Справа № 440/2421/23
Суддя: Т.С. Канигіна
Дата ухвалення: 2023-09-14 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОЛТАВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 вересня 2023 року м. ПолтаваСправа № 440/2421/23

Полтавський окружний адміністративний суд у складі судді Канигіної Т.С., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження (у письмовому провадженні) справу за позовом Полтавської обласної військової адміністрації до Кобеляцької міської ради, треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні позивача - Регіональний ландшафтний парк "Нижньоворсклянський", ОСОБА_1 про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії,

В С Т А Н О В И В:

Полтавська обласна військова адміністрація звернулась до Полтавського окружного адміністративного суду з позовною заявою до Кобеляцької міської ради про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії, а саме просить:

- визнати протиправним та скасувати рішення Кобеляцької міської ради Полтавського району Полтавської області від 31.01.2023 №11 "Про внесення змін до штатного розпису регіонального ландшафтного парку "Нижньоворсклянський" на 2023 рік".

Позовні вимоги обґрунтовані посиланням на те, що рішенням тридцятої сесії восьмого скликання Кобеляцької міської ради Полтавського району Полтавської області №11 від 31.01.2023 "Про внесення змін до штатного розпису регіонального ландшафтного парку "Нижньоворсклянський" на 2023 рік" внесено зміни до штатного розпису РЛП "Нижньоворсклянський" на 2023 рік" шляхом скорочення інспектора з охорони природно-заповідного фонду 1-ої категорії 1 посада та інспектора з охорони природно-заповідного фонду 2-ої категорії 3 посади. Зазначеним рішенням затверджено штатний розпис РЛП "Нижньоворсклянський" на 2023 рік у новій редакції, що додається до цього рішення. Це рішення набрало чинності з 01.02.2023. За доводами позивача, у спірному рішенні відповідач посилається на те, що воно прийнято з урахуванням розпорядження Полтавської обласної військової адміністрації №37 від 70.03.2022 "Про заборону навігації для маломірних (малих) суден та вилову водних ресурсів на водоймищах Полтавської області на період воєнного стану"; з 01.02.2023 відповідач своїм рішенням ліквідував службу охорони природно-заповідного фонду РЛП "Нижньоворсклянський". Зазначено, що Кобелянська міська рада прийняла рішення поза межами своїх повноважень.

Ухвалою Полтавського окружного адміністративного суду від 13.03.2023 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження в адміністративній справі; вирішено розгляд справи здійснювати за правилами спрощеного позовного провадження (у письмовому провадженні), витребувано докази, залучено до участі у справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні позивача Регіональний ландшафтний парк "Нижньоворсклянський".

Ухвалою Полтавського окружного адміністративного суду від 13.06.2023 залучено до участі у справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні позивача ОСОБА_1 .

У наданому до суду відзиві відповідач позов не визнав, просив у задоволенні позовних вимог відмовити. Свою позицію мотивував тим, що оскаржене рішення обумовлено необхідністю ефективного та обґрунтованого використання бюджетних коштів. Зазначено, що з урахуванням Положення забезпечення режиму охорони території РЛП "Нижньоворсклянський" директор парку, як начальник служби охорони парку, має всі повноваження, якими були наділені інспектори у сфері охорони природно-заповідного фонду України, задля його збереження.

Позивач скористався правом подання відповіді на відзив, у якому зазначив, що скорочення штатних одиниць та звільнення працівників відповідальних за охорону природно-заповідного фонду призведе до завдання шкоди об`єктам природно-заповідних територій регіонального ландшафтного парку "Нижньоворсклянський" внаслідок порушення правил рибальництва та незаконної порубки лісу. Відсутність у штаті парку достатньої кількості працівників відповідальних за охорону природно-заповідного фонду зробить неможливим проведення робіт по відшкодуванню заподіяної шкоди, що в свою чергу змусить відповідача виділяти додаткові кошти на відновлення флори та фауни. Також зазначено, що спірне рішення прийнято з порушенням процедури внесення змін до штатного розпису регіонального ландшафтного парку "Нижньоворсклянський".

ОСОБА_1 правом подання письмових пояснень не скористався. Копія ухвали суду від 13.06.2022, позовної заяви з додатками у справі направлена ОСОБА_1 за адресою реєстрації, проте, відправлення повернуто на адресу суду із відміткою пошти: "адресат відсутній за вказаною адресою". Відповідно до частини одинадцятої статті 126 Кодексу адміністративного судочинства України у разі повернення поштового відправлення із повісткою, яка не вручена адресату з незалежних від суду причин, вважається, що така повістка вручена належним чином.

Крім того, ухвалу Полтавського окружного адміністративного суду від 13.06.2022 доставлено до електронного кабінету ОСОБА_1 15.06.2023.

Відповідно до частини четвертої статті 159 Кодексу адміністративного судочинства України подання заяв по суті справи є правом учасників справи.

Відповідно до частини восьмої статті 262 Кодексу адміністративного судочинства України, при розгляді справи за правилами спрощеного позовного провадження суд досліджує докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи, а у випадку розгляду справи з повідомленням (викликом) учасників справи - також заслуховує їхні усні пояснення. Судові дебати не проводяться.

Дослідивши матеріали справи, з`ясувавши фактичні обставини, оцінивши докази, що мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд дійшов наступних висновків.

Згідно з Положенням про Регіональний ландшафтний парк "Нижньоворсклянський" (надалі РЛП "Нижньоворсклянський") РЛП "Нижньоворсклянський" розташований на території Кобеляцької міської ради Полтавського району Полтавської області та входить до складу природно-заповідного фонду України, охороняється як національне надбання, щодо якого встановлюється особливий режим охорони, відтворення і використання і є складовою частиною світової системи природних територій та об`єктів, що перебувають під особливою охороною.

З матеріалів справи вбачається, що відповідно до витягу з протоколу від 31.01.2023 першого пленарного засідання тридцятої сесії Кобелянської міської ради восьмого скликання внесено пропозицію по питанню "Про внесення змін до штатного розпису регіонального ландшафтного парку "Нижньоворсклянський" на 2023 рік" шляхом скорочення інспектора з охорони природно-заповідного фонду 1 категорії 1 посада та інспектора з охорони природно-заповідного фонду 2 категорії 3 посади, з метою ефективного та обґрунтованого використання бюджетних коштів, керуючись Законом України "Про організацію трудових відносин в умовах воєнного стану", за результатом проведеного голосування (за 16, проти 0, утрималось 0, не голосували 1) прийнято рішення №11 "Про внесення змін до штатного розпису регіонального ландшафтного парку "Нижньоворсклянський" на 2023 рік".

За змістом пунктів 1-4 рішення першого пленарного засідання тридцятої сесії Кобелянської міської ради восьмого скликання від 31.01.2023 №11 вирішено: внести зміни до штатного розпису регіонального ландшафтного парку Нижньоворсклянський" на 2023 рік шляхом скорочення інспектора з охорони природно-заповідного фонду І категорії 1 посада та інспектора з охорони природно-заповідного фонду II категорії 3 посади; затвердити штатний розпис регіонального ландшафтного парку Нижньоворсклянський" на 2023 рік у новій редакції; директору регіонального ландшафтного парку "Нижньоворсклянський" забезпечити доведення працівників до відома про зміни, передбачені пунктом 1 даного рішення, та провести вивільнення відповідно до вимог чинного законодавства; дане рішення набирає законної сили 01.02.2023.

Позивач, не погоджуючись із рішенням першого пленарного засідання тридцятої сесії Кобелянської міської ради восьмого скликання від 31.01.2023 №11, звернуся до суду із цим позовом.

Надаючи оцінку спірним правовідносинам, суд виходить з наступного.

Закон України "Про природно-заповідний фонд України" від 16.06.1992 № 2456-XII (надалі Закон № 2456-XII) визначає правові основи організації, охорони, ефективного використання природно-заповідного фонду України, відтворення його природних комплексів та об`єктів.

Природно-заповідний фонд становлять ділянки суші і водного простору, природні комплекси та об`єкти яких мають особливу природоохоронну, наукову, естетичну, рекреаційну та іншу цінність і виділені з метою збереження природної різноманітності ландшафтів, генофонду тваринного і рослинного світу, підтримання загального екологічного балансу та забезпечення фонового моніторингу навколишнього природного середовища.

У зв`язку з цим законодавством України природно-заповідний фонд охороняється як національне надбання, щодо якого встановлюється особливий режим охорони, відтворення і використання. Україна розглядає цей фонд як складову частину світової системи природних територій та об`єктів, що перебувають під особливою охороною.

Відповідно до статті 3 Закону № 2456-XII до природно-заповідного фонду України належать, зокрема, природні території та об`єкти - природні заповідники, біосферні заповідники, національні природні парки, регіональні ландшафтні парки, заказники, пам`ятки природи, заповідні урочища.

Згідно зі статтею 4 цього Закону регіональні ландшафтні парки, зони - буферна, антропогенних ландшафтів, регульованого заповідного режиму біосферних заповідників, землі та інші природні ресурси, включені до складу, але не надані національним природним паркам, заказники, пам`ятки природи, заповідні урочища, ботанічні сади, дендрологічні парки, зоологічні парки та парки-пам`ятки садово-паркового мистецтва можуть перебувати як у власності Українського народу, так і в інших формах власності, передбачених законодавством України.

Відповідно до статті 5 Закону № 2456-XII завдання, науковий профіль, характер функціонування і режим територій та об`єктів природно-заповідного фонду визначаються у положеннях про них, які розробляються відповідно до цього Закону, і затверджуються центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування і реалізує державну політику у сфері охорони навколишнього природного середовища - щодо територій та об`єктів природно-заповідного фонду загальнодержавного значення; обласними, Київською та Севастопольською міськими державними адміністраціями, органом виконавчої влади Автономної Республіки Крим з питань охорони навколишнього природного середовища - щодо територій та об`єктів природно-заповідного фонду місцевого значення.

Статтею 23 Закону № 2456-XII визначено, що регіональні ландшафтні парки є природоохоронними рекреаційними установами місцевого чи регіонального значення, що створюються з метою збереження в природному стані типових або унікальних природних комплексів та об`єктів, а також забезпечення умов для організованого відпочинку населення. Регіональні ландшафтні парки організовуються з вилученням або без вилучення земельних ділянок, водних та інших природних об`єктів у їх власників або користувачів.

Згідно з статтею 24 цього Закону на території регіональних ландшафтних парків з урахуванням природоохоронної, оздоровчої, наукової, рекреаційної, історико-культурної та інших цінностей природних комплексів та об`єктів, їх особливостей проводиться зонування з урахуванням вимог, встановлених для територій національних природних парків. Проект організації території регіонального ландшафтного парку, охорони, відтворення та рекреаційного використання його природних комплексів та об`єктів і порядок його реалізації затверджуються державним органом, який прийняв рішення про організацію парку.

Окремо Закон № 2456-XII врегульовує питання охорони територій та об`єктів природно-заповідного фонду, контролю за додержанням їх режиму.

Так, відповідно до статті 60 Закону № 2456-XII охорона природних заповідників, біосферних заповідників, національних природних парків, а також ботанічних садів, дендрологічних парків, зоологічних парків, парків-пам`яток садово-паркового мистецтва загальнодержавного значення, а також регіональних ландшафтних парків, управління якими здійснюється спеціальними адміністраціями, покладається на служби їх охорони, які входять до складу служби державної охорони природно-заповідного фонду України. Положення про службу державної охорони природно-заповідного фонду України затверджується Кабінетом Міністрів України.

Охорона територій та об`єктів природно-заповідного фонду інших категорій покладається на підприємства, установи та організації, у віданні яких вони перебувають. У разі необхідності їх охорона може покладатися на служби державної охорони розташованих поблизу природних заповідників, біосферних заповідників, національних природних парків та регіональних ландшафтних парків.

Органи місцевого самоврядування, місцеві державні адміністрації, виконавчі органи місцевого самоврядування сприяють охороні й збереженню територій та об`єктів природно-заповідного фонду, виконанню покладених на них завдань.

Відповідно до пункту 1 Положення про службу державної охорони природно-заповідного фонду України, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 14.07.2000 №1127 (далі за текстом Положення №1127), служба державної охорони природно-заповідного фонду України (далі - служба держохорони) забезпечує охорону та збереження природних заповідників, біосферних заповідників, національних природних парків, ботанічних садів, дендрологічних парків, зоологічних парків, парків-пам`яток садово-паркового мистецтва загальнодержавного значення, а також регіональних ландшафтних парків.

У пункті 2 Положення №1127 зазначено, що до складу служби держохорони входять служби охорони природних заповідників, біосферних заповідників, національних природних парків, ботанічних садів, дендрологічних парків, зоологічних парків, парків-пам`яток садово-паркового мистецтва загальнодержавного значення, а також регіональних ландшафтних парків.

Згідно з пунктом 4 Положення №1127 основними завданнями служби держохорони є: забезпечення додержання режиму охорони територій та об`єктів природно-заповідного фонду України; попередження та припинення порушень природоохоронного законодавства.

У додатку до Положення №1127 визначений перелік підрозділів і посад працівників, які входять до складу служби державної охорони природно-заповідного фонду України, у якому зазначено, що до складу служба державної охорони природного заповідника, біосферного заповідника, національного природного парку, регіонального ландшафтного парку входять: директор; головний природознавець; відділ (сектор) державної охорони природно-заповідного фонду; начальник філіалу; начальник природоохоронного науково-дослідного відділення та його заступник, начальник станції пожежної (природоохоронної), майстер станції пожежної (природоохоронної); інженер з охорони природних екосистем, інженер з охорони тваринного світу; майстер з охорони природи, інспектор з охорони природно-заповідного фонду, пожежний (респіраторник), спостерігач-пожежний.

У позовній заяві зазначено, що відповідно до пункту 3.8 розділу 3 Положення про регіональний ландшафтний парк "Нижньоворсклянський" директор Парку зокрема, затверджує за погодженням із головою Кобеляцької міської ради структуру і штатний розпис РЛП "Нижньоворсклянський" відповідно до чинного законодавства. При цьому, відповідачем порушено процедуру внесення змін до штатного розпису Парку, оскільки рішення приймалося на пленарному засіданні депутатами тридцятої сесії Кобелянської міської ради восьмого скликання.

Надаючи оцінку зазначеним твердженням позивача, суд зазначає, що протокол першого пленарного засідання тридцятої сесії Кобелянської міської ради восьмого скликання, рішення Кобеляцької міської ради Полтавського району Полтавської області від 31.01.2023 №11 "Про внесення змін до штатного розпису регіонального ландшафтного парку "Нижньоворсклянський" на 2023 рік" підписано виконуючим повноваження міського голови - секретарем міської ради Василем Фещенко.

Відповідно до частини третьої-п`ятої статті 50 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні" секретар сільської, селищної, міської ради: 1) у випадку, передбаченому частиною першою статті 42 цього Закону, здійснює повноваження сільського, селищного, міського голови; 2) скликає сесії ради у випадках, передбачених частиною шостою статті 46 цього Закону; повідомляє депутатам і доводить до відома населення інформацію про час і місце проведення сесії ради, питання, які передбачається внести на розгляд ради; 3) веде засідання ради та підписує її рішення у випадках, передбачених частиною шостою статті 46 цього Закону; 4) організує підготовку сесій ради, питань, що вносяться на розгляд ради, забезпечує оприлюднення проектів рішень ради відповідно до Закону України "Про доступ до публічної інформації" та інших законів; 5) забезпечує своєчасне доведення рішень ради до виконавців і населення, організує контроль за їх виконанням, забезпечує оприлюднення рішень ради відповідно до Закону України "Про доступ до публічної інформації", забезпечує офіційне оприлюднення рішень ради, які відповідно до закону є регуляторними актами, а також документів, підготовлених у процесі здійснення радою регуляторної діяльності, та інформації про здійснення радою регуляторної діяльності; 6) за дорученням сільського, селищного, міського голови координує діяльність постійних та інших комісій ради, дає їм доручення, сприяє організації виконання їх рекомендацій; 7) сприяє депутатам ради у здійсненні їх повноважень; 8) організує за дорученням ради відповідно до законодавства здійснення заходів, пов`язаних з підготовкою і проведенням референдумів та виборів до органів державної влади і місцевого самоврядування; 9) забезпечує зберігання у відповідних органах місцевого самоврядування офіційних документів, пов`язаних з місцевим самоврядуванням відповідної територіальної громади, забезпечує доступ до них осіб, яким це право надано у встановленому порядку; 10) вирішує за дорученням сільського, селищного, міського голови або відповідної ради інші питання, пов`язані з діяльністю ради та її органів.

Секретар сільської ради може за рішенням ради одночасно здійснювати повноваження секретаря виконавчого комітету відповідної ради.

Крім того, додатком до рішення Кобеляцької міської ради Полтавського району Полтавської області від 31.01.2023 №11 "Про внесення змін до штатного розпису регіонального ландшафтного парку "Нижньоворсклянський" на 2023 рік" директором РЛП "Нижньоворсклянський" затверджено штат у кількість 5 штатних посад з місячним фондом заробітної плати 42087,00 грн, а саме: директор 1 штатна посада з фондом заробітної плати на місяць 13187,00 грн; бухгалтер 1 штатна посада з фондом заробітної плати на місяць 6700,00 грн; сторож 3 штатні посади з фондом заробітної плати на місяць 22200,00 грн, який погоджено виконуючим повноваження міського голови - секретарем міської ради Василем Фещенко, про що свідчить підпис останнього.

Отже, твердження позивача щодо порушення процедури внесення змін до штатного розпису парку, а саме: пункту 3.8 розділу 3 Положення про регіональний ландшафтний парк "Нижньоворсклянський", є безпідставним та не підтверджується матеріалами справи.

Щодо доводу позивача про те, що вказаним рішенням Кобелянська міська рада ліквідувала службу охорони РЛП "Нижньоворсклянський", суд зазначає наступне.

Згідно з частиною третьою статті 60 Закону України "Про природно-заповідний фонд України" органи місцевого самоврядування, місцеві державні адміністрації, виконавчі органи місцевого самоврядування сприяють охороні й збереженню територій та об`єктів природно-заповідного фонду, виконанню покладених на них завдань.

Як зазначено в позовній заяві, відповідно до звіту про роботу РЛП "Нижньоворсклянський" за 2022 рік працівниками служби охорони було складено: 4 акти про вилучення безгосподарських знарядь добування природних ресурсів, 13 протоколів про адміністративне правопорушення за статтею 91 Кодексу України про адміністративні правопорушення, з яких 4 передано для встановлення кримінального правопорушення. Вилучено знарядь незаконного добування природних ресурсів: сіток -51 шт., човнів - 6 шт., спінінг - 2 шт., раколовка - 3 шт.

Водночас, згідно з пунктом 5.1 Положення про РЛП "Нижньоворсклянський" забезпечення режиму охорони території РЛП "Нижньоворсклянський" здійснюється службою охорони парку. Її посадовими особами є: директор парку начальник служби державної охорони парку та інспектори з державної охорони природно-заповідного фонду. Посадові особи служби державної охорони парку мають право, зокрема, складати протоколи про порушення вимог законодавства у сфері природно-заповідного фонду України, надсилати їх відповідним органам для притягнення винних осіб до відповідальності.

Отже, з урахуванням приписів Положення, директор парку, як начальник служби охорони парку, має також усі повноваження, якими були наділені інспектори у сфері охорони природно-заповідного фонду України задля його збереження.

Щодо твердження позивача про те, що за 2022 рік інспекторами з охорони природно-заповідного фонду РЛП "Нижньоворсклянський" складено протоколів на відшкодування шкоди завданої об`єктам природно-заповідних територій парку внаслідок порушення правил рибальництва та незаконної порубки лісу на 6198237,00 грн, а тому діяльність служби охорони парку є економічно доцільною, суд зазначає наступне.

Згідно з статтею 46 Закону України "Про природно-заповідний фонд України" фінансування заходів щодо регіональних ландшафтних парків, а також ботанічних садів, дендрологічних парків та зоологічних парків місцевого значення здійснюється за рахунок бюджету Автономної Республіки Крим та місцевих бюджетів. Для цієї мети можуть також залучатися кошти позабюджетних і благодійних фондів, кошти підприємств, установ, організацій та громадян.

Витрати, пов`язані із забезпеченням режиму охорони заказників, пам`яток природи, заповідних урочищ та парків-пам`яток садово-паркового мистецтва, здійснюються за рахунок підприємств, установ, організацій, інших землевласників та землекористувачів, на території яких вони знаходяться.

У разі необхідності проведення спеціальних заходів, спрямованих на запобігання знищенню чи пошкодженню природних комплексів територій та об`єктів природно-заповідного фонду зазначених категорій, можуть виділятися кошти: державного бюджету - для територій та об`єктів природно-заповідного фонду загальнодержавного значення; місцевих бюджетів - для територій та об`єктів природно-заповідного фонду місцевого значення.

Статтею 48 Закону України "Про природно-заповідний фонд України" зазначено, що для фінансування природоохоронних заходів можуть створюватися цільові екологічні фонди природних заповідників, біосферних заповідників, національних природних парків, регіональних ландшафтних парків, ботанічних садів, дендрологічних парків та зоологічних парків.

До цих фондів надходять: частина штрафів та грошових стягнень за шкоду, заподіяну їм у результаті порушення законодавства про природно-заповідний фонд, у розмірі 70 відсотків загальної суми штрафів та грошових стягнень; кошти, одержані від реалізації конфіскованого або вилученого відповідно до законодавства майна, яке було знаряддям або предметом екологічного правопорушення на їх території; частина платежів підприємств, установ та організацій за забруднення відповідних територій та об`єктів природно-заповідного фонду, що визначається на підставі еколого-економічної оцінки їх впливу на навколишнє природне середовище; цільові та інші добровільні внески підприємств, установ, організацій, у тому числі міжнародних і зарубіжних, та громадян.

Кошти вказаних екологічних фондів можуть використовуватися лише для цільового фінансування заходів, спрямованих на забезпечення охорони заповідних природних комплексів та об`єктів, розвиток наукових досліджень, міжнародного співробітництва, еколого-освітніх робіт. Їх розподіл здійснюється радою фонду, до складу якої включаються представники адміністрації відповідних природних заповідників, біосферних заповідників, регіональних ландшафтних парків, ботанічних садів, дендрологічних парків, зоологічних парків, а також державних органів з охорони навколишнього природного середовища, громадських екологічних об`єднань, провідні науковці та фахівці. До складу таких рад біосферних заповідників можуть включатися представники відповідних міжнародних організацій, відомі зарубіжні вчені та спеціалісти.

Також відповідно до пункту 8.1 Положення про РЛП "Нижньоворсклянський" фінансування заходів РЛП "Нижньоворсклянський" здійснюється за рахунок: місцевих бюджетів; позабюджетних коштів і благодійних фондів; коштів підприємств, установ, організацій та громадян; інших джерел фінансування, не заборонених законодавством.

За необхідності здійснення спеціальних заходів, спрямованих на попередження знищення або пошкодження природних комплексів та об`єктів загальнодержавного значення (ландшафтний заказник загальнодержавного значення "Лучківський"), можуть залучати кошти з Державного бюджету.

Таким чином, складення протоколів на відшкодування шкоди, завданої об`єктам природно-заповідних територій парку внаслідок порушення правил рибальництва та незаконної порубки лісу, не є джерелом фінансування заходів РЛП "Нижньоворсклянський".

Відповідно до частин першої та другої статті 9 Кодексу адміністративного судочинства України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Нормами статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. У адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Згідно зі статтею 90 Кодексу адміністративного судочинства України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

З огляду на викладене, оцінюючи зібрані у справі докази у їх сукупності, суд дійшов висновку про необґрунтованість та безпідставність позовних вимог, у зв`язку з чим відсутні підстави для задоволення позову.

Інші доводи позивача є безпідставними та не впливають на висновки суду.

Відповідно до частини першої статті 132 Кодексу адміністративного судочинства України судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Згідно з частиною першою статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Отже, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа, у разі задоволення позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень.

Проте у цій справі суд дійшов висновку про відмову в задоволенні позову, у зв`язку з чим відсутні підстави для відшкодування судових витрат, понесених позивачем.

Керуючись статтями 2, 9, 77, 243-246, 255, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

В И Р І Ш И В:

У задоволенні позовних вимог Полтавської обласної військової адміністрації (вул. Соборності, буд. 45, м. Полтава, 36014, ) до Кобеляцької міської ради (вул. Касьяна, буд. 29, м. Кобеляки, Полтавська область, 39200, ), треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні позивача - Регіональний ландшафтний парк "Нижньоворсклянський" (с. Лучки, Полтавський район, Полтавська область, 39255, ), ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , рнокпп НОМЕР_1 ) про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії відмовити.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на дане рішення може бути подана протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення. Рішення може бути оскаржене до Другого апеляційного адміністративного суду в порядку, визначеному частиною 8 статті 18, частинами 7-8 статті 44 та статтею 297 Кодексу адміністративного судочинства України, а також з урахуванням особливостей подання апеляційних скарг, встановлених підпунктом 15.5 підпункту 15 пункту 1 розділу VII "Перехідні положення" Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя Канигіна Т.С.