Справа № 240/7552/21
Суддя: Шидловський В.Б.
Дата ухвалення: 2023-09-14 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 240/7552/21

Головуючий у 1-й інстанції: Панкеєва В.А.

Суддя-доповідач: Шидловський В.Б.

14 вересня 2023 року

м. Вінниця

Сьомий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді: Шидловського В.Б.

суддів: Боровицького О. А. Курка О. П.

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Військової частини НОМЕР_1 на рішення Житомирського окружного адміністративного суду від 20 вересня 2021 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 про визнання протиправною бездіяльності, зобов`язання вчинити дії,

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Військової частини НОМЕР_1 , в якому просив:

- визнати протиправною бездіяльність військової частини НОМЕР_1 щодо ненарахування та невиплати йому грошової компенсації щорічної додаткової оплачуваної відпустки передбаченої постановою Кабінету Міністрів України від 1 серпня 2012 року №702 за 2012 - 2019 роки, виходячи з грошового забезпечення станом на день звільнення з військової служби;

- зобов`язати відповідача нарахувати та виплатити йому грошову компенсацію за невикористані календарні дні щорічної додаткової оплачуваної відпустки передбаченої постановою Кабінету Міністрів України від 1 серпня 2012 року № 702 за 2012 - 2019 роки, виходячи з грошового забезпечення станом на день звільнення і військової служби.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що під час проходження служби він набув право на щорічну додаткову оплачувану відпустку передбачену постановою Кабінету Міністрів України від 1 серпня 2012 року № 702 "Про затвердження переліку місцевостей з особливими природними, географічними, геологічними, кліматичними, екологічними умовами та переліків військових посад, виконання обов`язків військової служби за якими пов`язано з підвищеним нервово-емоційним та інтелектуальним навантаженням, ризиком для життя і здоров`я, а також Порядку надання та визначення тривалості щорічної додаткової відпустки залежно від часу проходження служби в зазначених умовах".

Проте в період з 2012 року по день звільнення вказана щорічна додаткова оплачувана відпустка йому не надавалась, а при звільненні грошова компенсація за невикористані дні вказаної щорічної додаткової відпустки не виплачена. На письмове звернення по вказаному питанню отримав відмову.

Рішенням Житомирського окружного адміністративного суду від 20 вересня 2021 року позов задоволено частково.

Визнано протиправною бездіяльність військової частини НОМЕР_1 щодо ненарахування та невиплати ОСОБА_1 грошової компенсації щорічної додаткової оплачуваної відпустки, передбаченої постановою Кабінету Міністрів України від 1 серпня 2012 року №702 за 2014 - 2019 роки, виходячи з грошового забезпечення станом на день звільнення з військової служби.

Зобов`язано військову частину НОМЕР_1 нарахувати та виплатити ОСОБА_1 грошову компенсацію за невикористані календарні дні щорічної додаткової оплачуваної відпустки передбаченої постановою Кабінету Міністрів України від 1 серпня 2012 року № 702 за 2012 - 2019 роки, виходячи з грошового забезпечення станом на день звільнення і військової служби.

В решті позову відмовлено.

Не погоджуючись із прийнятим судовим рішенням, відповідач подав апеляційну скаргу, у якій просив скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове, яким у задоволенні позовних вимог відмовити.

В обґрунтування апеляційної скарги апелянт послався на неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального права, порушення норм процесуального права, що, на його думку, призвело до неправильного вирішення спору. Так, апелянт наголошує на тому, що йому не надсилалась копія ухвали про відкриття провадження у справі та копія адміністративного позову, у зв`язку із чим останній був позбавлений можливості висловити свою позицію по справі шляхом надсилання відзиву на позовну заяву, що вказує на грубе порушення судом першої інстанції норм процесуального права. Крім того, до апеляційної скарги долучено докази, які вказують на те, що позивач вже отримував грошову компенсацію за невикористані календарні дні щорічної додаткової оплачуваної відпустки як учасник бойових дій, на що не звернув уваги суд першої інстанції.

Позивач своїм правом, передбаченим ст.304 КАС України не скористався та не подав відзиву на апеляційну скаргу.

Враховуючи, що рішення суду першої інстанції ухвалено в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у порядку письмового провадження), суд апеляційної інстанції в порядку п.3 ч.1 ст.311 КАС України розглядає справу без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження) за наявними у справі матеріалами, оскільки справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів.

Проаналізувавши вимоги та підстави апеляційної скарги, вивчивши матеріали справи в їх сукупності, проаналізувавши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційну скаргу необхідно задовольнити, а рішення суду першої інстанції - скасувати, з огляду на наступне.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджується матеріалами справи, ОСОБА_1 згідно наказу командира військової частини НОМЕР_1 від 29.08.2019 №189 виключений зі списку особового складу частини та всіх видів забезпечення.

Матеріалами справи підтверджується, що позивач проходив службу на посаді начальника радіопеленгатора радіопеленгаторного пункту радіолокаційної системи посадки літаків вузла радіотехнічного забезпечення батальйону зв`язку та радіотехнічного забезпечення.

На звернення позивача листом від 19.03.2021 №350/249/413 відповідач повідомив, що під час дії особливого періоду, який триває по теперішній час, щорічні додаткові відпустки військовослужбовцям не надаються, їх використання за минулі роки після закінчення особливого періоду законодавством не передбачено, тому у зв`язку із цим додаткові відпустки в особливий період не можуть вважатися такими, що є невикористаними та не можуть в подальшому підлягати грошовій компенсації. Зазначає, що приписами абз.2 п.12 Порядку №702 зазначено, що у разі коли військовослужбовець має право на додаткову відпустку за різними підставами, надання такої відпустки проводиться за однією з них, за бажанням військовослужбовця. Подібна правова позиція викладена у абз.3 п.4 ст.10-1 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей".

Не погоджуючись з такими діями відповідача, позивач звернувся до суду за захистом своїх прав.

Задовольняючи позов частково, суд першої інстанції виходив з того, що у випадку звільнення військовослужбовців з військової служби їм виплачується компенсація за всі невикористані ними дні щорічної відпустки, в тому числі за невикористані дні додаткової відпустки,

З огляду на вищевикладене суд зазначає, що на час прийняття наказу про виключення позивача зі списків особового складу, відповідачем протиправно не було проведено з позивачем усіх необхідних розрахунків щодо нарахування та виплати грошової компенсації за невикористані календарні дні додаткової відпустки, передбаченої Постановою №702 з 2014 року по 2019 рік.

Колегія суддів не погоджується з позицією суду першої інстанції, враховуючи наступне.

Відповідно до ч.2 ст.2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Згідно із п.4, 8 ч.9 ст.171 КАС України про прийняття позовної заяви до розгляду та відкриття провадження у справі суд постановляє ухвалу, в якій зазначаються, зокрема, за якими правилами позовного провадження (загального чи спрощеного) буде розглядатися справа, строк для подання відповідачем відзиву на позов.

Положеннями ст.174 КАС України визначено, що ухвала про відкриття провадження у справі надсилається учасникам справи, а також іншим особам, якщо від них витребовуються докази, в порядку, встановленому статтею 251 цього Кодексу.

Одночасно з копією ухвали про відкриття провадження у справі учасникам справи надсилається копія позовної заяви з копіями доданих до неї документів.

У строк, встановлений судом в ухвалі про відкриття провадження у справі, відповідач має право надіслати:

1) суду - відзив на позовну заяву і всі письмові та електронні докази (які можливо доставити до суду), висновки експертів і заяви свідків, що підтверджують заперечення проти позову;

2) позивачу, іншим відповідачам, третім особам - копію відзиву та доданих до нього документів.

У разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд має право вирішити спір за наявними матеріалами справи (ст. 175 КАС України).

Аналізуючи доводи апеляційної скарги щодо порушення судом першої інстанції норм процесуального права стосовно неналежного повідомлення про відкриття провадження у даній справі, колегія суддів зважає на таке.

Як слідує з матеріалів справи, у позовній заяві адреса відповідача зазначена як АДРЕСА_1 , ідентифікаційний код НОМЕР_2 .

На вказану адресу судом першої інстанції було надіслано копію ухвали про відкриття провадження у справі та копію позовної заяви з додатками, однак до суду повернувся конверт з відміткою "адресат відсутній за вказаною адресою". Повторне направлення судом першої інстанції копії ухвали про відкриття провадження у справі та копії позовної заяви з додатками також відбулося на адресу 10007 м. Житомир, вул. Київське шосе, 42, однак до суду повернувся конверт з відміткою "за закінченням терміну зберігання".

Так апелянт наполягає на тому, що ОСОБА_1 помилково зазначив у свої позовній заяві юридичну адресу відповідача - Військової частини НОМЕР_1 як АДРЕСА_1 , ідентифікаційний код НОМЕР_2 , тоді як вірною є АДРЕСА_2 .

На переконання колегії суддів, направлення судом першої інстанції процесуальних документів по даній справі на адресу, яка не належить відповідачу, призвело до порушення права останнього на належне повідомлення про розгляд даної справи та позбавило відповідача можливості висловити свою позицію по суті заявлених позовних вимог шляхом подання відзиву на адміністративний позов, надання доказів по справі.

Суд апеляційної інстанції також зауважує, що як вбачається зі змісту оскаржуваної відмови, відповідач зазначав свою адресу як 12443, смт.Озерне Житомирського району Житомирської області, код НОМЕР_3 , що також підтверджує доводи апелянта про те, що при винесенні оскаржуваного судового рішення суд першої інстанції не переконався у належному повідомленні відповідача про розгляд даної справи.

Відтак, доводи апеляційної скарги відповідача про порушення судом першої інстанції норм процесуального права, що є підставою для скасування оскаржуваного судового рішення знайшли своє підтвердження в ході апеляційного розгляду справи.

Крім того, в апеляційній скарзі відповідач наголошує на тій обставині, що відповідно до абз.3 п.4 ст.10-1 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" військовослужбовцям, які одночасно мають право на отримання щорічної додаткової відпустки, передбаченої абзацом першим цього пункту та іншими законами, щорічна додаткова відпустка із збереженням грошового та матеріального забезпечення надається за однією з підстав за вибором військовослужбовця.

Так, рішенням Житомирського окружного адміністративного суду від 08.05.2020 по справі №240/2091/20 було задоволено позов ОСОБА_1 . Визнано протиправною бездіяльність військової частини НОМЕР_1 щодо ненарахування та невиплати ОСОБА_1 грошової компенсації за невикористану додаткову відпустку, як учаснику бойових дій, за період з 2016 року по 2019 рік, виходячи з розміру грошового забезпечення станом на день звільнення з військової служби - 30.08.2019. Зобов`язано військову частину НОМЕР_1 нарахувати та виплатити ОСОБА_1 грошову компенсацію за невикористану додаткову відпустку, як учаснику бойових дій, за період з 2016 року по 2019 рік, виходячи з розміру грошового забезпечення станом на день звільнення з військової служби - 30.08.2019.

Тобто, позивач ОСОБА_1 вже звертався з позовом до військової частини НОМЕР_4 за невикористані та невиплачені дні щорічної додаткової відпустки як учаснику бойових дій у 2020 році, в результаті чого, позов ОСОБА_1 було задоволено тa на виконання вимог рішення Житомирського окружного адміністративного суду від 08.05.2020 року по справі No240/2091/20 тa у відповідності до розрахунково-платіжної відомості №169 від 25.06.2020 року, платіжного доручення №589 від 26.06.2020 року та відомості розподілу виплат з акціонерного товариства комерційного банку "ПРИВАТБАНК" від 30.06.2020 року №169 (копії документів додано до апеляційної скарги), позивачу уже було нараховано та виплачено належну грошову компенсацію за невикористану щорічну додаткову відпустку, за однією із підстав за вибором військовослужбовця, згідно законодавства, а саме як учаснику бойових дій, в сумі 22 930 грн. 75 коп.

Зазначена грошова компенсація була зарахована на рахунок позивача 30.06.2020 року, тому колегія суддів погоджується з доводами апеляційної скарги, що рішення Житомирського окружного адміністративного суду від 20 вересня 2021 року по справі №240/7552/21, було прийнято помилково, всупереч вимогам чинного законодавства та з порушеням процесуальних прав військової частини НОМЕР_1 .

Підсумовуючи викладене, колегія суддів приходить до висновку, що суд першої інстанції при вирішенні даного публічно-правового спору не в повному обсязі встановив фактичні обставини справи та допустив порушення норм процесуального права, у зв`язку із цим рішення суду першої інстанції необхідно скасувати.

Відповідно до п.2 ч.1 ст.315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити нове судове рішення у відповідній частині або змінити судове рішення.

Згідно із п.3 ч.3 ст.317 КАС України порушення норм процесуального права є обов`язковою підставою для скасування судового рішення та ухвалення нового рішення суду, якщо справу розглянуто адміністративним судом за відсутності будь-якого учасника справи, не повідомленого належним чином про дату, час і місце судового засідання, якщо такий учасник справи обґрунтовує свою апеляційну скаргу такою підставою.

За таких обставин, колегія суддів вважає, що необхідно скасувати рішення суду першої інстанції та прийняти нову постанову про відмову у задоволенні позовних вимог.

Керуючись ст.ст. 243, 250, 308, 310, 315, 317, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В:

апеляційну скаргу Військової частини НОМЕР_1 задовольнити повністю.

Рішення Житомирського окружного адміністративного суду від 20 вересня 2021 року скасувати.

Прийняти нову постанову, якою у задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 відмовити.

Постанова суду набирає законної сили з моменту прийняття та оскарженню не підлягає, крім випадків передбачених пп. "а"-"г" п.2 ч.5 ст. 328 КАС України.

Головуючий Шидловський В.Б.

Судді Боровицький О. А. Курко О. П.