Справа № 200/3332/23
Суддя: Бабіч С.І.
Дата ухвалення: 2023-09-11 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Донецький окружний адміністративний суд
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

11 вересня 2023 року Справа№200/3332/23

Донецький окружний адміністративний суд у складі судді Бабіча С.І., розглянувши у порядку спрощеного провадження без повідомлення учасників справи адміністративну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "ІСКРІВСЬКЕ" до Головного управління Державної податкової служби у Вінницькій області та Державної податкової служби України про визнання протиправним і скасування рішення та зобов`язання вчинити певні дії,

У С Т А Н О В И В :

Товариство з обмеженою відповідальністю "ІСКРІВСЬКЕ" (далі - позивач) звернулося до суду з позовом до Головного управління Державної податкової служби у Вінницькій області (код ЄДРПОУ ВП: 44069150) (далі - 1-й відповідач) та до Державної податкової служби України (далі - 2-й відповідач), відповідно до якого просить:

- визнати протиправним та скасувати рішення Комісії Головного управління Державної податкової служби у Вінницькій області, яка приймає рішення про реєстрацію податкових накладних/розрахунків коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних або відмову у такій реєстрації, від 07.03.2023 року № 8381719/41275998, яким було відмовлено у реєстрації податкової накладної від 08.02.2023 року № 1;

- зобов`язати Державну податкову службу України зареєструвати в Єдиному реєстрі податкових накладних виписану Товариством з обмеженою відповідальністю "ІСКРІВСЬКЕ" податкову накладну № 1 від 08.02.2023 року фактичною датою її подання на реєстрацію.

В обґрунтування позову позивач посилається на те, що за результатами господарської діяльності ним, відповідно до вимог, встановлених нормами Податкового кодексу України, було складено направлено на реєстрацію податкові накладні № 4 від 26.12.2022 року на суму 262267,84 грн., № 1 від 26.01.2023 року на суму 168713,24 грн., № 1 від 08.02.2023 року на суму 136597,49 грн., реєстрація яких була зупинена.

Зокрема, відповідно до квитанції від 18.02.2023 року реєстрація податкової накладної № 1 від 08.02.2023 року в Єдиному реєстрі податкових накладних (далі - ЄРПН) зупинена згідно з пунктом 201.16 статті 201 Податкового кодексу України, оскільки обсяг постачання товару/послуги 01.61 дорівнює або перевищує величину залишку, визначеного як різниця обсягу придбання такого товару/послуги та обсягу його постачання, що відповідає пункту 1 Критеріїв ризиковості здійснення операцій (показник "D" = 38.2937%, "P" = 0).

03.03.2023 року позивачем були направлені письмові пояснення та додаткові первинні документи щодо господарської операції за податковою накладною № 1 від 08.02.2023 року, необхідні для прийняття рішення про реєстрацію податкової накладної.

Разом із тим, 07.03.2023 року за рішенням Комісії Головного управління Державної податкової служби України у Вінницькій області з питань зупинення реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування в ЄРПН (далі - Комісія) № 8381719/41275998 позивачу відмовлено у реєстрації податкової накладної № 1 від 08.02.2023 року в ЄРПН.

У подальшому позивачем було направлено скаргу на рішення Комісії, до якої додано копії документів, підтверджуючих здійснення господарської операції.

За результатами розгляду поданої скарги було прийнято рішення, якими вказану скаргу залишено без задоволення, а оскаржуване рішення - без змін.

Позивач у справі вважає спірне рішення протиправним, оскільки ним було подано всі документи, які є достатніми для прийняття рішення про реєстрацію податкової накладної від 08.02.2023 року № 1, отже, таким, що підлягає скасуванню.

Відповідачі позов не визнали, подали до суду відзиви на позовну заяву, в яких просять суд повністю відмовити у задоволенні позову.

Обґрунтовуючи свої заперечення проти позову, відповідачі, серед іншого, з посиланням на положення Порядку зупинення реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 11.12.2019 року № 1165, вказують на те, що за результатами автоматизованого моніторингу відповідності податкових накладних/розрахунків коригування критеріям оцінки ступеня ризиків податковим органом прийнято оскаржуване рішення № 8381719/41275998 від 07.03.2023 року про відмову в реєстрації податкової накладної № 1 від 08.02.2023 року в ЄРПН, оскільки позивачем не було надано у повній мірі достатніх для прийняття рішення про реєстрацію податкової накладної документів.

Зокрема, як стверджується відповідачами, позивачем не було надано на розгляд Комісії первинних документів: розрахункових документів, банківських виписок з особових рахунків, актів приймання-передачі послуг, як підтверджують виконання податкових зобов`язань.

Крім того, відповідачі зазначають, що надані позивачем до цієї справи копії документів не відповідають переліку документів, наданих контролюючому органу разом із поясненнями на підтвердження господарської операції та не були предметом дослідження Комісії.

За цих обставин відповідачі у поданих до суду відзивах на позовну заяву вказують на правомірність та обґрунтованість оскаржуваного позивачем рішення про відмову у реєстрації податкової накладної № 1 від 08.02.2023 року.

Серед іншого, у відзивах на позовну заяву відповідачі зазначають, що позовні вимоги стосовно зобов`язання зареєструвати податкову накладну № 1 від 08.02.2023 року в ЄРПН є втручанням у дискреційні повноваження Державної податкової служби України.

Щодо витрат на професійну правничу допомогу 1-й відповідач у відзиві на позов вказує на необхідність детального дослідження доказів, наданих позивачем на їх підтвердження.

Ухвалою Донецького окружного адміністративного суду від 13.07.2023 року позовну заяву Товариства з обмеженою відповідальністю "ІСКРІВСЬКЕ" до Головного управління Державної податкової служби у Вінницькій області (код ЄДРПОУ ВП: 44069150) та до Державної податкової служби України про визнання протиправним і скасування рішення та зобов`язання вчинити певні дії було прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі № 200/3332/23 за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін.

Частиною 5 статті 262 КАС України передбачено, що суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у ній матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше.

Враховуючи вищевикладене, суд вважає за можливе розглянути дану справу на підставі наявних у суду матеріалів та прийняти дане рішення у порядку письмового провадження.

Дослідивши наявні у справі докази, повно і всебічно встановивши всі її обставини, суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог, з огляду на таке.

Товариство з обмеженою відповідальністю "ІСКРІВСЬКЕ" зареєстроване як юридична особи та є включеним до Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань (, місцезнаходження: 85510, Донецька область, Волноваський район, с. Іскра, вул. Шевченка, буд. 281 А).

09.08.2022 року між Товариством з обмеженою відповідальністю "ІСКРІВСЬКЕ" та Сільськогосподарським товариством з обмеженою відповідальністю "ДРУЖБА-НОВА" було укладено договір № ОТЕ 09/08/2022-СКР оренди сільськогосподарської техніки (з екіпажем).

В рамках даного договору Товариством з обмеженою відповідальністю "ІСКРІВСЬКЕ" було надано Сільськогосподарському товариству з обмеженою відповідальністю "ДРУЖБА-НОВА" послуги з оренди техніки, у тому числі на суму 136597,49 грн. (з ПДВ).

У зв`язку з цим позивачем було складено та 18.02.2023 року направлено на реєстрацію відповідно до вимог Податкового кодексу України (далі - ПК України) податкову накладну № 1 від 08.02.2023 року на суму 136597,49 грн. (з урахуванням ПДВ).

За результатами обробки податкової накладної позивачем було отримано квитанцію від 18.02.2023 року про реєстрацію податкової накладної/розрахунку коригування кількісних і вартісних показників до податкової накладної в ЄРПН, згідно з якою реєстрацію податкової накладної № 1 від 08.02.2023 року в ЄРПН зупинено.

Як видно з квитанції, реєстрація в ЄРПН податкової накладної № 1 від 08.02.2023 року була зупинена відповідно до пункту 201.16 статті 201 ПК України, оскільки обсяг постачання товару/послуги 01.61 дорівнює або перевищує величину залишку, визначеного як різниця обсягу придбання такого товару/послуги та обсягу його постачання, що відповідає пункту 1 Критеріїв ризиковості здійснення операцій (показник "D" = 38.2937%, "P" = 0). Позивачу запропоновано надати пояснення та копії документів, достатніх для прийняття рішення про реєстрацію податкової накладної/розрахунку коригування в ЄРПН.

03.03.2023 року позивачем були направлені письмові пояснення та додаткові первинні документи щодо господарської операції за податковою накладною № 1 від 08.02.2023 року, необхідні, на його думку, для прийняття рішення про реєстрацію податкової накладної.

Рішенням Комісії від 07.03.2023 року № 8381719/41275998 позивачу було відмовлено у реєстрації податкової накладної № 1 від 08.02.2023 року в зв`язку з наданням платником податку копій документів, складених із порушенням законодавства, що полягає у ненаданні первинних документів: розрахункових документів, банківських виписок з особових рахунків, актів приймання-передачі послуг, як підтверджують виконання податкових зобов`язань.

Не погоджуючись із рішенням Комісії, позивач звернувся зі скаргою (з доданням до неї відповідних документів), у якій просив скасувати дане рішення та зареєструвати податкову накладну № 1 від 08.02.2023 року в ЄРПН.

За результатами розгляду поданої скарги було прийнято рішення № 54929/41275998/2 від 06.07.2023 року, яким дана скарга була залишена без задоволення, а рішення Комісії від 07.03.2023 року № 8381719/41275998 - без змін.

Надаючи оцінку спірним правовідносинам, суд дійшов наступних висновків.

Відповідно до пункту 185.1 статті 185 ПК України об`єктом оподаткування є, зокрема, операції платників податку з постачання товарів, місце постачання яких розташоване на митній території України, відповідно до статті 186 цього Кодексу.

Пунктом 187.1 статті 187 ПК України установлено, що датою виникнення податкових зобов`язань з постачання товарів/послуг вважається дата, яка припадає на податковий період, протягом якого відбувається будь-яка з подій, що сталася раніше: дата зарахування коштів від покупця/замовника на банківський рахунок платника податку як оплата товарів/послуг, що підлягають постачанню; дата відвантаження товарів.

Відповідно до положень пунктів 201.1 та 201.10 статті 201 ПК України на платника податку покладено обов`язок на дату виникнення податкових зобов`язань скласти податкову накладну в електронній формі з дотриманням умови щодо реєстрації у порядку, визначеному законодавством, кваліфікованого електронного підпису уповноваженої платником особи та зареєструвати її в ЄРПН у встановлений цим Кодексом термін.

Згідно з пунктом 201.16 статті 201 ПК України передбачено, що реєстрація податкової накладної/розрахунку коригування в ЄРПН може бути зупинена в порядку та на підставах, визначених Кабінетом Міністрів України.

11.12.2019 року Кабінетом Міністрів України була прийнята постанова № 1165 "Про затвердження порядків з питань зупинення реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних", якою було затверджено, зокрема, Порядок зупинення реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних (далі - Порядок № 1165).

Відповідно до пункту 7 Порядку № 1165 у разі коли за результатами автоматизованого моніторингу податкової накладної/розрахунку коригування встановлено, що відображена в них операція відповідає хоча б одному критерію ризиковості здійснення операції, крім податкової накладної/розрахунку коригування, складених платником податку, який відповідає хоча б одному показнику, за яким визначається позитивна податкова історія, реєстрація таких податкової накладної/розрахунку коригування зупиняється.

Пунктом 10 Порядку № 1165 визначено, що у разі зупинення реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування в Реєстрі контролюючий орган протягом операційного дня надсилає (в електронній формі у текстовому форматі) в автоматичному режимі платнику податку квитанцію про зупинення реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування, яка є підтвердженням зупинення такої реєстрації.

Згідно з пунктом 11 Порядку № 1165 у квитанції про зупинення реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування зазначаються: номер та дата складення податкової накладної/розрахунку коригування; критерій (критерії) ризиковості платника податку та/або ризиковості здійснення операцій, на підставі якого (яких) зупинено реєстрацію податкової накладної/розрахунку коригування в Реєстрі, з розрахованим показником за кожним критерієм, якому відповідає платник податку; пропозиція щодо надання платником податку пояснень та копій документів, необхідних для розгляду питання прийняття контролюючим органом рішення про реєстрацію податкової накладної/розрахунку коригування в Реєстрі або відмову в такій реєстрації.

Відповідно до пункту 1 Критеріїв ризиковості здійснення операцій (що є Додатком 3 до Порядку № 1165) відсутність товару/послуги, зазначеного/зазначеної в податковій накладній, поданій для реєстрації в Єдиному реєстрі податкових накладних (далі - Реєстр), у таблиці даних платника податку на додану вартість (далі - платник податку) як товару/послуги, що на постійній основі постачається, та обсяг постачання товару/послуги, зазначений у податковій накладній/розрахунку коригування до податкової накладної на збільшення суми податкових зобов`язань, яку/який подано для реєстрації в Реєстрі, дорівнює або перевищує величину залишку, що визначається як різниця між обсягом придбання на митній території України такого/такої товару/послуги (крім обсягу придбання товарів/послуг за операціями, які звільнені від оподаткування та підлягають оподаткуванню за нульовою ставкою) та/або ввезення на митну територію України такого товару, зазначеного з 1 січня 2017 року в отриманих податкових накладних/розрахунках коригування, зареєстрованих у Реєстрі, і митних деклараціях, збільшеного у 1,5 раза, та обсягом постачання відповідного товару/ послуги, зазначеного/зазначеної в податкових накладних/розрахунках коригування, зареєстрованих з 1 січня 2017 року у Реєстрі, і переважання в такому залишку (більше 50 відсотків) груп товарів (продукції), визначених ДПС та затверджених відповідним наказом, оприлюдненим на офіційному веб-сайті ДПС.

Наказом Міністерства фінансів України від 12.12.2019 року № 520 (зареєстровано в Міністерстві юстиції України 13.12.2019 року за № 1245/34216) було затверджено Порядок прийняття рішень про реєстрацію/відмову в реєстрації податкових накладних/розрахунків коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних (далі - Порядок № 520).

Згідно з пунктом 5 Порядку № 520 установлено, що перелік документів, необхідних для розгляду питання прийняття комісією регіонального рівня рішення про реєстрацію/відмову в реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування в Реєстрі, реєстрацію яких зупинено в Реєстрі, може включати: договори, зокрема зовнішньоекономічні контракти, з додатками до них; договори, довіреності, акти керівного органу платника податку, якими оформлено повноваження осіб, які одержують продукцію в інтересах платника податку для здійснення операції; первинні документи щодо постачання/придбання товарів/послуг, зберігання і транспортування, навантаження, розвантаження продукції, складські документи (інвентаризаційні описи), у тому числі рахунки-фактури/інвойси, акти приймання-передачі товарів (робіт, послуг) з урахуванням наявності певних типових форм і галузевої специфіки, накладні; розрахункові документи та/або банківські виписки з особових рахунків; документи щодо підтвердження відповідності продукції (декларації про відповідність, паспорти якості, сертифікати відповідності), наявність яких передбачено договором та/або законодавством.

Відповідно до пункту 11 Порядку № 520 комісія регіонального рівня приймає рішення про відмову в реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування в Реєстрі в разі: ненадання платником податку письмових пояснень стосовно підтвердження інформації, зазначеної у податковій накладній/розрахунку коригування, реєстрацію яких зупинено в Реєстрі; та/або ненадання платником податку копій документів відповідно до пункту 5 цього Порядку; та/або надання платником податку копій документів, складених/оформлених із порушенням законодавства.

Згідно з пунктом 13 Порядку № 520 рішення комісії регіонального рівня про відмову в реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування в Реєстрі може бути оскаржено в адміністративному або судовому порядку.

Як вже зазначалося вище, підставою для відмови у реєстрації податкової накладної № 1 від 08.02.2023 року було визначено ненадання платником податку первинних документів, а саме: розрахункових документів, банківських виписок з особових рахунків, актів приймання-передачі послуг, як підтверджують виконання податкових зобов`язань.

У своїх постановах Верховний Суд неодноразово наголошував на тому, що загальними вимогами, які висуваються до актів індивідуальної дії, як акта правозастосування, є його обґрунтованість та вмотивованість, тобто наведення податковим органом конкретних підстав його прийняття (фактичних і юридичних), а також переконливих і зрозумілих мотивів його прийняття (постанови Верховного Суду від 02.04.2019 року у справі № 822/1878/18 та від 04.08.2021 року у справі № 0840/4088/18).

Так, у постанові від 04.08.2021 року у справі № 0840/4088/18 Верховний Суд, зокрема, вказав на те, що здійснення моніторингу відповідності податкових накладних/розрахунків коригування критеріям оцінки ступеня ризиків є превентивним заходом, спрямованим на убезпечення від безпідставного формування податкового кредиту за операціями, що не підтверджені первинними документами або підтверджені платником податку копіями документів, які складені з порушенням законодавства. Здійснення моніторингу не повинне підміняти за своїм змістом проведення податкових перевірок як способу реалізації владних управлінських функцій контролюючого органу.

Водночас, у постанові від 07.12.2022 року у справі № 500/2237/20 Верховним Судом викладено правовий висновок, згідно з яким, приймаючи рішення про реєстрацію податкової накладної, контролюючий орган не повинен здійснювати повний аналіз господарських операцій позивача на предмет їх реальності. Змістовна оцінка господарських операцій може бути проведена лише за результатом здійснення податкової перевірки платника податків, підстави та порядок проведення якої визначено нормами Податкового кодексу України. Предметом розгляду в даній справі є виключено стадія правильності та правомірності зупинення та відмови в реєстрації податкової накладної, а не реальність та товарність здійснення господарських операцій між позивачем та його контрагентом.

У постанові від 04.08.2021 року у справі № 0840/4088/18 Верховний Суд зауважив, що можливість надання платником податків вичерпного переліку документів на підтвердження правомірності формування та подання податкової накладної прямо залежить від чіткого визначення контролюючим органом конкретного виду критерію оцінки ступеня ризиків, тоді як вживання контролюючим органом загального посилання на відповідний пункт Критеріїв ризиковості платника податку, без наведення відповідного положення, є неконкретизованим та призводить до необґрунтованого обмеження прав платника податків. Таким чином, якщо таке рішення контролюючого органу не містить та/або відповідним контролюючим органом чітко не зазначено, якому саме критерію ризикованості платника податку відповідав такий платник, і не вказано документів, яких платником податків не було подано контролюючому органу на підтвердження реальності господарських операцій, таке рішення контролюючого органу є прийнятим не у відповідності до вимог чинного податкового законодавства.

Відповідно до висновку, наведеного Верховним Судом у постанові від 03.11.2021 року у справі № 360/2460/20, невиконання податковим органом законодавчо встановлених вимог щодо змісту, форми, обґрунтованості, вмотивованості акта індивідуальної дії має наслідком визнання його протиправним.

Правові норми, закріплені у пункті 11 Порядку № 1165, містять вимогу стосовно того, що рішення комісії контролюючого органу повинно містити чітку та конкретну підставу для відмови у реєстрації податкової накладної.

Як видно зі змісту квитанції від 18.02.2023 року про зупинення реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування, відомості про необхідність надання платником податку пояснень та копій документів, необхідних для розгляду питання прийняття контролюючим органом рішення про реєстрацію податкової накладної № 1 від 08.02.2023 року в ЄРПН чи про відмову в її реєстрації, є неконкретизованими (без посилання на конкретну господарську операцію та на дату або період, за який вимагається надати документи; без зазначення, які саме документи вимагається надати та які документи є "достатніми", тощо).

03.03.2023 року позивачем було подано повідомлення про надання пояснень та копій документів щодо податкових накладних/розрахунків коригувань, реєстрацію яких зупинено.

До наданих до цього повідомлення детальних пояснень позивачем додано документи щодо змісту (складу) операцій по наданню техніки в оренду відповідно до договору № ОТЕ 09/08/2022-СКР від 09.08.2022 року (договір оренди, акти приймання-передачі техніки, акти виконаних робіт, платіжні доручення), щодо підприємства, щодо наявності землі та техніки у володінні та в оренді у підприємства, статистичні дані щодо вирощування та збору зернових культур, а також інші документи (разом - 70 додатків).

Відповідачами не наведено достатнього обґрунтування підстав неврахування наданих позивачем разом із поясненнями до контролюючого органу документів.

Таким чином, відповідачами, відповідно до вимог частини 2 статті 77 КАС України, не доведено правомірність прийняття рішення від 07.03.2023 року № 8381719/41275998.

У зв`язку з вищевикладеним суд приходить до висновку про те, що позовні вимоги про визнання протиправними та скасування рішення Комісії Головного управління Державної податкової служби у Вінницькій області, яка приймає рішення про реєстрацію податкових накладних/розрахунків коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних або відмову у такій реєстрації, від 07.03.2023 року № 8381719/41275998, яким було відмовлено у реєстрації податкової накладної № 1 від 08.02.2023 року, є повністю правомірними, обґрунтованими та підлягають задоволенню.

Постановляючи відповідні висновки, судом, крім наведених вище, взято до уваги також правові позиції Верховного Суду у подібних правовідносинах, висловлені у постановах від 01.12.2021 року у справі № 600/1878/20-а, від 20.01.2022 року у справі № 140/4162/21 та від 29.06.2022 року у справі № 380/5383/21.

З приводу вимог про зобов`язання Державної податкової служби України зареєструвати податкову накладну № 1 від 08.02.2023 року в ЄРПН суд зазначає наступне.

Положеннями пункту 13 Порядку № 520 визначено, що рішення комісії регіонального рівня про відмову в реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування в Реєстрі може бути оскаржено в адміністративному або судовому порядку.

Відповідно до пункту 19 Порядку ведення Єдиного реєстру податкових накладних, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 29.12.2010 року № 1246 (далі - Порядок № 1246), податкова накладна та/або розрахунок коригування, реєстрацію яких було зупинено, реєструється у день настання, зокрема, однієї з таких подій:

- набрання рішенням суду законної сили про реєстрацію податкової накладної та/або розрахунку коригування (у разі надходження до ДПС відповідного рішення);

Згідно з пунктом 20 Порядку № 1246 внесення відомостей до Реєстру на підставі рішення суду, яке набрало законної сили, здійснюється з дотриманням вимог цього Порядку. При цьому вимоги абзацу 10 пункту 12 цього Порядку не застосовуються до податкової накладної та/або розрахунку коригування, реєстрацію яких зупинено в установленому порядку. Датою внесення відомостей до Реєстру вважається день, зазначений в рішенні суду, або день набрання законної сили таким рішенням.

Таким чином, реєстрація в ЄРПН податкових накладних, реєстрацію яких попередньо було зупинено, є повноваженням Державної податкової служби України, а днем реєстрації податкових накладних може бути день, вказаний у рішенні суду.

Відповідно до частини 2 статті 9 КАС України суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог. Суд може вийти за межі позовних вимог, якщо це необхідно для ефективного захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Згідно з пунктом 10 частини 2 та абзацом 2 частини 4 статті 245 КАС України у разі задоволення позову суд може прийняти рішення про інший спосіб захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень, який не суперечить закону і забезпечує ефективний захист таких прав, свобод та інтересів. У разі скасування нормативно-правового або індивідуального акта суд може зобов`язати суб`єкта владних повноважень вчинити необхідні дії з метою відновлення прав, свобод чи інтересів позивача, за захистом яких він звернувся до суду. У випадку, якщо прийняття рішення на користь позивача передбачає право суб`єкта владних повноважень діяти на власний розсуд, суд зобов`язує суб`єкта владних повноважень вирішити питання, щодо якого звернувся позивач, з урахуванням його правової оцінки, наданої судом у рішенні.

З урахуванням встановлених судом обставин щодо протиправного прийняття Комісією рішення про відмову у реєстрації податкової накладної № 1 від 08.02.2023 року в ЄРПН, та приймаючи до уваги відсутність законодавчо закріплених перешкод для здійснення такої реєстрації, відповідно до частини 5 статті 242 КАС України суд вважає, що належним та ефективним способом захисту порушених прав позивача в даному випадку є зобов`язання Державної податкової служби України здійснити реєстрацію податкової накладної № 1 від 08.02.2023 року в ЄРПН датою її фактичного подання на реєстрацію - 18.02.2023 року.

При цьому суд зауважує, що задоволення позовних вимог про зобов`язання Державної податкової служби України зареєструвати в ЄРПН податкову накладну датою її фактичного подання на реєстрацію є дотриманням судом гарантій стосовно того, що спір між сторонами буде остаточно вирішено та не є втручанням у дискреційні повноваження 2-го відповідача.

Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку про те, що позовні вимоги підлягають задоволенню у повному обсязі.

Відповідно до частини 1 статті 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Позивачем документально підтверджено судові витрати по сплаті судового збору в сумі 2684,00 грн. (квитанція № 93878 від 09.07.2023 року).

У позовній заяві позивач просить суд стягнути з відповідачів понесені ним витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 5000,00 грн.

На підтвердження цих витрат позивачем до позовної заяви додано копії договору про надання правової допомоги № 26 від 09.07.2023 року, акта приймання-передачі виконаних робіт (наданих послуг) № 1 від 09.07.2023 року до вказаного договору, а також квитанції до прибуткового касового ордера № 1 від 09.07.2023 року на суму 5000,00 грн.

Відповідно до частини 1 та пункту 1 частини 3 статті 132 КАС України судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До пов`язаних із розглядом справи витрат належать, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу.

Статтею 134 КАС України визначено, що витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами, за винятком витрат суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката.

Для цілей розподілу судових витрат:

1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;

2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із:

1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг);

2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг);

3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт;

4) ціною позову і (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Судом установлено, що позивачем у даній справі був укладений договір про надання правової допомоги № 26 від 09.07.2023 року з адвокатом Кузнєцовою Оксаною Петрівною.

Відповідно до ордеру на надання правничої (правової) допомоги від 09.07.2023 року серії АН № 1203904, який виданий адвокатом Кузнєцовою Оксаною Петрівною на підставі договору № 26 від 09.07.2023 року, правничу допомогу повинна надавати адвокат Кузнєцова Оксана Петрівна (свідоцтво про право на зайняття адвокатською діяльністю № 4525 від 12.09.2012 року), яка і є представником позивача у даній справі.

За змістом пункту 3.1. договору № 26 від 09.07.2023 року вартість юридичних послуг адвоката (гонорар) за цим договором складає 8000,00 грн. і включає до себе: консультацію - 1500,00 грн., складання позовної заяви, підготовку додатків до позову, подання позову через підсистему "Електронний суд" - 3500,00 грн., складання апеляційної скарги або відзиву на апеляційну скаргу - 3000,00 грн. При цьому між сторонами на підтвердження факту надання правової допомоги (послуг) адвокатом має бути складений відповідний акт.

На підтвердження факту надання юридичних послуг відповідно до договору № 26 від 09.07.2023 року позивачем надано копію акта приймання-передачі виконаних робіт (наданих послуг) № 1 від 09.07.2023 року на загальну суму 5000,00 грн. (1500,00 грн. + 3500,00 грн.).

Суд зауважує, що Закон України від 05.07.2012 року № 5076-VI "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" не наводить форму та вимоги до документа, що підтверджує оплату гонорару (винагороди) адвокату.

Законом України від 06.07.1995 року № 265/95-ВР "Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг", Положенням про форму та зміст розрахункових документів, яке було затверджене наказом Міністерства фінансів України № 13 від 21.01.2016 року, та Положенням про ведення касових операцій у національній валюті в Україні, що було затверджене постановою Правління Національного банку України № 148 від 29.12.2017 року, не визначаються порядок здійснення розрахунків адвокатом зі своїм клієнтом за готівку, оскільки вказані акти не поширюються на осіб, що здійснюють незалежну професійну діяльність.

Тобто, аналіз спеціального законодавства щодо діяльності адвоката дає право зробити висновок про те, що чинним законодавством України не встановлено відповідних вимог до розрахункового документа, який повинен надати адвокат при сплаті клієнтом послуг, а також не встановлено форму такого документа.

Відтак, адвокат може видати клієнту, на його вимогу, документ, складений в довільній формі (квитанція, довідка, тощо), який і буде підтверджувати факт отримання коштів.

На підтвердження факту сплати гонорару адвокату позивачем надано копію квитанції до прибуткового касового ордера № 1 від 09.07.2023 року на суму 5000,00 грн.

Водночас, суд зауважує, що відповідно до пункту 1 частини 3 статті 134 КАС України, відшкодуванню підлягають не лише витрати, які були фактично понесені стороною, а й ті, що підлягають сплаті відповідною стороною.

З огляду на викладене, витрати на професійну правничу (правову) допомогу підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною чи тільки має бути сплачено.

Відповідно до частини 5 статті 134 КАС України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із:

1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг);

2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг);

3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт;

4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Враховуючи викладене, приймаючи до уваги предмет спору і обсяг наданих адвокатом послуг, суд вважає, що розмір витрат позивача на оплату послуг адвоката в сумі 5000,00 грн. є співмірним, відповідно до критеріїв, встановлених частиною 5 статті 134 КАС України.

Крім цього, суд зауважує, що відповідно до частин 6 та 7 статті 134 КАС України у разі недотримання вимог частини п`ятої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.

При цьому обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на ту сторону, яка заявляє клопотання з приводу зменшення витрат на оплату правничої (правової) допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Таким чином, суд має право зменшити розмір витрат на оплату правничої допомоги адвоката виключно у випадку наявності про це клопотання від іншої сторони та не має права зменшувати їх розмір за власною ініціативою.

Схожу за суттю правову позицію викладено у постанові Об`єднаної Палати Верховного Суду від 03.10.2019 року у справі № 922/445/19.

У наданих до суду відзивах на позовну заяву та у поданих до суду документах наведено лише посилання на норми законодавства та практику ЄСПЛ, проте будь-які клопотання саме щодо зменшення заявленого до стягнення розміру витрат на професійну правничу (правову) допомогу чи обґрунтування їх неспівмірності відсутні.

Визначаючи кількість вимог немайнового характеру, які були заявлені позивачем, суд враховує, що вимога про визнання протиправними акта, дії чи бездіяльності як передумова для застосування інших способів захисту порушеного права (скасування або визнання нечинним рішення чи окремих його положень, зобов`язання прийняти рішення, вчинити дії чи утриматися від їх вчинення тощо) як наслідків протиправності акта, дій чи бездіяльності є однією вимогою (постанова Верховного Суду від 06.10.2020 року у справі № 826/11984/16).

Оскільки спір виник внаслідок прийняття протиправного рішення 1-м відповідачем, відшкодування понесених позивачем судових витрат покладається судом саме на Головне управління Державної податкової служби у Вінницькій області (як відокремлений підрозділ ДПС України, код ЄДРПОУ ВП: 44069150).

З огляду на таке, враховуючи, що судом були задоволені пов`язані між собою немайнові позовні вимоги про визнання протиправним та скасування рішення та про зобов`язання вчинити певні дії, за рахунок бюджетних асигнувань 1-го відповідача на користь позивача підлягають присудженню понесені позивачем судові витрати по сплаті судового збору в сумі 2684,00 грн. та витрати на професійну правничу допомогу в сумі 5000,00 грн.

Керуючись Конституцією України, нормами Податкового кодексу України, постановою Кабінету Міністрів України "Про затвердження порядків з питань зупинення реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних", постановою Кабінету Міністрів України "Про затвердження Порядку ведення Єдиного реєстру податкових накладних", наказом Міністерства фінансів України "Про затвердження Порядку прийняття рішень про реєстрацію/відмову в реєстрації податкових накладних/ розрахунків коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних", положеннями Кодексу адміністративного судочинства України, суд

В И Р І Ш И В :

Позов Товариства з обмеженою відповідальністю "ІСКРІВСЬКЕ" до Головного управління Державної податкової служби у Вінницькій області та Державної податкової служби України про визнання протиправним і скасування рішення та зобов`язання вчинити певні дії - задовольнити повністю.

Визнати протиправним та скасувати рішення Комісії Головного управління Державної податкової служби у Вінницькій області, яка приймає рішення про реєстрацію податкових накладних/розрахунків коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних або відмову у такій реєстрації, від 07.03.2023 року № 8381719/41275998, яким було відмовлено у реєстрації податкової накладної від 08.02.2023 року № 1.

Зобов`язати Державну податкову службу України (код згідно з , місцезнаходження: 04053, м. Київ, Львівська пл., буд. 8) зареєструвати в Єдиному реєстрі податкових накладних виписану Товариством з обмеженою відповідальністю "ІСКРІВСЬКЕ" (код згідно з , місцезнаходження: 85510, Донецька область, Волноваський район, с. Іскра, вул. Шевченка, буд. 281 А) податкову накладну № 1 від 08.02.2023 року фактичною датою її подання на реєстрацію - 18.02.2023 року.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Державної податкової служби у Вінницькій області (код ЄДРПОУ ВП: 44069150, місцезнаходження: 21001, Вінницька область, м. Вінниця, вул. Хмельницьке шосе, буд. 7) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "ІСКРІВСЬКЕ" (, місцезнаходження: 85510, Донецька область, Волноваський район, с. Іскра, вул. Шевченка, буд. 281 А) судові витрати по сплаті судового збору в сумі 2684 (дві тисячі шістсот вісімдесят чотири) гривні 00 копійок, а також витрати на професійну правничу допомогу в сумі 5000 (п`ять тисяч) гривень 00 копійок.

Повне судове рішення складене 11 вересня 2023 року.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або після прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку шляхом подання апеляційної скарги до Першого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Суддя С.І. Бабіч