Справа № 340/1676/23
Суддя: К.М. ПРИТУЛА
Дата ухвалення: 2023-09-14 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КІРОВОГРАДСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 вересня 2023 року м. Кропивницький Справа № 340/1676/23

Кіровоградський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Притули К.М., розглянувши у порядку спрощеного провадження без виклику сторін адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 , АДРЕСА_1 ) до Офісу Генерального прокурора (, 01011, м. Київ, вул. Різницька, 13/15) про стягнення середнього заробітку,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до Кіровоградського окружного адміністративного суду з позовом в якому просить стягнути з Офісу Генерального прокурора середній заробіток за затримку виконання рішення суду з 15.10.2022 по 22.03.2023 в сумі 55 077 (п`ятдесят п`ять тисяч сімдесят сім) грн. 33 коп., з відрахуванням обов`язкових до сплати податків та зборів.

В обґрунтування вимог позивач зазначив, що рішенням Кіровоградського окружного адміністративного суду від 14.10.2022 у справі № 340/2818/22 визнано протиправним та скасовано рішення Шістнадцятої кадрової комісії з атестації прокурорів регіональних прокуратур "Про неуспішне проходження прокурором атестації" №2 від 16.02.2022 року; визнано протиправним та скасовано наказ Генерального прокурора №53к від 19.05.2022 року про звільнення ОСОБА_1 з посади заступника прокурора Кіровоградської області та органів прокуратури з 20.05.2022 року; поновлено ОСОБА_1 на посаді заступника прокурора Кіровоградської області та в органах прокуратури з 21.05.2022 року; стягнено з Кіровоградської обласної прокуратури на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час вимушеного прогулу за період з 21.05.2022 року по 14.10.2022 року у розмірі 51178,05 грн. Рішення суду в частині поновлення на роботі та стягнення середнього заробітку у межах суми 10235,61 грн. звернуто до негайного виконання. Поновлено ОСОБА_1 на посаді заступника прокурора Кіровоградської області та в органах прокуратури з 21.05.2022 року.

Позивач зазначає, що наказом Генерального прокурора від 22.03.2023 №59к, скасовано наказ Генерального прокурора від 19.05.2022 №53к про звільнення ОСОБА_1 з посади заступника прокурора Кіровоградської області та поновлено на вказаній посаді з 21.05.2022, однак середній заробіток за час вимушеного прогулу за період з 15.10.2022 по 22.03.2023 в розмірі 55 077 грн. 33 коп. не виплачено, що і стало підставою для звернення до суду з вказаним позовом.

Відповідач надав до суду відзив на позовну заяву, в якому просив в задоволенні позовних вимог відмовити. Відповідач зазначає, що несвоєчасне поновлення на роботі відбулось не з вини відповідача. Вказує на існування об`єктивних обставин невиконання судового рішення в частині поновлення ОСОБА_1 , зокрема тим, що позивач звернувся із заявою про добровільне виконання рішення суду лише 14.03.2023. Також зазначає, що позивач не скористався правом звернення до органів державної виконавчої служби, не надав жодних належних та допустимих доказів, які б свідчили про відмову роботодавця виконувати рішення суду та його умислу, спрямованого на такі дії чи бездіяльність.

Окрім того, представник відповідача зазначив, що загальна кількість робочих днів за період з 15.03.2022 (наступний день після ухвалення рішення суду про поновлення ОСОБА_1 на посаді) по 21.03.2023 (останній день перед прийняттям наказу про поновлення на посаді) становить 112 робочих днів.

10.07.2023 позивачем подано до суду відповідь на відзив в якому ОСОБА_1 просить відхилити доводи Офісу Генерального прокурора вказані у відзиві з підстав їх необгрунтованості, а позов задовольнити в повному обсязі.

Ухвалою судді Кіровоградського окружного адміністративного суду від 07 квітня 2023 року у справі відкрито провадження та призначено її до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін, ухвалою судді від 13 червня 2023 року продовжено процесуальні строки розгляду справи.

Інших заяв чи клопотань учасниками справи до суду не подано.

Розглянувши подані сторонами документи, з`ясувавши зміст спірних правовідносин з урахуванням зібраних доказів, судом встановлені наступні обставини.

Рішенням Кіровоградського окружного адміністративного суду від 14.10.2022 у справі № 340/2818/22, залишеним без змін постановою Третього апеляційного адміністративного суду від 15.02.2023, визнано протиправним та скасовано рішення Шістнадцятої кадрової комісії з атестації прокурорів регіональних прокуратур "Про неуспішне проходження прокурором атестації" №2 від 16.02.2022 року; визнано протиправним та скасовано наказ Генерального прокурора №53к від 19.05.2022 року про звільнення ОСОБА_1 з посади заступника прокурора Кіровоградської області та органів прокуратури з 20.05.2022 року; поновлено ОСОБА_1 на посаді заступника прокурора Кіровоградської області та в органах прокуратури з 21.05.2022 року; стягнено з Кіровоградської обласної прокуратури на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час вимушеного прогулу за період з 21.05.2022 року по 14.10.2022 року у розмірі 51178,05 грн. Рішення суду в частині поновлення на роботі та стягнення середнього заробітку у межах суми 10235,61 грн. звернуто до негайного виконання. Поновлено ОСОБА_1 на посаді заступника прокурора Кіровоградської області та в органах прокуратури з 21.05.2022 року.

22 березня 2023 року, Наказом виконувача обов`язків Генерального прокурора №59к, Наказ Генерального прокурора від 19 травня 2022 року №53к про звільнення ОСОБА_1 з посади заступника прокурора Кіровоградської області та органів прокуратури на підставі рішення кадрової комісії про неуспішне проходження атестації скасовано та поновлено ОСОБА_1 на посаді заступника прокурора Кіровоградської області з 21 травня 2022 року.

Разом з тим, заробітна плата за період з з 15.10.2022 по 22.03.2023 ОСОБА_1 не виплачена, що і стало підставою для звернення до суду з даним позовом.

Надаючи правову оцінку обґрунтованості аргументам, наведеними учасниками справи, суд дійшов наступних висновків.

Відповідно до положень частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Статтею 43 Конституції України визначено, що кожен має право на працю, що включає можливість заробляти собі на життя працею, яку він вільно обирає або на яку вільно погоджується.

Відповідно до частини першої статті 68 Конституції України кожен зобов`язаний неухильно додержуватися Конституції України та законів України, не посягати на права і свободи, честь і гідність інших людей.

Згідно з частиною другою статті 129 Конституції України обов`язковість судових рішень є однією із основних засад судочинства.

Статтею 129-1 Конституції України встановлено, що суд ухвалює рішення іменем України. Судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку. Контроль за виконанням судового рішення здійснює суд.

Виконання судового рішення є невід`ємною складовою права кожного на судовий захист і охоплює, зокрема, визначений у законі комплекс дій, спрямованих на захист і поновлення порушених прав, свобод, законних інтересів фізичних та юридичних осіб, суспільства, держави; невиконання судового рішення загрожує сутності права на справедливий розгляд справи судом; право на судовий захист є гарантією прав і свобод людини і громадянина, а обов`язкове виконання судових рішень - складовою права на справедливий судовий захист.

Частиною другою статті 14 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України.

Невиконання судового рішення тягне за собою відповідальність, встановлену законом.

Обов`язковість виконання судового рішення є важливою складовою права особи на справедливий суд, що гарантоване статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, та однією з основних засад судочинства, визначених статтею 129-1 Конституції України, статтею 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, статтями 14, 370 КАС України.

Аналогічна правова позиція зазначена у постанові Верховною Суду від 23 квітня 2020 року у справі №560/523/19.

Згідно з частинами першою, п`ятою статті 235 КЗпП України у разі звільнення без законної підстави або незаконного переведення на іншу роботу працівник повинен бути поновлений на попередній роботі органом, який розглядає трудовий спір. Рішення про поновлення на роботі незаконно звільненого працівника підлягає негайному виконанню.

Належним виконанням судового рішення про поновлення на роботі необхідно вважати видання власником наказу про це, що дає можливість працівнику приступити до виконання своїх попередніх обов`язків (пункт 34 постанови Пленуму Верховного Суду України від 06 листопада 1992 року № 9 Про практику розгляду судами трудових спорів).

Аналіз зазначених правових норм, дає підстави для висновку про те, що законодавець передбачає обов`язок роботодавця добровільно і негайно виконати рішення суду про поновлення на роботі працівника в разі його незаконного звільнення. Цей обов`язок полягає в тому, що роботодавець зобов`язаний видати наказ про поновлення працівника на роботі відразу після оголошення рішення суду, незалежно від того, чи буде це рішення суду оскаржуватися.

Відповідно до статті 236 КЗпП України, у разі затримки власником або уповноваженим ним органом виконання рішення органу, який розглядав трудовий спір про поновлення на роботі незаконно звільненого або переведеного на іншу роботу працівника, цей орган виносить ухвалу про виплату йому середнього заробітку або різниці в заробітку за час затримки.

Положення статті 236 КЗпП України встановлюють відповідальність роботодавця у вигляді стягнення середнього заробітку за час затримки виконання рішення суду про поновлення на роботі працівника з метою компенсації йому втрат від неотримання зарплати чи неможливості працевлаштування.

Отже, відповідальність за затримку власником або уповноваженим ним органом виконання рішення органу, який розглядав трудовий спір про поновлення на роботі незаконно звільненого працівника, встановлена статтею 236 КЗпП України, згідно якої проводиться виплата середнього заробітку за час затримки виконання рішення про поновлення на роботі незалежно від вини роботодавця в цій затримці.

Середній заробіток за своїм змістом є державною гарантією, право на отримання якого виникла у працівника, який був незаконно позбавлений можливості виконувати свою роботу з незалежних від нього причин. Закон пов`язує цю виплату виключно з фактом затримки виконання рішення про поновлення на роботі.

Таким чином, згідно ст.236 КЗпП України проводиться виплата середнього заробітку за час затримки виконання рішення про поновлення на роботі незалежно від вини роботодавця в цій затримці. Закон пов`язує цю виплату виключно з фактом затримки виконання рішення про поновлення на роботі.

Підсумовуючи вищенаведене, суд доходить висновку, що наявність вини відповідача у затримці виконання судового рішення не є обов`язковою для задоволення заявлених вимог, в даній справі наявність цієї вини випливає із норм Конституції України, згідно яких судові рішення, які набрали законної сили, повинні виконуватись державними органами добровільно, без відкриття виконавчого провадження.

Для вирішення питання про наявність підстав для стягнення середнього заробітку або різниці в заробітку за час затримки виконання рішення про поновлення на роботі на підставі статті 236 КЗпП України суду належить встановити: чи мала місце затримка виконання такого рішення, у разі наявності затримки виконання рішення - встановити період затримки, який необхідно рахувати від наступного для після постановлення рішення про поновлення на роботі до дати видання роботодавцем наказу про поновлення на роботі, та, відповідно, провести розрахунок належних до стягнення сум за встановлений період.

Така правова позиція викладена, зокрема, у постановах Верховного Суду від 16 лютого 2018 року у справі №807/2713/13-а, від 21 березня 2018 року у справі № 243/2748/16-ц, від 27 червня 2019 року у справі №821/1678/16, від 17 липня 2019 року у справі №825/1281/16, від 25 липня 2019 року у справі №2а-3138/10/0370, від 27 листопада 2019 року у справі №802/1183/16-а.

В свою чергу, з матеріалів справи вбачається, що позивача на посаді заступника прокурора Кіровоградської області поновлено лише 22.03.2023, що у свою чергу свідчить про затримку виконання судового рішення про поновлення на роботі незаконно звільненого працівника та зумовлює породження у позивача права на отримання середнього заробітку за час затримки в силу приписів ст.236 Кодексу законів про працю України.

Крім того, суд підкреслює, що для висновку про затримку виконання рішення суду про поновлення на роботі та про наявність підстав для стягнення середнього заробітку за час такої затримки правове значення має виключно факт того, чи виконане рішення суду, чи ні. Причини невиконання судового рішення про поновлення на роботі у відносинах публічної служби жодного правового значення не мають.

Наведеним спростовуються доводи відповідача проти задоволення позову.

Щодо розрахунку середнього заробітку за час затримки виконання рішення суду про поновлення на роботі, суд зазначає наступне.

Обставини щодо розміру середньоденної заробітної плати позивача встановлені у рішенні Кіровоградського окружного адміністративного суду від 14.10.2022 у справі №340/2818/22 та відповідно до частини четвертої статті 78 Кодексу адміністративного судочинства України не потребують доказування у даній справі.

Отже, відповідно до рішення суду про поновлення у справі №340/2818/22 вимушений прогул розпочався з дати незаконного звільнення і мав би закінчитися датою видання наказу відповідача (роботодавця) про поновлення. У разі невиконання рішення суду, яке набрало законної сили, строк вимушеного прогулу має продовжуваний характер, а отже і розрахунок вимушеного прогулу, який був встановлений судом під час поновлення на посаді у розмірі середньоденної заробітної плати позивача за два попередні місяці роботи перед звільненням має продовжувати здійснюватися, відповідно до вимог Порядку № 100.

Аналогічна правова позиція щодо розрахунку вимушеного прогулу у зв`язку з невиконанням рішення суду викладена в Постановах Верховного Суду від 21.11.2019 (справа №1140/5/19) та від 10.01.2020 (справа №340/1218/19).

Тому при розрахунку середнього заробітку за час затримки виконання рішення про поновлення на роботі суд виходить із середньоденної заробітної плати за два попередні місяці перед звільненням з урахуванням рішення Кіровоградського окружного адміністративного суду від 14.10.2022 у справі №340/2818/22, що в свою чергу становить 487,41 грн./день.

Період затримки виконання судового рішення про поновлення на роботі становить 112 робочих днів з 15.03.2022 (наступний день після ухвалення рішення суду про поновлення ОСОБА_1 на посаді) по 21.03.2023 (останній день перед прийняттям наказу про поновлення на посаді).

Таким чином, стягненню на користь позивача підлягає середній заробіток в розмірі 54589,92 грн. (487,41 грн. х 112 днів), а позовні вимоги є такими, що підлягають задоволенню частково.

Оскільки позивач звільнений від сплати судового збору на підставі пункту 1 частини першої статті 5 Закону України «Про судовий збір», відсутні підстави для розподілу судових витрат.

Керуючись ст. ст. 5, 9, 19, 77, 243, 246 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 , АДРЕСА_1 ) до Офісу Генерального прокурора (, 01011, м. Київ, вул. Різницька, 13/15) про стягнення середнього заробітку задовольнити частково.

Стягнути з Офісу Генерального прокурора на користь ОСОБА_1 заборгованість із заробітної плати за період з 15.03.2022 по 21.03.2023 у розмірі 54589,92 грн. з покладанням на відповідача обов`язку нарахувати та перерахувати до бюджету всі належні до сплати податки та обов`язкові платежі.

В задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення суду може бути оскаржено до Третього апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення за правилами, встановленими ст.ст. 293, 295 - 297 КАС України.

Суддя Кіровоградського

окружного адміністративного суду К.М. ПРИТУЛА