Справа № 541/1999/23
Суддя: Дністрян О. М.
Дата ухвалення: 2023-09-07 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 541/1999/23
Номер провадження 2-а/541/22/2023
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

07 вересня 2023 року м.Миргород

Миргородський міськрайонний суд Полтавської області в складі:

головуючого судді Дністрян О.М.,

при секретарі Докуніній А.С.,

за участю позивача, представника третьої особи Гур`янова С.Б., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Миргород справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Інспектора патрульної поліції 4 роти батальйону патрульної поліції у м. Борисполі Управління патрульної поліції у Київській області Департаменту патрульної поліції старшого лейтенанта поліції Никитюка Євгенія Васильовича, Батальйону патрульної поліції у м. Борисполі Управління патрульної поліції у Київській області Департаменту патрульної поліції, третя особа Приватне акціонерне товариство «Національна енергетична компанія «Укренерго», про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, -

В с т а н о в и в :

ОСОБА_2 звернувся до суду з позовною заявою до інспектора патрульної поліції 4 роти батальйону патрульної поліції у м. Борисполі Управління патрульної поліції у Київській області Департаменту патрульної поліції старшого лейтенанта поліції Никитюка Є.В., Батальйону патрульної поліції у м. Борисполі Управління патрульної поліції у Київській області Департаменту патрульної поліції, третя особа ПАТ «Національна енергетична компанія «Укренерго», про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху. Свій позов мотивував тим, що він, ОСОБА_2 , відповідно до наказу № 166-К прийнятий на роботу на період військового стану на посаду водія автотранспортних засобів відділу транспортного забезпечення Будівельно-ремонтного центру Східного регіону відокремленого підрозділу «Будівництво і ремонт» ПАТ «Національна енергетична компанія «УКРЕНЕРГО». 23.04.2023 року ним разом з іншим працівником НЕК «УКРЕНЕРГО» - провідним інженером з експлуатації БРЦ Східного регіону Дюкаревим В.М. на підставі Договору поставки № 1055 від 13 вересня 2022 року між НЕК «УКРЕНЕРГО» та TOB «АМАКО Україна» отримано автомобіль спеціалізований, вантажний з краном-маніпулятором CKC-IEC140ML-06 НОМЕР_1 для подальшого перегону до місця реєстрації м. Харкова, що підтверджується видатковою накладною № 29405 від 23 травня 2023р. 24 травня 2023 року, здійснюючи перегін автомобіля IVECO EVROCARGO 140-220 10 ВХ8913 м. Вінниця (місце придбання авто) до м. Харкова (місце подальшої реєстрації автомобіля) приблизно о 12 год. 30 хв. на трасі КиївХарків при перетині блокпосту Боришівський 76 км автомобіль був зупинений працівником поліції, який не поясняючи причини зупинки витребував документи на автомобіль і які були йому надані в повному обсязі провідним інженером з експлуатації БРЦ Східного регіону ОСОБА_3 .. Ознайомившись з наданими документами працівник поліції зобов`язав його надати водійське посвідчення та вийти з машини і прослідувати до приміщення, яке знаходилось неподалік, де повідомив про те, що він складає на нього адміністративний матеріал і притягує його до адміністративної відповідальності. Всі його заперечення та прохання пояснити причину зупинки були проігноровані, будь-які докази порушення ним ПДР не надавались, протокол не складався. Йому було надано на руки постанову та повідомлено про необхідність сплатити 425,00 грн. впродовж 15 днів з моменту винесення постанови, в іншому випадку сума вдвічі збільшиться. Відповідно до винесеної Постанови про накладання адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серія ЕАС № 7045096 від 24.05.2023р. він дізнався, що винний у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 126 КУпАП, а саме, керуванні незареєстрованим транспортним засобом при цьому не мав при собі обов`язкового страхового полісу власників наземних транспортних засобів чим порушив п. 2.1.г ПДР «Відсутність у водія поліса обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» і накладено штраф у розмірі 425,00 грн.. Вважає зазначену постанову протиправною та такою, що винесена з порушеннями процесуального права, а тому такою, що підлягає скасуванню з огляду на наступне: ненадання інформації щодо підстав зупинки транспортного засобу; відмова у наданні будь-яких доказів скоєння ним адміністративного правопорушення, а в разі скоєння (на думку поліцейського), відмова в складанні протоколу про таке адміністративне правопорушення. При цьому, описання інспектором патрульної поліції в оскаржуваній постанові складу адміністративного правопорушення не може бути належним доказом вчинення особою такого порушення, оскільки така постанова по своїй правовій природі є рішенням суб`єкта владних повноважень щодо наслідків розгляду зафіксованого правопорушення, передуванню якому і є фіксування цього правопорушення; відмова у наданні пояснення по суті адміністративної справи та відмова у переносі розгляду адміністративної справи для отримання правничої допомоги адвоката; невідповідність винесеної постанови серія ЕАС № 7045096 від 24.05.2023р. приписам ст. 283 КУпАП, оскільки згідно ст. 283 КУпАП, постанова обов`язково повинна містити правові наслідки невиконання адміністративного стягнення та порядок його оскарження. Винесена постанова не відповідає даним вимогам, так як в ній не зазначено порядок її оскарження. Просив визнати дії інспектора патрульної поліції 4 роти батальйону патрульної поліції у м. Борисполі Управління патрульної поліції у Київській області Департаменту патрульної поліції старшого лейтенанта поліції Никитюк Є.В. протиправними, скасувати постанову про накладання адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серія ЕАС 7045096 від 24.05.2023р., стягнути на користь ОСОБА_2 за рахунок бюджетних асигнувань Департаменту патрульної поліції понесені позивачем витрати по сплаті судового збору у розмірі 1073,60 грн.

Ухвалою суду від 18.07.2023р. було відкрито провадження у справі та призначено розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження.

Представником відповідача подано відзив на позовну заяву, в якому повністю заперечував проти задоволення позовних вимог. Зазначив, що згідно Постанови, винесеної інспектором роти №4 БПП в м. Бориспіль УПП у Київській області Департаменту патрульної поліції старшим лейтенантом поліції Никитюком Є.В. 24.05.2023 о 12 год. 47 хв. водій ОСОБА_2 , керував незареєстрованим транспортним засобом «IVECO EVROCARGO 140-220 10», н.з. НОМЕР_2 , за адресою: Київська обл., Баришівський р-н, автодорога Київ-Харків М-03 76 км, при цьому не мав при собі обов`язкового страхового полісу власників наземних транспортних засобів, чим порушив п. 2.1. ґ) Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 №1306 (далі ПДР) та скоїв адміністративне правопорушення, за яке частиною першою статті 126 КУпАП передбачена адміністративна відповідальність. Внаслідок чого ОСОБА_2 був притягнутим до адміністративної відповідальності шляхом накладення на нього штрафу в розмірі 425 гривень. Як зазначає позивач в позовній заяві, що 24 травня 2023 р. він здійснював перегін автомобіля IVECO EVROCARGO 140-220 10», н.з. НОМЕР_2 м. Вінниця (місце придбання авто) до м. Харкова, на 76 км. автодороги Київ-Харків був зупинений працівником поліції. Слід зазначити, що позивача було зупинено на блокпосту відповідно до Закону України «Про правовий режим воєнного стану». Відповідно до п. 10 Порядок перевірки документів в осіб, огляду речей, транспортних засобів, багажу та вантажів, службових приміщень та житла громадян при забезпеченні заходів правового режиму воєнного стану, який затверджений Постановою Кабінету Міністрів України від 29.12.2021 №1456 (далі - Порядок) уповноважена особа має право зупиняти транспортні засоби у разі проїзду транспортних засобів через блокпости та контрольні пункти в`їзду-виїзду, порушення водієм Правил дорожнього руху. П. 3. Правовою основою перевірки документів в осіб, огляду речей, транспортних засобів, багажу та вантажів, службових приміщень і житла громадян є Конституція України, Кримінальний процесуальний кодекс України, Кодекс України про адміністративні правопорушення, Закони України Про основи національного спротиву,Про правовий режим воєнного стану, Про оборону України, Про національну безпеку України, Про Національну поліцію, Про Військову службу правопорядку у Збройних Силах України, Указ Президента України «Про введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях», затверджений Верховною Радою України, та інші нормативно-правові акти. П. 5. Право на проведення перевірки документів в осіб, огляду речей, транспортних засобів, багажу та вантажів, службових приміщень і житла громадян надано відповідним уповноваженим особам Національної поліції, СБУ, Національної і гвардії, Держприкордонслужби, ДМС, Держмитслужби та Збройних Сил, які визначені в наказі коменданта. П. 12. У разі виявлення під час перевірки документів в осіб, огляду речей, транспортних засобів, багажу та вантажів, службових приміщень і житла громадян ознак складу кримінального та/або адміністративного правопорушення затримання таких осіб та вилучення відповідних речей здійснюється відповідно до вимог Кримінального процесуального кодексу України та Кодексу України про адміністративні правопорушення. Під час перевірки документів зазначених в п. 2.1 ПДР, позивач не пред`явив інспектору поліс обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів. Відповідно до ст. 16 Закону України «Про Дорожній рух» водій, зокрема, зобов`язаний мати при собі посвідчення водія, реєстраційний документ на транспортний засіб (у різі найму (оренди)/лізингу транспортного засобу замість реєстраційного документа на транспортний засіб водій може мати при собі та пред`являти його копію, вірність якої засвідчено нотаріально, разом з оригіналом або копією договору про найм (оренду)/лізинг транспортного засобу, вірність якої засвідчено нотаріально), а у випадках, передбачених законодавством поліс обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів (страховий сертифікат "Зелена картка"), пред`явити у спосіб, який дає можливість поліцейському прочитати та зафіксувати дані, що містяться в посвідченні водія, реєстраційному документі на транспортний засіб, або пред`явити електронне посвідчення водія та електронне свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу, чинний внутрішній електронний договір зазначеного виду обов`язкового страхування у візуальній формі страхового поліса (на електронному або паперовому носії, або відображення інформації про його наявність в електронному свідоцтві про реєстрацію транспортного засобу), а також інші документи, передбачені законодавством. Стаття 37 Закону України «Про Дорожній рух» вказує підстави для заборони експлуатації транспортних засобів. Відповідно, забороняється експлуатація незареєстрованих (перереєстрованих) транспортних засобів, ідентифікаційні номери складових частин яких не відповідають записам у реєстраційних документах, знищені чи підроблені, без номерного знаку або з номерним знаком, що не належить цьому засобу чи не відповідає встановленим вимогам, або з номерними знаками, які закріплені у не встановлених для цього місцях, закриті іншими предметами чи забруднені, що не дозволяє чітко визначити символи номерного знаку з відстані 20 метрів, перевернуті чи не освітлені, а також транспортних засобів, що підлягають обов`язковому технічному контролю, але не пройшли його, та у випадках, передбачених законодавством, без чинного на території України поліса обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів (страхового сертифіката "Зелена картка". Відповідно до ст. 17.1 Закону «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» Внутрішні договори обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності укладаються строком на один рік. Укладення внутрішніх договорів обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності на строк менший, ніж один рік, але не менш як на 15 днів допускається виключно щодо транспортних засобів: незареєстрованих - на нас до їх реєстрації, тимчасово зареєстрованих - на час до їх постійної реєстрації, зареєстрованих на території іноземних держав - на час їх перебування на території України. Відповідно до наданого позивачем «Акту огляду реалізованого транспортного засобу» №5558/23/000058 від 23 травня 2023 року, саме 23.05.2023 транспортний засіб, яким керував позивач Iveco Evrocargo 140-220 був тимчасово зареєстрований та як наслідок за транспортним засобом були закріплені номерні знаки для разових поїздок 10ВX8913. Хоча покупцем транспортного засобу Iveco Evrocargo 140-220 являється ПАТ Національна енергетична компанія «Укренерго», однак позивач повинен був перед тим як здійснювати перегін, як зазначав в позовній заяві з м. Вінниця до м. Харкова перевірити й наявність документів зазначених в Пункті 2.1 ПДР, в тому числі і полісу обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності. ОСОБА_2 було ознайомлено з правами особи, яка притягається до адміністративної відповідальності. З приводу твердження Позивача про ненадання йому на місце розгляду справи адвоката слід зазначити , що Законом не визнана обов`язкова участь адвоката у випадку розгляду справи про адміністративне правопорушення безпосередньо на місці його вчинення, а позивач не був позбавлений права скористатися правовою допомогою засобами телефонного зв`язку, як і не обґрунтував, що вчиняв дії, спрямовані саме на прибуття адвоката на місце зупинки транспортного засобу. В ході розгляду справи про адміністративне правопорушення Відповідач не перешкоджав реалізації права на отримання правової допомоги на місці розгляду справи чи в телефонному режимі, про що роз`яснено порушнику. Відмова у відкладенні розгляду справи не є такою перешкодою. Санкцією частини 1 статті 126 КУпАП не передбачено адміністративного арешту, тож можливо дійти висновку що участь адвоката не є обов`язковою. Відповідно до Постанови в розділі 7 «До постанови додається»: відео з бодікамери, на якому зафіксовано розгляд справи на місці вчинення правопорушення. Однак звертає увагу суду, що відповідно до підпункту 1 пункту 3 розділу VIII наказу Міністерства Внутрішніх Справ України «Про затвердження Інструкції із застосування органами та підрозділами поліції технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, засобів фото- і кінозйомки, відеозапису» від 18.12.2018 № 1026 року, зберігається протягом 30 діб. Вважає, що розглядаючи дану адміністративну справу, інспектор діяв на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією, КУпАП та іншими нормативно-правовими актами. Зазначив, що позивачем не було долучено до адміністративного позову копії полісу обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів. Просив відмовити позивачу у задоволенні позовних вимог, розгляд справи провести без його участі.

Представником третьої особи ПАТ «Національна енергетична компанія «Укренерго» подано письмові пояснення на відзив на позову заяву, в якому зазначив, що в матеріалах справи відсутня довіреність Никитюк Євгенія Васильовича на представництво його інтересів в адміністративному суді Савоник Дмитром Вікторовичем. Крім того, звертає увагу суду, що ані підчас складання постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху Відповідачем-1, ані під час розгляду адміністративної справи у суді Відповідачами не надано жодного доказу на підтвердження вчинення адміністративного правопорушення з боку ОСОБА_2 . Твердження Відповідача-2 про те, що Позивачем на підтвердження своєї правової позиції до матеріалів справи не надано копії полісу обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів (і це є начебто підтвердженням правомірності дій інспектора патрульної поліції) є хибним, оскільки даним твердженням обов`язок доказування Відповідач-2 перекладає на Позивача замість доведення правомірності своїх дій і цим порушує приписи ст. 77 КАС України. Щодо відмови Позивачу в наданні правової допомоги, не заперечуючи факту звернення ОСОБА_2 до Відповідача-1 про необхідність надання йому правової допомоги при складанні постанови про притягнення його до адміністративної відповідальності, ОСОБА_2 було відмовлено з формулюванням скористатися правовою допомогою засобами телефонного зв`язку, ігноруючи той факт, що постанова складалася в службовому приміщенні блокпосту, який охороняли військові зі зброєю, а телефон залишився в автомобілі. При цьому, провідного інженера з експлуатації БРЦ Східного регіону ОСОБА_4 , який супроводжував придбаний транспортний засіб, не було допущено до службового приміщення. Щодо законності вимоги працівника патрульної поліції старшого лейтенант поліції ОСОБА_5 пред`явити поліс обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів зазначив, що вимогу Позивача у справі про надання наказу коменданта на підтвердження повноважень працівника патрульної поліції, який діє в складі військового патруля на блокпосту, старшим лейтенантом поліції ОСОБА_5 було проігноровано. Статтею 13 Закону України «Про Єдиний державний демографічний реєстр та документи, що підтверджують громадянство України, посвідчують особу чи її спеціальний статус» встановлено перелік документів що посвідчують особу та підтверджують громадянство України. В даному переліку відсутній документ під назвою «Поліс обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» і він не є документом, що засвідчують особу та підтверджує громадянство України або спеціальний статус особи, а тому вимога щодо його пред`явлення працівнику поліції під час виконання ним спеціальних обов`язків на блокпосту і закріплених у наказі коменданта є протиправною. Вважає, що поліцейський має право вимагати у водія пред`явлення документів, що посвідчують особу, та/або документів, що підтверджують відповідне право особи, якщо існує достатньо підстав вважати, що така особа вчинила або має намір вчинити правопорушення (одна із вичерпного переліку підстав) та безпосередньо при оформленні дорожньо-транспортної пригоди. У випадку, якщо поліцейський належним чином не зафіксував факту порушення особою Правил дорожнього руху, вимоги відповідної посадової особи про пред`явлення водієм документів, в тому числі страхового полісу є неправомірними. Звертає увагу суду, що твердження Відповідача-2 про наявність тимчасової реєстрації транспортного засобу - автомобіля Iveco Evrocargo 140-220, що підтверджується наявністю номерного знаку НОМЕР_3 , не відповідають дійсності, так як даний номерний знак був виданий торгівельною організацією для разової поїдки, а саме для переміщення транспортного засобу для проведення реєстраційних дій. Зазначив, що автомобіль ІVЕСО EVROCARGO 140-220 10ВХ8913 здійснював переміщення для проведення реєстраційних дій за місцезнаходженням філії юридичної особи та подальшого використання автомобіля - за місцем реєстрації в Харківській області; автомобіль ІVЕСО EVROCARGO 140-220 10 ВХ8913 є вантажним автомобілем масою більше 3.5 тони, а тому підлягає проходженню обов`язкового технічного контролю, при цьому існує заборона страховикам укладати договори обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників транспортних засобів за умови відсутності проходження зазначеними транспортними засобами обов`язкового технічного контролю, проходження якого в свою чергу неможливо без державної реєстрації транспортного засобу. Вважає, що Інспектор патрульної поліції Никитюк Є.В. невірно застосував норми матеріального та процесуального права, а отже Постанова про накладання адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серія ЕАС № 7045096 від 24.05.2023р підлягає скасуванню. Просив визнати дії інспектора патрульної поліції 4 роти батальйону патрульної поліції у м. Борисполі Управління патрульної поліції у Київській області Департаменту патрульної поліції старшого лейтенанта поліції Никитюка Є. В. протиправними та скасувати постанову про накладання адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серія ЕАС № 7045096 від 24.05.2023р.

В судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримав та просив задовольнити з підстав, викладених у позові.

Представник третьої особи Гур`янов С.Б. просив позовні вимоги задовольнити з підстав, викладених у письмових запереченнях на позовну заяву.

Суд, вислухавши пояснення позивача, думку представника третьої особи, дослідивши зібрані по справі докази, приходить до наступних висновків.

Відповідно до ч.2 ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно зі ст. 3 Закону України «Про Національну поліцію», у своїй діяльності поліція керується Конституцією України, міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, цим та іншими законами України, актами Президента України та постановами Верховної Ради України, прийнятими відповідно до Конституції та законів України, актами Кабінету Міністрів України, а також виданими відповідно до них актами Міністерства внутрішніх справ України, іншими нормативно-правовими актами.

Судом встановлено, що 24 травня 2023 року о 12 год. 54 хв. інспектором роти №4 БПП в м. Бориспіль УПП у Київській області Департаменту патрульної поліції старшим лейтенантом поліції Никитюком Є.В. винесено постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серія ЕАС № 7045096 (а.с. 6).

Відповідно до зазначеної постанови, 24.05.2023 о 12 год. 47 хв. водій ОСОБА_2 , керував незареєстрованим транспортним засобом IVECO EVROCARGO 140-220 н.з. НОМЕР_2 , за адресою: Київська обл., Баришівський р-н. автодорога Київ-Харків М-03 76 км, при цьому не мав при собі обов`язкового страхового полісу власників наземних транспортних засобів, чим порушив п. 2.1. ґ) Правил дорожнього руху, чим скоїв адміністративне правопорушення передбачене ч. 1 ст. 126 КУпАП. Застосовано до ОСОБА_2 адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 425,00 грн.

Відповідно до ст. 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Згідно з ч. 2 ст. 258 КУпАП протокол не складається у разі вчинення адміністративних правопорушень, розгляд яких віднесено до компетенції Національної поліції, та адміністративних правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксованих в автоматичному режимі.

Статтею 280 КУпАП встановлено, що орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до ст. 1 КУпАП завданням Кодексу України про адміністративні правопорушення є охорона прав і свобод громадян, власності, конституційного ладу України, прав і законних інтересів підприємств, установ і організацій, встановленого правопорядку, зміцнення законності, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі точного і неухильного додержання Конституції і законів України, поваги до прав, честі і гідності інших громадян, до правил співжиття, сумлінного виконання своїх обов`язків, відповідальності перед суспільством.

Згідно зі ст. 7 цього Кодексу ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом.

Відповідно до ст.251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Позивача притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.1 ст. 126 КУпАП, а саме, за керування незареєстрованим транспортним засобом IVECO EVROCARGO 140-220 н.з. НОМЕР_2 , при цьому не мав при собі обов`язкового страхового полісу власників наземних транспортних засобів.

Відповідальність за частиною 1 статті 126 КУпАП настає за керування транспортним засобом особою, яка не має при собі або не пред`явила у спосіб, який дає можливість поліцейському прочитати та зафіксувати дані, що містяться в посвідченні водія відповідної категорії, реєстраційному документі на транспортний засіб, а також полісі (договорі) обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів (страхового сертифіката "Зелена картка"), або не пред`явила електронне посвідчення водія та електронне свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу, чинний внутрішній електронний договір зазначеного виду обов`язкового страхування у візуальній формі страхового поліса, а також інших документів, передбачених законодавством.

Правові та соціальні основи дорожнього руху з метою захисту життя та здоров`я громадян, створення безпечних і комфортних умов для учасників руху та охорони навколишнього природного середовища визначенні положеннями Закону України «Про дорожній рух» від 30 червня 1993 року № 3353-XII (далі Закон № 3353-XII).

Відповідно до частини п`ятої статті 14 Закону № 3353-XII учасники дорожнього руху зобов`язані знати і неухильно дотримувати вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху.

Порядок дорожнього руху на території України, відповідно до Закону № 3353-XII встановлюють Правила дорожнього руху, затверджені постановою Кабінету Міністрів України № 1306 від 10 жовтня 2001 року (далі - ПДР).

Згідно з п. 1.1. ПДР ці Правила відповідно до Закону України «Про дорожній рух» встановлюють єдиний порядок дорожнього руху на всій території України. Інші нормативні акти, що стосуються особливостей дорожнього руху (перевезення спеціальних вантажів, експлуатація транспортних засобів окремих видів, рух на закритій території тощо), повинні ґрунтуватися на вимогах цих Правил.

За пунктом 1.3. ПДР учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил. Особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно з законодавством (пункт 1.9).

Відповідно до підпункту «ґ» пункту 2.1 ПДР, водій механічного транспортного засобу повинен мати при собі чинний страховий поліс (страховий сертифікат Зелена картка) про укладення договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів або чинний внутрішній електронний договір зазначеного виду обов`язкового страхування у візуальній формі страхового поліса (на електронному або паперовому носії), відомості про який підтверджуються інформацією, що міститься в єдиній централізованій базі даних, оператором якої є Моторне (транспортне) страхове бюро України. Водії, які відповідно до законодавства звільняються від обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів на території України, повинні мати при собі відповідні підтвердні документи (посвідчення).

Аналогічні положення закріплені законодавцем також у статті 16 Закону № 3353-XII.

А саме, водій зобов`язаний мати при собі та на вимогу поліцейського пред`являти для перевірки посвідчення водія, реєстраційний документ на транспортний засіб, а у випадках, передбачених законодавством, - страховий поліс (сертифікат) про укладення договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів (частина 1 статті 16 Закону України Про дорожній рух).

Виходячи з наведених вище правових норм право органів Національної поліції перевіряти наявність зазначених у пункті 2.1 ПДР України документів кореспондується із обов`язком водія мати при собі та на вимогу працівника поліції пред`явити такі документи.

З аналізу наведених норм слідує, що згідно законодавства України на вимогу поліцейського, водій транспортного засобу зобов`язаний пред`являти для перевірки страховий поліс (сертифікат) про укладення договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів.

За таких обставин, посилання позивача на те, що він мав право не пред`являти страховий поліс (сертифікат) про укладення договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів на вимогу поліцейського для перевірки, доки останній не доведе, що зупинка його транспортного засобу була законною не ґрунтуються на вимогах законодавчих актів та не мають відношення до обов`язку водія транспортного засобу мати при собі та пред`явити на вимогу поліцейського для перевірки зазначені вище документи.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 25.09.2019 по справі № 127/19283/17.

Відповідно до пункту 21.3 статті 21 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» від 01 липня 2004 року № 1961-IV при використанні транспортного засобу в дорожньому русі особа, яка керує ним, зобов`язана мати при собі страховий поліс (сертифікат). Страховий поліс пред`являється посадовим особам органів, визначених у пункті 21.2 цієї статті (підрозділів Національної поліції), на їх вимогу.

Згідно з п.17.1 ст. 17 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страховики зобов`язані укладати договори обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності (внутрішній договір страхування, міжнародний договір страхування, міжнародний договір "Зелена картка") відповідно до цього Закону та чинного законодавства України. Внутрішні договори обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності укладаються строком на один рік.

Укладення внутрішніх договорів обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності на строк менший, ніж один рік, але не менш як на 15 днів допускається виключно щодо транспортних засобів: незареєстрованих - на час до їх реєстрації, тимчасово зареєстрованих - на час до їх постійної реєстрації, зареєстрованих на території іноземних держав - на час їх перебування на території України.

Таким чином, до реєстрації транспортних засобів передбачено укладення внутрішніх договорів обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності на строк менший, ніж один рік, але не менш як на 15 днів.

Договори обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників транспортних засобів, що підлягають обов`язковому технічному контролю відповідно до Закону України "Про дорожній рух", укладаються страховиками за умови проходження зазначеними транспортними засобами обов`язкового технічного контролю, якщо вони згідно з протоколом перевірки технічного стану визнані технічно справними.

Статтею 29 Закону України «Про дорожній рух» встановлено, що до участі у дорожньому русі допускаються транспортні засоби, конструкція і технічний стан яких відповідають вимогам діючих в Україні правил, нормативів і стандартів, що мають сертифікат на відповідність цим вимогам, укомплектовані у встановленому порядку, а у разі, якщо транспортний засіб згідно з цим Законом підлягає обов`язковому технічному контролю, пройшов такий контроль.

Відповідно до статті 33 Закону України «Про дорожній рух» технічний стан транспортних засобів, що перебувають в експлуатації, у частині, що стосується безпеки дорожнього руху та охорони навколишнього середовища, має відповідати правилам, нормативам і стандартам, затвердженим у встановленому порядку. Обов`язок щодо забезпечення належного технічного стану транспортних засобів покладається на їх власників або інших осіб, які їх експлуатують, згідно з чинним законодавством.

Поняття обов`язковості технічного контролю транспортних засобів наведено у положеннях частини першої статті 35 Закону України «Про дорожній рух», за якими обов`язковому технічному контролю підлягають транспортні засоби, що беруть участь у дорожньому русі та зареєстровані територіальними органами Міністерства внутрішніх справ України.

В той же час, обов`язковому технічному контролю не підлягають: 1) легкові автомобілі усіх типів, марок і моделей, причепи (напівпричепи) до них (крім таксі та автомобілів, що використовуються для перевезення пасажирів або вантажів з метою отримання прибутку), мотоцикли, мопеди, мотоколяски та інші прирівняні до них транспортні засоби - незалежно від строку експлуатації; 2) легкові автомобілі, що використовуються для перевезення пасажирів або вантажів з метою отримання прибутку, вантажні автомобілі незалежно від форми власності вантажопідйомністю до 3,5т, причепи до них - зі строком експлуатації до двох років; 3) технічні засоби для агропромислового комплексу, визначені Законом України "Про систему інженерно-технічного забезпечення агропромислового комплексу України" (частина друга статті 35 Закону України «Про дорожній рух»).

Постановою Кабінету Міністрів України від 30.01.2012 № 137 затверджено Порядок проведення обов`язкового технічного контролю та обсяги перевірки технічного стану транспортних засобів (далі Порядок № 137), положення якого стосовно періодичності проведення обов`язкового технічного контролю повністю дублюють приписи Закону України «Про дорожній рух».

При цьому, відповідно до пункту 31.3 (б) ПДР забороняється експлуатація транспортних засобів згідно із законодавством, якщо вони не пройшли обов`язковий технічний контроль (для транспортних засобів, що підлягають такому контролю).

Щодо доводів позивача про відсутність підстав для зупинки транспортного засобу, суд зазначає наступне.

Згідно з пунктом 8 частини першої статті 23 Закону України «Про Національну поліцію» поліція відповідно до покладених на неї завдань у випадках, визначених законом, здійснює провадження у справах про адміністративні правопорушення, приймає рішення про застосування адміністративних стягнень та забезпечує їх виконання.

На виконання пункту 11 частини першої статті 23 Закону України «Про Національну поліцію» поліція відповідно до покладених на неї завдань регулює дорожній рух та здійснює контроль за дотриманням Правил дорожнього руху його учасниками та за правомірністю експлуатації транспортних засобів на вулично-дорожній мережі.

Відповідно до статті 35 Закону України «Про Національну поліцію» поліцейський може зупиняти транспортні засоби у разі:1) якщо водій порушив Правила дорожнього руху; 2) якщо є очевидні ознаки, що свідчать про технічну несправність транспортного засобу; 3) якщо є інформація, що свідчить про причетність водія або пасажирів транспортного засобу до вчинення дорожньо-транспортної пригоди, кримінального чи адміністративного правопорушення, або якщо є інформація, що свідчить про те, що транспортний засіб чи вантаж можуть бути об`єктом чи знаряддям учинення дорожньо-транспортної пригоди, кримінального чи адміністративного правопорушення; 4) якщо транспортний засіб перебуває в розшуку; 5) якщо необхідно здійснити опитування водія чи пасажирів про обставини вчинення дорожньо-транспортної пригоди, кримінального чи адміністративного правопорушення, свідками якого вони є або могли бути; 6) якщо необхідно залучити водія транспортного засобу до надання допомоги іншим учасникам дорожнього руху або поліцейським або як свідка під час оформлення протоколів про адміністративні правопорушення чи матеріалів дорожньо-транспортних пригод; 7) якщо уповноважений орган державної влади прийняв рішення про обмеження чи заборону руху; 8) якщо спосіб закріплення вантажу на транспортному засобі створює небезпеку для інших учасників дорожнього руху; 9) порушення порядку визначення і використання на транспортному засобі спеціальних світлових або звукових сигнальних пристроїв; 10) якщо зупинка транспортного засобу, який зареєстрований в іншій країні, здійснюється з метою виявлення його передачі у володіння, користування або розпорядження особам, які не ввозили такий транспортний засіб на митну територію України або не поміщували в митний режим транзиту; 11) якщо є наявна інформація, яка свідчить про те, що водій або пасажир транспортного засобу є особою, яка самовільно залишила місце для утримання військовополонених.

Поліцейський зобов`язаний зупиняти транспортні засоби у разі: 1) якщо є інформація, що свідчить про порушення власником транспортного засобу митних правил, виявлені митними органами відповідно до Митного кодексу України, а саме: порушення строків тимчасового ввезення та/або переміщення в митному режимі транзиту іншого транспортного засобу особистого користування, використання такого транспортного засобу для цілей підприємницької діяльності та/або отримання доходів в Україні, розкомплектування чи передачу у володіння, користування або розпорядження такого транспортного засобу особам, які не ввозили такий транспортний засіб на митну територію України або не поміщували в митний режим транзиту; 2) якщо є інформація, що свідчить про те, що транспортний засіб, який зареєстрований в іншій країні, не зареєстрований в Україні у встановлені законодавством строки чи перебуває на території України з порушенням строків тимчасового ввезення та/або переміщення в митному режимі транзиту, чи використовується для цілей підприємницької діяльності та/або отримання доходів в Україні, чи переданий у володіння, користування або розпорядження особам, які не ввозили такий транспортний засіб на митну територію України або не поміщували в митний режим транзиту.

Поліцейський зобов`язаний поінформувати водія про конкретну причину зупинення ним транспортного засобу з детальним описом підстави зупинки, визначеної у цій статті.

Відповідно до ст. 64 Конституції України конституційні права і свободи людини і громадянина не можуть бути обмежені, крім випадків, передбачених Конституцією України. В умовах воєнного або надзвичайного стану можуть встановлюватися окремі обмеження прав і свобод із зазначенням строку дії цих обмежень. Не можуть бути обмежені права і свободи, передбачені статтями 24, 25, 27, 28, 29, 40, 47, 51, 52, 55, 56, 57, 58, 59, 60, 61, 62, 63 цієї Конституції.

Згідно ст. 1 Закону України «Про правовий режим воєнного стану» воєнний стан це особливий правовий режим, що вводиться в Україні або в окремих її місцевостях у разі збройної агресії чи загрози нападу, небезпеки державній незалежності України, її територіальній цілісності та передбачає надання відповідним органам державної влади, військовому командуванню, військовим адміністраціям та органам місцевого самоврядування повноважень, необхідних для відвернення загрози, відсічі збройної агресії та забезпечення національної безпеки, усунення загрози небезпеки державній незалежності України, її територіальній цілісності, а також тимчасове, зумовлене загрозою, обмеження конституційних прав і свобод людини і громадянина та прав і законних інтересів юридичних осіб із зазначенням строку дії цих обмежень.

Відповідно до п. 5 Порядку перевірки документів в осіб, огляду речей, транспортних засобів, багажу та вантажів, службових приміщень і житла громадян під час забезпечення заходів правового режиму воєнного стану, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 29 грудня 2021 року № 1456, право на проведення перевірки документів в осіб, огляду речей, транспортних засобів, багажу та вантажів, службових приміщень і житла громадян надано відповідним уповноваженим особам Національної поліції, СБУ, Національної гвардії, Держприкордонслужби, ДМС, Держмитслужби та Збройних Сил, які визначені в наказі коменданта.

Пунктом 10 вказаного Порядку передбачено, що уповноважена особа має право зупиняти транспортні засоби в разі, зокрема, проїзду транспортних засобів через блокпости та контрольні пункти в`їзду-виїзду.

Таким чином, відповідачем доведено правомірність зупинки транспортного засобу позивача, оскільки останнього було зупинено на блок-пості Боришівський 76 км, що передбачено п.10 Порядку перевірки документів в осіб, огляду речей, транспортних засобів, багажу та вантажів, службових приміщень і житла громадян під час забезпечення заходів правового режиму воєнного стану, затверджений постановою КМУ від 29.12.2021 року № 1456.

Оскільки зупинка транспортного засобу позивача є законною, а тому останній відповідно до вимог ПДР, був зобов`язаний на вимогу поліцейського пред`явити посвідчення водія, реєстраційний документ на транспортний засіб та поліс обов`язкового страхування.

З огляду на викладене, незгода водія з підставою зупинки, а також позиція останнього про відсутність факту вчинення порушення Правил дорожнього руху, якщо саме таке порушення стало підставою для зупинки, не звільняє від обов`язку пред`явити поліс обов`язкового страхування.

З урахуванням вищевикладеного твердження позивача про те, що зупинка його транспортного засобу здійснена відповідачем безпідставно, суд до уваги не приймає.

У зв`язку з чим, суд вважає, що на момент розгляду справи про адміністративне правопорушення у позивача не було підстав для невиконання вимоги працівника поліції, щодо пред`явлення полісу обов`язкового страхування.

Проте, як встановлено судом, позивач такого полісу обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності не мав.

Крім того, згідно пункту 8 ч. 1ст. 23 Закону України «Про Національну поліцію» від 02 липня 2015 року № 580-VII(далі - Закон № 580-VII) поліція відповідно до покладених на неї завдань, у випадках, визначених законом, здійснює провадження у справах про адміністративні правопорушення, приймає рішення про застосування адміністративних стягнень та забезпечує їх виконання.

Відповідно до п. 4 розділу І Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, у разі виявлення правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, розгляд якого віднесено до компетенції Національної поліції України, поліцейський виносить постанову у справі про адміністративне правопорушення без складання відповідного протоколу.

Постанова виноситься в разі виявлення адміністративних правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, передбачених статтями 80 і 81 (в частині перевищення нормативів вмісту забруднюючих речовин у відпрацьованих газах транспортних засобів), частинами першою, другою, третьою, п`ятою, шостою, восьмою, десятою і одинадцятою статті 121, статтями 121-1, 121-2, частинами першою і другою статті 121-3, частинами першою, другою, третьою, п`ятою і шостою статті 122, частиною першою статті 123, статтями 124-1, 125, частинами першою, другою і четвертою статті 126, частинами першою, другою і третьою статті 127, статтями 128 - 129, частиною першою статті 132-1, частинами третьою, шостою, восьмою, дев`ятою, десятою і одинадцятою статті 133-1, частинами першою, другою і третьою статті 140, частинами шостою, сьомою і восьмою статті 152-1 КУпАП.

Згідно з пунктом 2 розділу ІІІ вищезазначеної Інструкції, постанова у справі про адміністративне правопорушення, передбаченеч.1 ст. 126 КУпАП виноситься на місці вчинення адміністративного правопорушення.

Таким чином, законодавством передбачено спрощену процедуру розгляду посадовою особою - поліцейським справи про адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 126 КУпАП. Вказане виключає необхідність дотримання інспектором поліції таких процедур, передбачених для розгляду справи про адміністративне правопорушення в загальному порядку, як надання особі можливості скористатися правом на правову допомогу, подати клопотання тощо.

Згідно з частиною першою статті 268 КУпАП, особа, яка притягається до адміністративної відповідальності, має право: знайомитися з матеріалами справи, давати пояснення, подавати докази, заявляти клопотання; при розгляді справи користуватися юридичною допомогою адвоката, іншого фахівця у галузі права, який за законом має право на надання правової допомоги особисто чи за дорученням юридичної особи, виступати рідною мовою і користуватися послугами перекладача, якщо не володіє мовою, якою ведеться провадження; оскаржувати постанову у справі. Крім того, у цій правовій нормі передбачено, що справа про адміністративне правопорушення повинна розглядатися в присутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності; за відсутності такої особи справу може бути розглянуто лише у випадках, коли є дані про своєчасне її сповіщення про місце і час розгляду справи і якщо від неї не надійшло клопотання про відкладення розгляду справи.

У наведених положеннях Кодексу визначено систему правових механізмів щодо забезпечення дотримання прав особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, на стадії розгляду уповноваженим органом (посадовою особою) справи про адміністративне правопорушення, зокрема, з метою запобігти безпідставному притягненню такої особи до відповідальності.

Водночас, вказані положення є законодавчими гарантіями об`єктивного і справедливого розгляду справи про адміністративне правопорушення, реалізація яких можлива лише у разі, якщо між стадією складення протоколу про адміністративне правопорушення і стадією розгляду відповідної справи по суті існуватиме часовий інтервал, достатній для підготовки до захисту кожному, хто притягається до адміністративної відповідальності.

Отже, складання протоколу про адміністративне правопорушення та розгляд уповноваженим органом (посадовою особою) справи про таке правопорушення належать до різних стадій адміністративного провадження.

Постанова у справі про адміністративне правопорушення, відповідальність за яке передбачена ч.1 ст. 126 КУпАП, виноситься на місці вчинення правопорушення, внаслідок чого провадження у справі про адміністративне правопорушення у порядку та за правилами, встановленими розділом ІV КУпАП, не здійснюється.

В той же час, за наявності в діях особи складу адміністративного правопорушення та притягнення до відповідальності на місці вчинення правопорушення, не передбачено складання працівниками органів і підрозділів Національної поліції протоколу про адміністративне правопорушення, надання особі строку для підготовки до розгляду справи, розгляд будь-яких клопотань, у тому числі щодо забезпечення участі захисника під час винесення постанови.

Вказане виключає необхідність дотримання інспектором поліції таких процедур, передбачених для розгляду справи про адміністративне правопорушення в загальному порядку, як надання особі можливості скористатися правом на правову допомогу, подати клопотання про перенесення розгляду справи за місцем проживання особи тощо.

Реалізація права позивача щодо можливості скористатися правовою допомогою забезпечується під час оскарження безпосередньо рішення суб`єкта владних повноважень у суді.

Наведена вище правова позиція викладена Верховним Судом у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду у постанові від 07 листопада 2019 року по справі №487/2179/17.

Крім того, як вбачається з оскаржуваної постанови, під час розгляду справи позивача було ознайомлено з правами, передбаченими ст. 268 КУпАП, про що зазначено в пункті «8» постанови.

За змістом ч.1 ст. 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Відповідно до ч.2 ст.77 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

В матеріалах справи відсутні докази, які б підтверджували, що поліцейський при складанні постанови про притягнення особи до адміністративної відповідальності діяв не в спосіб, передбачений КУпАП.

Доказів, які б спростовували факт вчинення позивачем правопорушення суду не надано, а ті обставини, на які посилається позивач як на підставу скасування постанови про притягнення до відповідальності за ч.1 ст.126 КУпАП, суд вважає, що наведені ним з метою уникнення адміністративної відповідальності.

За таких обставин, суд приходить до висновку, що постанова інспектора поліції про притягнення ОСОБА_2 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст. 126 КУпАП є законною, правомірною, винесеною у відповідності до норм чинного законодавства та не підлягає скасуванню.

Керуючись ст.ст. 2, 6, 72, 77, 205 КАС України, суд -

В и р і ш и в :

В задоволенні позову ОСОБА_1 до Інспектора патрульної поліції 4 роти батальйону патрульної поліції у м. Борисполі Управління патрульної поліції у Київській області Департаменту патрульної поліції старшого лейтенанта поліції Никитюка Євгенія Васильовича, Батальйону патрульної поліції у м. Борисполі Управління патрульної поліції у Київській області Департаменту патрульної поліції, третя особа Приватне акціонерне товариство «Національна енергетична компанія «Укренерго», про скасування постанови ЕАС № 7045096 від 24.05.2023р. про притягнення ОСОБА_2 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст. 126 КУпАП відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення до Другого апеляційного адміністративного суду.

Повний текст рішення складено 14 вересня 2023 року.

Суддя: О. М. Дністрян