Справа № 120/5169/23
Суддя: Дмитришена Руслана Миколаївна
Дата ухвалення: 2023-09-18 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Вінниця

18 вересня 2023 р. Справа № 120/5169/23

Вінницький окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Дмитришеної Р.М., розглянувши письмово в порядку спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 Державної прикордонної служби України, за участі третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача, - військова частина НОМЕР_2 , про визнання протиправною бездіяльності та зобов`язання вчинити дії

ВСТАНОВИВ:

До Вінницького окружного адміністративного суду надійшов адміністративний позов ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 Державної прикордонної служби України про визнання протиправною бездіяльності та зобов`язання вчинити дії.

Обґрунтовуючи позовні вимоги, представник позивача вказує на протиправну бездіяльність відповідача щодо не нарахування та невиплати в повному обсязі додаткової винагороди, встановленої пунктом 1 постанови КМУ від 28.02.2022 № 168 у розмірі 100 000 грн, за прийняття безпосередньої участі у бойових діях або забезпеченні заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримуванні збройної агресії на території Чернігівської і Сумської областей, як військовослужбовцю в/ч Державної прикордонної служби України за період з 07.04.2022 по 30.04.2022, з 01.05.2022 по 31.05.2022 та з 01.06.2022 по 25.06.2022 (довідка №1214 від 05.08.2022) в розрахунку на місяць пропорційно часу участі у таких діях та заходах.

З метою зобов`язання відповідача нарахувати та виплатити таку додаткову винагороду, представник в інтересах позивача звернувся до суду з даним позовом.

Ухвалою від 27.04.2023 позовну заяву залишено без руху та надано строк для усунення недоліків позовної заяви.

На виконання зазначеної ухвали, позивачем подано до суду уточнену позовну заяву.

Ухвалою від 30.05.2023 відкрито провадження у справі та вирішено здійснювати її розгляд в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) учасників справи (у письмовому провадженні). Установлено строк для подання заяв по суті.

Витребувано у Військової частини НОМЕР_2 та зобов`язано у відповідний строк надати докази, а саме, інформацію щодо направлення Військовою частиною НОМЕР_2 на адресу Військової частини НОМЕР_1 повідомлення про безпосередню участь Позивача у бойових діях протягом квітня - червня 2022 року, що було б підставою для нарахування та виплати додаткової винагороди відповідно до пункту 1 постанови КМУ від 28.02.2022 №168 "Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час воєнного стану" в розмірі до 100 000 грн, якщо направлялись - надати копії таких повідомлень.

30.05.2023 на адресу суду від військової частини НОМЕР_2 надійшли витребувані докази із відповідними поясненнями.

01.06.2023 на адресу суду від представника позивача надійшла заява з доказами направлення позовної заяви на адресу військової частини НОМЕР_2 .

05.06.2023 на адресу суду надійшов відзив на позовну заяву, у якому відповідач просить відмовити у задоволенні позовних вимог. По суті позовних вимог відповідач вказав, що дійсно ОСОБА_1 призваний на військову службу за призовом під час мобілізації на особливий період та у 2022 році проходив військову службу у Військовій частині НОМЕР_1 .

Наказами начальника НОМЕР_3 прикордонного загону від 07.04.2022 року №5-вв та від 28.06.2022 №38-вв позивача направлено у службові відрядження.

Відтак у період з 07.04.2022 року по 28.06.2022 року позивач перебував у службовому відрядженні у НОМЕР_4 прикордонному загоні (військовій частині НОМЕР_2 ), що підтверджується довідкою № 1214 від 05.08.2022 року, виданою військовою частиною НОМЕР_2 , яка долучена до позову.

Також відповідач не заперечує, що у вказаний період службового відрядження позивач перебував на фінансовому забезпеченні військової частини НОМЕР_1 , яка і здійснювала йому нарахування та виплату грошового забезпечення.

З метою підвищення рівня соціального захисту військовослужбовців в період правового режиму воєнного стану, згідно Постанови Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 №168 "Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану" (далі - Постанова №168) на період дії воєнного стану військовослужбовцям Державної прикордонної служби виплачується додаткова винагорода, щомісячно в розмірах, передбачених вказаною Постановою.

На виконання вимог п. 2-1 Постанови №168 та з метою врегулювання виплати військовослужбовцям Державної прикордонної служби України додаткової винагороди та підвищення рівня їх соціального захисту видано наказ Адміністрації Державної прикордонної служби України від 31 березня 2022 року № 164-АГ "Про реалізацію вимог постанови Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 року №168" (далі - Наказ № 164-АГ), який підлягав застосуванню з 24 лютого 2022 року по 31 липня 2022 року.

Відповідно до абзацу 2 пункту 1 Наказу № 164-АГ визначено виплату додаткової винагороди здійснювати в поточному місяці за попередній місяць.

На виконання вимог Постанови № 168 та Наказу № 164-АГ військовою частиною НОМЕР_1 , у період з травня по липень 2022 року позивачу нараховано та виплачено грошову винагороду у сумі по 30 000 грн за кожен місяць, в якому він мав право на отримання такої винагороди, що підтверджується інформацією про грошове забезпечення стосовно позивача, наданою фінансово-економічним відділом (бухгалтерською службою) військової частини НОМЕР_1 .

Відповідно до положень пункту 3 Наказу №164-АГ, про підтвердження безпосередньої участі відряджених військовослужбовців у бойових діях або заходах, начальникам регіональних управлінь та органів Держприкордонслужби, які ведуть (вели) бойові дії та до яких відряджені військовослужбовці, надавати останнім довідку про участь у вказаних заходах із зазначенням періоду (кількості днів) такої участі, у формі передбаченій додатком 1 до Наказу № 164-АГ.

Обов`язок щодо повідомлення про безпосередню участь у бойових діях або заходах військовослужбовця покладено на військову частину НОМЕР_2 , яка до 5 числа за попередній місяць виключно у формі, передбаченій додатком 2 до Наказу № 164-АГ, повідомляє в/ч НОМЕР_1 , що передбачено п. 4 Наказу № 164-АГ, а саме списками.

Проте, в листах із Списками підтверджень безпосередньої участі у бойових діях або заходах за квітень-червень 2022 у складі військової частини НОМЕР_2 у формі, визначеній додатком 2 до Наказу № 164-АГ, які надходили до Військової частини НОМЕР_1 , даних щодо позивача зазначено не було.

Отже, відповідач вважає, що участь позивача у бойових діях або заходах протягом спірного періоду, в повній мірі не підтверджена у порядку, який визначався Наказом №164-АГ, що вказує на відсутність у військової частини НОМЕР_1 правових підстав для здійснення нарахування та виплати додаткової винагороди у збільшеному розмірі за період спірних правовідносин.

Довідка військової частини НОМЕР_2 від 05 серпня 2022 року у формі, передбаченій додатком 1 до Наказу № 164-АГ, яка дійсно надана стороною позивача до матеріалів справи, є лише персональним підтвердженням для окремого військовослужбовця його участі у бойових діях і необхідна для формування останнім матеріалів, пов`язаних отримання відповідного статусу учасника бойових дій, оскільки вона згідно положень пункту 3 Наказу №164-АГ видається виключно на руки військовослужбовцю і не дублюється для прикордонного загону, в якому такий військовослужбовець проходить військову службу.

Відповідач звертає увагу, що саме списки військовослужбовців у формі, передбаченій додатком 2 до Наказу № 164-АГ, є належним підтвердженням, яке надається прикордонним загоном, у складі якого відряджені військовослужбовці беруть (брали) участь у бойових діях або заходах, прикордонному загону, в якому такі військовослужбовці перебувають на фінансовому забезпеченні, та є безпосередньою підставою для виплати додаткової винагороди у збільшеному розмірі, передбаченому Постановою Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 №168.

16.06.2023 представником позивача подано відповідь на відзив, у якій вказано, що наведені мотиви відзиву не спростовують обгрунтування, котрі наведені у позовній заяві а лише, на думку останнього, додатково їх підтверджують.

Також до відповіді на відзив долучено детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом з долученими документами, а саме платіжним дорученням та договору про надання правової допомоги від 17.03.2023.

30.06.2023 на адресу суду надійшли заперечення на відповідь на відзив у яких представник відповідача спростовує доводи позивача та наводить мотиви їх відхилення.

Суд, вивчивши та дослідивши матеріали справи, оцінивши доводи позову, встановив наступне.

Позивач ОСОБА_1 призваний на військову службу за призовом під час мобілізації на особливий період та у 2022 році проходив військову службу у Військовій частині НОМЕР_1 .

Наказами начальника НОМЕР_3 прикордонного загону від 07.04.2022 року №5-вв та від 28.06.2022 №38-вв позивача направлено у службові відрядження на підставі бойового розпорядження.

Таким чином, позивач перебував у службовому відрядженні у НОМЕР_4 прикордонному загоні (військовій частині НОМЕР_2 ), в період з 07.04.2022 року по 25.06.2022 року, що підтверджується матеріалами справи.

Під час проходження військової служби у відряджені, Позивачу військовою частиною НОМЕР_2 видана довідка №1214 від 05.08.2022 у якій вказано, що ОСОБА_1 , який проходить військову службу в військовій частині НОМЕР_1 , приймав безпосередню участь у бойових діях або забезпеченні заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримуванні збройної агресії на території Чернігівської і Сумської областей з 07.04.2022 по 30.04.2022; з 01.05.2022 по 31.05.2022; з 01.06.2022 по 25.06.2022 (підстава: бойове розпорядження Адміністрації Державної прикордонної служби України від 02 квітня 2022 року № 56 гриф), (а.с. 37).

29.08.2022 на адресу військової частини НОМЕР_1 від військової частини НОМЕР_2 надійшов супровідний лист №22/2718-22-Вих. від 29.08.2022 з Списком військовослужбовців військової частини НОМЕР_1 , які приймали безпосередню участь у бойових діях або заходах з травня по червень 2022 року у складі військової частини НОМЕР_2 .

В списках зазначається, що позивач брав участь у бойових діях або заходах у період з 26.05.2023 по 31.05.2023 та у період з 01.06.2023 по 13.06.2023.

Наказами начальника НОМЕР_3 прикордонного загону від 12.09.2022 року №476-ОС позивачу за період з 26.05.2023 по 31.05.2023 та за період з 01.06.2023 по 13.06.2023 нарахована та 26.09.2022 виплачена додаткова винагорода у розмірі 13548,39 грн. за травень та 30333,33 грн. за червень.

Позивач вважає, що у вказаний вище період він має право на виплату додаткової винагороди, встановленої пунктом 1 постанови КМУ від 28.02.2022 № 168 у розмірі 100 000 грн. в розрахунку на місяць пропорційно часу участі у таких діях та заходах, тому звернувся до суду з даним позовом.

Отже, спірним у досліджуваному випадку є право на отримання збільшеної виплати додаткової винагороди до 100 000 грн. відповідно до Постанови №168.

Визначаючись щодо заявлених позовних вимог, суд виходить із наступного.

Спірні правовідносини врегульовані Конституцією України, Законами України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" від 20.12.1991 № 2011-XII (далі - Закон № 2011-XII), постановою Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 № 168 "Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану" (далі - Постанова № 168) та іншими підзаконними нормативно-правовими актами.

Так, відповідно до частини другої статті 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

У ст. 17 Конституції України визначено, що захист суверенітету і територіальної цілісності України, забезпечення її економічної та інформаційної безпеки є найважливішими функціями держави, справою всього Українського народу.

Оборона України, захист її суверенітету, територіальної цілісності і недоторканності покладаються на Збройні Сили України.

Забезпечення державної безпеки і захист державного кордону України покладаються на відповідні військові формування та правоохоронні органи держави, організація і порядок діяльності яких визначаються законом.

Збройні Сили України та інші військові формування ніким не можуть бути використані для обмеження прав і свобод громадян або з метою повалення конституційного ладу, усунення органів влади чи перешкоджання їх діяльності.

Держава забезпечує соціальний захист громадян України, які перебувають на службі у Збройних Силах України та в інших військових формуваннях, а також членів їхніх сімей.

Згідно зі ст. 1-1 Закону № 2011-XII законодавство про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей базується на Конституції України і складається з цього Закону та інших нормативно-правових актів.

Указом Президента України від 24.02.2022 №64/2022 у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до пункту 20 частини 1 статті 106 Конституції України, Закону України Про правовий режим воєнного стану постановлено ввести в Україні воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб.

Одночасно, військовому командуванню (Генеральному штабу Збройних Сил України, Командуванню об`єднаних сил Збройних Сил України, командуванням видів, окремих родів військ (сил) Збройних Сил України, управлінням оперативних командувань, командирам військових з`єднань, частин Збройних Сил України, Державної прикордонної служби України, Державної спеціальної служби транспорту, Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації України, Національної гвардії України, Служби безпеки України, Служби зовнішньої розвідки України, Управління державної охорони України) разом із Міністерством внутрішніх справ України, іншими органами виконавчої влади, органами місцевого самоврядування приписано запроваджувати та здійснювати передбачені Законом України Про правовий режим воєнного стану заходи і повноваження, необхідні для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави.

Указами Президента України №133/2022 від 14.03.2022, №259/2022 від 18.04.2022, №341/2022 від 17.05.2022, №573/2022 від 12.08.2022 та №757/2022 від 07.11.2022, №58/2023 від 06.02.2023, від 01.05.2023 № 254/2023 строк дії режиму воєнного стану продовжувався.

На виконання Указів Президента України від 24.02.2022 №64 "Про введення воєнного стану в Україні" та №69 "Про загальну мобілізацію", Кабінетом Міністрів України 28.02.2022 прийнята Постанова №168, пунктом 1 якої (в первинній редакції) зазначено, установити на період дії воєнного стану військовослужбовцям Збройних Сил, Служби безпеки, Служби зовнішньої розвідки, Головного управління розвідки Міністерства оборони, Національної гвардії, Державної прикордонної служби, Управління державної охорони, Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації, Державної спеціальної служби транспорту, військовим прокурорам Офісу Генерального прокурора, особам рядового і начальницького складу Державної служби з надзвичайних ситуацій, співробітникам Служби судової охорони, особам начальницького складу управління спеціальних операцій Національного антикорупційного бюро та поліцейським виплачується додаткова винагорода в розмірі 30 000 гривень щомісячно (крім військовослужбовців строкової служби), а тим з них, які беруть безпосередню участь у бойових діях або забезпечують здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, перебуваючи безпосередньо в районах у період здійснення зазначених заходів (у тому числі військовослужбовцям строкової служби), - розмір цієї додаткової винагороди збільшується до 100 000 гривень в розрахунку на місяць пропорційно часу участі у таких діях та заходах.

Виплата такої додаткової винагороди здійснюється на підставі наказів командирів (начальників).

В подальшому абзац перший пункту 1 із змінами, внесеними згідно з Постановою КМ № 217 від 07.03.2022 - застосовується з 24 лютого 2022 року.

Постанову №168 доповнено пунктом 2-1 згідно з Постановою КМ №793 від 07.07.2022, яка застосовується з 24 лютого 2022 року наступного змісту, установити, що порядок і умови виплати додаткової винагороди, а також одноразової грошової допомоги, передбачених цією постановою, визначаються керівниками відповідних міністерств та державних органів.

Пункт 1 постанови КМУ вказує, що виплата винагороди до 100000 грн. здійснюється військовослужбовцям, які беруть безпосередню участь у бойових діях або забезпечують здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, перебуваючи безпосередньо в районах у період здійснення зазначених заходів, тобто підставою є прийняття участі у відповідних заходах.

Отже, згідно із Постановою №168 на період дії воєнного стану військовослужбовцям Державної прикордонної служби виплачується додаткова винагорода, щомісячно в розмірах, передбачених вказаною Постановою.

З метою врегулювання виплати військовослужбовцям Державної прикордонної служби України додаткової винагороди та підвищення рівня їх соціального захисту видано наказ Адміністрації Державної прикордонної служби України від 31 березня 2022 року № 164-АГ "Про реалізацію вимог постанови Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 року №168" (далі - Наказ № 164-АГ), який діяв з 24.02.2022 по 31.07.2022.

Відповідно до п. 2 Наказу № 164-АГ, під терміном "безпосередня участь військовослужбовця у бойових діях або забезпеченні здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії в період здійснення зазначених заходів (далі - бойові дії або заходи) слід розуміти виконання військовослужбовцем, зокрема:

бойових завдань у складі військової частини (підрозділу), яка веде воєнні (бойові) дії у складі створених (діючих) угруповань військ (сил) Сил оборони держави (визначених Головнокомандувачем Збройних Сил України або начальником Генерального штабу Збройних Сил України) в районі ведення воєнних (бойових) дій;

бойових (спеціальних) завдань із всебічного забезпечення створених (діючих) угруповань військ (сил) Сил оборони держави безпосередньо в районі ведення бойових дій згідно з бойовими розпорядженнями.

Відповідно до п. 3 Наказу № 164-АГ, документальне підтвердження безпосередньої участі військовослужбовців у бойових діях або заходів здійснювати на підставі одного з таких документів:

бойового наказу (бойового розпорядження);

журналу бойових дій (вахтового журналу) або журналу ведення оперативної обстановки або бойового донесення (підсумкове, термінове, позатермінове) або постових відомостей (під час охорони об`єкту, на який було здійснено збройний напад, або артилерійський ракетний обстріл);

рапорту (донесення) начальника (командира) підрозділу (тимчасово створеної групи військовослужбовців, зведеного загону, КрМО, КаМО, екіпажу літака, вертольоту тощо) про участь кожного військовослужбовця (у тому числі з доданих або оперативно підпорядкованих підрозділів) у бойових діях, у виконанні бойових (спеціальних) завдань, із зазначенням військових звань, прізвищ, імен та по-батькові, а також кількості днів участі військовослужбовців у таких діях та заходах.

Про підтвердження безпосередньої участі відряджених військовослужбовців у бойових діях або заходах, начальникам регіональних управлінь та органів Держприкордонслужби, які ведуть (вели) бойові дії та до яких відряджені військовослужбовці, надавати останнім довідку про участь у вказаних заходах із зазначенням періоду (кількості днів) такої участі (додаток 1).

Згідно із п. 4 Наказу № 164-АГ, начальникам регіональних управлінь та органів Держприкордонслужби, до яких відряджені військовослужбовці з інших органів та підрозділів щомісячно до 5 числа поточного місяця повідомляти органи, в яких ці військовослужбовці проходять службу про їх безпосередню участь у бойових діях або заходах за попередній місяць (додаток 2).

Згідно із п. 5 Наказу № 164-АГ, виплату військовослужбовцям зазначеної у пункті 1 винагороди здійснювати на підставі наказу начальника (командира) органу Держприкордонслужби, а начальникам (командирам) органів Держприкордонслужби - на підставі наказів вищих начальників (командирів).

В наказі про виплату додаткової винагороди виходячи з розміру 100 000 гривень на місяць, обов`язково зазначати підстави для його видання.

Пунктом 6 Наказу №164-АГ визначено начальникам (командирам) органів Держприкордонслужби накази про виплату додаткової винагороди військовослужбовцям в розмірі 100 000 гривень або 30 000 гривень видавати на підставі рапортів начальників (командирів) підрозділів.

Таким чином, вищезазначеним Наказом № 164-АГ визначено алгоритм дій при виплаті військовослужбовцям зазначеної у пункті 1 винагороди.

Безспірним питанням є те, що позивач у період з 07.04.2022 по 25.06.2022, на підставі бойового розпорядження Адміністрації Державної прикордонної служби України від 02.04.2022 №56/гриф, у переліку особового складу прикордонної комендатури швидкого реагування ІНФОРМАЦІЯ_1 (військова частина НОМЕР_1 ) перебував на виконані бойових завдань в оперативному підпорядкуванні ІНФОРМАЦІЯ_2 , що підтверджується матеріалами справи.

Позивачу видана довідка військовою частиною НОМЕР_2 від 05.08.2022 №1214, в якій зазначено, що він проходить військову службу у військовій частині НОМЕР_1 , та приймав безпосередню участь у бойових діях або забезпеченні здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії на території Чернігівської та Сумської областей з 07.04.2022 по 30.04.2022; з 01.05.2022 по 31.05.2022; з 01.06.2022 по 25.06.2022 (підстава бойове розпорядження Адміністрації Державної прикордонної служби України від 02.04.2022 №56/гриф).

Суд зазначає, що дана довідка є підтвердженням безпосередньої участі Позивача у бойових діях, оскільки в силу приписів абз. 6 п. 3 Наказу № 164-АГ, про підтвердження безпосередньої участі відряджених військовослужбовців у бойових діях або заходах, начальникам регіональних управлінь та органів Держприкордонслужби, які ведуть (вели) бойові дії та до яких відряджені військовослужбовці, надавати останнім довідку про участь у вказаних заходах із зазначенням періоду (кількості днів) такої участі.

З огляду на вищевикладене, суд відхиляє доводи відповідача, що така довідка не є належним доказом на підтвердження факту безпосередньої участі позивача у бойових діях, оскільки відповідно до п. 3 Наказу № 164-АГ, документальне підтвердження безпосередньої участі військовослужбовців у бойових діях або заходів здійснювати на підставі одного з відповідних документів, перелічених у цьому пункті, та окремо окреслено підтвердження факту безпосередньої участі у бойових діях для відряджених військовослужбовців.

Крім того, за доводами відповідача, саме списки військовослужбовців у формі, передбаченій додатком 2 до Наказу № 164-АГ, є належним підтвердженням, яке надається прикордонним загоном, у складі якого відряджені військовослужбовці беруть (брали) участь у бойових діях або заходах, прикордонному загону, в якому такі військовослужбовці перебувають на фінансовому забезпеченні, та є безпосередньою підставою для виплати додаткової винагороди у збільшеному розмірі, передбаченому Постановою Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 №168.

Так, Додатком 2 Наказу №164-АГ, форма якого долучена до відзиву, визначено Списки військовослужбовців військової части 000, які приймали безпосередню участь у бойових діях або заходах за відповідний місяць 2022 у складі військової частини.

Однак, суд звертає увагу, що такий Додаток зазначено до п. 3 Наказу № 164-АГ, а не до п. 4, яким передбачено обов`язок начальників регіональних управлінь до яких відряджені військовослужбовці з інших органів та підрозділів щомісячно до 5 числа поточного місяця повідомляти органи, в яких ці військовослужбовці проходять службу про їх безпосередню участь у бойових діях або заходах за попередній місяць.

Натомість п. 3 Наказу № 164-АГ не передбачено списків за встановленою формою згідно з додатком 2, а вказано, що документальним підтвердженням безпосередньої участі військовослужбовців у бойових діях є один із таких документів: або бойовий наказ (бойове розпорядження), або журнал бойових дій (вахтового журналу), або рапорт (донесення) начальника (командира) підрозділу, а для відряджених військовослужбовців - довідка.

Матеріалами справи підтверджується, що саме відповідно до бойового розпорядження Адміністрації Державної прикордонної служби України від 02.04.2022 №56/гриф позивач перебував на виконані бойових завдань в оперативному підпорядкуванні НОМЕР_4 прикордонного загону імені князя Володимира Великого, що підтверджується матеріалами справи (витяг із наказу 5-вв від 07.04.2022).

Відтак, бойове розпорядження від 02.04.2022 №56/гриф є тим документом, що підтверджує безпосередню участь військовослужбовця у бойових діях, що зазначено в абз 3 п. 3 Наказу № 164-АГ, а довідка видається відрядженим військовослужбовцям про їх безпосередню участь у бойових діях.

Щодо обов`язку військової частини НОМЕР_2 повідомляти про підтвердження перебування військовослужбовця на виконані бойових завдань, на чому наполягає відповідач, то суд зазначає таке.

Так, відповідач у відзиві вказує, що саме прикордонний загін, у складі якого відряджені військовослужбовці надають списки прикордонному загону, в якому такі військовослужбовці перебувають на фінансовому забезпеченні, що є безпосередньою підставою для виплати додаткової винагороди у збільшеному розмірі.

Згідно із п. 4 Наказу № 164-АГ, начальникам регіональних управлінь та органів Держприкордонслужби, до яких відряджені військовослужбовці з інших органів та підрозділів щомісячно до 5 числа поточного місяця повідомляти органи, в яких ці військовослужбовці проходять службу про їх безпосередню участь у бойових діях або заходах за попередній місяць.

Відповідно до матеріалів справи міститься лист відповідь в.о. начальника ІНФОРМАЦІЯ_2 , наданого на колективне звернення, зокрема, і позивача, де зазначено, що на виконання пункту 3 наказу Адміністрації Держприкордонслужби України від 31.03.2022 №164-АГ, яким передбачено, що підтвердження безпосередньої участі відряджених військовослужбовців у бойових діях або заходах, начальникам регіональних управлінь та органів Держприкордонслужби, які ведуть (вели) бойові дії та до яких відрядженні військовослужбовці, надавати останнім Довідку про участь у вказаних заходах із зазначенням періоду (кількість днів) такої участі (Довідка), довідки були видані.

Також матеріалами справи підтверджується, що листом від 26.09.2022 за підписом начальника ІНФОРМАЦІЯ_3 , який наданий у відповідь на колективне звернення військовослужбовців, в тому рахунку і Позивача, повідомлено, що військовослужбовці прикордонної комендатури швидкого реагування ІНФОРМАЦІЯ_1 (в/ч НОМЕР_1 ) перебувають на фінансовому забезпеченні в ІНФОРМАЦІЯ_1 (в/ч НОМЕР_1 ) та на виконання пункту 6 Наказу, рапорти про виплату доплати до додаткової винагороди у розмірі 70 000 грн. пропорційно із розрахунку на місяць військовослужбовцям прикордонної комендатури швидкого реагування за квітень, травень, червень місяць за підписом заступника начальника загону - коменданта ОСОБА_2 , а саме за квітень 23.06.2022 за вих №493, за травень 23.06.2022 за вих №497, за червень 14.07.2022 вих №680, були направлені супровідним листом від 24.06.2022 №22/1574-22-Вих, супровідним листом від 27.06.2022 №22/1614-22 - Вих, супровідним листом від 18.07.2022 №22/1906-22 - Вих. відповідно (а.с. 14-18, а.с. 18).

Також у листі вказано про повторне направлення 105 прикордонним загоном імені Володимира Великого до ІНФОРМАЦІЯ_1 (в/ч НОМЕР_1 ) даних за квітень, травень, червень 2022 супровідним листом від 21.07.2022 №22/2001-22-вих.(а.с. 18).

Суд звертає увагу, що відповідно до п. 6 Наказу №164-АГ, начальникам (командирам) органів Держприкордонслужби накази про виплату додаткової винагороди військовослужбовцям в розмірі 100 000 гривень або 30 000 гривень видавати на підставі рапортів начальників (командирів) підрозділів.

Те, що рапорти направлені не до 5-го числа поточного місяця, на чому наполягає відповідач, то це не є підставою для відмови у виплаті такої винагороди, а є відповідальністю особи, яка відправляла таку інформацію.

Суд зазначає, що недотримання органами Держприкордонслужби вимог законодавства в частині обміну інформацією про участь військовослужбовця у бойових діях або забезпеченні заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, перебуваючи безпосередньо в районах у період здійснення зазначених заходів, не може мати негативні наслідки для такого військовослужбовця, а отже не може впливати на його особисті права, в тому числі на отримання спірної додаткової винагороди.

Спосіб того, що це мають бути списки, на чому наполягає відповідач, то суд їх відхиляє, оскільки п. 4 Наказу № 164-АГ не передбачено чіткого обов`язку у формі списків, а форма додатку 2 суперечить змісту Наказу.

В контексті наведеного, суд зазначає, що ЄСПЛ неодноразова вказував на принцип правової визначеності (певності), який є загальним принципом права, що гарантує забезпечення легкості з`ясування змісту права і можливість скористатися цим правом у разі необхідності.

У пунктах 52, 56 рішення від 14.10.2010 у справі "Щокін проти України" ЄСПЛ зазначив, що відсутність у національному законодавстві необхідної чіткості й точності, які передбачали можливість різного тлумачення, порушує вимогу "якості закону", передбачену Конвенцією, і не забезпечує адекватного захисту від свавільного втручання публічних органів державної влади в майнові права заявника.

Отже, національне законодавство має тлумачитися таким чином, щоб результат тлумачення відповідав принципам справедливості, розумності та узгоджувався з положеннями Конвенції.

З приводу того, що позивачу за період з 26.05.2023 по 31.05.2023 та за період з 01.06.2023 по 13.06.2023 нарахована та 26.09.2022 виплачена додаткова винагорода у розмірі 13548,39 грн. за травень та 30333,33 грн. за червень, то суд зазначає, що в силу приписів п. 1 постанови №168 розмір доплати за прийняття безпосередньої участі у бойових діях або забезпеченні заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримуванні збройної агресії становить в розрахунку 100 000 грн. на місяць пропорційно часу участі у таких діях та заходах з врахуванням проведених виплат за цей період.

Довідкою від 05.08.2022 про безпосередню участь позивача у бойових діях або забезпеченні заходів визначено інший період, а саме з 07.04.2022 по 30.04.2022, з 01.05.2022 по 31.05.2022, з 01.06.2022 по 25.06.2022, а відтак невиплата в повній сумі коштів є протиправною бездіяльність, яка порушує право позивача на виплату додаткової винагороди.

Як наслідок, підлягає задоволенню похідна вимога про зобов`язання виплатити винагороду з 07.04.2022 по 30.04.2022, з 01.05.2022 по 31.05.2022, з 01.06.2022 по 25.06.2022 в розрахунку до 100 000 грн. на місяць пропорційно часу участі у таких діях та заходах з врахуванням проведених виплат за цей період.

Згідно з нормами частин першої, другої статті 77 КАС України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Перевіривши юридичну та фактичну обґрунтованість доводів сторін, оцінивши докази суб`єкта владних повноважень на підтвердження правомірності своїх дій та докази, надані позивачем, суд доходить висновку, що встановлені у справі обставини дають підстави для висновку, що позов належить задовольнити.

Вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суд ураховує, що позивач відповідно до статті 5 Закону України "Про судовий збір" звільнений від сплати судового збору, а відтак присудження такого на користь останнього не передбачено.

Щодо судових витрат на правничу допомогу.

Відповідно до частин першої, другої статті 16 КАС України учасники справи мають право користуватися правничою допомогою.

Представництво в суді, як вид правничої допомоги, здійснюється виключно адвокатом (професійна правнича допомога), крім випадків, встановлених законом.

Згідно з частинами першою, другою, третьою, четвертою, п`ятою статті 134 КАС України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами, за винятком витрат суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката.

Для цілей розподілу судових витрат:

1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;

2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Відповідно до частини першої статті 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

У пунктах 4, 6, 9 частини першої статті 1 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" від 05.05.2012 № 5076-VI (далі - Закон № 5076-VI) договір про надання правової допомоги - домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору.

Представництво - це вид адвокатської діяльності, що полягає в забезпеченні реалізації прав і обов`язків клієнта в цивільному, господарському, адміністративному та конституційному судочинстві, в інших державних органах, перед фізичними та юридичними особами, прав і обов`язків потерпілого під час розгляду справ про адміністративні правопорушення, а також прав і обов`язків потерпілого, цивільного позивача, цивільного відповідача у кримінальному провадженні.

Інші види правової допомоги - види адвокатської діяльності з надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, правового супроводу діяльності клієнта, складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру, спрямованих на забезпечення реалізації прав, свобод і законних інтересів клієнта, недопущення їх порушень, а також на сприяння їх відновленню в разі порушення.

Системний аналіз викладених правових норм дозволяє стверджувати, що витрати на правничу допомогу є одним з видів судових витрат і адміністративним процесуальним законодавством регламентовано право позивача на відшкодування понесених документально підтверджених ним витрат на правничу допомогу.

Разом з тим, суд враховує правові висновки Європейського суду з прав людини, викладені в рішеннях від 26.02.2015 у справі "Баришевський проти України", від 10.12.2009 у справі "Гімайдуліна і інших проти України", від 12.10.2006 у справі "Двойних проти України", від 30.03.2004 у справі "Меріт проти України", у справі "East/West Alliance Limited" проти України" та "Ботацці проти Італії" (заява № 34884/97, п. 30), в яких ЄСПЛ, оцінюючи вимогу заявника щодо здійснення компенсації витрат, виходив з того, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим.

Так, між позивачем та адвокатом Дмитрик С.В. укладено Договір про надання правової допомоги від 17.03.2023 за умовами якого Клієнт замовляє і оплачує, а виконавець зобов`язується надати правові послуги по питанням, пов`язаним із захистом його інтересів у суді щодо нарахування та виплати додаткової винагороди, встановленої п. 1 постанови Кабінету Міністрів України №168 від 28.02.2022.

За умовами п. 3.1 Клієнт одноразово виплачує виконавцю гонорар у розмірі 5000грн.

Прибутковим касовим ордером підтверджується оплата коштів адвокату у розмірі 5000грн. Детальним описом та Актом окреслено обсяг виконаних робіт та наданих послуг на суму 5000грн.

Таким чином понесені витрати Позивачем на правничу допомогу в розмірі 5000грн. підтверджується матеріалами справи (а.с. 98).

Разом з тим, суд, оцінивши надані докази, доходить висновку, що заявлена сума до відшкодування є завищеною з огляду на те, що дана справа розглядалась в порядку спрощеного позовного провадження, без виклику сторін, матеріали справи не містять великого обсягу, а відтак заявлена до відшкодування сума є не співмірною із складністю справи.

З приводу того, що в Договорі сума гонорару зазначена у розмірі 5000грн., то попри волю сторін договору визначити розмір гонорару адвоката, суд не позбавлений права оцінювати заявлену до відшкодування вартість правничої допомоги та встановлювати її фактичність (постанова КЦС ВС від 31.08.2023 справа №824/20/23).

Відповідно до ч. 1 ст. 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

З огляду на викладене, а також зважаючи на приписи ч. 1 ст. 139 КАС України, суд доходить висновку про наявність підстав про стягнення на користь позивача витрат на професійну правничу допомогу в розмірі 3000,00 грн за рахунок бюджетних асигнувань відповідача, що відповідає критеріям розумності та співмірності.

Керуючись ст. ст. 73, 74, 75, 76, 77, 90, 94, 139, 241, 245, 246, 250, 255, 295 КАС України, -

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 - задовольнити.

Визнати протиправною бездіяльність військової частин НОМЕР_1 Державної прикордонної служби України щодо не нарахування та не виплати ОСОБА_1 в повному обсязі додаткової винагороди, встановленої п. 1 постанови Кабінету Міністрів України №168 від 28.02.2022 у розмірі 100 000 грн. за прийняття безпосередньої участі у бойових діях або забезпеченні заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримуванні збройної агресії на території Чернігівської і Сумської областей за період з 07.04.2022 по 30.04.2022, з 01.05.2022 по 31.05.2022, з 01.06.2022 по 25.06.2022 в розрахунку на місяць пропорційно часу участі у таких діях та заходах.

Зобов`язати військову частину НОМЕР_1 Державної прикордонної служби України здійснити нарахування та виплату ОСОБА_1 додаткової винагороди, встановленої п. 1 постанови Кабінету Міністрів України №168 від 28.02.2022 р. "Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану" за прийняття безпосередньої участі у бойових діях або забезпеченні заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримуванні збройної агресії за період з 07.04.2022 по 30.04.2022, з 01.05.2022 по 31.05.2022, з 01.06.2022 по 25.06.2022 з розрахунку до 100 000 грн. на місяць пропорційно часу участі у таких діях та заходах з врахуванням проведених виплат за цей період.

Стягнути на користь ОСОБА_1 за рахунок бюджетних асигнувань військової частини НОМЕР_1 Державної прикордонної служби України витрати на правничу допомогу в сумі 3000 грн. (три тисячі гривень).

Рішення суду набирає законної сили в порядку, визначеному ст. 255 КАС України.

Відповідно до ст. 295 КАС України, апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Інформація про учасників справи:

Позивач: ОСОБА_1 (РНОКПП - НОМЕР_5 , АДРЕСА_1 )

Відповідач: Військова частина НОМЕР_1 Державної прикордонної служби України (код ЄДРПОУ - НОМЕР_6 )

Третя особа: Військова частина НОМЕР_2 Державної прикордонної служби України (код ЄДРПОУ - НОМЕР_7 ).

Суддя Дмитришена Руслана Миколаївна