Справа № 484/3053/23
Суддя: Маржина Т. В.
Дата ухвалення: 2023-09-18 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 484/3053/23
Провадження № 2-а/484/36/23
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 вересня 2023 року м. Первомайськ

Первомайський міськрайонний суд Миколаївської області у складі головуючого - судді Маржиної Т.В., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції в Миколаївській області про скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення, -

ВСТАНОВИВ:

13.06.2023 року ОСОБА_1 звернувся до суду з наданим позовом, мотивуючи тим, що 03.06.2023 року в м. Первомайськ Миколаївської області по вул. Трудової Слави інспектор відділу реєстрації патрульної поліції Первомайського РВП ГУНП в Миколаївській області Гарбуз М.С. виніс постанову серії БАД № 121220, якою притягнув його до адміністративної відповідальності за ч.2 ст. 122 КУпАП за те, що він, керуючи транспортним засобом MAZDA 626 д.н.з. НОМЕР_1 , здійснив проїзд регульованого перехрестя по вул. Київській та вул. Трудової Слави на заборонений сигнал світлофора «червоний». Відповідач наклав на нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу в сумі 510 грн. ОСОБА_1 з такою постановою не згоден, вважає її незаконною і просить скасувати, посилаючись на те, що він ПДР не порушував, оскільки не їхав на червоний сигнал світлофора, відсутній склад правопорушення, а також відсутні докази вчинення ним правопорушення. Позивач вважає, що інспектор фактично не дослідив складу адміністративного правопорушення, не зібрав належних доказів, а лише обмежився зазначенням у постанові факту долучення відео без дати та джерела його отримання. За наведених обставин ОСОБА_1 просив зазначену постанову скасувати та закрити справу про адміністративне правопорушення, стягнути з ГУНП в Миколаївській області на його користь судові витрати.

Ухвалою судді від 14.06.2023 року зазначений адміністративний позов було залишено без руху; надано позивачу десять днів з дня отримання копії ухвали для усунення недоліків позову.

Позивачем вчасно усунуто недоліки позовної заяви у зв`язку з чим вона вважається поданою у день первісного її подання до суду.

Ухвалою судді від 20.06.2023 року прийнято позовну заяву до розгляду, відкрите провадження в наданій справі, вирішено розглядати справу за правилами спрощеного позовного провадження на підставі ст. 257 КАС України, без виклику сторін, за наявними матеріалами справи, з урахуванням особливостей провадження, визначених ст. 286 КАС України.

Представник відповідача Головного управління національної поліції в Миколаївській області (далі ГУНП в Миколаївській області) Нофенко М.В. 18.07.2023 року надіслала до суду відзив, в якому просила відмовити в задоволенні позову через його необгрунтованість, мотивуючи тим, що інспектор Гарбуз М.С. діяв в межах наданих йому повноважень, виконуючи покладені на нього Законом України «Про Національну поліцію» завдання, оформив матеріали про адміністративне правопорушення відповідно до чинного законодавства та посадових інструкцій, діяв відповідно до Кодексу України про адміністративні правопорушення, Закону України «Про дорожній рух» та Правил дорожнього руху, оцінив докази та прийняв рішення за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтувалося на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

До відзиву доданий диск DVD з відеозаписами з нагрудного відеореєстратора поліцейського та відеореєстратора в патрульній машині у зв`язку з оскарженням постанови про вчинення адміністративного правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі БАД 121220 від 03.06.2023 року.

Ухвалою суду від 24.07.2023 року розгляд справи відкладено для надання позивачу та його представнику можливості ознайомитись з відзивом і подати на нього відповідь.

27.07.2023 року до суду надійшло клопотання ОСОБА_1 про ознайомлення з відзивом та ухвалою суду для можливості зупинення виконавчого провадження за оскаржуваною постановою.

01.08.2023 року представник позивача адвокат Сорочан А.В. подала до суду відповідь на відзив, у якому зазначила, що позивач не отримав відзиву та доданого до нього відеозапису, не їхав на червоний сигнал світлофора, що підтверджується його поясненнями, які зафіксовані на відеозаписі, самим відеозаписом, постановою з відміткою про незгоду з порушенням, зазначеним у постанові, а відповідач не надав суду доказів протилежного. Оскільки відсутні докази вчинення позивачем правопорушення, просила скасувати оскаржувану постанову та закрити провадження у справі.

Ухвалою суду від 04.08.2023 року розгляд справи відкладено на 18.09.2023 року, 14:00 годину для можливості ознайомлення відповідача з відповіддю на відзив, яку подано до суду 01.08.2023 року, в задоволенні заяв позивача та представника позивача про зупинення стягнення за оскаржуваною постановою відмовлено.

12.09.2023 року до суду надійшла заява від представника позивача - адвоката Сорочан А.В., з якої вбачається, що 31.07.2023 року відповідачу на офіційну електронну адресу направлено відповідь на відзив, що підтверджується доданими фотокопіями робочої сторінки електронної пошти представника позивача. Також в заяві зазначено, що при винесенні постанови без складання протоколу працівник поліції зобов`язаний вказати доказом у справі номер технічного засобу, за допомогою якого здійснено відеозапис, незазначення такого номеру свідчить про неналежність цих доказів. Посилаючись на такі обставини, просила скасувати оскаржувану постанову та закрити провадження по справі.

Інші заяви по суті справи від сторін та їх представників не надходили.

Вирішуючи справу у письмовому провадженні в порядку спрощеного провадження без виклику сторін, з врахуванням позицій сторін, викладених у заявах по суті справи, на основі наданих сторонами доказів, суд дійшов до висновку про те, що позов не підлягає задоволенню з таких підстав.

З наданої суду позивачем копії оскаржуваної постанови серії БАД № 121220 вбачається, що 03.06.2023 року о 13:58 годині в Миколаївській області, м. Первомайськ по вул. Трудової Слави інспектор ВРПП Первомайського РВП ГУНП в Миколаївській області старший лейтенант поліції Гарбуз М.С. склав цю постанову відносно ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , мешканця АДРЕСА_1 , посвідчення водія НОМЕР_2 , видане 05.09.2007 року, транспорний засіб MAZDA 626 д.н.з. НОМЕР_1 , належний ОСОБА_1 , про те, що 03.06.2023 року о 13:43 годині в м. Первомайськ по вул. Трудової Слави водій ОСОБА_1 , керуючи транспортним засобом MAZDA 626 д.н.з. НОМЕР_1 , здійснив проїзд регульованого перехрестя по вул. Київській та вул. Трудової Слави на заборонений сигнал світлофора «червоний», чим скоїв адміністративне правопорушення, передбачене ч.2 ст. 122 КУпАП. Прийняте по справі рішення застосоване стягнення у виді штрафу в сумі 510 грн. Роз`яснено наслідки несплати штрафу вчасно, передбачені ст. 308 КУпАП. Зазначено, що до постанови додається відеозапис. Наявний підпис інспектора, який виніс постанову, та підпис ОСОБА_1 з позначкою, що він не згоден. Зазначено реквізити для сплати штрафу. На звороті постанови надруковані права особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, передбачені ст. 268 КУпАП та ст. 63 Конституції України, роз`яснено порядок сплати штрафу та наслідки несвоєчасної сплати.

З такої копії оскаржуваної постанови вбачається, що викладені позивачем у позові обставини не відповідають фактичним обставинам справи.

Позивач притягнутий до відповідальності за те, що здійснив проїзд регульованого перехрестя на заборонений сигнал світлофора «червоний», що є порушенням ПДР, оскільки згідно з п.8.7.3.е ПДР України червоний сигнал, у тому числі миготливий, або два червоних миготливих сигнали забороняють рух.

Відповідальність за таке порушення передбачена ч.2 ст. 122 КУпАП. Інспектор ВРПП Первомайського РВП ГУНП в Миколаївській області старший лейтенант поліції Гарбуз М.С. відповідно до ст. 222 КУпАП є уповноваженою посадовою особою щодо розгляду справ, про адміністративні правопорушення, передбачені ч.2 ст. 122 КУпАП.

Відповідно до вимог ч.1 ст. 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень

Згідно з вимогами ч.1 ст. 6 КАС України суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права, відповідно до якого, зокрема, людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави.

За принципами змагальності сторін і диспозитивності, закріпленими у статті 9 КАС розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості. Суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог. Суд може вийти за межі позовних вимог, якщо це необхідно для ефективного захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень. Кожна особа, яка звернулася за судовим захистом, розпоряджається своїми вимогами на свій розсуд, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Таким правом користуються й особи, в інтересах яких подано позовну заяву, за винятком тих, які не мають адміністративної процесуальної дієздатності. Суд вживає визначені законом заходи, необхідні для з`ясування всіх обставин у справі, у тому числі щодо виявлення та витребування доказів з власної ініціативи.

Відповідно до вимог статті 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності із законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Статтею 280 КУпАП передбачено, що орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до вимог статті 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Згідно з п.1 ст. 247 КУпАП, обов`язковою умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність події та складу адміністративного правопорушення. Наявність події правопорушення доводиться шляхом надання доказів.

Відповідно до ч.2 ст. 283 КУпАП, розглянувши справу про адміністративне правопорушення, орган (посадова особа) виносить постанову по справі. Постанова повинна містити: найменування органу (посадової особи), який виніс постанову, дату розгляду справи; відомості про особу, щодо якої розглядається справа; опис обставин, установлених при розгляді справи; зазначення нормативного акта, який передбачає відповідальність за дане адміністративне правопорушення; прийняте у справі рішення.

Постанова по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, крім даних, визначених ч.2 цієї статті, повинна містити відомості про: дату, час і місце вчинення адміністративного правопорушення; транспортний засіб, який зафіксовано в момент вчинення правопорушення (марка, модель, номерний знак); технічний засіб, яким здійснено фото- або відеозапис (якщо такий запис здійснювався); розмір штрафу та порядок його сплати; правові наслідки невиконання адміністративного стягнення та порядок його оскарження; відривну квитанцію із зазначенням реквізитів та можливих способів оплати адміністративного стягнення у вигляді штрафу.

Частина 1 ст. 9 КУпАП визначає поняття адміністративного правопорушення, яким визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Вимогами частини 5 статті 14 Закону України «Про дорожній рух» учасникам дорожнього руху ставиться обов`язок знати і неухильно дотримуватися вимог цього закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху.

Порядок дорожнього руху на території України відповідно до Закону України «Про дорожній рух» визначається Правилами дорожнього руху, затверджених Постановою Кабінету міністрів України від 10 жовтня 2001 року № 1306 (із змінами і доповненнями).

Згідно з вимогами п.1.1 ці Правила відповідно до Закону України «Про дорожній рух» встановлюють єдиний порядок дорожнього руху на всій території України. Інші нормативні акти, що стосуються особливостей дорожнього руху (перевезення спеціальних вантажів, експлуатація транспортних засобів окремих видів, рух на закритій території тощо), повинні ґрунтуватися на вимогах цих правил.

Згідно з п.1.3, 1.9. ПДР учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил, а також бути взаємно ввічливими. Особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.

Судом встановлено, що згідно оскаржуваної постанови позивач обвинувачується в тому, що він здійснив проїзд регульованого перехрестя на заборонений сигнал світлофора «червоний», що заборонено пунктом п.8.7.3.е Правил дорожнього руху України і за що передбачена адміністративна відповідальність за ч.2 ст. 122 КУпАП, оскільки згідно до п.8.7.3.е ПДР червоний сигнал, у тому числі миготливий, або два червоних миготливих сигнали забороняють рух.

Факт порушення позивачем Правил дорожнього руху, а саме проїзд на заборонений сигнал світлофора «червоний» підтверджується наданими представником відповідача доказами у вигляді відеозаписів з відеореєстратора поліцейського автомобіля, відеозаписами з нагрудного відеореєстратора поліцейського та постановою про накладення адміністративного стягнення серії БАД № 121220 від 03.06.2023 року.

Так, зі змісту даних відеозаписів вбачається, що автомобіль патрульної поліції розташований по вул. Трудової Слави неподалік від світлофора, розташованого на перехресті з вул. Київською, по якій рухався позивач і при цьому здійснив маневр повороту ліворуч на вул. Трудової Слави в бік поліцейських. Автомобіль, який рухався перед транспортним засобом MAZDA 626 д.н.з. НОМЕР_1 , зупинився на перехресті вул. Київської та вул. Трудової Слави для здійснення повороту наліво, пропускаючи транспортні засоби, що їхали на зустрічній смузі. При цьому він зайняв перехрестя і на той момент коли на світлофорі по вул. Київській загорівся сигнал «жовтий», він завершив маневр повороту. За ним слідом швидко виїхав транспортний засіб MAZDA 626 д.н.з. НОМЕР_1 , намагаючись «проскочити» вже на заборонений сигнал світлофора «червоний». Така дія виконана водієм ОСОБА_1 не для закінчення маневру, який він уже розпочав, адже з доданого відеозапису вбачається, що він такий маневр не розпочинав до загоряння сигналу світлофора «жовтий». Очевидно, що він і розпочав, і завершив маневр після того. Про такі обставини свідчить і той факт, що перехрестя було зайняте іншим транспортним засобом. На відеозаписі зафіксовано, як працівник поліції розповідає ОСОБА_1 саме про такий факт.

Також суд зазначає, що Кодекс України про адміністративні правопорушення, Правила дорожнього руху, Закон України «Про дорожній рух», Закон України «Про Національну поліцію» та Інструкція з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затвердженої наказом МВС від 07.11.2015 року № 1395, не передбачають обов`язкової відеофіксації зазначених вище правопорушень ПДР, тому незазначення в постанові про накладення адміністративного стягнення номеру технічного засобу, на який здійснювалась відеофіксація правопорушення не свідчить про те, що такий доказ є неналежним та недопустимим.

Крім того, відповідно до ст. 19 Конституції України, органи державної влади, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Суд звертає увагу на те, що поліцейський - це посадова особа, яка діє в межах наданих йому повноважень та відповідно до Закону України «Про Національну поліцію», Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затвердженої наказом МВС від 07.11.2015 року № 1395 та інших законодавчих актів, які регламентують діяльність поліції.

В даному випадку діє імператив презумпції правоти поліцейського, тобто при виконанні службового обов`язку поліцейський діє завідомо правомірно, в межах закону. Порушень повноважень поліцейського судом не встановлено. Порушення Правил дорожнього руху виявлено ним безпосередньо при виконанні службових обов`язків, пов`язаних із забезпеченням безпеки дорожнього руху, виявленням порушників і притягнення їх до відповідальності.

Вбачається, що поліцейський при винесенні оскаржуваної постанови діяв на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

І хоча в оскаржуваній постанові відсутній номер технічного засобу, на який здійснювалась відеофіксація, суд вважає наданий доказ належним і допустимим щодо підтвердження факту вчиненого правопорушення, адже в даному випадку закон не зобов`язує працівника поліції фіксувати факт порушення засобами фото- чи відеофіксації і вказувати про це у постанові.

Однак, приписами п.9 ч.1 ст.31 Закону України «Про Національну поліцію» встановлено, що поліція може використовувати такі превентивні заходи, як застосування технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, засобів фото- і кінозйомки, відеозапису. Відповідно до ч.1 ст.40 цього закону поліція для забезпечення публічної безпеки і порядку може закріплювати на форменому одязі, службових транспортних засобах, монтувати/розміщувати по зовнішньому периметру доріг і будівель автоматичну фото- і відеотехніку, а також використовувати інформацію, отриману із автоматичної фото- і відеотехніки, що перебуває в чужому володінні, з метою: 1) попередження, виявлення або фіксування правопорушення, охорони громадської безпеки та власності, забезпечення безпеки осіб; 2) забезпечення дотримання правил дорожнього руху.

Відповідно до ст. 90 КАС України, суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), що міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Згідно з частиною 2 ст. 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

З огляду на викладені положення чинного законодавства суд вважає необґрунтованим посилання позивача на відсутність доказів у цій справі.

Оспорювана у справі постанова відповідає визначеним у ст. 283 КпАП вимогам, які не містять положень про обов`язкове зазначення доказів, що підтверджують факт порушення та вину особи.

Виявивши правопорушення, поліцейський виконав свої безпосередні посадові обов`язки і притягнув винну особу до відповідальності. При цьому діяв правомірно, що зафіксовано камерою з його нагрудного відеореєстратора.

Позивачем не спростовано належними та достатніми доказами обставини, викладені в оскаржуваній постанові та факт відсутності у його діях складу правопорушення. Наведені в позові обставини не відповідають фактичним обставинам, за яких його було притягнуто до адміністративної відповідальності.

Відтак, позивачем не надано суду належних, достатніх та достовірних доказів, які б спростували факти, викладені в оскаржуваній постанові та факт відсутності в його діях складу правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 122 КУпАП.

Зважаючи на те, що судом не встановлено належних доказів, які спростовують факт вчинення позивачем адміністративного правопорушення, а відповідачем доведено правомірність дій інспектора поліції, суд вважає, що постанова у справі про адміністративне правопорушення є правомірною, а підстави для її скасування відсутні.

Таким чином, притягнення позивача до адміністративної відповідальності та накладення адміністративного стягнення в межах санкції ч.2 ст. 122 КУпАП у вигляді штрафу у розмірі 510 грн. відповідає вимогами чинного законодавства, принципу невідворотності покарання і прагнення народу України жити в правовій державі, що передбачає не лише відповідальність держави перед громадянами, а і обов`язок громадян дотримуватись вимог закону.

Відповідно до вимог пункту 1 ч.3 ст. 286 КАС України за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право залишити рішення суб`єкта владних повноважень без змін, а позовну заяву без задоволення.

З огляду на викладене, суд вважає, що оскаржувана постанова винесена з дотриманням вимог закону, підстави для її скасування відсутні, а тому рішення суб`єкта владних повноважень щодо винесення останньої слід залишити без змін, а позовну заяву без задоволення.

Оскільки у задоволенні позову відмовлено, судові витрати, понесені позивачем, відшкодуванню не підлягають.

На підставі наведеного, керуючись статтями 73-77, 90, 205, 241-246, 255, 268, 286 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

УХВАЛИВ:

У задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції в Миколаївській області про скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення відмовити повністю.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до П`ятого апеляційного адміністративного суду через Первомайський міськрайонний суд Миколаївської області протягом десяти днів з дня його проголошення (ч.4 ст. 286 КАС України).

Відомості про учасників справи:

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_3 , адреса: АДРЕСА_2 ;

Віповідач: Головне управління Національної поліції в Миколаївській області, , адреса: вул. Декабристів, буд. 5, м. Миколаїв, 54001.

Повний текст судового рішення складено 18 вересня 2023 року.

СУДДЯ: