Справа № 420/12304/23
Суддя: Аракелян М.М.
Дата ухвалення: 2023-09-15 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 вересня 2023 року м. Одеса

Одеський окружний адміністративний суд у складі:

Головуючого судді Аракелян М.М.

розглянувши у письмовому провадженні справу за адміністративною позовною заявою ОСОБА_1 (РНОКПП: НОМЕР_1 ; адреса: АДРЕСА_1 ) до Головного управління Пенсійного фонду України в Кіровоградській області (; адреса: вул. Соборна, 7А, м. Кропивницький, 25009) про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії, -

ВСТАНОВИВ:

29 травня 2023 року до Одеського окружного адміністративного суду надійшла адміністративна позовна заява ОСОБА_1 (надіслана засобами поштового зв`язку 25.05.2023 року) до Головного управління Пенсійного фонду України в Кіровоградській області, Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області, в якій представник позивача просить суд:

прийняти подану позовну заяву до розгляду і постановити ухвалу про відкриття спрощеного позовного провадження у справі без участі (повідомлення) сторін або їх представників;

в порядку підготовки справи до судового розгляду витребувати у другого відповідача (ГУПФ України в Одеській області) заяву позивача про призначення пенсії за віком від 02 березня 2023 року вхідний реєстраційний номер 1315 з доданими до неї документами;

розглянути подану позовну заяву в порядку спрощеного позовного провадження в формі письмового провадження без участі (повідомлення) сторін або їх представників, постановити рішення про визнання протиправним і скасування рішення першого відповідача - Головного Управління Пенсійного Фонду України в Кіровоградській області від 10 березня 2023 року № 47 про відмову в призначенні пенсії за віком позивачу ОСОБА_1 та про зобов`язання другого відповідача - Головного Управління Пенсійного Фонду України в Одеській області як територіального органу Пенсійного Фонду України за зареєстрованим в установленому законом порядку місцем проживання позивача врахувати до страхового стажу під час призначення пенсії за віком наступні періоди трудової діяльності позивача ОСОБА_1 , зокрема:

Роботу в Іллічівському відділенні Держбанку в період з 07 вересня 1978 року по 01 серпня 1979 року.

Роботу на Одеському заводі Епсілон в період з 31 серпня 1979 року по 15 жовтня 1983 року.

Роботу в Одеському виробничому хімфармоб`єднанні ім. 60-річчня СРСР з 01 листопада 1983 року по 11 квітня 1984 року

Роботу на міжрейсовій базі моряків ЧМП в період з 20 червня 1984 року по 05 жовтня 1984 року листопада 1986 року.

Роботу в тресті Облжитлопостачзбутторг в період з 15 листопада 1984 року по 20 листопада 1986 року;

Роботу в Одеській міськдезстанції в період з 01 червня 1987 року по 01 серпня 1989 року.

Роботу на Одеському лікеро-горілчаному заводі в період з 15 серпня 1989 року по 29 серпня 1994 року.

Роботу в ремонтно-експлуатаційному підприємстві N° 7 в період з 01 липня 2000 року по14 січня 2003 року.

Роботу в КП ДЕЗ Жовтневий Приморського району м. Одеси в період з 15 січня 2003 року по 31 липня 2003 року.

Роботу в КП ДЕЗ Жовтневий Приморського району м. Одеси в період з 01 вересня 2003 року по 31 травня 2004 року.

Роботу в приватному підприємстві РЕУ-7 Приморського району в період з 01 червня 2004 року по 30 вересня 2004 року.

Роботу в ВАТ Одесцивільпроект в період з 23 листопада 2009 року по 07 квітня 2010 року.

Роботу в приватному підприємстві Бригантина-2 в період з 25 січня 2012 року по 01 квітня 2012 року.

Роботу в ТОВ Таламус ЛТД в період з 27 липня 2012 року по 17 вересня 2012 року.

Роботу в магазині № 1 Одеської філії ТОВ Експансія в період з 27 вересня 2012 року по14 травня 2013 року.

Роботу в ЗАТ Торговий Дім Люксембургський в період з 24 травня 2013 року по 31 липня 2018 року.

Роботу в ЗАТ Одесакондитер в період з 01 серпня 2018 року по 30 грудня 2019 року.

витрати із сплати позивачем судового збору покласти на обох відповідачів солідарно.

Згідно витягу з протоколу автоматизованого розподілу справи між суддями адміністративна справа №420/12304/23 розподілена на суддю Аракелян М.М.

Ухвалою суду від 05.06.2023 року адміністративний позов залишено без руху з підстав необхідності приведення суб`єктного складу відповідачів у відповідність до заявлених позовних вимог (або позовних вимог до суб`єктного складу відповідачів) або надання пояснень щодо цього, виходячи з положень ч.1 ст.5 КАС України; встановлено позивачці строк 7 днів з дня отримання копії ухвали на усунення недоліків позовної заяви.

12.06.2023 року представник позивача на виконання ухвали від 05.06.2023 року подав Одеському окружному адміністративному суду лист, в додатки до якого подана позовна заява ОСОБА_1 до ГУ ПФ України в Кіровоградській області, в якій позивачка просить визнати протиправним та скасувати рішення ГУПФ України в Кіровоградській області від 10.03.2023 року, зобов`язати цього відповідача врахувати до страхового стажу ОСОБА_1 періоди її роботи, зазначені у первісному позові (згідно трудової книжки від 07.09.78 року).

Також у позовній заяві міститься клопотання про витребування у ГУПФ України в Одеській області заяви позивача про призначення пенсії за віком від 02 березня 2023 року вхідний реєстраційний номер 1315 з доданими до неї документами, та покладення витрат зі сплати судового збору на відповідача.

Ухвалою суду від 19.06.2023 року позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін згідно ст. 262 КАС України, витребувано від Головного управління ПФУ в Одеській області належним чином засвідчену копію заяви ОСОБА_1 про призначення пенсії за віком від 02 березня 2023 року, вхідний реєстраційний номер 1315, з доданими до неї документами.

В обґрунтування позовних вимог зазначено, що 02 березня 2023 року ОСОБА_1 звернулася із заявою до ГУ ПФУ в Одеській області із заявою про призначення пенсії за віком. У подальшому, 16 березня 2023 року ГУ ПФУ в Одеській області проінформувало позивача, що за поданою заявою за принципом екстериторіальності ГУ ПФУ в Кіровоградській області прийняте рішення про відмову у призначенні пенсії з огляду на те, що до страхового стажу не враховані періоди роботи трудової діяльності згідно трудової книжки серії НОМЕР_2 від 07 вересня 1978 року тому що титульна сторінка трудової книжки не засвідчена печаткою.

Представник позивача вважає, що наявні записи у трудовій книжці ОСОБА_1 підтверджують її трудову діяльність, а відсутність печатки на титульному аркуші трудової книжки не є підставою для не зарахування позивачці трудового стажу та призначення пенсії.

Заперечуючи проти задоволення позовних вимог Головним управління ПФУ в Одеській області надано до суду відзив на позовну заяву, в якому зазначено, що позивачці правомірно не зараховано страховий стаж згідно трудової книжки серії НОМЕР_2 , оскільки такий документ не містить печатку на титульній сторінці. Також представник відповідача зазначала, що період догляду за дитиною до досягнення нею 3-річного віку не брався пенсійним органом до уваги, оскільки свідоцтво про народження видано повторно, а інформація про здійснення догляду за дитиною відсутня.

Крім того, представник ГУ ПФУ в Одеській області зазначила, що стягнення судових витрат призведе до нецільового використання коштів Пенсійного фонду України, тому просила в цій частині відмовити також.

Суд цей відзив не приймає до розгляду, оскільки на виконання ухвали суду від 05.06.2023 року позивач визначив відповідачем тільки ГУ ПФУ в Кіровоградській області (що є компетенцією позивача на стадії вирішення питання про відкриття провадження у справі).

24.08.2023 року ГУПФ України в Кіровоградській області подало суду відзив на позовну заву, в якому просило відмовити у задоволенні позовних вимог та зазначило, що Відповідно до частини першої статті 24 Закону України від 09.07.2003 № 1058-ІУ Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування страховий стаж - період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок. Відповідно до частини 2 статті 24 Закону №1058 страховий стаж обчислюється територіальними органами Пенсійного фонду відповідно до вимог цього Закону за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку, а за періоди до впровадження системи персоніфікованого обліку - на підставі документів та в порядку, визначеному законодавством, що діяло до набрання чинності цим Законом. До страхового стажу ОСОБА_1 , не зараховано: періоди трудової діяльності згідно трудової книжки серії НОМЕР_3 від 01.07.1978, оскільки трудова книжка оформлена з порушенням вимог Інструкції про порядок ведення трудових книжок, а саме титульна сторінка не засвідчена печаткою; період догляду за дитиною до досягнення нею 3 річного віку, оскільки свідоцтво про народження дитини видано повторно, а також відсутня інформація про здійснення догляду. Пунктом 2.1 Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, затвердженого постановою правління Пенсійного фонду від 25.11.2005 №22- 1 (із змінами) (далі - Порядок 22-1) передбачено, що до заяви про призначення пенсії за віком додаються, зокрема, документи про стаж, визначений Порядком підтвердження наявного трудового стажу для призначення наявного трудового стажу для призначення пенсії за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній (далі - Порядок 637), затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.1993р. № 637. Згідно з Порядком № 637, основним документом, що підтверджує стаж роботи є трудова книжка. За відсутності трудової книжки, а також у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження трудового стажу приймаються довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості про видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які містять відомості про періоди роботи. Відповідно до статті 26 Закону №1058 право на призначення пенсії за віком мають особи після досягнення 60 років за наявності страхового стажу, зокрема, в період з 1 січня 2021 року по 31 грудня 2021 року - не менше 28 років. Відповідно до наданих позивачем документів про стаж, загальний страховий стаж позивача складає 12 років 08 місяців 22 дні. Враховуючи вищезазначене, відсутні будь-які правові підстави для задоволення позовних вимог гр. ОСОБА_1

28 серпня 2023 року від представника позивача надійшла відповідь на відзив ГУПФ України в Кіровоградській області, у якій зверталася увага, що оскільки позивач в період здійснення трудової діяльності була найманим працівником, то вона не може нести відповідальність за ті чи інші неточності або неправильності записів, відсутність печаток в належній позивачу трудовій книжці з тих підстав, що це обов`язок роботодавця.

Інших процесуальних заяв по суті спору, які визначені статтею 159 КАС України, від сторін до суду не надходило.

Розглянувши матеріали справи, з`ясувавши фактичні обставини, які мають значення для вирішення спору, оцінивши надані учасниками судового процесу докази в їх сукупності, суд дійшов наступного.

02 березня 2023 року ОСОБА_1 звернулася до відділу обслуговування громадян №1 (сервісний центр) Головного управління Пенсійного фонду України в Одеьскій області із заявою №1315 про призначення пенсії за віком. До вказаної заяви додано: диплом (свідоцтво, атестат) про навчання (ДГ КС № 000816), довідку про присвоєння ідентифікаційного номеру, витяг про зміну прізвища, паспорт, свідоцтво про народження дитини ( НОМЕР_4 ), трудову книжку ( НОМЕР_2 ); довідку про заробітну плату за період страхового стажу до 01.07.2000 року; інші документи: довідку про зміну назви організації, заяву про спосіб виплати пенсії, трудову книжку, де відсутня печатка на титульній сторінці.

Листом № 1500-0217-8/30813 від 16 березня 2023 року ГУ ПФУ в Одеській області повідомило позивача, що на подану заяву про призначення пенсії прийняте рішення про відмову ГУПФ України в Кіровоградській області. До листа надано було рішення про відмову та розрахунок стажу (а.с.10).

З рішення про відмову в призначенні пенсії № 47 від 10 березня 2023 року вбачається, що вік заявниці 61 рік 11 місяців, страховий стаж особи становить 12 років 8 місяців 22 дні. За результатами розгляду документів, до страхового стажу не зараховано:

- періоди трудової діяльності згідно трудової книжки серії НОМЕР_2 від 07.09.1978 року, оскільки трудова книжка оформлена з порушенням вимог Інструкції про порядок ведення трудових книжок працівників, а саме: титульна сторінка не засвідчена печаткою;

- період догляду за дитиною до досягнення нею 3-річного віку ( ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ), оскільки свідоцтво про народження видано повторно, інформація про здійснення догляду відсутня.

Позивачка не згодна із таким рішенням та його підставами, тому звернулася до суду із позовом.

Права на призначення пенсії відповідно до ст. 26 Закону «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» заявниця не має (а.с. 11).

Не погоджуючись із прийнятим рішенням, а також з не зарахуванням періодів роботи до страхового стажу, позивач звернулася до суду із даним позовом.

Згідно із ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно із частиною 1 статті 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Правовідносини, що виникають у сфері пенсійного забезпечення громадян, регулюються Законом України "Про пенсійне забезпечення" (далі - Закон №1788-XII) та Законом України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" (далі - Закон №1058-ІV).

Громадяни України, які застраховані згідно із цим Законом та досягли встановленого цим Законом пенсійного віку і мають необхідний для призначення відповідного виду пенсії страховий стаж мають право на отримання пенсій та соціальних послуг із солідарної системи (стаття 8 Закону №1058-IV).

Періоди, з яких складається страховий стаж визначені в статті 24 Закону №1058-IV, відповідно до якої страховий стаж - період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок (частина перша статті 24 Закону №1058-IV).

Страховий стаж обчислюється територіальними органами Пенсійного фонду відповідно до вимог цього Закону за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку, а за періоди до впровадження системи персоніфікованого обліку - на підставі документів та в порядку, визначеному законодавством, що діяло до набрання чинності цим Законом (частина друга статті 24 Закону №1058-IV).

Періоди трудової діяльності та інші періоди, що враховувалися до стажу роботи для призначення пенсії до набрання чинності цим Законом, зараховуються до страхового стажу в порядку і на умовах, передбачених законодавством, що діяло раніше, крім випадків, передбачених цим Законом (частина четверта статті 24 Закону №1058-IV).

У законодавстві, що діяло раніше (до 01.01.2004), зокрема, у статті 56 Закону №1788-XII передбачено, що до стажу роботи зараховується робота, виконувана на підставі трудового договору на підприємствах, в установах, організаціях і кооперативах, незалежно від використовуваних форм власності та господарювання, а також на підставі членства в колгоспах та інших кооперативах, незалежно від характеру й тривалості роботи і тривалості перерв.

Порядок підтвердження стажу регламентовано у статті 62 Закону №1788-XII, яка визначає, що основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка.

Відповідно до статті 62 Закону №1788-XII постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.1993 №637 затверджено Порядок підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній (далі - Порядок №637).

Пунктами 1, 2 Порядку № 637 визначено, що основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами. У разі коли документи про трудовий стаж не збереглися, підтвердження трудового стажу здійснюється органами Пенсійного фонду на підставі показань свідків.

Відповідно до пункту 3 Порядку № 637 за відсутності трудової книжки, а також у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження наявного трудового стажу приймаються довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які містять відомості про періоди роботи.

Згідно з пунктами 17-18 Порядку № 637 за відсутності документів про наявний стаж роботи та неможливість їх одержання у зв`язку з воєнними діями, стихійним лихом, аваріями, катастрофами або іншими надзвичайними ситуаціями стаж роботи, який дає право на пенсію, встановлюється на підставі показань не менше двох свідків, які б знали заявника по спільній з ним роботі на одному підприємстві, в установі, організації (в тому числі колгоспі) або в одній системі. За відсутності документів про наявний стаж роботи і неможливості одержання їх внаслідок ліквідації підприємства, установи, організації або відсутності архівних даних з інших причин, ніж ті, що зазначені в пункті 17 цього Порядку, трудовий стаж установлюється на підставі показань не менше двох свідків, які б знали заявника по спільній роботі на одному підприємстві, в установі, організації (в тому числі колгоспі) або в одній системі і мали документи про свою роботу за час, стосовно якого вони підтверджують роботу заявника.

Аналіз наведених норм свідчить про те, що основним документом, що підтверджує стаж роботи є трудова книжка. Проте, якщо у трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження наявного трудового стажу приймаються додаткові докази, зазначені у пункті 3 Порядку №637, а за відсутності документів про наявний стаж або відсутності архівних даних, трудовий стаж установлюється на підставі показань не менше двох свідків, пов`язаних з заявником спільною роботою.

З копії трудової книжки ОСОБА_1 НОМЕР_2 від 07 вересня 1978 року судом встановлено, що позивачка працювала:

з 07 вересня 1978 року по 01 серпня 1979 року зарахована на посаду бухгалтера Іллічівського відділення Держбанку (запис № 2);

з 31 серпня 1979 року по 15 жовтня 1983 року зарахована в ОТК учнем на Одеському заводі Епсілон (запис № 3-5);

з 01 листопада 1983 року по 11 квітня 1984 року зарахована в цех машиністом ІІ розряду в Одеському виробничому хімфармоб`єднанні ім. 60-річчня СРСР (запис № 6, 7);

з 20 червня 1984 року по 05 жовтня 1984 року листопада 1986 року прийнято на роботу покоївкою корпусу № 3 міжрейсової бази моряків ЧМП;

з 15 листопада 1984 року по 20 листопада 1986 року прийнято на роботу бухгалтера бази в тресті Облжитлопостачзбутторг (запис № 8, 9);

з 01 червня 1987 року по 01 серпня 1989 року прийнята в профвідділ дезінфектором в Одеській міськдезстанції (запис № 10, 11);

з 15 серпня 1989 року по 29 серпня 1994 року прийнята на роботу в цех по 3 розряду на Одеському лікеро-горілчаному заводі (запис № 12, 13)

з 01 липня 2000 року по 14 січня 2003 року прийнята на роботу двірником в ремонтно-експлуатаційному підприємстві № 7 (запис № 15, 16);

з 15 січня 2003 року по 31 липня 2003 року прийнято на роботу двірником лінійної дільниці № 7 КП ДЕЗ Жовтневий Приморського району м. Одеси (запис № 17, 18);

з 01 вересня 2003 року по 31 травня 2004 року прийнято на роботу двірником лінійної дільниці № 7 КП ДЕЗ Жовтневий Приморського району м. Одеси (запис № 19, 20);

з 01 червня 2004 року по 30 вересня 2004 року зарахована на посаду двірника в приватному підприємстві РЕУ-7 Приморського району (запис № 21, 22).

В копії трудової книжки ОСОБА_1 НОМЕР_2 від 23 листопада 2009 року містяться наступні відомості:

з 23 листопада 2009 року по 07 квітня 2010 року зараховано на посаду прибиральниці групи господарського забезпечення в ВАТ Одесцивільпроект (запис № 23, 24);

з 25 січня 2012 року по 01 квітня 2012 року працювала в приватному підприємстві Бригантина-2 (запис № 25, 26);

з 27 липня 2012 року по 17 вересня 2012 року працювала в ТОВ Таламус ЛТД (запис № 27-29);

з 27 вересня 2012 року по 14 травня 2013 року прийнято на роботу продавцем продовольчих товарів в магазині № 1 Одеської філії ТОВ Експансія (запис № 30, 31);

з 24 травня 2013 року по 31 липня 2018 року прийнята на роботу у відділ реалізації продавцем в ЗАТ Торговий Дім Люксембургський (запис № 32, 33);

з 01 серпня 2018 року по 30 грудня 2019 року прийнята на роботу внутрішньої охорони контролером в ЗАТ Одесакондитер (запис № 34, 35).

Суд встановив, що на час первинного заповнення трудової книжки позивачки діяла Інструкція про порядок ведення трудових книжок на підприємствах, в установах та організаціях, затверджена постановою Держкомпраці СРСР від 20.06.1974 №162.

Відповідно до п.1.2 вказаної Інструкції прийом на роботу без трудової книжки не допускається.

Згідно пунктів 2.2, 2.3 Інструкції про порядок ведення трудових книжок на підприємствах, установах, організаціях, затвердженої 20.06.1974 Держкомпраці СРСР по праці і соціальним питанням (у редакції, яка діяла на момент заповнення трудової книжки в спірні періоди роботи) заповнення трудової книжки вперше здійснюється адміністрацією підприємства в присутності працівника не пізніше тижневого строку з дня прийому на роботу. Всі записи в трудовій книжці про прийом на роботу, перевід на іншу постійну роботу або звільнення, а також про нагороди вносяться адміністрацією підприємства після видання наказу (розпорядження), але не пізніше тижневого строку, а при звільненні у день звільнення повинні точно відповідати тексту наказу.

Відповідно до пункту 1.4 Інструкції про порядок ведення трудових книжок на підприємствах, установах, організаціях, затвердженої 20.06.1974 Держкомпраці СРСР по праці і соціальним питанням (у редакції, яка діяла на момент заповнення трудової книжки в спірні періоди роботи) питання, пов`язані з порядком ведення трудових книжок, їх зберігання, виготовлення, постачання за обліку, врегульовано постановою Ради Міністрів СССР та ВЦСПС від 06.09.1973 №656 "Про трудові книжки робітників та службовців" та даною Інструкцією.

Відповідно до пункту 1 постанови Ради Міністрів СРСР та ВЦСПС від 06.09.1973 №656 "Про трудові книжки робітників та службовців" встановлено, що трудова книжка є основним документом про трудову діяльність робочих та державних службовців, кооперативних і громадських підприємств, установ та організацій, що пропрацювали більше 5 днів, в тому числі на сезонних та тимчасових роботах, а також на позаштатних працівників при умові, що вони підлягають державному соціальному страхуванню.

Пунктом 13 вказаної постанови "Про трудові книжки робітників та службовців" при звільненні робітника або службовця всі записи про роботу, нагородження та подяки, занесені до трудової книжки за час роботи на даному підприємстві, в установі, підприємстві засвідчуються підписом керівника або спеціально уповноваженої особи та печаткою.

При цьому, відповідно до пункту 18 вказано постанови відповідальність за своєчасне та правильне заповнення трудових книжок, за їх облік, зберігання та видачу несуть спеціально уповноважені особи, що призначені наказом керівника підприємства, установи, організації.

У період внесення записів про роботу позивача у спірні періоди після 1993, порядок ведення трудових книжок регулювався Інструкцією про порядок ведення трудових книжок працівників, затвердженою наказом Міністерства праці України, Міністерства юстиції України, Міністерства соціального захисту населення України від 29.07.1993 №58 (далі - Інструкція №58).

З положень пункту 2.4. Інструкції про порядок ведення трудових книжок працівників вбачається, що необхідним реквізитом під відповідним записом у трудовій книжці працівника є печатка.

Згідно з пунктом 2.6. Інструкції №58 у разі виявлення неправильного або неточного запису відомостей про роботу, переведення, а також про нагородження та заохочення тощо, виправлення виконується власником або уповноваженим ним органом, де було зроблено відповідний запис. Власник або уповноважений ним орган за новим місцем роботи зобов`язаний надати працівнику в цьому необхідну допомогу.

Відповідно до абзацу 2 пункту 6.1 Інструкції №58 у разі невірного первинного заповнення трудової книжки або вкладиша до неї, а також псування їх бланків внаслідок недбалого зберігання, вартість зіпсованих бланків сплачується підприємством.

У тому разі, коли у трудовій книжці заповнені усі сторінки відповідних розділів, вона доповнюється вкладишем. Вкладиш вшивається у трудову книжку, заповнюється і ведеться власником або уповноваженим ним органом за місцем роботи працівника у такому ж порядку, що і трудова книжка. Вкладиш без трудової книжки недійсний (п. 3.1 Інструкції №58).

Отже, з системного аналізу вказаних вище норм слідує, що позивач не несе відповідальності за недоліки заповнення трудової книжки, оскільки записи у її трудову книжку вносяться відповідальним працівником підприємства, а не особисто позивачем, більше того, недоліки її заповнення не є підставою вважати наявною відсутність трудового стажу позивача за спірний період.

Суд зазначає, що працівник не може відповідати за правильність та повноту оформлення документів на підприємстві, а неналежний порядок ведення та заповнення трудової книжки чи іншої документації з вини адміністрації підприємства не може бути підставою для позбавлення позивача особи її конституційного права на соціальний захист щодо вирішення питання надання пенсії за віком.

Подібна правова позиція міститься в постанові Верховного Суду від 21 лютого 2018 року по справі № 687/975/17.

Суд звертає увагу, що всі записи, що містяться в трудовій книжці позивача серії НОМЕР_2 від 07.09.1978 року, яка не містить печатки на титульній сторінці, завірені відповідними печатками установ, в яких працювала позивачка.

Тому, суд критично ставиться до висновку Головного управління Пенсійного фонду України в Кіровоградській області про незарахування записів у трудовій книжці ОСОБА_1 серії НОМЕР_2 від 07.09.1978 року, яка не містить печатки на титульній сторінці, та неврахування відповідних періодів роботи до страхового стажу.

Водночас, позивач стверджує та не заперечується відповідачем, що ОСОБА_1 не зараховано періоди трудової діяльності лише згідно трудової книжки серії НОМЕР_2 від 07.09.1978 року. При цьому, між сторонами спір щодо незарахування періодів трудової діяльності позивача, який відображений в другій трудовій книжці НОМЕР_2 від 23 листопада 2009 року відсутній, оскільки із оскаржуваного рішення пенсійного органу чітко вбачається, що не зарахування періодів трудової діяльності мало місце лише щодо тих записів, які відображені в трудовій книжці серії НОМЕР_2 від 07.09.1978 року.

З огляду на це, враховуючи відсутність заперечень відповідача щодо належного заповнення другої трудової книжки позивача ( НОМЕР_2 від 23 листопада 2009), а також відсутність в матеріалах справи доказів, що ОСОБА_1 не зараховано також і періоди трудової діяльності, які містяться в трудовій книжці НОМЕР_2 від 23 листопада 2009, то суд не знаходить підстав для визнання дій пенсійного органу в цій частині протиправними.

З урахуванням висновків суду про протиправність дій відповідача стосовно незарахування ОСОБА_1 періодів трудової діяльності, що відображені в трудовій книжці НОМЕР_2 від 07.09.1978 року, суд робить висновок, що прийняте рішення про відмову в призначенні пенсії за віком є протиправним та підлягає скасуванню як необґрунтоване та прийняте без врахування усіх наданих документів, що є необхідними для правильного визначення права позивача на пенсійне забезпечення станом на дату подання відповідної заяви.

Поряд з цим, суд також не надає правової оцінки доводам представника відповідача щодо правомірності не зарахування періоду догляду за дитиною до досягнення нею 3-річного віку, оскільки такі вимоги позивачем не заявлялися, а суд підстав для виходу за межі позовних вимог у цій частині не вбачає, виходячи з положень ч.2 ст.9 КАС України.

Водночас, суд враховує, що відповідно до статті 2 КАС України метою адміністративного судочинства є ефективний захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень, тому при ухваленні рішення по суті спору вважає за можливе вийти за межі позовних вимог.

Ця мета перекликається зі статтею 13 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод. Відповідно до неї кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.

Засіб юридичного захисту, якого вимагає стаття 13, має бути «ефективним» як з практичної, так і з правової точки зору, тобто таким, що запобігає стверджуваному порушенню чи його повторенню в подальшому, або забезпечує адекватне відшкодування за те чи інше порушення, яке вже відбулося. Навіть якщо якийсь окремий засіб юридичного захисту сам по собі не задовольняє вимоги статті 13, задоволення її вимог може забезпечуватися за допомогою сукупності засобів юридичного захисту, передбачених національним законодавством (пункт 64 рішення Європейського суду з прав людини (далі ЄСПЛ) у справі «Юрій Миколайович Іванов проти України» від 15.10.2009 (заява № 40450/04).

Засіб юридичного захисту має бути «ефективним» в теорії права та на практиці, зокрема, в тому сенсі, що можливість його використання не може бути невиправдано ускладнена діями або бездіяльністю органів влади держави-відповідача (пункт 95 рішення ЄСПЛ у справі «Аксой проти Туреччини» від 18.12.1996 (заява № 21987/93).

При оцінці ефективності необхідно враховувати не тільки формальні засоби правового захисту, а й загальний правовий і політичний контекст, в якому вони діють, й особисті обставини заявника (пункт 101 рішення ЄСПЛ у справі «Джорджевич проти Хорватії» від 24.07.2012 (заява № 41526/10); пункти 36-40 рішення ЄСПЛ у справі «Ван Остервійк проти Бельгії» від 06.11.1980 (заява № 7654/76). Отже, ефективність засобу захисту оцінюється не абстрактно, а з урахуванням обставин конкретної справи та ситуації, в якій опинився позивач після порушення.

Як зазначається у рішенні Конституційного Суду України від 29.08.2012 № 16-рп/2012, Конституція України гарантує здійснення судочинства судами на засадах, визначених у частині третій статті 129 Конституції, які забезпечують неупередженість здійснення правосуддя судом, законність та об`єктивність винесеного рішення тощо. Ці засади, є конституційними гарантіями права кожного на судовий захист, зокрема, шляхом забезпечення перевірки судових рішень в апеляційному та касаційному порядках, крім випадків, встановлених законом (рішення Конституційного Суду України від 02.11.2011 № 13-рп/2011).

Крім того, Конституційний Суд України у рішенні від 30.01.2003 № 3-рп/2003 підкреслив, що правосуддя за своєю суттю визнається таким лише за умови, що воно відповідає вимогам справедливості і забезпечує ефективне поновлення в правах.

Відповідно до частини першої статті 124 Конституції України правосуддя в Україні здійснюють виключно суди. При цьому за своєю суттю правосуддя визнається таким лише за умови, що воно відповідає вимогам справедливості і забезпечує ефективне поновлення в правах (абзац 10 пункту 9 мотивувальної частини Рішення Конституційного Суду України від 30.01.2003 № 3-рп/2003).

Отже, рішення суду, у випадку задоволення позову, має бути таким, яке б гарантувало дотримання і захист прав, свобод, інтересів позивача від порушень з боку відповідача, забезпечувало його виконання та унеможливлювало необхідність наступних звернень до суду. Спосіб відновлення порушеного права має бути ефективним та таким, який виключає подальші протиправні рішення, дії чи бездіяльність суб`єкта владних повноважень, а у випадку невиконання, або неналежного виконання рішення не виникала б необхідність повторного звернення до суду, а здійснювалося примусове виконання рішення.

Таким чином, враховуючи, що Головним управлінням Пенсійного фонду України в Кіровоградській області прийняте протиправне рішення про відмову в призначенні позивачці пенсії за віком, суд з урахуванням завдань адміністративного судочинства та на підставі ч. 2 ст.9 КАС України, вважає за необхідне та достатнє зобов`язати ГУ ПФУ в Кіровоградській області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 про призначення пенсії за віком, що в контексті спірних правовідносин дозволить належним та ефективним способом захистити порушені соціальні права ОСОБА_1 з урахуванням позиції суду щодо врахування стажу роботи позивачки, що не був визнаний відповідачем.

Частиною 1 ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення.

Частиною 2 ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Отже, за наявного правового регулювання та встановлених обставин суд робить висновок, що позов є обґрунтованим та підлягає частковому задоволенню у спосіб:

визнання протиправним та скасування рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Кіровоградській області №47 від 10 березня 2023 року про відмову в призначенні пенсії ОСОБА_1 ;

зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України в Кіровоградській області зарахувати ОСОБА_1 до страхового стажу періодів її роботи: з 07 вересня 1978 року по 01 серпня 1979 року; з 31 серпня 1979 року по 15 жовтня 1983 року; з 01 листопада 1983 року по 11 квітня 1984 року; з 20 червня 1984 року по 05 жовтня 1984 року листопада 1986 року; з 15 листопада 1984 року по 20 листопада 1986 року; з 01 червня 1987 року по 01 серпня 1989 року; з 15 серпня 1989 року по 29 серпня 1994 року; з 01 липня 2000 року по 14 січня 2003 року; з 15 січня 2003 року по 31 липня 2003 року; з 01 вересня 2003 року по 31 травня 2004 року; з 01 червня 2004 року по 30 вересня 2004 року;

зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України в Кіровоградській області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 про призначення пенсії за віком від 02 березня 2023 року № 1315 із прийняттям рішення відповідно до правової позиції суду.

Згідно ч. 1 ст. 143 КАС України суд вирішує питання щодо судових витрат у рішенні, постанові або ухвалі.

Позивачем за подання позовної заяви сплачено судовий збір у розмірі 1073,60 грн., який з урахуванням вимог ч.1 ст.139 КАС України підлягає стягненню за рахунок бюджетних асигнувань відповідача, рішення якого визнане судом протиправним.

Керуючись ст. ст. 139, 241-246, 250, 255, 260, 262, 295, 297 КАС України, суд, -

ВИРІШИВ:

Адміністративний позов ОСОБА_1 (РНОКПП: НОМЕР_1 ; адреса: АДРЕСА_1 ) до Головного управління Пенсійного фонду України в Кіровоградській області (; адреса: вул. Соборна, 7А, м. Кропивницький, 25009) про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії задовольнити частково.

Визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Кіровоградській області № 47 від 10 березня 2023 року про відмову ОСОБА_1 в призначенні пенсії.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Кіровоградській області (; адреса: вул. Соборна, 7А, м. Кропивницький, 25009) зарахувати ОСОБА_1 (РНОКПП: НОМЕР_1 ; адреса: АДРЕСА_1 ) до страхового стажу періодів її роботи: з 07 вересня 1978 року по 01 серпня 1979 року; з 31 серпня 1979 року по 15 жовтня 1983 року; з 01 листопада 1983 року по 11 квітня 1984 року; з 20 червня 1984 року по 05 жовтня 1984 року листопада 1986 року; з 15 листопада 1984 року по 20 листопада 1986 року; з 01 червня 1987 року по 01 серпня 1989 року; з 15 серпня 1989 року по 29 серпня 1994 року; з 01 липня 2000 року по 14 січня 2003 року; з 15 січня 2003 року по 31 липня 2003 року; з 01 вересня 2003 року по 31 травня 2004 року; з 01 червня 2004 року по 30 вересня 2004 року згідно записів у трудовій книжці НОМЕР_2 , дата заповнення 07 вересня 1978 року, записи №№1-22 включно.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Кіровоградській області (; адреса: вул. Соборна, 7А, м. Кропивницький, 25009) повторно розглянути заяву ОСОБА_1 (РНОКПП: НОМЕР_1 ; адреса: АДРЕСА_1 ) про призначення пенсії за віком від 02 березня 2023 року №1315, з урахуванням правової оцінки, наданої судом у рішенні, та прийняти відповідне рішення з урахуванням висновків суду стосовно стажу роботи ОСОБА_1 згідно записів №№1-22 у трудовій книжці НОМЕР_2 .

В іншій частині позовних вимог відмовити.

Стягнути з Головного управління Пенсійного фонду України в Кіровоградській області (; адреса: вул. Соборна, 7А, м. Кропивницький, 25009) за рахунок бюджетних асигнувань на користь ОСОБА_1 (РНОКПП: НОМЕР_1 ; адреса: АДРЕСА_1 ) судовий збір у розмірі 1073(одна тисяча сімдесят три)грн. 60 коп.

Рішення суду може бути оскаржено в порядку та в строки, встановлені ст. ст. 293,295 КАС України, до П`ятого апеляційного адміністративного суду.

Рішення суду набирає законної сили в порядку та в строки, встановлені ст. 255 КАС України.

Суддя М.М. Аракелян