугу років. Вказані документи перевіряються органом Пенсійного фонду України за місцем проживання заявника на предмет правильності їх оформлення та відповідність викладених у них відомостей даним паспорта та документам про стаж заявника та передаються до Головних управлінь Пенсійного фонду України в областях, для розгляду по суті (п. 13 Порядку).

Зі змісту вказаної норми вбачається, що довідки мають надаватися у разі, коли взагалі відсутні відомості в трудовій книжці про роботу особи у спірний період, що визначає її право на пенсію на пільгових умовах.

Будь-яких неточностей у найменуванні професії або ж в інших записах трудової книжки на ім`я позивача або ж щодо роботи неповний робочий день в ході розгляду справи не встановлено і відповідачами не надано.

Однак, відповідачем ні у спірному рішенні, ані у відзиві на позов жодним чином не обґрунтовано, з яких підстав пенсійним органом при вирішенні питання про призначення позивачу пенсії за віком на пільгових умовах не прийнято у якості доказу надану ним трудову книжку.

Натомість, відмовляючи позивачу у призначенні пенсії відповідач виходив виключно з недостатності відомостей про атестацію робочих місць та невідповідність пільгових довідок.

Окрім того, Верховний Суд України у постанові від 22.06.11 (справа №6-57227св10) зазначив, що згідно з пунктом 3 роз`яснень Міністерства соціального захисту населення України та Міністерстві праці України від 10 травня 1994 року №01-3/406-02-2 "Про порядок застосування Списків № 1 і № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, що дають право на пенсію за віком на пільгових умовах" право на пенсію на пільгових умовах мають робітники, зайняті виконанням робіт, передбачених Списками № 1 і № 2, протягом повного робочого дня. Під повним робочим днем вважається виконання роботи в умовах, передбачених списками, не менше 80 відсотків робочого часу. Сюди ж включається час проведення підготовчих, допоміжних, поточних ремонтних робіт, а також робіт поза своїм робочим місцем з метою забезпечення виконання своїх трудових функцій. При цьому пунктом 7 цих роз`яснень передбачено, що у випадках, коли в Списках № 1 і № 2 передбачені робітники, які виконують певні роботи, правом на пенсію на пільгових умовах користуються всі робітники незалежно від назви їх професії, які виконують ці роботи.

Відповідачем не надано доказів, що займані позивачем посади не відносяться до пільгових.

Доводи відповідача про те, що спірні періоди роботи позивача не підтверджені первинними документами є безпідставними, оскільки надання таких документів є необхідним лише у випадку відсутності трудової книжки або коли в трудовій книжці відсутні відомості, що визначають право на пенсію на пільгових умовах.

Стосовно відсутності доказів атестації робочого місця суд зазначає, що за висновками Великої Палати Верховного Суду від 19.02.2020 у справі №520/15025/16-а роботодавець, який використовує найману оплачувану працю, зобов`язаний створювати безпечні та здорові умови праці, а за неможливості цього - поінформувати працівника під розписку про такі умови праці, а саме про наявність на робочому місці, де він буде працювати, небезпечних і шкідливих виробничих факторів, які ще не усунуто, та можливі наслідки їх впливу на здоров`я. Окрім того, роботодавець зобов`язаний поінформувати працівника про пільги і компенсації за роботу в таких умовах відповідно до чинного законодавства і колективного договору, в тому числі право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах або за вислугу років. Атестація робочого місця є важливим запобіжником порушень у забезпеченні належних умов праці на підприємствах, в організаціях та установах. Проте, розуміючи положення пункту "б" статті 13 Закону № 1788-XII - "за результатами атестації робочих місць" як обмежувальний захід при призначенні пільгової пенсії, держава покладає відповідальність за непроведення атестації, та відповідно, надмірний тягар, на пенсіонера. Таким чином, непроведення або несвоєчасне проведення атестації робочих місць власником підприємства не може бути підставою для відмови у призначенні пенсії за віком на пільгових умовах. Відповідальність за непроведення або несвоєчасне проведення атестації робочих місць покладається на власника підприємства, а не працівника. При цьому контролюючу функцію у відносинах щодо проведення атестації робочих місць на підприємстві виконує держава в особі відповідних контролюючих органів, а не працівник.

При цьому, позивачем додано до заяви про призначення пенсії копію наказу Полтавського заводу газорозрядних ламп від 12.11.1993 №351 "Про закінчення атестації робочих місць", висновок Державної експертизи умов праці Головного управління праці та соціального захисту населення Полтавської обласної державної адміністрації від 19.08.2002 №155 щодо правильності застосування Списків №1 та №2 у ТОВ "Завод ГРЛ" та у ВАТ "Полтавський завод газорозрядних ламп", у якому зазначено, що експертиза на правильність застосування Списків №№ 1, 2, згідно з якими призначаються пенсії за віком на пільгових умовах, показала, що вказані умови застосовані правильно.

За вищевикладених обставин, суд дійшов висновку, що відмовляючи позивачу у призначенні пенсії за віком на пільгових умовах пенсійний орган застосував суто формальний підхід, що не відповідає принципу верховенства права. При цьому, суд виходить з того, що аналізуючи надані документи, пенсійний орган, перш за все, має виходити з їх змісту, а не лише суто з форми. У даному випадку, органи Пенсійного фонду, переслідуючи в цілому законну мету попередження зловживання громадянами своїми правами та запобігання необґрунтованому призначенню пенсії, при виконанні своїх повноважень повинні діяти обґрунтовано, добросовісно, розсудливо та пропорційно, як це передбачено частиною другою статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України, з тим, щоб не створювати штучних і явно необґрунтованих перешкод для реалізації громадянами їх прав.

Згідно з пунктом 4.7 Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України від 25.11.05 №22-1, право особи на одержання пенсії установлюється на підставі всебічного, повного і об`єктивного розгляду всіх поданих документів органом, що призначає пенсію.

Орган, що призначає пенсію, не пізніше 10 днів після винесення рішення видає або направляє адміністрації підприємства, установи, організації або особі повідомлення про призначення, відмову в призначенні, перерахунку, переведенні з одного виду пенсії на інший із зазначенням причин відмови та порядку його оскарження.

Суд враховує, що вмотивоване рішення демонструє особі, що вона була почута, дає стороні можливість апелювати проти нього. Лише за умови ухвалення обґрунтованого рішення може забезпечуватися належний публічний та, зокрема, судовий контроль за адміністративними актами суб`єкта владних повноважень.

У ході розгляду цієї справи судом проаналізовано усі доводи сторін та встановлено, що рішення пенсійного органу про відмову ОСОБА_1 у призначенні пенсії за віком на пільгових умовах не відповідає принципу обґрунтованості рішення суб`єкта владних повноважень, адже таке рішення не містить достатніх мотивів, з урахуванням яких відповідач дійшов висновку про відсутність підстав для призначення позивачу пенсії на пільгових умовах.

Підсумовуючи вищевикладене, суд приходить до висновку про те, що рішення № 16 від 02 травня 2023 року Головного управління Пенсійного фонду України в місті Києві є необґрунтованим, оскільки прийняте без належної оцінки обставин, що мають значення для прийняття рішення, у зв`язку з чим це рішення суд визнає протиправним та скасовує його.

При цьому, суд наголошує на наступному, надаючи оцінку вимогам позивача зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в місті Києві зарахувати ОСОБА_1 , періоди роботи: з 20 серпня 1987 року по 17 квітня 1992 року, на посаді наладчика технологічного обладнання третього розряду (штампувальний полуавтомат) у складальному цеху № 1 по виробництву люмінесцентних ламп Полтавського заводу газорозрядних ламп, з повним робочим днем; з 21 червня 2004 року по 02 лютого 2005 року, на посаді налагоджувальника технологічного устаткування четвертого розряду, виробничого комплексу № 1 з виготовлення люмінесцентних ламп ТОВ Завод газорозрядних ламп, з повним робочим днем; з 15 червня 2005 року по 31 серпня 2006 року, на посаді налагоджувальника технологічного устаткування четвертого розряду, виробничого комплексу № 1 з виготовлення люмінесцентних ламп ТОВ Завод газорозрядних ламп, з повним робочим днем; з 04 вересня 2006 року по 31 серпня 2007 року, на посаді налагоджувальника технологічного устаткування четвертого розряду, виробничого комплексу № 1 з виготовлення люмінесцентних ламп ТОВ Завод газорозрядних ламп, з повним робочим днем; з 03 вересня 2007 року по 01 червня 2009 року, на посаді налагоджувальника технологічного устаткування четвертого розряду, виробничого комплексу № 1 з виготовлення люмінесцентних ламп ТОВ Завод газорозрядних ламп, з повним робочим днем, до стажу роботи, який дає право на пенсію за віком на пільгових умовах відповідно до пункту 2 частини 2 статті 114 Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, з дати звернення з заявою про призначення та виплату пенсії, а саме з 25 квітня 2023 року.

Статтею 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (право на ефективний засіб юридичного захисту) передбачено, що кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.

При цьому, під ефективним засобом (способом) слід розуміти такий, що призводить до потрібних результатів, наслідків, дає найбільший ефект.

Таким чином, ефективний спосіб захисту повинен забезпечити поновлення порушеного права, бути адекватним наявним обставинам.

При цьому, суд враховує, що у силу абзацу тринадцятого пункту 4.2 Порядку №22-1 (у редакції постанови Пенсійного фонду від 16.12.2020 №25-1) після реєстрації заяви та сканування копій документів засобами програмного забезпечення за принципом екстериторіальності визначається структурний підрозділ органу, що призначає пенсію, який формує атрибути сканованих документів (із зазначенням часу їх створення), електронну пенсійну справу.

А відповідно до абзацу першого пункту 4.10 Порядку №22-1, після призначення пенсії, поновлення виплати раніше призначеної пенсії, переведення з одного виду пенсії на інший електронна пенсійна справа засобами програмного забезпечення передається до органу, що призначає пенсію, за місцем проживання (реєстрації)/фактичного місця проживання особи для здійснення виплати пенсії.

За таких обставин, оскільки у спірних відносинах компетентним органом для розгляду заяви ОСОБА_1 про призначення пенсії було визначено ГУПФ України в м. Києві, то саме останній має завершити процедуру призначення позивачу пенсії за віком.

Враховуючи викладене, суд вважає за можливе зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в м. Києві повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 25.04.2023 про призначення пенсії за віком, з урахуванням висновків суду.

Зважаючи на встановлені в ході розгляду фактичні обставини справи та враховуючи вищенаведені норми законодавства, якими урегульовані спірні відносини, суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог частково.

Згідно з частиною першою статті 132 Кодексу адміністративного судочинства України судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Позивач при зверненні до суду сплатив судовий збір у розмірі 1073,60 грн /а.с. 29/.

Відповідно до частини 3 статті 139 КАС України при частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. Разом з тим, частиною 8 статті 139 КАС України передбачено, що у випадку зловживання стороною чи її представником процесуальними правами або якщо спір виник внаслідок неправильних дій сторони суд має право покласти на таку сторону судові витрати повністю або частково незалежно від результатів вирішення спору.

Суд бере до уваги те, що спір у даній справі виник внаслідок неправильних дій відповідача щодо перерахунку пенсії, відтак суд вважає за можливе на підставі частини 8 статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України покласти на відповідача судові витрати позивача повністю.

Оскільки передумовою для виникнення цього спору є протиправне рішення Головного управління Пенсійного фонду у м. Києві щодо відмови у призначенні пенсії за віком без наявних на те законних підстав, суд вважає понесені позивачем судові витрати сплаченого судового збору у розмірі 1073,60 грн належить стягнути на його користь за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду у м. Києві.

Щодо розподілу витрат на професійну правничу допомогу, суд виходить з таких міркувань.

За змістом статті 134 Кодексу адміністративного судочинства України, за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами, за винятком витрат суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката.

Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони.

Крім того, як визначено частиною дев`ятою статті 139 КАС України, при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору (у випадках, коли відповідно до закону досудове вирішення спору є обов`язковим) та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялись.

Системно проаналізувавши наведені вище норми КАС України, суд зазначає, що документально підтверджені судові витрати належить компенсувати стороні, яка не є суб`єктом владних повноважень, та на користь якої ухвалене рішення, за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень.

При цьому, склад та розміри витрат, пов`язаних з оплатою правничої допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правничої допомоги, документи, що свідчать про оплату обґрунтованого гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правничої допомоги, оформлені у встановленому законом порядку.

Такий висновок узгоджується з правовою позицією Верховного Суду, викладеною у постановах від 21.03.2018 у справі №815/4300/17, від 04.08.2020 у справі №810/3213/16.

У цій справі представник позивача просить відшкодувати за рахунок бюджетних асигнувань відповідача витрати позивача на правничу допомогу у розмірі 2000,00 грн.

На підтвердження розміру витрат адвокатом Морозом С.В. надані оригінал ордеру, копії договору про надання професійної правової допомоги від 26.05.2023 №127; розрахунку витрат, квитанції від 26.05.2023 №127, свідоцтва про право на заняття адвокатською діяльністю /а.с. 24-28/.

Дослідивши надані представником позивача документи, суд враховує такі обставини.

Як слідує зі змісту залучених до матеріалів справи документів, адвокатом надані клієнту такі послуги: надано первинну консультацію та ознайомлення з матеріалами (безкоштовно), підготовлено та направлено до суду позовну заяву з додатками.

Оцінюючи надані представником позивача документи у взаємозв`язку з фактичними обставинами цієї справи, суд враховує, що цей спір виник у справі незначної складності та не характеризується наявністю виключної правової проблеми, значним суспільним інтересом до її розгляду, великою кількістю зібраних і поданих до суду доказів тощо. Навпаки, з питання розгляду подібних справ судами України напрацьовано сталу судову практику.

Обсяг наданих разом з позовною заявою доказів є незначним та не свідчить про вжиття дій щодо їх збирання саме адвокатом.

Справу розглянуто за правилами спрощеного позовного провадження без виклику учасників, судові засідання не проводились. Адвокат не відвідував суд для з`ясування обставин справи, не ознайомлювався з матеріалами справи, не подавав клопотань та інших процесуальних документів.

Враховуючи наведені вище фактичні обставини цієї справи суд акцентує увагу на тому, що особа має право на відшкодування судових та інших витрат лише у разі, якщо доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їх розмір обґрунтованим.

Верховний Суд у постанові від 11.12.2019 у справі №545/2432/16-а зазначив, що при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін.

Виходячи з вищеописаних обставин справи, зважаючи на те, що підготовлені адвокатом процесуальні документи не потребують значних затрат часу для їх складення, суд, оцінивши надані представником позивача докази у їх сукупності, враховуючи відсутність заперечень відповідачів щодо розміру витрат на професійну правничу допомогу у цій справі та ухвалення судом рішення про часткове задоволення позовних вимог, беручи до уваги принципи обґрунтованості, співмірності та пропорційності судових витрат, дійшов висновку про необхідність зменшення витрат на професійну правничу допомогу у цій справі до 1000,00 грн.

Керуючись статтями 241-245 Кодексу адміністративного судочинства України, суд -

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 ) до Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві (вул. Бульварно-Кудрявська, буд. 16, м. Київ, 04053, ідентифікаційний код 42098368), Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області (вул. Соборності, буд. 66, м. Полтава, 36014, ідентифікаційний код 13967927) про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії задовольнити частково.

Визнати протиправним та скасувати рішення № 16 від 02 травня 2023 року Головного управління Пенсійного фонду України в місті Києві.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в м. Києві повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 25.04.2023 про призначення пенсії за віком, з урахуванням висновків суду.

У задоволенні іншої частини позовних вимог відмовити.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві (вул. Бульварно-Кудрявська, буд. 16, м. Київ, 04053, ідентифікаційний код 42098368) на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 ) судові витрати зі сплати судового збору у розмірі 1073,60 грн (одна тисяча сімдесят три гривні шістдесят копійок) та на правничу допомогу у розмірі 1000,00 грн (одна тисяча гривень).

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо таку скаргу не було подано. Рішення може бути оскаржене протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення до Другого апеляційного адміністративного суду в порядку, визначеному ч.8 ст. 18, ч.ч. 7-8 ст. 44 та ст. 297 КАС України, а також з урахуванням особливостей подання апеляційних скарг, встановлених підп. 15.5 підп. 15 п. 1 р. VII "Перехідні положення" КАС України.

Суддя І.Г.Ясиновський