Справа № 140/2639/23
Суддя: Шавель Руслан Миронович
Дата ухвалення: 2023-09-13 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 вересня 2023 рокуЛьвівСправа № 140/2639/23 пров. № А/857/12080/23

Восьмий апеляційний адміністративний суд в складі колегії суддів:

головуючого судді Шавеля Р.М.,

суддів Бруновської Н.В. та Матковської З.М.,

розглянувши в порядку письмового провадження в м.Львові апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Волинського окружного адміністративного суду від 05.06.2023р. в адміністративній справі за позовом ОСОБА_1 до Територіального управління Служби судової охорони у Волинській обл. про визнання бездіяльності протиправною, зобов`язання здійснити перерахунок і виплату грошового забезпечення із застосуванням розрахункової величини прожиткового мінімуму для працездатних осіб, виготовити і направити до пенсійного органу оновлені довідки про розмір грошового забезпечення (суддя суду І інстанції: Плахтій Н.Б., час та місце ухвалення рішення суду І інстанції: 05.06.2023р., м.Луцьк; дата складання повного тексту рішення суду І інстанції: не зазначена),-

В С Т А Н О В И В:

22.02.2023р. (згідно з відомостями реєстраційної позначки суду першої інстанції) позивач ОСОБА_1 звернулася до суду з адміністративним позовом, в якому просила:

визнати протиправною бездіяльність Територіального управління /ТУ/ Служби судової охорони /ССО/ у Волинській обл. щодо непроведення перерахунку та виплати грошового забезпечення за період служби з 02.03.2021р. по 06.12.2022р. (з урахуванням раніше виплачених сум), шляхом визначення посадового окладу і окладу за спеціальним званням через множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого Законами України «Про Державний бюджет України на 2021 рік» та «Про Державний бюджет України на 2022 рік» на 1 січня календарного року, на відповідний тарифний коефіцієнт згідно із Схемою тарифних розрядів за основними типовими посадами співробітників Служби судової охорони, затв. постановою Кабінету Міністрів /КМ/ України № 289 від 03.04.2019р. «Про грошове забезпечення співробітників Служби судової охорони»;

зобов`язати ТУ ССО у Волинській обл. здійснити перерахунок та виплату грошового забезпечення за період служби з 02.03.2021р. по 06.12.2022р. (з урахуванням раніше виплачених сум), шляхом визначення посадового окладу і окладу за спеціальним званням шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого Законами України «Про Державний бюджет України на 2021 рік» та «Про Державний бюджет України на 2022 рік» на 1 січня календарного року, на відповідний тарифний коефіцієнт згідно із Схемою тарифних розрядів за основними типовими посадами співробітників Служби судової охорони, затв. постановою КМ України № 289 від 03.04.2019р. «Про грошове забезпечення співробітників Служби судової охорони»;

зобов`язати ТУ ССО у Волинській обл. виготовити та направити до Головного управління /ГУ/ Пенсійного фонду /ПФ/ України у Волинській обл. оновлену довідку про розмір грошового забезпечення за період служби з 02.03.2021р. по 06.12.2022р. (додаток 4), шляхом визначення посадового окладу і окладу за спеціальним званням шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого Законом України № 1082-ІХ від 15.12.2020р. «Про Державний бюджет України на 2021 рік» та Законом України № 1928-ІХ від 02.12.2021р. «Про Державний бюджет України на 2022 рік» на 1 січня календарного року, на відповідний тарифний коефіцієнт згідно із Схемою тарифних розрядів за основними типовими посадами співробітників Служби судової охорони, затв. постановою КМ України № 289 від 03.04.2019р. «Про грошове забезпечення співробітників Служби судової охорони» (а.с.1-7).

Розгляд справи проведено судом першої інстанції в порядку письмового провадження за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи за наявними у справі матеріалами (а.с.24 і на звороті).

Рішенням Волинського окружного адміністративного суду від 05.06.2023р. в задоволенні заявленого позову відмовлено за безпідставністю (а.с.35-37).

Не погодившись із рішенням суду, його оскаржила позивач ОСОБА_1 , яка покликаючись на неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального права та порушення норм процесуального права, що в своїй сукупності призвело до помилкового вирішення спору, просить рішення суду першої інстанції скасувати та прийняти нову постанову, якою заявлений позов задовольнити (а.с.40-46).

В обґрунтування апеляційної скарги покликається на те, що судом не враховані приписи Законів України «Про державні соціальні стандарти та державні соціальні гарантії», «Про Державний бюджет України на 2021 рік», «Про Державний бюджет України на 2022 рік».

Окрім цього, Закон України № 2017-ІІІ від 05.10.2000р. «Про державні соціальні стандарти та державні соціальні гарантії» визначає правові засади формування та застосування державних соціальних стандартів і нормативів, спрямованих на реалізацію закріплених Конституцією України та законами України основних соціальних гарантій, згідно із положеннями статті 1 якого державні соціальні стандарти - це встановлені законами, іншими нормативно-правовими актами соціальні норми і нормативи або їх комплекс, на базі яких визначаються рівні основних державних соціальних гарантій.

У свою чергу, базовим державним соціальним стандартом є прожитковий мінімум, встановлений законом, на основі якого визначаються державні соціальні гарантії та стандарти у сферах доходів населення, житлово-комунального, побутового, соціально-культурного обслуговування, охорони здоров`я та освіти.

Прожитковий мінімум щороку затверджується Верховною Радою України в законі про Державний бюджет України на відповідний рік.

Пунктом 8 Прикінцевих положень Закону України № 2629-VIII від 23.11.2018р. «Про Державний бюджет України на 2019 рік» було установлено, що у 2019 році для визначення посадових окладів, заробітної плати, грошового забезпечення працівників державних органів як розрахункова величина застосовується прожитковий мінімум для працездатних осіб, встановлений на 1 січня 2018 року.

Тобто, положення п.2 постанови КМ України № 289 від 03.04.2019р. «Про грошове забезпечення співробітників Служби судової охорони» в частині визначення розрахунковою величиною для обчислення розмірів посадових окладів, розрахованих згідно з цією постановою, прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 01.01.2018р. до 01.01.2020р. - набрання чинності Законом України «Про Державний бюджет України на 2020 рік» не входили в суперечність із актом вищої юридичної сили.

У свою чергу, Закони України «Про Державний бюджет України на 2021 рік» та «Про Державний бюджет України на 2022 рік» таких застережень щодо застосування як розрахункової величини для визначення, зокрема, грошового забезпечення, прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого на 01.01.2018р., на 2021 - 2022 роки відповідно не містять.

Відповідачем ТУ ССО у Волинській обл. скеровано до апеляційного суду відзив на апеляційну скаргу, в якому останній вважає її необґрунтованою і такою, що не підлягає до задоволення. Наголошує на тому, що суд першої інстанції правильно застосував норми матеріального та процесуального права та ухвалив законне і справедливе судове рішення (а.с.56-60).

Апеляційний розгляд справи здійснено в порядку письмового провадження за правилами ст.311 КАС України без повідомлення учасників справи за наявними у справі матеріалами.

Заслухавши суддю-доповідача по справі, перевіривши матеріали справи та апеляційну скаргу в межах наведених у ній доводів, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення, з наступних підстав.

Як встановлено під час судового розгляду, позивач ОСОБА_1 проходила службу в ТУ ССО у Волинській обл. з 02.03.2021р. по 06.12.2022р., що підтверджується наказами відповідача по особовому складу № 64о/с від 02.03.2021р. та № 494о/с від 22.11.2022р. відповідно (а.с.14, 17).

28.01.2023р. позивач звернулася до відповідача із заявою, у якій просила здійснити перерахунок та виплату грошового забезпечення за період служби з 02.03.2021р. по 06.12.2022р. (з урахуванням раніше виплачених сум) шляхом визначення посадового окладу і окладу за спеціальним званням шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого Законами України «Про Державний бюджет України на 2021 рік» та «Про Державний бюджет України на 2022 рік» на 1 січня календарного року, на відповідний тарифний коефіцієнт згідно із схемою тарифних розрядів за основними типовими посадами співробітників Служби судової охорони, затверджених постановою № 289; вважати довідку про її грошове забезпечення № 34/6-73 від 06.12.2022р. недійсною; виготовити і направити їй та ГУ ПФУ у Волинській обл. оновлену довідку про розмір її грошового забезпечення для здійснення перерахунку її пенсії (а.с.10-11).

Листом № 34.06-144 від 13.02.2023р. відповідач повідомив ОСОБА_1 про те, що оскільки постановою № 289 чітко визначено прожитковий мінімум для працездатних осіб, установлений законом на 01.01.2018р., і нарахування грошового забезпечення проводилось у відповідності до чинного законодавства, здійснити перерахунок та виплату грошового забезпечення за період з 02.03.2021р. по 06.12.2022р. (з урахуванням раніше виплачених сум) немає законних підстав, відповідно підстави для виготовлення нової довідки є відсутніми (а.с.12).

Приймаючи рішення по справі та відмовляючи у задоволенні заявленого позову, суд першої інстанції виходив з того, що постановою № 289 КМ України визначив, що при обчисленні розмірів посадових окладів, окладів за спеціальними званнями співробітників ССО використовується такий показник як розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 01.01.2018р.

При цьому, визначаючись щодо питання про те, чи виникло у позивача право на перерахунок та виплату грошового забезпечення за період служби з 02.03.2021р. по 06.12.2022р., оформлення оновленої довідки про розмір грошового забезпечення для призначення пенсії, суд врахував те, що протягом служби позивача в ТУ ССО у Волинській обл. у вказану постанову зміни не вносились, вона є чинною та не оскаржена в судовому порядку.

За таких умов відповідач діяв правомірно, застосовуючи при обчисленні посадового окладу та окладу за спеціальним званням позивача таку розрахункову величину, як прожитковий мінімум для працездатних осіб, визначений законом на 01.01.2018р.

Крім того, позивачем не надано доказів того, що станом на 01.01.2021р. та 01.01.2022р. відбулись зміни розміру грошового забезпечення, як обов`язкової передумови для виникнення у відповідача обов`язку для перерахунку грошового забезпечення за період служби з 02.03.2021р. по 06.12.2022р. та зі складення довідки про розмір грошового забезпечення службовця ТУ ССО у Волинській обл. для перерахунку пенсії.

Колегія суддів вважає, що суд першої інстанції прийшов до правильних та обґрунтованих висновків про наявність підстав для задоволення позову із визначених способом захисту позивача, з огляду на наступне.

Предметом спору в цій справі є оскарження позивачем правильності обчислення розмірів посадового окладу, окладу за спеціальне звання співробітників ССО за спірний період з 02.03.2021р. по 06.12.2022р. із використанням такого показника як розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 01.01.2018р.

За приписами ч.2 ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ч.ч.1 та 2 ст.161 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» служба судової охорони є державним органом у системі правосуддя для забезпечення охорони та підтримання громадського порядку в судах. Служба судової охорони підзвітна Вищій раді правосуддя та підконтрольна Державній судовій адміністрації України.

Згідно з ч.1 ст.165 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» грошове забезпечення співробітників Служби судової охорони складається з посадового окладу, окладу за спеціальним званням, щомісячних додаткових видів грошового забезпечення (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, які мають постійний характер), премії та одноразових додаткових видів грошового забезпечення.

Грошове забезпечення співробітників Служби судової охорони виплачується у розмірах, що встановлюються Кабінетом Міністрів України на рівні не нижчому, ніж установлений для поліцейських, і повинно стимулювати до комплектування Служби судової охорони кваліфікованими співробітниками (ч.2 ст.165 вказаного Закону).

Отже, законодавець делегував Уряду повноваження щодо визначення розміру грошового забезпечення співробітників ССО, а тому покликання позивача на те, що КМ України не уповноважений та не вправі установлювати розрахункову величину для визначення посадових окладів із застосуванням прожиткового мінімуму для працездатних осіб, який не відповідає нормативно-правовому акту вищої юридичної сили, є помилковими.

На виконання вимог Закону України «Про судоустрій і статус суддів» КМ України прийняв постанову № 289 від 03.04.2019р. «Про грошове забезпечення співробітників Служби судової охорони», якою затвердив Схему посадових окладів за посадами окремих категорій співробітників ССО, які займають керівні посади; тарифну сітку розрядів і коефіцієнтів посадових окладів співробітників ССО; Схему тарифних розрядів за основними типовими посадами співробітників ССО; Схему тарифних коефіцієнтів за спеціальними званнями співробітників ССО; розміри надбавки за стаж служби співробітників ССО.

Згідно п.2 цієї постанови розміри посадових окладів, окладів за спеціальними званнями співробітників Служби судової охорони визначаються шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, установленого законом на 1 січня 2018 р., на відповідний тарифний коефіцієнт згідно із схемою тарифних розрядів за основними типовими посадами співробітників Служби судової охорони та схемою тарифних коефіцієнтів за спеціальними званнями співробітників Служби судової охорони, затверджених цією постановою; порядок виплати грошового забезпечення співробітникам Служби судової охорони затверджується Державною судовою адміністрацією.

Таким чином, постановою № 289 від 03.04.2019р. «Про грошове забезпечення співробітників Служби судової охорони» КМ України визначив, що при обчисленні розмірів посадових окладів, окладів за спеціальними званнями співробітників ССО використовується такий показник як розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 01.01.2018р.

При цьому, визначаючись щодо питання про те, чи виникло у позивача право на перерахунок та виплату грошового забезпечення за період служби з 02.03.2021р. по 06.12.2022р. та оформлення оновленої довідки про розмір грошового забезпечення для призначення пенсії, суд першої інстанції обґрунтовано врахував ту обставину, що протягом служби позивача в ТУ ССО у Волинській обл. у вказану постанову зміни не вносились, вона є чинною та не оскаржена в судовому порядку.

За таких умов відповідач діяв правомірно, застосовуючи при обчисленні посадового окладу та окладу за спеціальним званням позивача таку розрахункову величину, як прожитковий мінімум для працездатних осіб, визначений законом на 01.01.2018р.

Крім того, позивачем не надано доказів того, що станом на 01.01.2021р. та 01.01.2022р. відбулись зміни розміру грошового забезпечення, як обов`язкової передумови для виникнення у відповідача обов`язку для перерахунку грошового забезпечення ОСОБА_1 за період служби з 02.03.2021р. по 06.12.2022р. та зі складення довідки про розмір грошового забезпечення службовця ТУ ССО у Волинській обл. для перерахунку пенсії.

Посилання позивача на правову позицію, викладену у постанові Верховного Суду від 02.08.2021р. у справі № 440/6017/21, колегія суддів не враховує, оскільки правовідносини цієї справи не тотожні правовідносинам у справі № 440/6017/21, позаяк стосуються грошового забезпечення військовослужбовців з числа осіб рядового, сержантського і старшинського складу, офіцерського складу (крім військовослужбовців строкової військової служби), осіб рядового і начальницького складу, розмір якого визначається відповідно до постанови КМ України № 704 від 30.08.2017р. «Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб».

Оцінюючи в сукупності обставини справи та враховуючи вищенаведені положення законодавства, колегія суддів приходить до переконання про відсутність правових підстав для задоволення заявленого позову, з вищевикладених мотивів.

З огляду на результат апеляційного розгляду та відповідно до ст.139 КАС України понесені судові витрати по сплаті судового збору за подання апеляційної скарги належить покласти на апелянта ОСОБА_1 .

Виходячи з наведеного, суд першої інстанції правильно і повно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків рішення суду, а тому підстав для скасування рішення колегія суддів не вбачає і вважає, що апеляційну скаргу на нього слід залишити без задоволення.

Керуючись ст.139, ч.4 ст.229, ст.311, п.1 ч.1 ст.315, ст.316, ч.1 ст.321, ст.ст.322, 325, 329 КАС України, апеляційний суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Волинського окружного адміністративного суду від 05.06.2023р. в адміністративній справі № 140/2639/23 залишити без задоволення, а вказані рішення суду без змін.

Понесені судові витрати по сплаті судового збору за подання апеляційної скарги покласти на апелянта ОСОБА_1 .

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дати її прийняття, та може бути оскаржена у касаційному порядку у випадках, передбачених п.2 ч.5 ст.328 КАС України, шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий суддя Р. М. Шавель
судді Н. В. Бруновська
З. М. Матковська
Дата складання повного тексту судового рішення: 14.09.2023р.