Справа № 140/1611/23
Суддя: Заверуха Олег Богданович
Дата ухвалення: 2023-09-14 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 вересня 2023 рокуЛьвівСправа № 140/1611/23 пров. № А/857/8882/23

Восьмий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого судді Заверухи О.Б.,

суддів Гінди О.М., Качмара В.Я.,

розглянувши в порядку письмового провадження в м. Львові апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України у Волинській області на рішення Волинського окружного адміністративного суду від 21 квітня 2023 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України у Волинській області про визнання протиправними дій, зобов`язання вчинити дії,

суддя (судді) в суді першої інстанції Плахтій Н.Б.,

час ухвалення рішення не зазначено,

місце ухвалення рішення м. Луцьк,

дата складання повного тексту рішення не зазначено,

В С Т А Н О В И В:

07 лютого 2023 року ОСОБА_1 звернувся в суд з адміністративним позовом до Головного управління Пенсійного фонду України у Волинській області в якому просив: визнати протиправним рішення від 06 січня 2023 року № 57 про відмову у переведенні на пенсію за віком відповідно п.п. 10, 12 Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про державну службу» від 10 грудня 2015 року № 889-VIII згідно з заявою від 04 жовтня 2022 року; зобов`язати зарахувати до стажу державної служби періоди роботи з 18 грудня 1990 року по 25 травня 2015 року; зобов`язати перевести на пенсію по віку та виплачувати її відповідно до положень Закону України «Про державну службу» від 10 грудня 2015 року № 889-VІІІ згідно довідок від 30 вересня 2022 року № 73-22-55/80 та № 73-22-55/81, виданих Волинською митницею Державної митної служби України, починаючи з 16 травня 2021 року.

На обґрунтування позовних вимог зазначає, що з 13 жовтня 2014 року перебуває на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України у Волинській області як одержувач пенсії за віком відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 09 липня 2003 року № 1058-ІV (далі Закон № 1058-ІV). Вказує, що 04 жовтня 2022 року звернувся до відповідача із заявою про переведення його із пенсії за віком згідно із Законом України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» на пенсію за віком відповідно до п. 10, 12 Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про державну службу» від 10 грудня 2015 року № 889-VIII (далі Закон № 889-VIII). Зазначає, що 05 листопада 2022 року Головним управлінням Пенсійного фонду України у Волинській області прийнято рішення про призначення йому пенсії за віком відповідно до п.10 та п.12 Прикінцевих та перехідних положень Закону № 889-VIII. Разом з тим, 09 грудня 2022 року звернувся до відповідача із заявою про проведення перерахунку пенсії згідно п.10 та п.12 Прикінцевих та перехідних положень Закону № 889-VIII із дати виповнення йому 61 року з 16 травня 2020 року. 06 січня 2023 року Головне управління Пенсійного фонду України у Волинській області прийняло рішення № 57, яким відмовило йому у призначенні пенсії за віком відповідно до Закону України «Про державну службу» з тих мотивів, що згідно даних трудової книжки йому не присвоювався ранг державного службовця. Вважає протиправними дії та рішення щодо відмови йому у призначенні (перерахунку) пенсії за віком відповідно Закону № 889-VIII згідно з його заявами від 04 жовтня 2022 року та 09 грудня 2022 року, оскільки як Законом № 889-VІІІ, так і нормами Закону України «Про державну службу» від 16 грудня 1993 року № 3723-ХІІ (втратив чинність на підставі Закону № 889-VIII від 10 грудня 2015 року) та Порядку обчислення стажу державної служби, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 03 травня 1994 року № 283 (далі Порядок № 283) та додатку до нього (були чинними до 01 травня 2016 року), було передбачено зарахування до стажу державної служби роботу (службу) на посадах керівних працівників і спеціалістів в митних органах. Зазначає, що безперервно з 18 грудня 1990 року працював в митних органах, має стаж на посаді державної служби понад 20 років, страховий стаж понад 35 років, та вік понад 62 роки, а тому вважає, що має право на призначення пенсії по віку згідно п.10 та п.12 Прикінцевих та перехідних положень Закону № 889-VIII відповідно до довідок від 30 вересня 2022 року № 73-22-55/80 та № 73-22-55/81, виданих Волинською митницею, починаючи з 16 травня 2021 року.

Рішенням Волинського окружного адміністративного суду від 21 квітня 2023 року адміністративний позов задоволено частково. Визнано протиправним та скасовано рішення Головного управління Пенсійного фонду України у Волинській області № 57 від 06.01.2023 про результати розгляду заяви гр. ОСОБА_1 . Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України у Волинській області перевести ОСОБА_1 з 04.10.2022 на пенсію державного службовця відповідно до статті 37 Закону України «Про державну службу» від 16.12.1993 № 3723-XII, п.п. 10, 12 Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про державну службу» від 10.12.2015 № 889-VIII та здійснити перерахунок і виплату пенсії (з урахуванням виплачених сум) на підставі довідок про складові заробітної для призначення пенсії державного службовця Волинської митниці від 30.09.2022 № 73-22-55/80 та № 73-22-55/81. В задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

Рішення суду першої інстанції мотивоване тим, що частиною 17 статті 37 Закону № 3723-ХІІ було визначено, що період роботи посадових осіб в органах державної податкової та митної служб на посадах, на яких відповідно до закону присвоювалися спеціальні та/або персональні звання, зараховується до стажу державної служби, незалежно від місця роботи на час досягнення зазначеного віку. Аналогічні положення щодо пенсійного забезпечення посадових осіб митних органів в порядку та на умовах, передбачених Законом України «Про державну службу», були передбачені і Митними кодексами України від 11 липня 2002 року та від 12 грудня 1991 року. Матеріалами справи підтверджується, що на дату набрання чинності Законом № 889-VIII (01 травня 2016 року) позивач мав понад 20 років стажу державної служби, станом на дату звернення до відповідача із заявою про призначення пенсії державного службовця досяг пенсійного віку, встановленого Законом № 1058-ІV, мав необхідний страховий стаж, передбачений ст. 28 Закону № 1058-IV (30 років), в тому числі стаж на посадах, віднесених до відповідних категорій посад державної служби (20 років). Отже, з урахуванням положень пунктів 10 і 12 розділу XI «Прикінцеві та перехідні положення» Закону № 889-VIII ОСОБА_1 має право на пенсію державного службовця на підставі статті 37 Закону № 3723-XII. Таким чином, рішення відповідача № 57 від 06 січня 2023 року про відмову в переведенні перерахунку пенсії ОСОБА_1 на підставі його заяви від 19 грудня 2022 року є необґрунтованим та незаконним, тому таке слід скасувати. Оскільки позивач на час звернення за призначенням пенсії не займав посаду державної служби, тому з урахуванням положень ст. 37 Закону № 3723-ХІІ розмір пенсії позивача підлягає обчисленню із заробітної плати працюючого державного службовця відповідної посади та рангу за останнім місцем роботи на державній службі, з якої було сплачено єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, а до 1 січня 2011 року - страхові внески на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування. Отже, пенсія ОСОБА_1 підлягає обчисленню у розмірі 60 відсотків від заробітку, зазначеного у довідках від 30 вересня 2022 року № 73-22-55/80 та № 73-22-55/81. Разом з тим, суд першої інстанції прийшов до висновку, що відсутність підстав для переведення ОСОБА_1 на інший вид пенсії, починаючи з 16 травня 2021 року, а не з дати подання заяви від 04 жовтня 2022 року, тому в цій частині позовних вимог відмовлено.

Не погодившись з прийнятим рішенням, Головне управління Пенсійного фонду України у Волинській області подало апеляційну скаргу, в якій просило скасувати оскаржуване рішення та прийняти нове, яким в задоволенні адміністративного позову відмовити повністю.

Доводи апеляційної скарги обґрунтовує тим, що оскаржуване рішення є незаконним та необґрунтованим, прийняте з порушенням норм матеріального права, що призвело до неправильного вирішення справи. Зокрема, зазначає, що згідно з нормами статті 90 Закону України «Про державну службу» від 10 грудня 2015 року № 889-VIII, пенсійне забезпечення державних службовців здійснюється відповідно до Закону № 1058-ІV. Вказує, що робота на посадах в органах державної митної служби України зараховується до стажу державної служби особам, яким не присвоювались спеціальні звання. Зазначає, що оскільки позивачу під час роботи було присвоєно персональне звання «Інспектор митної служби І рангу», персональне звання «Радник митної служби III рангу», спеціальне звання «Інспектор митної служби III рангу», спеціальне звання «Інспектор митної служби II рангу», спеціальне звання «Інспектор митної служби I рангу», спеціальне звання «Радник митної служби ІІІ рангу», спеціальне звання «Радник податкової та митної справи III рангу», тому до стажу державної служби не зараховується період роботи на митниці, отже, відсутні підстави для переведення позивача на пенсію за віком відповідно до Закону України «Про державну службу».

Суд апеляційної інстанції може розглянути справу без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження) за наявними у справі матеріалами, якщо справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів, у разі подання апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції, які ухвалені в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у порядку письмового провадження) (п. 3 ч. 1 ст. 311 КАС України).

Відповідно до ч. 1 ст. 308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу з наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обгрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши обставини справи та доводи апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції приходить до висновку про те, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення з наступних підстав.

Як встановлено судом першої інстанції, ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з 13 жовтня 2014 року перебуває на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України у Волинській області та отримує пенсію за віком згідно із Законом № 1058-IV, що підтверджується матеріалами пенсійної справи.

04 жовтня 2022 року позивач звернувся із заявою встановленого зразка про проведення перерахунку пенсії у зв`язку з переведенням з пенсії за віком згідно з Законом № 1058-IV на пенсію за віком згідно з Законом № 889-VIII (а.с.79). До вказаної заяви позивач долучив довідки Волинської митниці про складові заробітної плати призначення пенсії державного службовця за № 73-22-55/81 та № 73-22-55/80 від 30 вересня 2022 року (а.с.81-84).

10 жовтня 2022 року Головним управлінням Пенсійного фонду України у Волинській області прийнято рішення № 57 про призначення пенсії.

19 грудня 2022 року позивач звернувся до відповідача із заявою, у якій просив здійснити перерахунок пенсії державного службовця з 16 травня 2020 року, тобто з моменту виповнення йому 61 року (а.с.22-23).

06 січня 2023 року Головне управління Пенсійного фонду України у Волинській області прийняло рішення № 57 про результати розгляду звернення гр. ОСОБА_1 від 19 грудня 2022 року, в якому зазначено, що при опрацюванні звернення від 04 жовтня 2022 року за принципом єдиної черги звернень спеціалістом з призначення пенсій ОСОБА_2 в Одеській області і головним спеціалістом з призначення пенсій Громовською Н.Л. в Волинській області винесено рішення про призначення пенсії № 57 від 10 жовтня 2022 року. ОСОБА_1 згідно записів трудової книжки НОМЕР_1 від 15 жовтня 1979 року працював у Ягодинській та Волинській митницях з 18 грудня 1990 року по 25 травня 2015 року.Під час роботи заявнику було присвоєно персональне звання «Інспектор митної служби І рангу», персональне звання «Радник митної служби III рангу», спеціальне звання «Інспектор митної служби III рангу», спеціальне звання «Інспектор митної служби II рангу», спеціальне звання «Інспектор митної служби I рангу», спеціальне звання «Радник митної служби ІІІ рангу», спеціальне звання «Радник податкової та митної справи III рангу». Основним критерієм, за яким визначається можливість зарахування того чи іншого періоду роботи на посаді державного службовця до стажу, який дає право на призначення пенсії відповідно до статті 37 Закону № 3723-ХІІ, є встановлення за займаною посадою відповідного рангу. Згідно даних трудової книжки ОСОБА_1 не присвоювався ранг державного службовця, а тому права на перехід на пенсію згідно Закону України «Про державну службу» заявник не має. Відтак, прийнято рішення відмовити гр. ОСОБА_1 у переведенні з пенсії за віком, призначеної згідно Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» на пенсію за віком згідно Закону України «Про державну службу» (а.с.24).

Приймаючи оскаржуване рішення, суд першої інстанції прийшов до висновку про задоволення позовних вимог в частині визнання протиправним та скасування рішення відповідача № 57 від 06 січня 2023 року про результати розгляду заяви позивача, а також зобов`язання відповідача перевести позивача з 04 жовтня 2022 року на пенсію державного службовця відповідно до статті 37 Закону України «Про державну службу» від 16 грудня 1993 року № 3723-XII, п.п.10, 12 Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про державну службу» від 10 грудня 2015 року № 889-VIII та здійснити перерахунок і виплату пенсії (з урахуванням виплачених сум) на підставі довідок про складові заробітної для призначення пенсії державного службовця Волинської митниці від 30 вересня 2022 року № 73-22-55/80 та № 73-22-55/81.

Колегія суддів погоджується з обґрунтованістю такого висновку суду першої інстанції з наступних підстав.

Відповідно до статті 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Згідно зі статтею 90 Закону України «Про державну службу» від 10 грудня 2015 року № 889-VIII (далі Закон № 889) пенсійне забезпечення державних службовців здійснюється відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

Закон № 889 набрав чинності 01 травня 2016 року, одночасно втратив чинність Закон України «Про державну службу» від 16 грудня 1993 року № 3723-ХІІ (далі Закон № 3723-ХІІ), що передбачав особливості пенсійного забезпечення державних службовців.

Разом з тим, пп. 10, 12 Прикінцевих та перехідних положень Закону № 889 передбачено переживаючу дію статті 37 Закону України «Про державну службу» від 16 грудня 1993 року № 3723-XII, тобто законодавець визначив певні умови, за дотримання яких у особи є право на призначення пенсії відповідно до статті 37 Закону № 3723-ХІІ.

Так, відповідно до пункту 10 розділу XI «Прикінцеві та перехідні положення» Закону № 889-VIII державні службовці, які на день набрання чинності цим Законом займають посади державної служби та мають не менш як 10 років стажу на посадах, віднесених до відповідних категорій посад державних службовців, визначених статтею 25 Закону України «Про державну службу» та актами Кабінету Міністрів України, мають право на призначення пенсії відповідно до статті 37 Закону України «Про державну службу) у порядку, визначеному для осіб, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців. Перелік посад державної служби, які займали особи з числа колишніх державних службовців, що належать до певної категорії посад, передбачених цим Законом, визначається Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до пункту 12 розділу XI «Прикінцеві та перехідні положення» Закону № 889-VIII для осіб, які на день набрання чинності цим Законом мають не менш як 20 років стажу на посадах, віднесених до відповідних категорій посад державної служби, визначених статтею 25 Закону України «Про державну службу» та актами Кабінету Міністрів України, зберігається право на призначення пенсії відповідно до статті 37 Закону України «Про державну службу» у порядку, визначеному для осіб, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців.

Отже, Прикінцеві та перехідні положення Закону № 889-VIII визначають, що за наявності в особи станом на 01 травня 2016 року (день набрання чинності Законом № 889-VIII) певного стажу державної служби (10 років для осіб, що станом на цю дату займали посади державної служби, або 20 років стажу держслужби на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців, незалежно від того, чи працювала особа станом на 01 травня 2016 року на держслужбі), така особа зберігає право на призначення пенсії відповідно до статті 37 Закону № 3723-ХІІ.

Відповідно до частини першої статті 37 Закону № 3723-ХІІ на одержання пенсії державних службовців мають право чоловіки, які досягли віку 62 роки, та жінки, які досягли пенсійного віку, встановленого статтею 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», за наявності страхового стажу, необхідного для призначення пенсії за віком у мінімальному розмірі, передбаченого абзацом першим частини першої статті 28 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», у тому числі стажу державної служби не менш як 10 років, та які на час досягнення зазначеного віку працювали на посадах державних службовців, а також особи, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців, незалежно від місця роботи на час досягнення зазначеного віку. Пенсія державним службовцям призначається в розмірі 60 відсотків суми їх заробітної плати, з якої було сплачено єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, а до 1 січня 2011 року - страхові внески на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, а особам, які на час звернення за призначенням пенсії не є державними службовцями, - у розмірі 60 відсотків заробітної плати працюючого державного службовця відповідної посади та рангу за останнім місцем роботи на державній службі, з якої було сплачено єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, а до 1 січня 2011 року - страхові внески на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування.

Згідно з частиною першою статті 28 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» мінімальний розмір пенсії за віком за наявності у чоловіків 35 років, а у жінок 30 років страхового стажу встановлюється в розмірі прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, визначеного законом.

Відповідно до статті 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» особи мають право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років за наявності страхового стажу не менше 15 років по 31 грудня 2017 року. Починаючи з 1 січня 2018 року право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років мають особи за наявності страхового стажу: з 1 січня 2018 року по 31 грудня 2018 року - не менше 25 років; з 1 січня 2019 року по 31 грудня 2019 року - не менше 26 років; з 1 січня 2020 року по 31 грудня 2020 року - не менше 27 років; з 1 січня 2021 року по 31 грудня 2021 року - не менше 28 років; з 1 січня 2022 року по 31 грудня 2022 року - не менше 29 років.

Відповідно до пункту 8 розділу XI «Прикінцеві та перехідні положення» Закону № 889-VIII стаж державної служби за періоди роботи (служби) до набрання чинності цим Законом обчислюється у порядку та на умовах, установлених на той час законодавством.

У період проходження позивачем публічної служби в органах державної митної служби з 18 грудня 1990 року до 25 травня 2015 року діяв Порядок обчислення стажу державної служби, затверджений постановою КМУ від 03 травня 1994 року № 283 (далі Порядок № 283).

Порядок № 283 втратив чинність з 01 травня 2016 року у зв`язку із набранням чинності Постановою КМУ № 229 від 25 березня 2016 року, якою визначаються посади і органи, час роботи в яких зараховуються до стажу державної служби на підставі Закону № 889-VIII.

Пункт 2 Порядку № 283 визначав, що до стажу державної служби зараховується робота (служба) на посадах керівних працівників і спеціалістів в апараті органів прокуратури, судів, нотаріату, дипломатичної служби, митного контролю, внутрішніх справ, служби безпеки, розвідувальних органів, інших органів управління військових формувань, Держспецзв`язку, Адміністрації Держспецтрансслужби, державної податкової та контрольно-ревізійної служби, Держфінінспекції, її територіальних органів.

Відповідно до пункту 4 Порядку обчислення стажу державної служби, затвердженого Постановою КМУ від 25 березня 2016 року № 229 (далі Порядок № 229, чинний з 01 травня 2016 року) до стажу державної служби зараховуються, зокрема, час перебування на посаді державної служби відповідно до Закону, час перебування на посадах, на яких присвоюються військові та спеціальні звання.

Відповідно до статті 569 Митного кодексу України (далі МК України, в редакції чинній станом на 01 травня 2016 року) працівники органів доходів і зборів, на яких покладено виконання завдань, зазначених у статті 544 цього Кодексу, здійснення організаційного, юридичного, кадрового, фінансового, матеріально-технічного забезпечення діяльності цих органів, є посадовими особами. Посадові особи органів доходів і зборів є державними службовцями. Правове становище посадових осіб органів доходів і зборів визначається цим Кодексом, а в частині, не врегульованій ним, - законодавством про державну службу та іншими актами законодавства України.

Згідно з приписами статті 588 МК України пенсійне забезпечення посадових осіб органів доходів і зборів здійснюється в порядку та на умовах, передбачених Законом України «Про державну службу». При цьому період роботи (служби) зазначених осіб (у тому числі тих, яким присвоєні спеціальні звання) в органах доходів і зборів зараховується до стажу державної служби та до стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців, що дає право на призначення пенсії відповідно до Закону України «Про державну службу», незалежно від місця роботи на час досягнення віку, передбаченого зазначеним Законом.

Із матеріалів справи слідує, що ОСОБА_1 з 13 жовтня 2014 року отримує пенсію за віком на підставі Закону № 1058-IV, а 04 жовтня 2022 року звернувся до Головного управління Пенсійного фонду України у Волинській області із заявою про переведення його на пенсію державного службовця на підставі Закону № 3723-ХІІ. Станом на 04 жовтня 2022 року заявник досяг пенсійного віку, встановленого статтею 37 Закону № 3723-ХІІ (мав повних 62 роки) та мав необхідний страховий стаж.

10 жовтня 2022 року № 57 Головне управління Пенсійного фонду України у Волинській області винесено рішення про призначення пенсії.

19 грудня 2022 року позивач звернувся до відповідача із заявою, у якій просив здійснити перерахунок пенсії державного службовця з 16 травня 2020 року, тобто з моменту виповнення йому 61 року.

06 січня 2023 року Головне управління Пенсійного фонду України у Волинській області прийняло рішення № 57, яким відмовило заявнику у призначенні пенсії за віком відповідно до Закону України «Про державну службу» з тих мотивів, що у ОСОБА_1 відсутній необхідний стаж на посадах, віднесених до відповідних посад державної служби, оскільки посадовим особам контролюючих органів присвоюються спеціальні звання і ці посади не належать до посад, віднесених до категорій посад державної служби, визначених статтею 25 Закону № 3723-ХІІ; на час виповнення пенсійного віку ОСОБА_1 не працював на посадах, віднесених до посад державної служби.

Стосовно доводів скаржника про відсутність підстав для зарахування до стажу державної служби періоду роботи позивача в митних органах на посадах, на яких присвоєно спеціальні/персональні звання, колегія суддів зазначає наступне.

Закон № 889-VIII, який набрав чинності 01 травня 2016 року, визначає, що пенсійне забезпечення державних службовців здійснюється відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

Разом з тим, Прикінцеві та перехідні положення Закону № 889-VIII визначають, що за наявності в особи станом на 01 травня 2016 року певного стажу держслужби, - 10 років для осіб, що на цю дату обіймали посади державної служби або 20 років стажу державної служби незалежно від того, чи проходили станом на 01 травня 2016 року на держслужбі, - така особа зберігає право на призначення пенсії відповідно до статті 37 Закону № 3723-ХІІ, котрий в іншій частині втратив чинність.

Оцінюючи аргументи скаржника в частині того, що посадові особи, яким присвоєно спеціальні звання, не належать до категорії посад державної служби суд апеляційної інстанції враховує таке:

- норми ст. 569, 588 Митного кодексу України (як в редакції, чинній станом на 01 травня 2016 року, так і станом на дату звернення до ПФУ) визначають, що посадові особи органів доходів і зборів, митниці є державними службовцями. При цьому період роботи (служби) зазначених осіб (у тому числі тих, яким присвоєні спеціальні звання) в органах доходів і зборів, митниці зараховується до стажу державної служби та до стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців, що дає право на призначення пенсії відповідно до Закону України «Про державну службу»;

- частина вісімнадцята статті 37 Закону № 3723-XII передбачає, що період роботи посадових осіб в органах державної податкової та митної служб на посадах, на яких відповідно до закону присвоювалися спеціальні та/або персональні звання, зараховується до стажу державної служби, незалежно від місця роботи на час досягнення зазначеного віку;

- Порядок № 283 та Порядок № 229 визначають, що до стажу державної служби зараховується робота (служба) на посадах керівних працівників і спеціалістів в апараті органів митного контролю, державної податкової служби, її територіальних органів.

Отже, колегія суддів вважає обгрунтованим висновок суду першої інстанції про те, що посадові особи митних органів, яким присвоєно спеціальні звання, є державними службовцями зі спеціальним статусом, а тому період проходження служби в органах державної митної служби зараховується до стажу державної служби, який дає право на пенсію державного службовця відповідно до Закону України «Про державну службу».

Вищевказане узгоджується із правовою позицією Верховного Суду, викладеною у постанові від 29 квітня 2020 року у справі № 539/1855/17.

Судом першої інстанції на підставі трудової книжки НОМЕР_1 встановлено, що ОСОБА_1 з 18 грудня 1990 року по 25 травня 2015 року безперервно працював в митних органах на різних посадах. 07 червня 1995 року позивач склав присягу державного службовця, про що зроблено відповідний запис № 14 у трудовій книжці.

Отже, матеріалами справи підтверджується, що на дату набрання чинності Законом № 889-VIII (01 травня 2016 року) позивач мав понад 20 років стажу державної служби, станом на дату звернення до відповідача із заявою про призначення пенсії державного службовця досяг пенсійного віку, встановленого Законом № 1058-ІV, мав необхідний страховий стаж, передбачений ст.28 Закону № 1058-IV (30 років), в тому числі стаж на посадах, віднесених до відповідних категорій посад державної служби (20 років). Отже, з урахуванням положень пунктів 10 і 12 розділу XI «Прикінцеві та перехідні положення» Закону № 889-VIII ОСОБА_1 має право на пенсію державного службовця на підставі статті 37 Закону №3723-XII.

Щодо позовної вимоги про врахування довідок про складові заробітної для призначення пенсії державного службовця Волинської митниці від 30 вересня 2022 року № 73-22-55/80 та № 73-22-55/81 при здійсненні перерахунку пенсії, колегія суддів зазначає наступне.

Оскільки позивач на час звернення за призначенням пенсії не займав посаду державної служби, тому з урахуванням положень ст.37 Закону №3723-ХІІ розмір пенсії позивача підлягає обчисленню із заробітної плати працюючого державного службовця відповідної посади та рангу за останнім місцем роботи на державній службі, з якої було сплачено єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, а до 1 січня 2011 року страхові внески на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування.

З огляду на вказане, колегія суддів погоджується із висновком суду першої інстанції про те, що пенсія ОСОБА_1 підлягає обчисленню у розмірі 60 відсотків від заробітку, зазначеного у довідках від 30.09.2022 №73-22-55/80 та №73-22-55/81.

Вказані висновки викладені у постанові Верховного Суду від 27 січня 2023 року у справі №340/4184/21 та узгоджуються з висновками Великої Палати Верховного Суду, висловленими у постанові від 13 лютого 2019 року у справі № 822/524/18.

Щодо заявленої вимоги позивача про зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України у Волинській області перевести його на пенсію державного службовця, починаючи з 16 травня 2021 року, то суд першої інстанції правильно зазначив, що за загальним правилом, встановленим у статті 45 Закону № 1058-ІV, пенсія призначається з дня звернення за пенсією.

Таким чином, оскільки ОСОБА_1 звернувся з відповідною заявою про призначення пенсії державного службовця 04 жовтня 2022 року, тому з огляду на встановлені обставини справи саме з цієї дати слід перести позивача на пенсію за віком відповідно до Закону України «Про державну службу».

Враховуючи вищенаведене, колегія суддів погоджується із висновком суду першої інстанції про те, що Головне управління Пенсійного фонду України у Волинській області протиправно відмовило ОСОБА_1 у переведенні його на пенсію за віком відповідно до Закону України «Про державну службу», тому рішення відповідача № 57 від 06 січня 2023 про відмову в переведенні перерахунку пенсії ОСОБА_1 на підставі заяви від 19 грудня 2022 року є протиправним та підлягає скасуванню.

З метою захисту порушених прав позивача, з урахуванням приписів статті 83 Закону № 1788-XII, суд першої інстанції прийшов до правильного висновку про те, що відповідача слід зобов`язати перевести ОСОБА_1 з пенсії за віком відповідно до Закону № 1058-ІV на пенсію за віком відповідно до Закону України «Про державну службу» від 16 грудня 1993 року № 3723-ХІІ та пункту 10 Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про державну службу» від 10 грудня 2015 року № 889-VІІІ з дати подання заяви про переведення на інший вид пенсії 04 жовтня 2022 року, врахувавши при обчисленні розміру пенсії вимоги статті 37 № 3723-ХІІ, а саме 60 відсотків від заробітку, зазначеного у довідках від 30 вересня 2022 року № 73-22-55/80 та № 73-22-55/81.

Колегія суддів також враховує положення Висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів щодо якості судових рішень (пункти 32-41), в якому, серед іншого, звертається увага на те, що усі судові рішення повинні бути обґрунтованими, зрозумілими, викладеними чіткою і простою мовою і це є необхідною передумовою розуміння рішення сторонами та громадськістю; у викладі підстав для прийняття рішення необхідно дати відповідь на доречні аргументи та доводи сторін, здатні вплинути на вирішення спору; виклад підстав для прийняття рішення не повинен неодмінно бути довгим, оскільки необхідно знайти належний баланс між стислістю та правильним розумінням ухваленого рішення; обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент заявника на підтримку кожної підстави захисту; обсяг цього обов`язку суду може змінюватися залежно від характеру рішення. При цьому, зазначений Висновок, крім іншого, акцентує увагу на тому, що згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах.

Також згідно позиції Європейського суду з прав людини (в аспекті оцінки аргументів учасників справи у касаційному провадженні), сформованої, зокрема у справах «Салов проти України» (заява № 65518/01; пункт 89), «Проніна проти України» (заява № 63566/00; пункт 23) та «Серявін та інші проти України» (заява № 4909/04; пункт 58): принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, передбачає, що у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (див. рішення у справі «Руїс Торіха проти Іспанії» (Ruiz Torija v. Spain) серія A. 303-A; пункт 29).

Відповідно до ч. 2 ст. 6 КАС України суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського Суду з прав людини, а ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» передбачає, що суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.

Таким чином, доводи апеляційної скарги не знайшли свого підтвердження та спростовуються висновками суду першої інстанції, які зроблені на підставі повного, всебічного та об`єктивного аналізу відповідних правових норм та фактичних обставин справи.

За наведених обставин колегія суддів дійшла висновку, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду, тому оскаржуване рішення слід залишити без змін.

Керуючись ст. 243, ст. 308, ст. 311, п. 1 ч. 1 ст. 315, ст. 316, ч. 1 ст. 321, ст. 322, ст. 325 КАС України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України у Волинській області залишити без задоволення, а рішення Волинського окружного адміністративного суду від 21 квітня 2023 року у справі № 140/1611/23 без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та касаційному оскарженню не підлягає, крім випадків, передбачених пунктом другим частини п`ятої статті 328 КАС України.

Головуючий суддя О. Б. Заверуха
судді О. М. Гінда
В. Я. Качмар
Повне судове рішення складено 14 вересня 2023 року.