Справа № 932/7255/23
Суддя: Шальєва В.А.
Дата ухвалення: 2023-09-13 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

13 вересня 2023 року м. Дніпросправа № 932/7255/23

Третій апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

судді-доповідача: Шальєвої В.А.

суддів: Іванова С.М., Чередниченка В.Є.,

секретар судового засідання Діденко Ю.О.

за участі представника позивача Булаха Є.Ю.

відповідача ОСОБА_1 (в режимі відеоконференцзв`язку)

представника відповідача Конограя М.В. (в режимі відеоконференцзв`язку),

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судового засідання Третього апеляційного адміністративного суду у м. Дніпрі апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 адвоката Конограя Миколи Валентиновича на рішення Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 10 серпня 2023 року (суддя Кудрявцева Т.О., повне судове рішення складено 11 серпня 2023 року) в справі № 932/7255/23 за позовом Головного управління Державної міграційної служби України в Дніпропетровській області до громадянина Республіки Вірменія ОСОБА_1 про продовження строку затримання та перебування в пункті тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні,

ВСТАНОВИВ:

Головне управління Державної міграційної служби України в Дніпропетровській області (далі ГУ ДМС) звернулось до Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська з позовом до громадянина Республіки Вірменія ОСОБА_1 про продовження строку затримання та перебування в пункті тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні, (далі ПТПІ) терміном на шість місяців з 15 серпня 2023 року по 15 лютого 2024 року.

Рішенням Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 10 серпня 2023 року позов задоволено частково, продовжено строк затримання та перебування в пункті тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні, громадянина Республіки Вірменія ОСОБА_1 ( ОСОБА_2 ), ІНФОРМАЦІЯ_1 , строком на чотири місяці, тобто до 15 грудня 2023 року.

В апеляційній скарзі представник відповідача просить скасувати рішення з підстав неповного з`ясування обставин, що мають значення для справи, невідповідності висновків суду, викладеним в рішенні, обставинам справи, ухвалити нове рішення про відмову у задоволенні позову.

Апелянт зазначає, що відповідач є особою без громадянства, у зв`язку з чим позивач мав вчинити дії щодо встановлення країни походження відповідача, чого позивачем не зроблено.

Звертає увагу, що ОСОБА_1 намагався заповнити заяву-анкету для ідентифікації на бланку, наданому посольством Республіки Вірменія, складеному вірменською мовою, проте він не володіє в достатній мірі цією мовою (не може читати та писати по-вірменські), тому не зміг заповнити анкету, що не можна кваліфікувати як відсутність співпраці під час процедури ідентифікації.

Тому вважає що відсутні умови, визначені пунктом 1 частини тринадцятої статті 289 КАС України (відсутність співпраці під час процедури ідентифікації, неодержання інформації з країни громадянської належності або країни походження чи документів, необхідних для ідентифікації особи), для продовження судом строку затримання та перебування в ПТПІ відповідача.

У відзиві на апеляційну скаргу позивач просить залишити рішення суду першої інстанції без змін, відмовивши у задоволенні апеляційної скарги.

В судовому засіданні відповідач та його представник апеляційну скаргу підтримали та просили її задовольнити.

Відповідача також просив зменшити строк затримання та перебування в ПТПІ.

Представник позивача в судовому засіданні просив в задоволенні апеляційної скарги відмовити.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення учасників справи, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, суд доходить висновку, що апеляційна скарга має бути задоволена частково з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що громадянин Республіки Вірменія ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , прибув на територію України у 1995 році, документований ДМУ УМВС України в Дніпропетровській області як особа без громадянства посвідкою ДП 709 від 28 вересня 1998 року строком дії до 28 вересня 2000 року, ДМС ДП 2339 від 25 липня 2002 року зі строком дії до 01 січня 2003 року.

Відповідач неодноразово притягувався до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 203 КУпАП.

Рішенням від 27 жовтня 2009 року скасовано дозвіл на імміграцію в Україну громадянина Республіки Вірменія ОСОБА_1 , якого зобов`язано покинути територію України. Рішення відповідачем не виконане.

Рішенням №9 ГУ ДМС України в Дніпропетровській області від 15 червня 2023 року вирішено примусово видворити за межі території України громадянина Республіки Вірменія ОСОБА_1 .

Рішенням від 15 червня 2023 року ГУ ДМС України вирішено помістити відповідача до Миколаївського ПТПІ з метою ідентифікації та забезпечення примусового видворення.

Рішенням Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 16 червня 2023 року у справі № 932/5616/23 частково задоволено адміністративний позов ГУ ДМС в Дніпропетровській області, ОСОБА_1 затримано та поміщено до пункту тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні, строком на два місяці.

Миколаївським ПТПІ повідомлено позивача про відсутність у ОСОБА_1 коштів для придбання квитка, ОСОБА_1 відмовився заповнювати заяву-анкету для його документування.

ГУ ДМС України в Дніпропетровській області з метою ідентифікації особи та підтвердження чи спростування факту належності до громадянства Республіки Вірменія направлено листи до Посольства Республіки Вірменія в України та Генерального консульства Республіки Вірменія у м. Одеса, відповідь на які не надійшла, у телефонному режимі повідомлено, що чекають заяву-анкету від громадянина Вірменії ОСОБА_1 .

Врахувавши відсутність документу, що дає право на виїзд з України, та щодо ідентифікації відповідача, а також те, що відсутність факту видачі йому свідоцтва на повернення на батьківщину для перетину кордону від Посольства Республіки Вірменії в Україні перешкоджає забезпечити його видворення за межі території України, суд першої інстанції дійшов висновку про наявність підстав для продовження строку затримання та перебування в пункті тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні, громадянина Республіки Вірменія ОСОБА_1 строком на чотири місяці, тобто до 15 грудня 2023 року, що є достатнім строком для ідентифікації особи та видворення за межі території України.

Суд визнає обґрунтованим висновок суду першої інстанції про наявність підстав про продовження терміну затримання відповідача, з огляду на наступне.

Судом встановлено, що рішенням Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 16 червня 2023 року в справі № 932/5616/23, яке набрало законної сили 30 червня 2023 року, частково задоволено позов ГУ ДМС в Дніпропетровській області до громадянина Вірменії ОСОБА_1 про затримання та поміщення до пункту тимчасового перебування іноземця з метою ідентифікації та забезпечення видворення за межі території України громадянина Республіки Вірменія, затримано та поміщено до пункту тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні, громадянина Республіки Вірменія ОСОБА_1 строком на два місяця з метою ідентифікації особи та забезпечення видворення за межі території України.

Рішенням № 9 ГУ ДМС від 15 червня 2023 року (а.с. 25-28) вирішено примусово видворити за межі території України громадянина Республіки Вірменія ОСОБА_1 .

Виходячи з протоколу про адміністративне затримання від 15 червня 2023 року МДН № 000105 та рішення про поміщення до ПТПІ, ОСОБА_1 затриманий 15 червня 2023 року та поміщений в Миколаївський ПТПІ з метою ідентифікації та забезпечення примусового видворення (а.с. 19, 21).

Станом на час подання цього позову ОСОБА_1 тримається в Миколаївському ПТПІ.

З метою отримання свідоцтва на повернення позивачем 26 липня 2023 року направлено до Миколаївського ПТПІ для заповнення відповідачем заяву-анкету (а.с. 42).

Миколаївським ПТПІ повідомлено ГУ ДМС листом від 18 серпня 2023 року про те, що ОСОБА_1 відмовляється заповнювати заяву-анкету (а.с. 43).

Також Миколаївським ПТПІ повідомлено ГУ ДМС листом від 07 липня 2023 року про відсутність у ОСОБА_1 коштів для придбання квитка до Республіки Вірменія (а.с. 31).

Позивачем 22 червня 2023 року та 07 липня 2023 року направлено до Посольства Республіки Вірменія в Україні листи з проханням ідентифікувати ОСОБА_1 для отримання та видачі свідоцтва на повернення на Батьківщину (а.с. 29, 39).

Посольством Республіки Вірменія в України 24 липня 2023 року повідомлено позивача про те, що згідно з інформацією, наданою паспортно-візовим управлінням Служби міграції та громадянства МВС Республіки Вірменія ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , Сісіанським паспортним відділом МВС 11 вересня 1993 року виданий паспорт радянського зразка серії НОМЕР_1 ; в інформаційній базі даних з державного реєстру населення паспортно-візового управління поліції Республіки Вірменія відомостей про реєстрацію або зняття з реєстрації особи за даними ОСОБА_1 відсутні; відповідач не звертався з питання визнання громадянства Республіки Вірменія та документування паспортним документом Республіки Вірменія (а.с. 40).

Спірним під час апеляційного перегляду справи є наявність підстав для продовження терміну тримання іноземця в ПТПІ задля ідентифікації та забезпечення виконання рішення про примусове видворення.

Вирішуючи спірні правовідносини, суд виходить з наступного.

Правовий статус іноземців та осіб без громадянства, які перебувають в Україні, порядок їх в`їзду в Україну та виїзду з України встановлює Закон України від 22 вересня 2011 року №3773-VI «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства» (далі - Закон №3773-VI).

Частиною першою статті 26 Закону №3773-VI встановлено, що іноземець або особа без громадянства можуть бути примусово повернуті в країну походження або третю країну, якщо їх дії порушують законодавство про правовий статус іноземців та осіб без громадянства або суперечать інтересам забезпечення національної безпеки України чи охорони громадського порядку, або якщо це необхідно для охорони здоров`я, захисту прав і законних інтересів громадян України за рішенням центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері міграції (імміграції та еміграції) . У рішенні про примусове повернення зазначається строк, протягом якого іноземець або особа без громадянства повинні виїхати з України. Зазначений строк не повинен перевищувати 30 днів з дня прийняття рішення.

Абзацом першим частини першої статті 30 Закону №3773-VI визначено, що центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері міграції (імміграції та еміграції) можуть приймати рішення про примусове видворення з України іноземців та осіб без громадянства, якщо такі особи затримані за незаконне перетинання (спробу незаконного перетинання) державного кордону України або є обґрунтовані підстави вважати, що іноземець або особа без громадянства ухилятиметься від виконання рішення про примусове повернення, або якщо така особа не виконала у встановлений строк без поважних причин рішення про примусове повернення, а також в інших передбачених законом випадках.

За положеннями частини третьою статті 30 Закону №3773-VI центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері міграції (імміграції та еміграції) на підставі відповідного рішення суду має право розміщувати іноземців та осіб без громадянства, зазначених у частині першій цієї статті, у пунктах тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають на території України.

Як встановлено частиною четвертою статті 30 Закону №3773-VI, іноземці та особи без громадянства, які не мають законних підстав для перебування на території України, затримані в установленому порядку та підлягають примусовому видворенню за межі України, у тому числі прийняті відповідно до міжнародних договорів України про реадмісію, розміщуються в пунктах тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні, протягом строку, необхідного для їх ідентифікації та забезпечення примусового видворення (реадмісії) за межі України, але не більш як на вісімнадцять місяців.

У разі звернення особи під час її перебування в пункті тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні, із заявою про визнання біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту в Україні, вона продовжує перебувати в зазначеному пункті до остаточного прийняття рішення за заявою.

Частиною першою статті 289 КАС України, яка встановлює особливості провадження у справах за адміністративними позовами з приводу затримання іноземців або осіб без громадянства, в редакції, чинній на час подання цього позову, передбачено, що за наявності обґрунтованих підстав вважати, що іноземець або особа без громадянства, стосовно якого (якої) прийнято рішення про примусове видворення або реадмісію, ухилятиметься від виконання рішення про його (її) примусове видворення, перешкоджатиме проведенню процедури видворення чи реадмісії відповідно до міжнародних договорів України про реадмісію або якщо існує ризик його (її) втечі, а так само у разі відсутності в іноземця або особи без громадянства, стосовно якого (якої) прийнято рішення про примусове видворення, документа, що дає право на виїзд з України, центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері міграції (імміграції та еміграції), у тому числі протидії нелегальній (незаконній) міграції, громадянства, реєстрації фізичних осіб, біженців та інших визначених законодавством категорій мігрантів, його територіальний орган чи підрозділ, орган охорони державного кордону, орган Служби безпеки України подає до місцевого загального суду як адміністративного суду за місцезнаходженням зазначених органів (підрозділів) або за місцезнаходженням пункту тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні, позовну заяву про застосування судом до іноземця або особи без громадянства одного з таких заходів:

1) затримання з метою ідентифікації та/або забезпечення примусового видворення за межі території України;

2) затримання з метою забезпечення передачі відповідно до міжнародних договорів України про реадмісію;

3) взяття на поруки підприємством, установою чи організацією;

4) зобов`язання внести заставу.

Згідно з частиною одинадцятою статті 289 КАС строк затримання іноземців та осіб без громадянства у пунктах тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні, становить шість місяців. За наявності умов, за яких неможливо ідентифікувати іноземця або особу без громадянства, забезпечити примусове видворення чи реадмісію особи у зазначений строк або прийняти рішення за заявою про визнання її біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту в Україні, або особою без громадянства, такий строк може бути продовжено, але не більш як на вісімнадцять місяців.

Відповідно до статті дванадцятою статті 289 КАС про продовження строку затримання не пізніш як за п`ять днів до його закінчення орган (підрозділ), за клопотанням якого затримано іноземця або особу без громадянства, кожні шість місяців подає відповідний адміністративний позов. У такому позові зазначаються дії або заходи, що вживалися органом (підрозділом) для ідентифікації іноземця або особи без громадянства, забезпечення виконання рішення про примусове видворення чи реадмісію або для розгляду заяви про визнання біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту в Україні.

В цьому випадку метою продовження строку затримання та перебування в ПТПІ відповідача є ідентифікація особи та забезпечення видворення за межі території України.

Відповідно до частини тринадцятою статті 289 КАС умовами, за яких неможливо ідентифікувати іноземця або особу без громадянства, забезпечити примусове видворення чи реадмісію особи, є: 1) відсутність співпраці з боку іноземця або особи без громадянства під час процедури його (її) ідентифікації; 2) неодержання інформації з країни громадянської належності іноземця або країни походження особи без громадянства чи документів, необхідних для ідентифікації особи.

Виходячи з приведених норм процесуального права, підставою для застосування судом до іноземця або особи без громадянства такого заходу, як затримання з метою ідентифікації та/або забезпечення примусового видворення за межі території України, та, відповідно, продовження строку дії цих заходів є:

1) ймовірність того, що іноземець або особа без громадянства, стосовно якого (якої) прийнято рішення про примусове видворення або реадмісію, ухилятиметься від виконання рішення про його (її) примусове видворення, перешкоджатиме проведенню процедури видворення чи реадмісії відповідно до міжнародних договорів України про реадмісію;

2) якщо існує ризик його (її) втечі;

3) у разі відсутності в іноземця або особи без громадянства, стосовно якого (якої) прийнято рішення про примусове видворення, документа, що дає право на виїзд з України.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 документований паспортним документом радянського зразка, а належність його до громадянства Республіки Вірменія не підтверджена.

Тобто особа відповідача фактично не ідентифікована, а належність його до громадянства будь-якої країни не підтверджена.

Відповідач не має документу, що дає право на виїзд з України.

Позивачем з країни походження відповідача (Республіка Вірменія) не отримано інформації чи документів, необхідних для ідентифікації особи ОСОБА_1 .

Відтак, наявні передбачені вимогами законодавства підстави для продовження строку затримання та перебування в ПТПІ відповідача з метою ідентифікація особи та забезпечення видворення за межі території України.

Разом з тим, судом встановлено з пояснень позивача та відповідача, що відповідачем після ухвалення судом першої інстанції рішення в цій справі заповнена заява-анкета, яка направлена до Посольства Республіки Вірменія, тому суд вважає достатнім строком для ідентифікації особи та забезпечення виконання рішення про видворення за межі території України додатково двох місяців, а не чотирьох, як вважав суд першої інстанції.

Доводи апелянта, що відповідач є особою без громадянства, у зв`язку з чим позивач мав вчинити дії щодо встановлення країни походження відповідача, чого позивачем не зроблено, не спростовують доведеності факту наявності підстав для продовження строку затримання та перебування відповідача в ПТПІ, адже саме з метою ідентифікації особи та забезпечення виконання рішення про видворення за межі території України необхідно продовжити такий строк.

Також у спростування інших доводів апелянта суд звертає увагу, що позивачем не зазначено як підставу продовження строку затримання та перебування відповідача в ПТПІ відсутність співпраці під час процедури ідентифікації.

Підсумовуючи викладене, суд дійшов висновку, що судом першої інстанції неповно з`ясовані обставини, що мають значення для справи, що є підставою для зміни судового рішення.

Керуючись ст. ст. 6, 7, 8, 9, 242, 243, 308, 315, 317, 321, 322, 325 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 адвоката Конограя Миколи Валентиновича на рішення Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 10 серпня 2023 року в справі № 932/7255/23 задовольнити частково.

Змінити резолютивну частину рішення Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 10 серпня 2023 року в справі № 932/7255/23 за позовом Головного управління Державної міграційної служби України в Дніпропетровській області до громадянина Республіки Вірменія ОСОБА_1 про продовження строку затримання та перебування в пункті тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні, виклавши абзац другий резолютивної частини рішення в наступній редакції:

«Продовжити строк затримання та перебування в пункті тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні, громадянина Республіки Вірменія ОСОБА_1 ( ОСОБА_2 ), ІНФОРМАЦІЯ_1 , строком на два місяці, тобто до 15 жовтня 2023 року.».

В іншій частині рішення суду першої інстанції залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її ухвалення 13 вересня 2023 року та може бути оскаржена в касаційному порядку шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повне судове рішення складено 13 вересня 2023 року.

Суддя-доповідач В.А. Шальєва

суддя С.М. Іванов

суддя В.Є. Чередниченко