Справа № 480/543/20
Суддя: Мельнікова Л.В.
Дата ухвалення: 2023-09-05 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Головуючий І інстанції: Шевченко І.Г.

05 вересня 2023 р.Справа № 480/543/20
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

Головуючого судді: Мельнікової Л.В.,

Суддів: Рєзнікової С.С. , Бегунца А.О. ,

за участю секретаря судового засідання Колесник О.Е.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду у місті Харкові в режимі відеоконференції справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Сумського окружного адміністративного суду від 24 червня 2022 року по справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Сумській області про визнання бездіяльності протиправною, зобов`язання вчинити дії та стягнення моральної шкоди, -

В с т а н о в и в:

Рішенням Сумського окружного адміністративного суду від 04.08.2020 року, що набрало законної сили 02.03.2021 року, визнані протиправними і скасовані рішення ГУ ПФУ в Сумській області про перерахунок пенсії ОСОБА_1 від 16.04.2019 року № 73 та від 29.05.2019 року № 73.

ГУ ПФУ в Сумській області зобов`язане здійснити перерахунок пенсії ОСОБА_1 за період з 01.05.2019 року по 30.06.2019 року (включно), з урахуванням довідки про заробітну плату в зоні відчуження від 31.05.1991 року, виданої Шостинською автобазою, з урахуванням проведених виплат.

На час розгляду питання про встановлення судового контролю за виконанням судового рішення в адміністративній справі № 480/543/20 судові рішення не скасовані та не змінені.

У червні 2022 року позивач ОСОБА_1 звернувся до суду із заявою про встановлення судового контролю за виконанням судового рішення у справі № 480/543/20.

В обґрунтування заяви позивач зазначив, що до 01.05.2019 року розмір його пенсії, який обраховувався відповідачем на підставі довідки від 22.05.1991 року, б/н, виданої Шосткинською автобазою Сумського виробничого автотранспортного об`єднання, складав 6.221,51 грн. У травні та червні 2019 року здійснював виплату його пенсії по інвалідності в мінімальному розмірі 3.817,35 грн.

Позивач вважає, що при виконанні судового рішення, - обчислення розміру його пенсії за травень, червень 2019 року відповідачем на підставі довідки від 22.05.1991 року, б/н, виданої Шосткинською автобазою Сумського виробничого автотранспортного об`єднання, розмір його пенсії повинен складати 6.221,51 грн в місяць, а відтак і сума заборгованості по виплаті пенсії за ці два місяці не може складати 261,20 грн.

Ухвалою Сумського окружного адміністративного суду від 24.06.2022 року у задоволені заяви про встановлення судового контролю ОСОБА_1 відмовлено.

В обґрунтування рішення, судом зазначено, що позивачем не надано доказів на обґрунтування вимог про встановлення судового контролю за виконанням судового рішення у справі. Позивачем не вичерпано загальний порядок виконання судового рішення, визначений Законом України «Про виконавче провадження». Встановлення судового контролю є правом, а не обов`язком суду.

Не погоджуючись з судовим рішенням, в апеляційній скарзі ОСОБА_1 , просить його скасувати та прийняти нове судове рішення про задоволення його заяви або по направлення справи на новий розгляд.

Доводи, покладені в обґрунтування вимог апеляційної скарги, по суті, аналогічні аргументам, наведеним ОСОБА_1 у заяві про встановлення судового контролю.

За приписами ст. 308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги (ч. 1 ст. 308). Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язкової підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права (ч. 2 ст. 308).

Заслухавши суддю-доповідача, позивача, представника відповідача, переглянувши судове рішення в межах доводів і вимог апеляційної скарги та на підставі встановлених фактичних обставин справи, перевіривши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального і процесуального права, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, з наступних підстав.

Стаття 129-1 Конституції України встановлює, що судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку. Контроль за виконанням судового рішення здійснює суд.

Згідно ст. 14 КАС України, судове рішення, яким закінчується розгляд справи в адміністративному суді, ухвалюється іменем України. Судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України. Невиконання судового рішення тягне за собою відповідальність, встановлену законом.

Судове рішення, яке набрало законної сили, є обов`язковим для учасників справи, для їхніх правонаступників, а також для всіх органів, підприємств, установ та організацій, посадових чи службових осіб, інших фізичних осіб і підлягає виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, або за принципом взаємності, - за її межами (ч. 1 ст. 370 КАС України).

Невиконання судового рішення тягне за собою відповідальність, встановлену законом (ч. 2 ст. 370 КАС України).

Відповідно до частини 1 ст. 382 КАС України суд, який ухвалив судове рішення в адміністративній справі, може зобов`язати суб`єкта владних повноважень, не на користь якого ухвалене судове рішення, подати у встановлений судом строк звіт про виконання судового рішення.

Частиною восьмою ст. 382 КАС України передбачено, що судовий контроль за виконанням судових рішень в адміністративних справах здійснюється також у порядку, встановленому ст. 287 цього Кодексу.

За наслідками розгляду звіту суб`єкта владних повноважень про виконання рішення суду або в разі неподання такого звіту суддя своєю ухвалою може встановити новий строк подання звіту, накласти на керівника суб`єкта владних повноважень, відповідального за виконання рішення, штраф у сумі від двадцяти до сорока розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб. Половина суми штрафу стягується на користь позивача, інша половина - до Державного бюджету України.

Колегія суддів зазначає, що встановити судовий контроль за виконанням рішення суб`єктом владних повноважень - відповідачем у справі суд може, а отже наділений правом, а не закріпленим обов`язком, під час прийняття рішення у справі.

Такий контроль здійснюється судом шляхом зобов`язання надати звіт про виконання судового рішення, розгляду поданого звіту на виконання постанови суду першої інстанції, а у разі неподання такого звіту - встановленням нового строку для подання звіту та накладанням штрафу.

При цьому, зазначені процесуальні дії є диспозитивним правом суду, яке може використовуватися в залежності від наявності об`єктивних обставин, які підтверджуються належними та допустимими доказами.

Аналогічна правова позиція підтверджується практикою Верховного Суду, що викладена у додатковій постанові від 31.07.2018 року по справі № 235/7638/16-а (адміністративне провадження № К/9901/43354/18) та в ухвалі від 23.04.2019 року у справі № 805/516/18-а.

Колегія суддів також враховує висновки Великої Палати Верховного Суду, викладені в ухвалі від 20.06.2018 року у справі № 800/592/17, а саме, що клопотання про встановлення судового контролю може бути подано й задоволено судом вже після ухвалення рішення у справі.

За повідомленням ГУ ПФУ в Сумській області на виконання означеного судового рішення був проведений перерахунок пенсії ОСОБА_1 за травень, червень 2019 року, в результаті якого, з урахуванням раніш виплачених сум, розмір боргу по пенсійній виплаті за ці два місяці склав 261,20 грн.

Виплата заборгованості не здійснена, оскільки кошти на виплату заборгованості за судовими рішеннями, які набрали законної сили після 09.07.2020 року, до ГУ ПФУ в Сумській області у 20023 році не надходили.

Надаючи критичну оцінку поясненням представника ГУ ПФУ в Сумській області щодо виконання судового рішення в повному обсязі, колегія суддів зазначає, що представник пенсійного органу не надав суду відповідних доказів на підтвердження тверджень (рішення/розпорядження про перерахунок пенсії позивача на виконання судового рішення, арифметичного розрахунку (пояснень) проведеного перерахунку, з якого б вбачався як алгоритм дій пенсійного органу при проведені перерахунку, так і вихідні данні, які посвідчували обґрунтованість проведеного перерахунку) того, що в наслідок виконання судового рішення у справі № 480/543/20 та проведення перерахунку пенсії, розмір пенсії позивача у травні та червні 2019 року збільшився саме на 130,60 грн.

Визначене відповідачем в поясненнях від 04.09.2023 року про те, що в рішенні суду по справі № 480/543/20 від 11.08.2020 року відсутні зобов`язання провести перерахунок та виплату пенсії, як було обраховано до травня 2019 року та відсутнє зобов`язання щодо конкретного розміру перерахованої пенсії та не визначено порядок розрахунку заробітної плати відповідно до довідки від 31.05.1991 року, що видана Шосткинською автобазою, у зв`язку з чим на виконання судового рішення враховані суми за участь в учбових зборах 13 днів липня 687 крб, як сума заробітку за повний місяць липень 1986 року (без доведення до повного місяця), колегія суддів не приймає до уваги, оскільки у судовому рішенні чітко визначений обов`язок відповідача провести перерахунок пенсії позивача на підставі довідки Шосткинської автобази від 31.05.1991 року та здійснити виплату донарахованої суми пенсії. В свою чергу, невмотивований висновок пенсійного органу про наявність підстав врахування заробітку позивача лише за 13 днів липня 1986 року за участь в учбових зборах, не може безспірно посвідчувати факт виконання відповідачем судового рішення.

Відповідно до Порядку розроблення, затвердження та виконання бюджету Пенсійного фонду України, затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України від 31.08.2009 року № 21-2, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 18.01.2022 року за № 53/37389 (у редакції постанови правління Пенсійного фонду України від 09.12.2021 року № 35-1) (далі Порядок), кошти Державного бюджету України передбачаються в бюджеті Пенсійного фонду України в обсягах, визначених Законом України про Державний бюджет України на відповідний рік.

Бюджет Пенсійного фонду України на 20021 рік, 2022 та 2023 рік, з урахуванням відповідних постанов Кабінету Міністрів України, передбачав та передбачає видатки, на фінансування погашенням заборгованості з пенсійних виплат за рішеннями суду, що здійснюються за рахунок коштів Державного бюджету України.

Стверджуючи про неможливість проведення з 2021 року виплати донарахованої суми пенсії позивача ОСОБА_1 (261,20 грн), відповідач жодних доказів в обґрунтування таких тверджень суду не надав.

Приходячи до висновку про обґрунтованість апеляційної скарги ОСОБА_1 , колегія суддів зазначає про обов`язок виконання рішення суду, в тому числі, суб`єктами наділеними владними повноваженнями, покладається Конвенцією про захист прав людини і основоположних свобод, яка ратифікована Законом України «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів № 2, 4, 7, 11 до Конвенції» від 17.07.1997 року. Отже, її положення є обов`язковими для виконання Україною.

Стаття 6 вказаної Конвенції гарантує неухильність виконання рішення суду громадянами, юридичними особами та всіма органами влади України, до яких відноситься і Головне управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області.

Тобто, рішення суду, яке набрало законної сили, повинно бути виконане, а інші обставини щодо його невиконання суперечать основним принципам права і до уваги судом не беруться. У протилежному випадку буде мати місце порушення принципу юридичної визначеності, що є одним із базових складових принципу верховенства права, визнаного Україною як на рівні Конституції, так і шляхом ратифікації Європейської Конвенції з прав людини.

Відповідно до чіткої й усталеної практики Європейського Суду з прав людини (далі - ЄСПЛ) право на суд, захищене ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (надалі - Конвенція), було б ілюзорним, якби національні правові системи Договірних держав допускали, щоб остаточні та обов`язкові судові рішення залишалися без виконання на шкоду одній зі сторін (див. рішення від 19 березня 1997 року у справі «Горнсбі проти Греції», п.40). Ефективний доступ до суду включає в себе право на виконання судового рішення без зайвих затримок (див. рішення у справі «Immobiliare Saffi» проти Італії», заява №22774/93, п.66, ECHR 1999-V).

Проблема невиконання остаточних рішень розглядалась у пілотному рішенні ЄСПЛ проти України у справі «Юрій Миколайович Іванов проти України», а також у ряді інших справ проти України, які також розглядались на основі усталеної практики Суду з цього питання.

У п. 53 цього рішення ЄСПЛ зауважив, що держава несе відповідальність за виконання остаточних рішень, якщо чинники, які затримують чи перешкоджають їх повному і вчасному виконанню, перебувають у межах контролю органів влади (див. рішення у справі «Сокур проти України» (Sokur v. Ukraine), №29439/02, від 26.04.2005, і у справі «Крищук проти України» (Kryshchuk v. Ukraine), №1811/06, від 19 02.2009). Основною функцією судового рішення є відновлення порушених прав позивача (стягувача).

Підсумовуючи наведене, колегія суддів приходить до висновку про обґрунтованість вимог апеляційної скарги ОСОБА_1 , необхідності встановлення судового контролю строком за виконанням рішення Сумського окружного адміністративного суду від 04.08.2020 року по справі № 480/543/20 та зобов`язання відповідача у строк одного місяця подати до суду першої інстанції звіт про виконання судового рішення.

Інші доводи та заперечення сторін на висновки колегії суддів не впливає.

При цьому, колегія суддів враховує позицію Європейського суду з прав людини (в аспекті оцінки аргументів учасників справи у апеляційному провадженні), сформовану, зокрема у справах «Салов проти України» (№ 65518/01; пункт 89), «Проніна проти України» (№ 63566/00; пункт 23) та «Серявін та інші проти України» (№ 4909/04; пункт 58): принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, передбачає, що у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (див. рішення у справі «Руїс Торіха проти Іспанії» (Ruiz Torija v.Spain) серія A. 303-A; пункт 29).

Згідно зі п. 2 ч. 1 ст. 315 КАС України, за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити нове судове рішення у відповідній частині або змінити судове рішення.

Керуючись ст.ст. 2, 5, 9, 382, 292, 293, 308, 310, 315, 317, 322, 325 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Ухвалу Сумського окружного адміністративного суду від 24 червня 2022 року скасувати в частині, якою відмовлено у задоволенні заяви ОСОБА_1 про встановлення судового контролю за виконанням рішення Сумського окружного адміністративного суду від 04 серпня 2020 року по справі № 480/543/20 та прийняти в цій частині нове судове рішення про задоволення заяви ОСОБА_1 .

Зобов`язати Головного управління Пенсійного фонду України в Сумській області на протязі місяця надати Другому апеляційному адміністративному суду звіт про виконання рішення Сумського окружного адміністративного суду від 04 серпня 2020 року по справі № 480/543/20.

В іншій частині ухвалу Сумського окружного адміністративного суду від 24 червня 2022 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий суддя Л.В. Мельнікова
Судді С.С. Рєзнікова А.О. Бегунц