Справа № 804/5498/16
Суддя: Васильєва І.А.
Дата ухвалення: 2023-09-14 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 вересня 2023 року

м. Київ

справа № 804/5498/16

адміністративне провадження № К/9901/43621/18

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:

судді-доповідача Васильєвої І.А., суддів: Хохуляка В.В., Юрченко В.П.,

розглянувши у письмовому провадженні касаційну скаргу Дніпропетровської митниці ДФС на постанову Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 12.04.2017 (суддя Гончарова І. А.) та ухвалу Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 17.10.2017 (головуючий суддя Дадим Ю. М., судді Богданенко І. Ю., Уханенко С. А.) у справі за позовом Приватного підприємства «Техно-Люкс» (далі - ПП «Техно-Люкс») до Дніпропетровської митниці ДФС про визнання протиправними та скасування рішень,

У С Т А Н О В И В:

У серпні 2016 року ПП «Техно-Люкс» звернулося до суду з позовом до Дніпропетровської митниці ДФС, у якому просило:

- визнати протиправним та скасувати рішення про коригування митної вартості товарів від 11.08.2016 № 110100001/2016/200051/1;

- визнати протиправною та скасувати картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення від 11.08.2016 № 11010001/2016/00135;

- визнати неправомірними дії посадових осіб м/п «Північний» Дніпропетровської митниці ДФС м/п «Північний», пов`язані з невизнанням митної вартості товарів відповідно до митної декларації від 04.08.2016 № 110100001/2016/218641.

На обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що при митному оформленні товару, який ввозився на територію України, позивач визначив його митну вартість за основним методом - ціною договору, вказавши її у декларації митної вартості, до якої підприємством було також додано документи, що підтверджують заявлену митну вартість товару згідно з переліком, визначеним Митним кодексом України. На думку позивача митний орган безпідставно не визнав заявлену митну вартість товару та незаконно прийняв рішення про відмову у прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів та коригування митної вартості товару, застосувавши резервний метод. Позивач не погоджується з зазначеними в рішенні про коригування митної вартості доводами митного органу та стверджує, що подані підприємством документи містять достатньо відомостей, що визначають та підтверджують числові значення складових митної вартості товару, з урахуванням визначених сторонами умов поставки. Позивач зауважує, що всупереч вимогам законодавства відповідач у оскаржуваному рішенні не навів обґрунтування причин, по яким заявлену митну вартість не може бути визнано.

Дніпропетровський окружний адміністративний суд постановою від 12.04.2017, залишеною без змін ухвалою Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 17.10.2017, позов задовольнив частково, визнав протиправними та скасував оскаржувані позивачем рішення про коригування митної вартості товарів та картку відмови в прийнятті митної декларації. В іній частині позовних вимог відмовив.

Приймаючи оскаржувані рішення, суди попередніх інстанцій виходили з того, що надані під час розмитнення позивачем товару документи підтверджують числове значення митної вартості товару, не мають розбіжностей, які б не давали можливість визначити вартість товару за ціною договору, що свідчить про неправомірність висновків митного органу про наявність таких розбіжностей, а дії та рішення відповідача щодо коригування митної вартості товару, ввезеного позивачем, не ґрунтуються на правильному застосуванні норм матеріального права та прийняті без урахування усіх фактичних обставин.

Дніпропетровська митниця ДФС звернулася до Вищого адміністративного суду України з касаційною скаргою, в якій просить скасувати рішення судів першої та апеляційної інстанцій та ухвалити нове рішення, яким у задоволенні позову відмовити.

У касаційній скарзі відповідач доводив невідповідність висновків судів попередніх інстанцій фактичним обставинам справи, які, на його думку, полягають у безпідставному визначенні позивачем митної вартості товару за ціною договору з огляду на те, що подані позивачем до митного оформлення документи містили розбіжності та не містили всіх необхідних відомостей для підтвердження заявленої митної вартості імпортованого товару.

Вищий адміністративний суд України ухвалою від 07.11.2017 відкрив касаційне провадження за касаційною скаргою відповідача, а також відмовив у задоволенні клопотання про зупинення виконання оскаржуваних судових рішень.

Позивач надав заперечення на касаційну скаргу, у яких просив касаційну скаргу залишити без задоволення, а оскаржувані судові рішення - без змін, наголошуючи на правильності висновків судів першої та апеляційної інстанції та необґрунтованості касаційної скарги відповідача.

15.12.2017 розпочав роботу Верховний Суд і набрав чинності Закон України від 03.10.2017 №2147-VIII «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів», яким Кодекс адміністративного судочинства (далі - КАС України) викладено в новій редакції.

Підпунктом 4 пункту 1 розділу VII «Перехідні положення» КАС України в редакції згаданого Закону передбачено, що касаційні скарги (подання) на судові рішення в адміністративних справах, які подані і розгляд яких не закінчено до набрання чинності цією редакцією Кодексу, передаються до Касаційного адміністративного суду та розглядаються спочатку за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Касаційна скарга митниці була передана на розгляд Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду.

Перевіривши наведені у касаційній скарзі доводи відповідача, правильність застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального та процесуального права, Колегія суддів Верховного Суду дійшла висновку про відсутність підстав для задоволення касаційної скарги з огляду на таке.

Суди попередніх інстанцій встановили, що 05.09.2014 ПП «Техно-Люкс» (покупець) уклало контракт №WTL-104 з компанією Wenzhou Huayu Trading Co., Ltd. (Китай), (продавець), за яким продавець зобов`язаний постачати на адресу покупця товар, а покупець приймати цей товар та оплачувати його згідно умовам, вказаним в додатках до цього контракту. Кількість, асортимент та відповідність товару технічним умовам визначаються окремо для кожної партії відповідним замовленням покупця. Кількість та ціна товару вказуються продавцем в інвойсі. Даний контракт передбачає поставку товару партіями. Строк поставки узгоджується сторонами не пізніше двох тижнів перед відправкою. Поставка здійснюється безпосередньо з заводу-виробника, зі складів продавця або, за його розпорядженням, зі складу уповноваженого агента.

Згідно з положеннями пункту 3 контракту поставка товару здійснюється автомобільним або морським транспортом відповідно до правил «Інкотермс 2010».

В пункті 5 додатку від 14.05.2016 № 4 до контракту від 05.09.2014 № WTL-104 визначено умови оплати - відстрочення платежу 180 днів з дня поставки товару.

На підставі контракту від 05.09.2014 № WTL-104 та згідно з додатком до контракту (специфікацією) від 14.05.2016 № 4 продавцем на митну територію України для Покупця було ввезено вантаж: промислові стабілізатори напруги: СНАП-500, 04 кВт; СНАП-1000, 0,8 кВт; СНАП-1500, 1,2 кВт; СНАЗШ-1,5 КVA, 2 кВт; СНАЗШ-3 КVA, 2 кВт; СНАЗШ-4,5 SКVA, 3,15 кВт; СНАЗШ-6 КVA, 4 кВт; СНАЗШ-9 КVA, 6,3 кВт; СНАЗШ-15 КVA, 12 кВт; СНАЗШ-20 КVA, 16 кВт; СНАЗШ-30 КVA, 24 кВт; СНАЗС-80 КVA, 56 кВт; СНАЗС-100 КVA, 80 кВт; СНАЗС-150 КVA, 105 кВт у загальній кількості 1278 шт. та інвертори без акумуляторної батареї ПНК-3000 (3000 Вт, 3 кВА) у кількості 5 шт.

Умови оплати відповідно до пункту 5 додатку від 14.05.2016 № 4 до контракту від 05.09.2014 № WTL-104 - відстрочення платежу 180 днів з дня поставки товару.

Судом встановлено, що 04 серпня 2016 року позивач звернувся до митного посту «Північний» Дніпропетровської митниці ДФС для здійснення митного оформлення товарів, надавши митну декларацію від 04.08.2016 № 110100001/2016/218641 та відповідний пакет документів для митного оформлення товару, а саме:

- міжнародну автомобільну декларацію CMR від 02.08.2016 № 67;

- коносамент (Bill of lading) від 23.06.2016 NGBLEG1566038;

- рахунок-фактуру (інвойс) від 14.05.2016 16HU022;

- пакувальний лист від 14.05.2016 16HU022;

- зовнішньоекономічний договір (контракт) купівлі-продажу від 05.09.2014 № WTL-104;

- доповнення до зовнішньоекономічного договору (контракту) - додаток від 14.05.2016 №4;

- інформацію про позитивні результати здійснення фітосанітарного контролю товару від 02.08.2016 №2730;

- інформацію про позитивні результати здійснення радіологічного контролю товару від 02.08.2016 №2761;

- сертифікат походження товарів від 30.06.2016 форми A G163301Y03560001.

Позивач при митному оформленні товару, ввезеного згідно з контрактом від 05.09.2014 № WTL-104 та додатком до контракту (специфікацією) від 14.05.2016 № 4 року в вантажно-митній декларації визначив митну вартість імпортованого товару за основним методом - за ціною договору.

Під час процедури визначення митної вартості товарів, що переміщуються через митний кордон України, на вимогу митниці позивач додатково надав:

- копію прайс-листа, виданого компанією-продавцем Whenzhou Huayu Trading Co., Ltd від 14.05.2016;

- копію бухгалтерської довідки від 05.06.2016;

- копію платіжного доручення від 03.06.2016 № 358256,

- технічний опис.

В ході консультацій з відповідачем на підтвердження заявленої митної вартості товарів 10.08.2016 позивач надав до митниці висновок експерта Дніпропетровської торгово-промислової палати від 10.08.2016 № ГО-3752 про визначення ринкової вартості промислових стабілізаторів напруги та інверторів без акумуляторної батареї, отриманих згідно з контрактом №WTL-104 від 05.09.2014 та додатком від 14.05.2016 №4.

Відповідач визначив митну вартість товару за резервним методом та прийняв рішення про коригування митної вартості товарів від 11.08.2016 № 110100001/2016/200051/1 та картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення від 11.08.2016 №110100001/2016/00135.

Товар був випущений відповідачем у вільний обіг у зв`язку з нагальною потребою ПП «Техно-Люкс» у поставленій продукції за новою ЕМД від 12.08.2016 № 110100001/2016/219450 зі скоригованою митним органом ціною товару.

Відповідно до частини першої статті 341 КАС України суд касаційної інстанції переглядає судові рішення в межах доводів та вимог касаційної скарги та на підставі встановлених фактичних обставин справи перевіряє правильність застосування судом першої чи апеляційної інстанції норм матеріального і процесуального права.

Частиною першою статті 51 МК України передбачено, що митна вартість товарів, які переміщуються через митний кордон України, визначається декларантом відповідно до положень цього Кодексу.

Згідно з частиною першою статті 52 МК України заявлення митної вартості товарів здійснюється декларантом або уповноваженою ним особою під час декларування товарів у порядку, встановленому розділом VIII та главою 8 цього Кодексу.

Частиною першою статті 53 МК України визначено, що у випадках, передбачених цим Кодексом, одночасно з митною декларацією декларант подає митному органу документи, що підтверджують заявлену митну вартість товарів і обраний метод її визначення.

Згідно з частиною другою статті 53 МК України документами, які підтверджують митну вартість товарів, є: 1) декларація митної вартості, що подається у випадках, визначених у частинах п`ятій і шостій статті 52 цього Кодексу, та документи, що підтверджують числові значення складових митної вартості, на підставі яких проводився розрахунок митної вартості; 2) зовнішньоекономічний договір (контракт) або документ, який його замінює, та додатки до нього у разі їх наявності; 3) рахунок-фактура (інвойс) або рахунок-проформа (якщо товар не є об`єктом купівлі-продажу); 4) якщо рахунок сплачено, - банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару; 5) за наявності - інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару;

6) транспортні (перевізні) документи, якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів; 7) копія імпортної ліцензії, якщо імпорт товару підлягає ліцензуванню; 8) якщо здійснювалося страхування, - страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування.

Частиною третьою статті 53 МК України встановлено обов`язок декларанта або уповноваженої ним особи на письмову вимогу митного органу протягом 10 календарних днів надати (за наявності) додаткові документи, у разі якщо документи, зазначені у частині другій цієї статті, містять розбіжності, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Згідно з частинами першою та третьою статті 54 МК України, контроль правильності визначення митної вартості товарів здійснюється митним органом під час проведення митного контролю і митного оформлення шляхом перевірки числового значення заявленої митної вартості. За результатами здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів митний орган визнає заявлену декларантом або уповноваженою ним особою митну вартість чи приймає письмове рішення про її коригування відповідно до положень статті 55 цього Кодексу.

Відповідно до частини шостої статті 54 МК України орган доходів і зборів може відмовити у митному оформленні товарів за заявленою декларантом або уповноваженою ним особою митною вартістю виключно за наявності обґрунтованих підстав вважати, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів, у разі:

1) невірно проведеного декларантом або уповноваженою ним особою розрахунку митної вартості; 2) неподання декларантом або уповноваженою ним особою документів згідно з переліком та відповідно до умов, зазначених у частинах другій - четвертій статті 53 цього Кодексу, або відсутності у цих документах всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари;

3) невідповідності обраного декларантом або уповноваженою ним особою методу визначення митної вартості товару умовам, наведеним у главі 9 цього Кодексу;

4) надходження до органу доходів і зборів документально підтвердженої офіційної інформації органів доходів і зборів інших країн щодо недостовірності заявленої митної вартості.

За частиною першою статті 55 МК України рішення про коригування заявленої митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України з поміщенням у митний режим імпорту, приймається органом доходів і зборів у письмовій формі під час здійснення контролю правильності визначення митної вартості цих товарів як до, так і після їх випуску, якщо органом доходів і зборів у випадках, передбачених частиною шостою статті 54 цього Кодексу, виявлено, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів.

Відповідно до статті 57 МК України визначення митної вартості товарів, які ввозяться в Україну відповідно до митного режиму імпорту, здійснюється за такими методами: 1) основний - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються (вартість операції); 2) другорядні: а) за ціною договору щодо ідентичних товарів; б) за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів; в) на основі віднімання вартості; г) на основі додавання вартості (обчислена вартість); ґ) резервний.

Основним методом визначення митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є перший метод - за ціною договору (вартість операції).

Кожний наступний метод застосовується лише у разі, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу відповідно до норм цього Кодексу.

У разі неможливості визначення митної вартості товарів згідно з положеннями статей 59 і 60 МК України за основу для її визначення може братися або ціна, за якою ідентичні або подібні (аналогічні) товари були продані в Україні не пов`язаному із продавцем покупцю, відповідно до статті 62 цього Кодексу, або вартість товарів, обчислена відповідно до статті 63 цього Кодексу.

При цьому кожний наступний метод застосовується, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу.

У разі якщо неможливо застосувати жоден із зазначених методів, митна вартість визначається за резервним методом відповідно до вимог, встановлених статтею 64 цього Кодексу.

Відповідно до частин одинадцятої та дванадцятої статті 264 МК України орган доходів і зборів відмовляє у прийнятті митної декларації виключно з таких підстав: 1) митна декларація не містить усіх відомостей або подана без документів, передбачених статтею 335 цього Кодексу; 2) електронна митна декларація не містить встановлених законодавством обов`язкових реквізитів; 3) митну декларацію подано з порушенням інших вимог, встановлених цим Кодексом.

У разі відмови у прийнятті митної декларації посадовою особою органу доходів і зборів заповнюється картка відмови у прийнятті митної декларації за формою, встановленою центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику. Один примірник зазначеної картки невідкладно вручається (надсилається) декларанту або уповноваженій ним особі. Інформація про відмову у прийнятті для оформлення електронної митної декларації надсилається декларанту електронним повідомленням, засвідченим електронним цифровим підписом посадової особи органу доходів і зборів.

Аналіз наведених норм дає підстави вважати, що митні органи мають право здійснювати контроль правильності обчислення декларантом митної вартості, але ці повноваження здійснюються у спосіб, визначений законом, зокрема, витребовування додаткових документів на підтвердження задекларованої митної вартості може мати місце тільки у випадку наявності обґрунтованих сумнівів у достовірності поданих декларантом відомостей. Такі сумніви можуть бути зумовлені неповнотою поданих документів для підтвердження заявленої митної вартості товарів, невідповідністю характеристик товарів, зазначених у поданих документах, митному огляду цих товарів, порівнянням рівня заявленої митної вартості товарів з рівнем митної вартості ідентичних або подібних товарів, митне оформлення яких уже здійснено, і таке інше.

Наявність у митного органу обґрунтованого сумніву у правильності визначення митної вартості є обов`язковою, оскільки з цією обставиною закон пов`язує можливість витребовування додаткових документів у декларанта та надає митниці право вчиняти наступні дії, спрямовані на визначення дійсної митної вартості товарів.

Разом з тим витребувати необхідно ті документи, які дають можливість пересвідчитись у правильності чи помилковості задекларованої митної вартості, а не всі, які передбачені статтею 53 МК України. Ненадання повного переліку витребуваних документів може бути підставою для визначення митної вартості не за першим методом лише тоді, коли подані документи є недостатніми чи такими, що у своїй сукупності не спростовують сумнів у достовірності наданої інформації.

Верховний Суд неодноразово у своїх рішеннях звертав увагу щодо такого застосування судом статей 53, 54 МК України у подібних правовідносинах, зокрема у постанові від 23.10.2021 у справі №815/4821/16 (касаційне провадження №К/9901/39168/18), але не виключно.

Як підставу для прийняття оскаржуваних Рішення та Картки митниця вказала те, що документи, які товариство надало для підтвердження задекларованої митної вартості товару, містили розбіжності та не містили всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товару

Разом з тим, суди попередніх інстанцій виснували, що позивач надав необхідні документи для визначення митної вартості імпортованого товару, які підтверджують задекларовану ціну товару. При цьому зауваження митного органу щодо розбіжностей у наданих до митного оформлення документах суди спростували наступним.

Приймаючи оскаржувані рішення та картку відмови, відповідач виходив із таких обставин:

- за ЕМД №110100001/2016/218641 декларантом не надано документи, що підтверджують заявленого виробника, торгівельної марки, а також якісні характеристики оцінюваного товару;

- підпунктом 4.3 контракту передбачено, що до ціни товару включено вартість тари та упаковки, що документально не підтверджено;

- умовами наданого доповнення від 15.05.2016 №4 передбачено, що товар поставляється на умовах CFR-Одеса;

- підпунктом 4.1. Контракту передбачено, що сума витрат на транспортування визначається у доповненнях, однак доповнення не визначають цін на транспортування, що унеможливлює здійснити перевірку всіх складових митної вартості товару;

- оскільки умови поставки товару відповідно до контракту є CFR Одеса, то продавець зобов`язаний сплатити всі витрати з доставки вантажу в пункт призначення, в тому числі витрати і фрахт, необхідні для доставки товару в порт призначення, однак, у наданому до митного оформлення коносаменті було зазначено «Freight Collect», що означає оплату вантажу у порту призначення та суперечить умовам поставки CFR;

- відповідно до пункту 2.2. контракту кількість, асортимент та відповідність товару окремо по кожній партії повинні відповідати замовленню, однак замовлення відсутнє;

- при порівнянні числових значень вартості у рахунку-інвойсі від 14.05.2016 №16 HU022 з відповідними показниками доповнення №4 виявлено розбіжності у вартості товарів по позиціям №3 (СНАП-1500), №9 (СНАЗШ-15KVA), №10(СНАЗШ-20KVA), №12 (СНАЗС-80KVA), №15 (ПНК-3000);

- ціна за одиницю товару та відповідно загальна вартість не відповідає відповідним маркуванням;

- підпунктом 3.6 контракту передбачено, що страхування вантажу може здійснюватись при погодженні між продавцем та покупцем, однак у документах, наданих разом з митною декларацією, відсутня інформація про погодження стосовно здійснення або нездійснення страхування товару.

Разом з тим, суди встановили, що відповідно до додатку №4 до контракту від 05.09.2014 WTL-104 сторони узгодили, що товар постачається на умовах CFR - Одеса.

Відповідно до Інкотермс-2010, термін CFR - COST AND FREIGHT (... named port of destination) - вартість і фрахт (... назва порту призначення) означає, що поставка є здійсненою продавцем, коли товар перейшов через поручні судна в порту відвантаження.

Продавець зобов`язаний понести витрати та оплатити фрахт, необхідні для доставки товару до названого порту призначення, проте, ризик втрати чи пошкодження товару, а також будь-які додаткові витрати, спричинені подіями, що виникають після здійснення поставки, переходять з продавця на покупця.

Термін CFR зобов`язує продавця здійснити митне очищення товару для експорту.

Так, положеннями підрозділу А.3 Інкотермс-2010 «Договори перевезення та страхування» визначають обов`язки продавця щодо укладення договорів перевезення та страхування, а саме: а)договір перевезення. Продавець зобов`язаний за власний рахунок укласти на звичайних умовах договір перевезення товару до названого порту призначення звичайним судноплавним маршрутом морським (або, у відповідному випадку, внутрішнім водним) судном такого типу, що звичайно використовується для перевезення товарів з характеристиками, аналогічними визначеним у договорі купівлі-продажу. б) Договір страхування. Немає зобов`язань.

При цьому у покупця відсутні зобов`язання щодо договору перевезення та договору страхування.

Таким чином за вказаними умовами поставки обов`язок щодо транспортування товару покладається на продавця, а обов`язок щодо страхування товару відсутній у обох сторін.

Відтак суди обґрунтовано відхилили посилання митного органу на відсутність у доповненні визначення цін на транспортування та відсутності інформації про погодження стосовно здійснення або нездійснення страхування товару.

Щодо зауважень відповідача відносно змісту копії бухгалтерської довідки від 05.06.2016, яка не відображає господарську операцію - факт оприбуткування товару, що оцінюється, та копії платіжного доручення від 03.06.2016 № 358256, яке містить дані про оплату товару за контрактом від 05.09.2014 року № WTL-104 у розмірі 47 727,63 доларів США, проте, ціна товару, зазначена у доповненні №4, у сумі складає 21 221,36 доларів США, а загальна вартість поставки у рахунку-інвойсі від 14.05.2016 № 16HU022 становить 21 459,641 доларів США, суди зауважили таке.

Оплата за поставлений товар відповідно до додатку №4 від 14.05.2016 до контракту WTL-104 від 05.09.2014 на час розмитнення товару здійснена не була, оскільки відповідно до пункту 5 додатку №4 від 14.05.2016 умовами оплати є відстрочення платежу на 180 днів з дня поставки товару.

Крім того, позивач надав копію платіжного документу, згідно з яким було оплачено такий самий товар, за тим самим договором, який раніше був ввезений та розмитнений за тією самою ціною на територію України. При цьому загальна вартість товарів відповідно до платіжного доручення від 03.06.2016 №358256 про оплату товару за контрактом від 05.09.2014 року № WTL-104 становить 47 727,63 доларів США, що перевищує ціну товару, визначену доповненням №4, та суму зазначену в інвойсі, однак, указаним платіжним дорученням оплачена партія товару за тим же контрактом від 05.09.2014 року № WTL-104, однак, у два рази більша, ніж імпортована поточна партія товару, яку позивач пред`явив до митного оформлення за ЕМД від 04.08.2016 № 110100001/2016/218641.

Щодо посилань митного органу на наявність розбіжності у вартості у товаросупровідних документах (інвойсі та додатку №4 до контракту), зокрема, щодо товарів по позиціям №3(СНАП-1500), №9 (СНАЗШ-15KVA), №Ю(СНАЗШ-20КУА), №12(CHA3C-80KVA), №15(ПНК-3000), то суди виснували, що зі змісту вказаних документів розбіжностей у вартості товарів не вбачається.

Суди також виснували про безпідставність тверджень митного органу про неподання сертифікатів якості та сертифікатів відповідності, документів, що підтверджують заявленого виробника, торгівельну марку, а також якісні характеристики оцінюваного товару, оскільки митний орган в картці відмови в прийнятті митної декларації зазначив, що під час прийняття рішення прийнято від декларанта та розглянуто, зокрема, сертифікат походження товарів форми А, та декларацію про відповідність (для продукції, що підлягає оцінці відповідності вимогам Технічного регламенту, тощо).

За таких обставин Колегія Верховного Суду погоджується з висновками судів попередніх інстанцій про те, що, що митним органом не надано доказів того, що документи, подані декларантом для митного оформлення товару є недостатніми чи такими, що у своїй сукупності викликають сумнів у достовірності наданої інформації, не доведено правомірність своїх дій під час визначення митної вартості за резервним методом, а тому рішення цього органу щодо застосування іншого, ніж основний метод, визначення митної вартості та складення картки відмови є необґрунтованими та протиправними.

Доводи касаційної скарги не спростовують правильність висновків судів попередніх інстанцій і стосуються фактично переоцінки судом доказів у справі, що знаходяться поза межами касаційного перегляду справи, встановлених частинами першою, другою статті 341 КАС України.

Згідно з частиною першою статті 350 КАС України (в редакції, чинній до внесення змін в цю статтю згідно із Законом від 15.01.2020 №460-ІХ, яка набрала чинності 08.02.2020 та підлягає застосуванню при касаційному перегляді цієї справи відповідно до пункту 2 розділу II «Прикінцеві та перехідні положення» зазначеного Закону) суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо визнає, що суди першої та апеляційної інстанцій не допустили неправильного застосування норм матеріального права або порушень норм процесуального права при ухваленні судових рішень чи вчиненні процесуальних дій.

Касаційний перегляд справи здійснено в порядку, що діяв до набрання чинності Законом України «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України щодо вдосконалення порядку розгляду судових справ» від 15.01.2020 №460-ІХ, відповідно до пункту 2 розділу ІІ цього Закону, та в межах доводів та вимог касаційної скарги відповідно до частини першої статті 341 КАС України.

Керуючись пунктом статтями 341, 345, 349, 350, 355, 356, 359 Кодексу адміністративного судочинства України, Верховний Суд

П О С Т А Н О В И В:

Касаційну скаргу Дніпропетровської митниці ДФС залишити без задоволення, а постанову Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 12.04.2017 та ухвалу Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 17.10.2017 залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

СуддіІ.А. Васильєва В.В. Хохуляк В.П. Юрченко