Справа № 127/22801/23
Суддя: Король О. П.
Дата ухвалення: 2023-09-14 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Провадження № 2-а/127/177/23
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14.09.2023 Вінницький міський суд Вінницької області

в складі: головуючого судді Короля О.П.,

секретаря Мельник А.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Вінниці адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Управління патрульної поліції у Вінницькій області Департаменту патрульної поліції про визнання протиправною та скасування постанови про адміністративне правопорушення,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Департаменту патрульної поліції у Вінницькій області про визнання протиправною та скасування постанови від 23.07.2023 року у справі про адміністративне правопорушення.

Свої вимоги мотивує тим, що 23.07.2023 р. інспектором 1 взводу 2 роти 1 батальйону Управління патрульної поліції у Вінницькій області лейтенантом поліції Сташком Владиславом Юрійовичем винесено постанову у справі про адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст.182 КУпАП України відносно ОСОБА_1 та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 255 грн. Позивач вважає, що зазначена постанова винесена з істотним порушенням його прав, не відповідає обставинам справи та вимогам закону, а тому підлягає скасуванню .

Позивач зазначив, що у його квартиру подзвонили, відкривши, він побачив поліцейського, який почав говорити, особисто для нього на той момент, щось не виразне. Що нібито в позивача гамір. Поліцейський попросив у позивача паспорт, з якою метою не уточнив, ОСОБА_1 надав свій паспорт, далі поліцейський почав вводити з паспорта дані в планшет, але там щось не працювало, далі повідомив позивача про те, що він отримає штраф, однак, який штраф та на підставі чого/якої адміністративної статті поліцейський не уточнив, мабуть не працював планшет, в якому він це все міг подивитися. Поліцейський повідомив, що позивач отримає повідомлення. Також позивач зазначив той факт, що від постанови він не відмовлявся, її взагалі не було на той момент. У постанові Відповідач стверджує, що позивачем порушено правило додержання тиші в населеному пункту, а саме «голосно слухав музику, чим порушив спокій громадян». З чим він не згоден, та зазначив, що у нього вдома була тиша.

Зазначив, що ім`я поліцейського він дізнався з постанови, який не представився, не назвав статтю адміністративного кодексу, яку він порушив під час розгляду справи. Права та обов`язки йому роз`яснені не були. За таких обставин він не мав часу та, відповідно, фізичної можливості скористатися своїми правами, передбаченими ст. 268 КУпАП України, зокрема, подавати докази, заявляти клопотання, користуватися правовою допомогою, тощо.

У своєму відзиві представник Управління патрульної поліції у Вінницькій області просить відмовити в задоволенні позовних вимог. Зазначає про те, що оскаржувана постанова винесена в межах повноважень поліцейського в порядку та у спосіб, визначений КУпАП, із дотриманням встановленої процедури та з урахуванням усіх обставин у справі. З огляду на зазначене вважає викладені вимоги позивача безпідставними, не підтвердженими жодними допустимими доказами.

В судовому засіданні позивач підтримав позов, посилаючись на обставини, викладені в позовній заяві.

Належним чином повідомлений про розгляд справи представник відповідача у судове засідання не з`явився, причини неявки суду не повідомив.

Відповідно до ч. 2 ст. 77 ЦПК України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Заслухавши пояснення позивача, дослідивши письмові докази в справі, суд дійшов висновку про задоволення позову з таких підстав.

Згідно з оскаржуваною постановою серії ЕГА № 1121341 від 23.07.2023 р о 04.20 год. у АДРЕСА_1 громадянин ОСОБА_1 порушив правила дотримання тиші в населеному пункті, а саме голосно слухав музику, чим порушував спокій громадян. За вказане адміністративне правопорушення позивача було притягнуто до адміністративної відповідальності та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в дохід держави в сумі 255 гривень.

Позивач з винесеною постановою не погоджується та вважає що складена безпідставно та не підтверджується будь-якими доказами.

Відповідно до вимог ч.1 ст.182 КУпАП порушення вимог законодавчих та інших нормативно-правових актів щодо захисту населення від шкідливого впливу шуму чи правил додержання тиші в населених пунктах і громадських місцях тягне за собою попередження або накладення штрафу на громадян від п`яти до п`ятнадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян і накладення штрафу на посадових осіб та громадян суб`єктів господарської діяльності від п`ятнадцяти до тридцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Відповідно до ст. 24 Закону України «Про забезпечення санітарного та епідемічного благополуччя населення» органи виконавчої влади, органи місцевого самоврядування, підприємства, установи, організації та громадяни при здійсненні будь-яких видів діяльності з метою відвернення і зменшення шкідливого впливу на здоров`я населення шуму зобов`язані: здійснювати відповідні організаційні, господарські, технічні, технологічні, архітектурно-будівельні та інші заходи щодо попередження утворення та зниження шуму до рівнів, установлених санітарними нормами; забезпечувати під час роботи закладів громадського харчування, торгівлі, побутового обслуговування, розважального та грального бізнесу, культури, при проведенні концертів, дискотек, масових святкових і розважальних заходів тощо рівні звучання звуковідтворювальної апаратури та музичних інструментів у приміщеннях і на відкритих майданчиках, а також рівні шуму в прилеглих до них жилих і громадських будівлях, що не перевищують рівнів, установлених санітарними нормами; вживати заходів щодо недопущення впродовж доби перевищень рівнів шуму, встановлених санітарними нормами, в таких приміщеннях і на таких територіях (захищені об`єкти):

1)жилих будинків і прибудинкових територіях;

2)лікувальних, санаторно-курортних закладів, будинків-інтернатів, закладів освіти, культури;

3)готелів і гуртожитків;

4)розташованих у межах населених пунктів закладів громадського харчування, торгівлі, побутового обслуговування, розважального та грального бізнесу;

5)інших будівель і споруд, у яких постійно чи тимчасово перебувають люди;

6) парків, скверів, зон відпочинку, розташованих на території мікрорайонів і груп житлових будинків.

Шум на захищених об`єктах при здійсненні будь-яких видів діяльності не повинен перевищувати рівнів, установлених санітарними нормами для відповідного часу доби.

Відповідно до додатку 1 до «Державних санітарних норм допустимих рівнів шуму в приміщенні житлових та громадських будинків на території житлової забудови», затвердженої наказом Міністерства охорони здоров`я №463 від 22.02.2019 року, у житлових приміщеннях житла І і II категорій, допускається рівень шуму: в день до 40 децибел, в ніч до 30 децибел, в залах кафе, їдалень, барів, ресторанів, цілодобово до 55 децибел.

Відповідно до ч.1 ст.2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

За ч. 2 статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з пунктом 8 частини першої статті 23 Закону України «Про Національну поліцію» поліція відповідно до покладених на неї завдань у випадках, визначених законом, здійснює провадження у справах про адміністративні правопорушення, приймає рішення про застосування адміністративних стягнень та забезпечує їх виконання.

За ст. 268 КУпАП особа, яка притягається до адміністративної відповідальності має право: знайомитися з матеріалами справи, давати пояснення, подавати докази, заявляти клопотання; при розгляді справи користуватися юридичною допомогою адвоката, іншого фахівця у галузі права, який за законом має право на надання правової допомоги особисто чи за дорученням юридичної особи, виступати рідною мовою і користуватися послугами перекладача, якщо не володіє мовою, якою ведеться провадження; оскаржити постанову по справі. Справа про адміністративне правопорушення розглядається в присутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності. Під час відсутності цієї особи справу може бути розглянуто лише у випадках, коли є дані про своєчасне її сповіщення про місце і час розгляду справи і якщо від неї не надійшло клопотання про відкладення розгляду справи.

Статтею 77 КАС передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Відповідно до ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відео-запису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Згідно із ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно із статтею 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Згідно з п. 1 ч.1 ст. 247 КУпАП обов`язковою умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність події адміністративного правопорушення. Наявність події правопорушення доводиться шляхом надання доказів.

Отже, нормами процесуального законодавства тягар доказування наявності факту вчинення адміністративного порушення позивачем покладається на відповідача.

Відповідно до ст. 62 Конституції України обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачиться на її користь.

Відповідно до п. 43 рішення Європейського суду з прав людини (ЄСПЛ) від 14.02.2008 р. у справі «Кобець проти України» (з відсиланням на первісне визначення цього принципу у справі «Авшар проти Туреччини» (Avsar v. Turkey), п. 282), доказування, зокрема, має випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпцій, достатньо вагомих, чітких та узгоджених між собою, а за відсутності таких ознак не можна констатувати, що винуватість обвинуваченого доведено поза розумним сумнівом. Розумним є сумнів, який ґрунтується на певних обставинах та здоровому глузді, випливає зі справедливого та зваженого розгляду всіх належних та допустимих відомостей, визнаних доказами, або з відсутності таких відомостей і є таким, який змусив би особу втриматися від прийняття рішення у питаннях, що мають для неї найбільш важливе значення.

Висновок про наявність чи відсутність в діях особи складу адміністративного правопорушення повинен бути обґрунтований, тобто зроблений на підставі всебічного, повного і об`єктивного дослідження всіх обставин та доказів, які підтверджують факт вчинення адміністративного правопорушення.

Притягнення особи до адміністративної відповідальності можливе лише за умови наявності юридичного складу адміністративного правопорушення, в тому числі, встановлення вини особи у його вчиненні, яка підтверджена належними та допустимими доказами.

Згідно із ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Зазначене положення поширюється на доказування правомірності оскаржуваного рішення (дії чи бездіяльності). Окрім доказування правових підстав для рішення (тобто правомірності), суб`єкт владних повноважень повинен доказувати фактичну підставу, тобто наявність фактів, з якими закон пов`язує можливість прийняття рішення, вчинення дії чи утримання від неї.

Враховуючи принцип змагальності адміністративного процесу та встановлений КАС України обов`язок відповідача щодо доказування правомірності свого рішення, суд вирішує спір на основі викладених в позові та відзиві аргументів.

Як вбачається із змісту оскаржуваної постанови в ній не наведено доказів, на яких ґрунтується висновок поліцейського про вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст.182 КУпАП.

Позивач при обґрунтуванні позовних вимог, посилався на відсутність самого факту вчинення ним дій, які передбачені диспозицією ч.1 ст.182 КУпАП, зазначаючи, що постанова про адміністративне правопорушення не містить жодних доказів, які б свідчили про цей факт. Крім того, позивач зазначив, що не був присутнім під час розгляду справи про адміністративне правопорушення, що позбавило позивача можливості прийняти участь у розгляді справи та користуватись правами, передбаченими ст. 268 КУпАП, що свідчить про протиправність винесеного рішення.

Відповідачем не спростовано аргументи викладені позивачем в позовній заяві та не надано доказів, які доводять вину позивача у вчиненні адміністративного правопорушення за ч. 1ст. 182 КУпАП.

Пояснення надані у відзиві представником відповідача носять формальний характер та не спростовують аргументи, викладені позивачем в позовній заяві, доказів, які доводять вину позивача у вчиненні адміністративного правопорушення за ч. 1 ст. 182 КУпАП не надано, працівниками поліції не здійснювався замір рівня шуму, на відеозаписі музики в квартирі за адресою : АДРЕСА_1 , не було чути.

Нормами Закону України «Про забезпечення санітарного та епідемічного благополуччя населення та додатком 1 до «Державних санітарних норм допустимих рівнів шуму в приміщенні житлових та громадських будинків на території житлової забудови», затвердженим наказом Міністерства охорони здоров`я №463 від 22.02.2019 року, встановлений максимально допустимий звуковий поріг у 30 децибел. Отже, в цьому випадку застосування терміну «голосно» потребує уточнення шляхом заміру рівня шуму та наведення його фіксованого значення.

Касаційний адміністративний суд у складі Верховного Суду у постанові №338/1/17 від 26.04.2018 зазначив, що саме по собі описання адміністративного правопорушення не може бути належним доказом вчинення особою такого порушення. Така постанова по своїй правовій природі є рішенням суб`єкта владних повноважень щодо наслідків розгляду зафіксованого правопорушення, якому передує фіксування цього правопорушення.

Враховуючи вищевикладене, а також те, що позивач заперечує вчинення правопорушення, а відповідач як суб`єкт владних повноважень у спірних відносинах, не надав належних та допустимих доказів правомірності прийнятого рішення про притягнення позивача до адміністративної відповідальності для встановлення істини у справі, суд вважає, що відсутність доказів вчинення позивачем вказаного правопорушення, які б підтверджували правомірність притягнення позивача до адміністративної відповідальності, свідчить про протиправність оскаржуваної постанови та наявність підстав для задоволення позовних вимог.

Відповідно до ч.1 ст.139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Отже, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір, сплачений при подачі позовної заяви.

Керуючись ст. ст. 6, 9, 12, 241-246, 286, 295 КАС України,

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити.

Скасувати постанову інспектора 1 взводу 2 роти 1 батальйону Управління патрульної поліції у Вінницькій області лейтенанта поліції Сташка Владислава Юрійовича від 23.07.2023 р. у справі про адміністративне правопорушення за ч. 1 ст. 182 КУпАП про накладення штрафу в розмірі 255 грн. на ОСОБА_1 .

Справу про адміністративне правопорушення за ч. 1 ст. 182 КУпАП відносно ОСОБА_1 закрити.

Стягнути на користь ОСОБА_1 у відшкодування витрат із сплати судового збору 536,80 грн. за рахунок бюджетних асигнувань Управління патрульної поліції у Вінницькій області Департаменту патрульної поліції.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом десяти днів з дня проголошення.

Суддя