Справа № 600/3372/23-а
Суддя: Боднарюк Олег Васильович
Дата ухвалення: 2023-09-13 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЧЕРНІВЕЦЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 вересня 2023 р. м. Чернівці Справа № 600/3372/23-а

Чернівецький окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Боднарюка О.В., розглянувши в порядку письмового провадження за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 , Військової частини НОМЕР_2 , про визнання протиправною бездіяльність та зобов`язання вчинити дії,-

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 (далі - позивач), звернувся в суд з позовом до Військової частини НОМЕР_1 , Військової частини НОМЕР_2 , в якому просить:

- визнати протиправною бездіяльність Військової частини НОМЕР_1 , Військової частини НОМЕР_2 щодо не розгляду рапортів про звільнення ОСОБА_1 з військової служби за п.п."г" п.2 ч.4 ст. 26 Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу за призовом під час мобілізації під час воєнного стану";

- зобов`язати Військову частину НОМЕР_1 , Військову частину НОМЕР_2 прийняти рішення про звільнення ОСОБА_1 за підпунктом "г" пункту 2 частини 4 статті 26 Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу ", як військовослужбовця, який проходить військову службу за призовом під час мобілізації під час воєнного стану, за сімейними обставинами у зв`язку із необхідністю здійснення постійного догляду за особою з інвалідністю ІІ групи та відсутністю інших осіб, які можуть здійснювати такий догляд.

АРГУМНЕНТИ УЧАСНИКІВ СПРАВИ.

1. Позивач в обґрунтування позовних вимог зазначив, що 18.02.2023 року реалізуючи своє право на звільнення від військової служби на підставі п.п. "г" ч. 4 статті 26 Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу" подав рапорт встановленої форми на ім`я безпосереднього командира, який в порядку підпорядкованості мав клопотати про задоволення рапорту військовослужбовця перед вищими командирами, як це передбачено вимогами статті 14 Закону України "Про Статут внутрішньої служби Збройних Сил України" та пунктом 233 Положення про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України, затвердженому Указом Президента України від 10.12.2008 № 1153/2008.

У вказаному рапорті позивач просив звільнити його з військової служби, у зв`язку з необхідністю здійснення постійного догляду за особою з інвалідністю II групи або за особою, яка за висновком медико-соціальної експертної комісії або лікарсько-консультативної комісії закладу охорони здоров`я потребує постійного догляду, у разі відсутності інших осіб, які можуть здійснювати такий догляд.

Зокрема, у зв`язку з необхідністю в здійсненні постійного догляду за рідним братом ОСОБА_2 , який є інвалідом II групи, та потребує постійного стороннього догляду, за відсутності інших осіб які можуть здійснювати такий догляд. До вказаного рапорту були долучені нотаріально посвідчені копії підтверджуючих документів.

Також зазначив, що окрім інших документів ним додатково надано до рапорту нотаріально засвідчену копію висновку лікарської комісії медичного закладу, щодо необхідності постійного стороннього догляду за особою з інвалідністю І чи II групи внаслідок психічного розладу № 426 від 03.03.2023 року. При цьому зазначив, що у зв`язку з не розглядом попереднього рапорту, ним повторно було подано аналогічний рапорт. Разом з тим, станом на подання даного позову рапорти останнього не розглянуті та не вчинено відповідних дій за наслідками їх розгляду.

Відтак, позивач вважає, що відповідач допустив протиправну бездіяльність щодо не розгляду рапортів від 18.02.2023р., 06.03.2023р. та бездіяльність щодо не звільнення позивача з військової служби за п. п. "г" п. 2 ч. 4 ст. 26 Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу".

Водночас, наголошував на тому, що позивач відповідає вичерпному перелік умов, яким повинен відповідати військовослужбовець для прийняття позитивного рішення за його рапортом. Закон не передбачає будь-яких альтернативних варіантів рішення за наслідками вирішення рапорту військовослужбовця за викладених вище обставин.

У зв`язку з чим обраний позивачем спосіб захисту своїх прав є ефективним та не суперечить закону.

Поряд з обґрунтуваннями позовних вимог, представником позивача в змісті позовної заяви наведено аргументи, які стосуються витрат на правничу допомогу адвоката. Зокрема, представником позивача в змісті позовної заяви зазначається про те, що документи на підтвердження факту оплати витрат на правничу допомогу будуть подані протягом п`яти днів після ухвалення рішення.

2. Відповідач (представник військової частини НОМЕР_2 , який також уповноважений діяти від імені військової частини НОМЕР_1 , що підтверджується листом командира військової частини НОМЕР_2 від 25.05.2023 року № 1504/1235) подав до суду відзив на адміністративний позов, в обґрунтування якого заперечив щодо задоволення позовних вимог, з огляду на наступне.

Заперечуючи щодо позовних вимог, про визнання протиправною бездіяльності відповідачів по розгляду його рапортів про звільнення з військової служби зазначив, що рапорт позивача отриманий від військової частини НОМЕР_1 на адресу військової частини НОМЕР_2 19.02.2023 року (вх. № 755), наданий на погодження в юридичну службу військової частини НОМЕР_2 , яка 15.03.2023 року не погодила звільнення з тих підстав, що додані до рапорту про звільнення медичні документи не є достатньою підставою для звільнення з військової служби за даною підставою. Вони можуть бути використані, як підстава для встановлення над братом позивача - ОСОБА_2 опіки, як за інвалідом, який має психічні розлади здоров`я.

Відтак, відповідач вважає, що рапорт позивача розглянутий, а у звільненні з військової служби йому було відмовлено, а тому факт бездіяльності відсутній.

Також заперечив з приводу позовних вимог зобов`язального характеру, оскільки необхідність постійного стороннього догляду за хворою дружиною (чоловіком), а також батьками своїми чи дружини (чоловіка) підтверджується відповідним медичним висновком медико-соціальної експертної комісії. В той же час, необхідність постійного стороннього догляду за хворою дитиною підтверджується висновком лікарсько-консультативної комісії. Позивачем не надано висновку саме медико-соціальної експертної комісії про необхідність постійного стороннього догляду, при цьому посилався на вимоги Положення про медико-соціальну експертизу, затверджене постановою Кабінету Міністрів України від 3 грудня 2009 року №1317.

3. Представником позивача подано до суду відповідь на відзив в якому наведені переважно подібні аргументи, які викладені в позовній заяві.

ПРОЦЕСУАЛЬНІ ДІЇ В СПРАВІ.

1. Ухвалою суду відкрито провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін за наявними у справі матеріалами.

2. Ухвалою суду відмовлено в задоволенні клопотання представника відповідача - Військової частини НОМЕР_2 , про розгляд справи в порядку загального позовного провадження в судовому засіданні з повідомленням сторін.

ВСТАНОВЛЕНІ СУДОМ ОБСТАВИНИ ТА ВІДПОВІДНІ ПРАВОВІДНОСИНИ.

1. ОСОБА_1 , є військовослужбовцем Збройних Сил України та проходить військову службу в військовій частині НОМЕР_1 на посаді водія-сапера 1 інженерно-саперного відділення інженерно-саперного взводу військової частини НОМЕР_1 .

2. Військова частина НОМЕР_1 перебуває в складі НОМЕР_3 окремої бригади територіальної оборони (військова частина НОМЕР_2 ) Регіонального управління " ІНФОРМАЦІЯ_1 ".

3. Згідно матеріалів справи судом встановлено, що у військовослужбовця ОСОБА_1 є рідний брат ОСОБА_2 , який є особою з інвалідністю II групи, що підтверджується довідкою до акта огляду медико-соціальною експертною комісією серії 12 ААГ № 062499, пенсійним посвідченням № НОМЕР_4 серії ААМ № 164933 від 17.08.2022 року.

4. Згідно з висновком ЛКК № 338 від 14.02.2023року ОКНП "Чернівецької обласної психіатричної лікарні" ОСОБА_2 потребує постійного стороннього догляду.

5. Відповідно до висновку лікарської комісії медичного закладу щодо необхідності постійного стороннього догляду за особою з інвалідністю І чи II групи внаслідок психічного розладу № 426 ОКНП "Чернівецька обласна психіатрична лікарня" від 03.03.2023 року вбачається, що ОСОБА_2 потребує постійного стороннього догляду, висновок дійсний до 30.06.2023 року.

6. Відповідно до висновку лікарської комісії медичного закладу щодо необхідності постійного стороннього догляду за особою з інвалідністю І чи II групи внаслідок психічного розладу № 1439 ОКНП "Чернівецька обласна психіатрична лікарня" від 11.07.2023 року вбачається, що ОСОБА_2 потребує постійного стороннього догляду, висновок дійсний до 11.01.2021 року.

7. Згідно довідки про склад сім`ї або зареєстрованих у житловому приміщенні/будинку осіб від 14.02.2023р. виданою ЖБК № 32, ОСОБА_1 та його брат ОСОБА_2 , проживають разом за адресою АДРЕСА_1 . Інші особи з позивачем та ОСОБА_2 не проживають.

8. Згідно свідоцтва про розірвання шлюбу серії НОМЕР_5 від 03.12.1991року, встановлено, що батьки ОСОБА_2 та позивача, ОСОБА_3 та ОСОБА_4 розлучились в 1991 році.

9. Відповідно до свідоцтва про смерть серії НОМЕР_6 від 01.02.2012р. в 2012 році мати позивача ОСОБА_4 померла.

10. 25.04.2023 року комісією Департаменту соціальної політики Чернівецької міської ради складний акт, який затверджений керівником департаменту соціальної політики міської ради 25.04.2023р., про встановлення факту здійснення догляду за громадянами із числа осіб з інвалідністю І чи II групи та особами, які потребують постійного догляду для перетинання державного кордону.

Даним актом встановлено, що: "на момент обстеження (16 год. 40 хв.) підтверджено факт здійснення догляду ОСОБА_1 за своїм братом - ОСОБА_2 , який є особою з інвалідністю II групи загального захворювання та згідно висновку лікарської комісії медичного закладу щодо необхідності постійного стороннього догляду за особою з інвалідністю І чи ІІ групи внаслідок психічного розладу № 426 від 03.03.2023р. потребує постійного стороннього догляду.

11. 18.02.2023 року позивачем поданий рапорт на ім`я безпосереднього командира, в якому останній просив звільнити його з військової служби на підставі статті 26 Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу", у зв`язку з необхідністю здійснення постійного догляду за особою з інвалідністю II групи або за особою, яка за висновком медико-соціальної експертної комісії або лікарсько-консультативної комісії закладу охорони здоров`я потребує постійного догляду, у разі відсутності інших осіб, які можуть здійснювати такий догляд.

Зокрема, у зв`язку з необхідністю в здійсненні постійного догляду за рідним братом ОСОБА_2 , який є інвалідом II групи, та потребує постійного стороннього догляду, за відсутності інших осіб які можуть здійснювати такий догляд.

До вказаного рапорту були долучені нотаріально посвідчені копії підтверджуючих документів, зокрема: нотаріально засвідчена копія свідоцтва про народження НОМЕР_7 від 28.12.1992р. ОСОБА_2 ; нотаріально засвідчена копія паспорта ОСОБА_2 ; нотаріально засвідчена копія пенсійного посвідчення № НОМЕР_4 серії НОМЕР_8 від 17,08.2022р.; нотаріально засвідчена копія довідки до акта огляду медико-соціальною експертною комісією серії 12 ААГ № 062499; нотаріально засвідчена копія висновку ЛКК № 338 від 14.02.2023р. ОКНП "Чернівецька обласна психіатрична лікарня"; нотаріально засвідчена копія свідоцтва про народження ОСОБА_1 ; нотаріально засвідчена копія довідки про склад сім`ї або зареєстрованих у житловому приміщенні/будинку осіб від 14.02.2023р. виданої ЖБК № 32.

13. 06.03.2023 року позивачем поданий рапорт на ім`я безпосереднього командира, який в порядку підпорядкованості клопотав про приєднання до попереднього рапорту, зареєстрованого за № 755 від 19.02.2023 року, нотаріально засвідченої копії висновку лікарської комісії медичного закладу щодо необхідності постійного стороннього догляду за особою з інвалідністю І чи II групи внаслідок психічного розладу № 426 від 03.03.2023 року, виданого ОКНП ЧОДЛ.

14. Згідно листа Військової частини НОМЕР_2 від 06.07.2023 року повідомлено представника позивача про те, що рапорт військовослужбовця військової частини НОМЕР_1 солдата ОСОБА_1 , про звільнення його з військової служби відповідно до підпункту "г" пункту 2 частини 4 статті 26 Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу", у зв`язку з необхідністю здійснення постійного догляду за особою з інвалідністю II групи або за особою, яка за висновком медико-соціальної експертної комісії або лікарсько - консультативної комісії закладу охорони здоров`я потребує постійного догляду, у разі відсутності інших осіб, які можуть здійснювати такий догляд - розглянуто.

Звільнення військовослужбовця не погоджено юридичною службою військової частини НОМЕР_2 , у зв`язку з чим у звільненні солдата ОСОБА_1 - відмовлено.

Про рішення командування військової частини НОМЕР_2 солдат ОСОБА_1 - проінформований.

ДО ВКАЗАНИХ ПРАВОВІДНОСИН СУД ЗАСТОСОВУЄ НАСТУПНІ ПОЛОЖЕННЯ ЗАКОНОДАВСТВА ТА РОБИТЬ ВИСНОВКИ ПО СУТІ СПОРУ.

1. Відносини між державою і громадянами України у зв`язку з виконанням ними конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, а також загальні засади проходження в Україні військової служби регулюються Законом України "Про військовий обов`язок і військову службу" № 2232-XII від 25.03.1992 (далі - Закон №2232-XII).

Частинами 1, 2, 4 - 6 статті 2 Закону №2232-XII встановлено, що військова служба є державною службою особливого характеру, яка полягає у професійній діяльності придатних до неї за станом здоров`я і віком громадян України, іноземців та осіб без громадянства, пов`язаній із обороною України, її незалежності та територіальної цілісності.

Проходження військової служби здійснюється: громадянами України - у добровільному порядку (за контрактом) або за призовом; іноземцями та особами без громадянства - у добровільному порядку (за контрактом) на посадах, що підлягають заміщенню військовослужбовцями рядового, сержантського і старшинського складу Збройних Сил України, Державної спеціальної служби транспорту та Національної гвардії України.

Порядок проходження військової служби, права та обов`язки військовослужбовців визначаються цим та іншими законами, відповідними положеннями про проходження військової служби, що затверджуються Президентом України, та іншими нормативно-правовими актами.

Види військової служби: строкова військова служба; військова служба за призовом під час мобілізації, на особливий період; військова служба за контрактом осіб рядового складу; військова служба за контрактом осіб сержантського і старшинського складу; військова служба (навчання) курсантів вищих військових навчальних закладів, а також вищих навчальних закладів, які мають у своєму складі військові інститути, факультети військової підготовки, кафедри військової підготовки, відділення військової підготовки; військова служба за контрактом осіб офіцерського складу; військова служба за призовом осіб офіцерського складу; військова служба за призовом осіб із числа резервістів в особливий період.

Підстави звільнення з військової служби передбачені статтею 26 Закону №2232-XII і залежать від виду військової служби.

Підстави звільнення з військової служби військовослужбовців, які проходять військову службу за призовом під час мобілізації, на особливий період та військову службу за призовом осіб із числа резервістів в особливий період, передбачені частиною четвертою цієї статті.

При цьому, пунктом першим визначені підстави для звільнення таких військовослужбовців під час дії особливого періоду (крім періоду дії воєнного стану), а пунктом другим - під час воєнного стану.

2.Указом Президента України "Про введення воєнного стану в Україні" №64/2022 від 24.02.2022, затвердженим Законом України №2102-IX від 24.02.2022, введено в Україні воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24.02.2022 строком на 30 діб, який в подальшому неодноразово продовжувався та діє на даний час.

В свою чергу, Указом Президента України "Про загальну мобілізацію" № 69/2022 від 24.02.2022 постановлено оголосити та провести загальну мобілізацію.

3. Звертаючись до суду, позивач у позовній заяві зазначає про те, що подав рапорт і просить його звільнити з військової служби на підставі п.п. "г" п. 2 ч. 4 ст. 26 Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу".

Згідно з підпунктом "г" пункту 2 частини 4 статті 26 Закону № 2232-XII військовослужбовці, які проходять військову службу за призовом під час мобілізації, на особливий період, військову службу за призовом осіб із числа резервістів в особливий період, звільняються з військової служби на підставах:

2) під час воєнного стану:

г) через такі сімейні обставини або інші поважні причини (якщо військовослужбовці не висловили бажання продовжувати військову службу):

- у зв`язку з вихованням дитини з інвалідністю віком до 18 років;

- у зв`язку з вихованням дитини, хворої на тяжкі перинатальні ураження нервової системи, тяжкі вроджені вади розвитку, рідкісні орфанні захворювання, онкологічні, онкогематологічні захворювання, дитячий церебральний параліч, тяжкі психічні розлади, цукровий діабет I типу (інсулінозалежний), гострі або хронічні захворювання нирок IV ступеня, дитини, яка отримала тяжку травму, потребує трансплантації органа, потребує паліативної допомоги, що підтверджується документом, виданим лікарсько-консультативною комісією закладу охорони здоров`я в порядку та за формою, встановленими центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну політику у сфері охорони здоров`я, але якій не встановлено інвалідність;

- у зв`язку з необхідністю здійснення постійного догляду за хворою дружиною (чоловіком), дитиною, а також батьками своїми чи дружини (чоловіка), що підтверджується відповідним медичним висновком медико-соціальної експертної комісії або лікарсько-консультативної комісії закладу охорони здоров`я;

- у зв`язку з наявністю дружини (чоловіка) із числа осіб з інвалідністю та/або одного із своїх батьків чи батьків дружини (чоловіка) із числа осіб з інвалідністю I чи II групи;

- у зв`язку з необхідністю здійснення опіки над особою з інвалідністю, визнаною судом недієздатною;

- у зв`язку з необхідністю здійснення постійного догляду за особою з інвалідністю I групи;

- у зв`язку з необхідністю здійснення постійного догляду за особою з інвалідністю II групи або за особою, яка за висновком медико-соціальної експертної комісії або лікарсько-консультативної комісії закладу охорони здоров`я потребує постійного догляду, у разі відсутності інших осіб, які можуть здійснювати такий догляд;

- військовослужбовці-жінки - у зв`язку з вагітністю;

- військовослужбовці-жінки, які перебувають у відпустці для догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку, а також якщо дитина потребує домашнього догляду тривалістю, визначеною в медичному висновку, але не більш як до досягнення нею шестирічного віку;

- один із подружжя, обоє з яких проходять військову службу і мають дитину (дітей) віком до 18 років;

- військовослужбовці, які самостійно виховують дитину (дітей) віком до 18 років.

Наполягаючи на необхідності здійснення постійного догляду за хворим братом, позивач зазначає про те, що необхідність такого догляду підтверджена висновком № 338 від 14.02.2023 року виданого ОКНП "Чернівецька обласна психіатрична лікарня", яку позивач долучив до рапорту про звільнення з військової служби за сімейними обставинами. Зі змісту зазначено висновку вбачається про те, що ОСОБА_2 за станом здоров`я потребує постійного стороннього догляду.

4. Разом з тим, заперечуючи щодо аргументів позивача відповідач зазначив, що позивачем не надано висновку саме медико-соціальної експертної комісії про необхідність постійного стороннього догляду.

Надаючи оцінку спірним правовідносинам, суд погоджується з аргументами відповідача про те, що підставою для звільнення у випадку позивача є висновок лікарсько-консультативної комісії закладу охорони здоров`я, оскільки такий висновок не може підтверджувати необхідність здійснення постійного догляду за хворим повнолітнім братом, оскільки стосовно підтвердження такого факту уповноваженим органом є інша установа.

Так, відповідно до абзацу 6 постанови Кабінету Міністрів України від 12.06.2013 № 413 "Про затвердження переліку сімейних обставин та інших поважних причин, що можуть бути підставою для звільнення громадян з військової служби та із служби осіб рядового і начальницького складу" військовослужбовці, крім військовослужбовців строкової військової служби, та особи рядового і начальницького складу на їх прохання можуть бути звільнені з військової служби та із служби осіб рядового і начальницького складу через такі сімейні обставини та інші поважні причини, зокрема:

- необхідність постійного стороннього догляду за хворою дружиною (чоловіком), дитиною, а також батьками своїми чи дружини (чоловіка), що підтверджується відповідним медичним висновком медико-соціальної експертної комісії для осіб віком понад 18 років чи лікарсько-консультативної комісії для осіб до 18 років.

Зміст наведеного правового регулювання свідчить на користь висновку, що стосовно осіб, які є старшими 18 років, відповідні обставини мають бути підтверджені медичним висновком саме медико-соціальної експертної комісії.

Позивач висновку медико-соціальної експертної комісії, якою була би підтверджена необхідність постійного догляду за його братом - не надав, що свідчить про відсутність підстав для його звільнення з військової служби та правомірність залишення рапорту останнього без реалізації.

5. При вирішенні даного спору, суд звертає увагу на те, що нормативно-правові приписи постанови КМУ від 12.06.2013 № 413 деталізують положення Закону України № 2232-XII, з огляду на специфіку регулювання спірних правовідносин в контексті співвідношення діяльності закладів охорони здоров`я та проходження такого особливого виду служби як військова ( в т.ч. і під час військового стану). Закон встановлює загальні правові норми, якими передбачено перелік документів і органів, які можуть підтверджувати відповідні обставини. У свою чергу, приписи постанови КМУ розмежовують повноваження таких органів в залежності від суб`єкта, якому надається відповідний висновок. Жодних суперечностей у викладеному правовому регулюванні не існує, позаяк воно не передбачає одночасної можливості різних суб`єктів підтверджувати ідентичні обставини.

Крім того, з проведеного ретельного аналізу наведених нормативних актів в контексті розподілення повноважень між ЛКК та МСЕК, суд дійшов висновку, що необхідність постійного стороннього догляду за хворою особою підтверджується відповідним медичним висновком медико-соціальної експертної комісії. В той же час, необхідність постійного стороннього догляду за хворою дитиною підтверджується висновком лікарсько-консультативної комісії.

За таких обставин, норми Закону №2232-XII та Постанови КМУ №413 не містять конфлікту щодо їх змісту, оскільки положення Постанови конкретизують суб`єкт, який видає медичний висновок у залежності від віку особи, яка потребує стороннього догляду.

Отже, довідка ЛКК, надана позивачем, не може бути визнана документом, передбаченим чинним законодавством, на підставі якого позивач підлягає звільненню з військової служби, оскільки висновок, виданий такою комісією, може підтверджувати відповідні обставини лише стосовно особи, яка не досягла 18 років.

6. Слід також зауважити, що висновок не містить жодного посилання на безтермінову необхідність постійного отримання сторонньої допомоги братом позивача, що очевидно вказує на обмежену часову межами компетенцію лікарсько-консультативної комісії з цього питання. Так, у висновках ЛЛК №338 від 14.02.2023 та у висновках лікарської комісії ЧОПЛ №426 від 03.03.2023 і №1439 від 11.07.2023 (дійсний до 11.01.2024) на які посилається позивач, зазначається лише про те, що ОСОБА_2 за станом здоров`я потребує постійного стороннього догляду. Очевидним є те, що такий висновок наданий лікарями на час огляду ОСОБА_2 , у той час як позивач ініціює остаточне звільнення з військової служби. Більше того, у висновку ЛЛК №338 від 14.02.2023 Голова ЛКК та члени цієї комісії в розділі "Рекомендується" зазначили діагноз хворого, а у розділі "Висновок", як зазначено вище, по своїй суті, рекомендують постійний сторонній догляд хворого.

7. Наведені висновки суду узгоджуються з правовою позицією Сьомого апеляційного адміністративного суду викладеної в постанові від 01.08.20213 року в справі 240/5021/23 в аналогічних правовідносинах.

8. Проаналізувавши наведе вище в сукупності та в контексті встановлених обставин у справі, суд дійшов висновку, що законні підстави для звільнення позивача з військової служби на підставі поданих рапортів з додатками відсутні, а дії та рішення відповідачів узгоджуються з вимогами чинного законодавства та не порушують прав позивача.

9. Суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), що міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). (ст. 90 КАС України).

Системний аналіз наведеного вище дає підстави дійти висновку, що дії відповідача правомірні та узгоджуються з вимогами встановленими частиною другою статті 19 Конституції України та частиною другою статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України, а тому, виходячи з меж заявлених позовних вимог, системного аналізу положень законодавства України та доказів, наявних у матеріалах справи, адміністративний позов задоволенню не підлягає.

РОЗПОДІЛ СУДОВИХ ВИТРАТ.

1. Відповідно до частини 1 статті 139 КАС України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

2. Враховуючи те, що в задоволенні адміністративного позову відмовлено, суд не вирішує питання про розподіл судових витрат в частині стягнення з суб`єкта владних повноважень.

Керуючись статтями 241 - 246, 250 Кодексу адміністративного судочинства України, суд-

В И Р І Ш И В:

1. В задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 , Військової частини НОМЕР_2 - відмовити повністю.

2. Розподіл судових витрат не здійснюється.

Згідно статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У відповідності до статей 293, 295 Кодексу адміністративного судочинства України рішення суду першої інстанції можуть бути оскаржені в апеляційному порядку повністю або частково. Апеляційна скарга на рішення подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення (складання).

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повне найменування учасників процесу:

Позивач - ОСОБА_1 ( АДРЕСА_2 , код РНОКПП: НОМЕР_9 ).

Відповідач - Військова частина НОМЕР_2 ( АДРЕСА_3 , код ЄДРПОУ: НОМЕР_10 ).

Військова частина НОМЕР_1 ( АДРЕСА_4 , код ЄДРПОУ: НОМЕР_10 ).

Суддя О.В. Боднарюк