Справа № 620/6483/23
Суддя: Кобаль Михайло Іванович
Дата ухвалення: 2023-09-14 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа № 620/6483/23 Прізвище судді (суддів) першої інстанції: Непочатих В.О., Суддя-доповідач Кобаль М.І.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 вересня 2023 року м. Київ

Шостий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого Кобаля М.І.,

суддів Костюк Л.О., Кузьменка В.В.

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Чернігівського окружного адміністративного суду від 14 червня 2023 року про повернення позовної заяви у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 про визнання протиправним та скасування пункту наказу, -

ВСТАНОВИВ:

Ухвалою Чернігівського окружного адміністративного суду від 14 червня 2023 року позовну заяву повернуто позивачу.

Не погоджуючись з прийнятим рішенням суду першої інстанції, позивач подав апеляційну скаргу, в якій просить суд апеляційної інстанції скасувати оскаржувану ухвалу суду першої інстанції та направити справу на продовження розгляду.

Свої вимоги апелянт обґрунтовує тим, що судом першої інстанції було порушено норми матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 311 Кодексу адміністративного судочинства України, суд апеляційної інстанції може розглянути справу без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження) за наявними у справі матеріалами, якщо справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів, подання апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції, які ухвалені в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у порядку письмового провадження).

Частиною 2 статті 311 КАС України визначено, що якщо під час письмового провадження за наявними у справі матеріалами суд апеляційної інстанції дійде висновку про те, що справу необхідно розглядати у судовому засіданні, то він призначає її до апеляційного розгляду в судовому засіданні.

Колегія суддів, враховуючи обставини даної справи, а також те, що апеляційна скарга подана на рішення, перегляд якого можливий за наявними у справі матеріалами на підставі наявних у ній доказів, не вбачає підстав проведення розгляду апеляційної скарги за участю учасників справи у відкритому судовому засіданні.

В матеріалах справи достатньо письмових доказів для вирішення апеляційної скарги, а особиста участь сторін у розгляді справи не обов`язкова.

З огляду на викладене, колегія суддів визнала можливим розглянути справу в порядку письмового провадження.

Відповідно до ч. 2 ст. 309 КАС України у виняткових випадках апеляційний суд за клопотанням сторони та з урахуванням особливостей розгляду справи може продовжити строк розгляду справи, але не більш як на п`ятнадцять днів, про що постановляє ухвалу.

Пунктом 1 статті 6 ратифікованої Законом України № 475/97-ВР від 17.07.1997 року Конвенції про захист прав людини та основних свобод закріплено право вирішення спірного питання упродовж розумного строку.

Згідно п. 26 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень ухвалення рішення в розумні строки відповідно до статті 6 Конвенції також можна вважати важливим елементом його якості. Проте можливе виникнення суперечностей між швидкістю проведення процесу та іншими чинниками, пов`язаними з якістю, такими як право на справедливий розгляд справи, яке також гарантується статтею 6 Конвенції. Оскільки важливо забезпечувати соціальну гармонію та юридичну визначеність, то попри очевидну необхідність враховувати часовий елемент слід також зважати й на інші чинники.

З огляду на викладене, колегія суддів дійшла висновку про продовження строку розгляду апеляційної скарги ОСОБА_1 на ухвалу Чернігівського окружного адміністративного суду від 14 червня 2023 року на розумний строк.

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а оскаржувану ухвалу - без змін, виходячи з наступного.

Згідно із ч. 1 ст. 316 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Частиною 1 ст. 242 КАС України передбачено, що рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Суд першої інстанції, постановляючи ухвалу про повернення позовної заяви, дійшов висновку, що позивачем пропущено строк звернення до адміністративного суду з вказаним позовом.

Колегія суддів апеляційної інстанції погоджується з такою позицією суду першої інстанції, зважаючи на наступне.

Надаючи правову оцінку відносинам, що виникли між сторонами, суд апеляційної інстанції зазначає наступне.

Відповідно до ч.1 статті 122 КАС України позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами.

Для звернення до суду у справах щодо прийняття громадян на публічну службу, її проходження, звільнення з публічної служби встановлюється місячний строк (ч.5 ст.122 Кодексу адміністративного судочинства України).

Ухвалою Чернігівського окружного адміністративного суду від 01.06.2023 року позовну заяву ОСОБА_1 залишено без руху та надано останньому десятиденний строк, з моменту отримання копії ухвали, для усунення недоліків позовної заяви, зокрема, для зазначення інших причин та надання доказів поважності пропуску строку звернення до суду.

На виконання вимог ухвали від 01.06.2023 року, позивачем подано 09.06.2023 року заяву про поновлення строку звернення до суду, яка мотивована тим, що про порушення своїх прав ОСОБА_1 дізнався 03.05.2023 року, тобто після отримання відповіді на адвокатський запит до Чернігівської спеціалізованої прокуратури у військовій та оборонній сфері та ознайомлення з постановою про закриття кримінального провадження. Також вказує, що постанова про закриття кримінального провадження є преюдиційним фактом під час оскарження наказу про притягнення позивача до повної матеріальної відповідальності, оскільки доводить відсутність вини ОСОБА_1 .

Крім того, представник позивач зазначив, що після 24.02.2022 позивач приймає участь в бойових діях.

Дослідивши матеріали справи, колегія суддів апеляційної інстанції зазначає, що в даній справі предметом спору є:

- визнання протиправним та скасування п. 5 наказу командира в/ч НОМЕР_1 від 05.10.2019 року №789, виданого за результатами службового розслідування, проведеної в/ч НОМЕР_1 , в частині притягнення начальника зв`язку - командира взводу 1-го танкового батальйону військової частини НОМЕР_1 молодшого лейтенанта ОСОБА_1 до повної матеріальної відповідальності на суму 3 351 395,25 грн.

Як вірно встановлено судом першої інстанції та вбачається з матеріалів справи, строк звернення до суду відносно вказаних позовних вимог становить місяць, який обчислюється з дня, коли позивач дізнався або повинен був дізнатися про порушення спірними наказами своїх прав, свобод чи інтересів.

Встановлюючи обставини за яких позивач дізнався або повинен був дізнатися про порушення спірним наказом своїх прав, судом першої інстанції обґрунтовано враховано, що ОСОБА_1 вже звертався до Чернігівського окружного адміністративного суду з позовом до Військової частини НОМЕР_1 , в якому просив визнати протиправним та скасувати пункту 5 наказу командира Військової частини НОМЕР_1 від 05.10.2019 № 789, виданого за результатами службового розслідування проведеного відповідачем в частині притягнення начальника зв`язку - командира взводу 1-го танкового батальйону Військової частини НОМЕР_1 молодшого лейтенанта ОСОБА_1 до повної матеріальної відповідальності на суму 3 351 395, 25 грн.

За наслідками розгляду, ухвалою Чернігівського окружного адміністративного суду від 21.07.2020 року, яка залишена без змін постановою Шостого апеляційного адміністративного суд від 19.10.2020 року, у справі № 620/643/20, позовну заяву ОСОБА_1 було залишено без розгляду.

При цьому, в ухвалі Чернігівського окружного адміністративного суду від 21.07.2020, суд встановив, що «позивач дізнався про притягнення до матеріальної відповідальності 05.10.2019, коли йому під підпис доведено оскаржуваний наказ, що підтверджено копією аркуша доведення. Крім того, 13.11.2019 він звертався у формі письмового рапорту до командування Військової частини НОМЕР_1 з приводу події, що трапилась, що підтверджує про обізнаність позивача про притягнення його до матеріальної відповідальності».

Обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом (ч. 4 ст. 78 КАС України).

Дані обставини встановлені вищезазначеними судовими рішеннями, а тому не потребують доведення, відповідно до ч. 4 ст. 78 КАС України, та носять преюдиційний характер.

Тобто, ОСОБА_1 було достеменно відомо про порушення його прав та законних інтересів - 05.10.2019 року, натомість до суду з даним позовом останній звернувся 26.05.2023 року, тобто з пропуском строку звернення до адміністративного суду.

З огляду на зазначене, вказані позивачем в заяві підстави для поновлення строку звернення до адміністративного суду правомірно визнані судом першої інстанції неповажними.

Щодо посилань апелянта на наявність підстав для поновленого строку звернення до суду, зокрема, позивач акцентує увагу на епідеміологічній ситуації (COVID-19) та військовій агресії РФ проти України, участь ОСОБА_1 в бойових діях, після 24.02.2022 року, колегія суддів апеляційної інстанції зазначає, що вказані обставини не заслуговують на увагу суду апеляційної інстанції, оскільки пропуск строку звернення до суду відбувся задовго до зазначених обставин.

Натомість, перебіг строку звернення із даним позовом розпочався, відповідно до приписів ст. 122 КАС України, з дня, коли позивач дізнався про порушення спірним наказом своїх прав та інтересів, тобто з 05.10.2019 року.

Для поновлення строку звернення до суду - судом вбачаються підстави виключно з ініціативи та в межах наведених доводів особи, яка подала заяву (клопотання). Незнання про порушення через байдужість до своїх прав, або небажання дізнатися, не є поважною причиною пропуску строку звернення до суду. Доказами того, що особа знала про порушення своїх прав, є її дії, спрямовані на захист порушених прав, зокрема, оскарження рішення (дії чи бездіяльності), письмові звернення з цього приводу, а також докази, які свідчать про те, що були створені умови, за яких особа мала реальну можливість дізнатися про порушення своїх прав.

Водночас, поважними причинами пропуску строку звернення до суду визнаються лише такі обставини, які є об`єктивно непереборними, не залежать від волевиявлення особи, що звертається до суду, та пов`язані з дійсно істотними перешкодами чи труднощами для своєчасного вчинення процесуальних дій та підтверджені належними доказами.

У даному випадку, позивачем не надано обґрунтованих пояснень та не долучено до позовної заяви належних та допустимих доказів на підтвердження поважності причин пропуску строку звернення до суду з позовною заявою.

Строком є певний період у часі, зі спливом якого пов`язана дія чи подія, яка має юридичне значення (ст. 251 ЦК України). Основний акцент робиться на юридичному факті, тобто дії чи події, які набувають юридичного значення зі спливом строку.

Строк звернення до адміністративного суду - це строк, в межах якого особа, яка має право на позов, повинна звернутися до адміністративного суду для захисту своїх прав у публічно-правових відносинах або для реалізації владних повноважень.

Строк звернення до суду є матеріально-правовим, а не процесуальним. Правова природа цього строку є аналогічною до строку позовної давності у цивільних правовідносинах.

Таким чином, правовий припис «в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого законом» означає, що позов має подаватися лише в тих межах часу, які встановлені законом. Крім того, можливість захисту прав та інтересів залежить від дотримання строків, встановле них на цей випадок законом.

Необхідно зазначити, що процесуальним строком є проміжок часу, встановлений законом або судом, у який суд та особи, що беруть участь у справі, та інші учасники процесу вчиняють певні процесуальні дії, передбачені КАС України, в результаті вчинення яких настають певні правові наслідки.

Дана норма закону означає, що за загальним правилом перебіг строку на звернення до адміністративного суду починається від дня виникнення права на адміністративний позов, тобто коли особа дізналася або могла дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

День, коли особа дізналася про порушення свого права, - це встановлений доказами день, коли позивач дізнався про рішення, дію чи бездіяльність, внаслідок якої відбулося порушення його прав, свобод чи інтересів. Цим днем може бути, зокрема, - день, коли мало бути прийняте рішення (вчинено дію), якщо таке рішення (дія) не було прийняте (не була вчинена).

Встановлення процесуальних строків законом передбачено з метою дисциплінування учасників процесу та своєчасного виконання ними передбачених процесуальним законом певних процесуальних дій. Інститут строків у судовому процесі сприяє досягненню юридичної визначеності у публічно-правових відносинах, а також стимулює учасників процесу добросовісно ставитися до виконання своїх обов`язків. Ці строки обмежують час протягом якого такі правовідносини можуть вважатися спірними.

Дотримання строку звернення з адміністративним позовом до суду є однією з умов для реалізації права на позов у публічно-правових відносинах.

Предметом спору в даній справі є скасування пункту 5 наказу командира Військової частини НОМЕР_1 від 05.10.2019 № 789, виданого за результатами службового розслідування проведеного відповідачем в частині притягнення начальника зв`язку - командира взводу 1-го танкового батальйону Військової частини НОМЕР_1 молодшого лейтенанта ОСОБА_1 до повної матеріальної відповідальності на суму 3 351 395, 25 грн.

Тобто, спірні правовідносини виникли на підставі проходження ОСОБА_1 публічної служби.

Публічна служба - діяльність на державних політичних посадах, у державних колегіальних органах, професійна діяльність суддів, прокурорів, військова служба, альтернативна (невійськова) служба, інша державна служба, патронатна служба в державних органах, служба в органах влади Автономної Республіки Крим, органах місцевого самоврядування (п.17 ч. 1 ст. 4 КАС України).

Як вже вище зазначалося та було вірно встановлено судом першої інстанції, про існування оскаржуваного наказу ОСОБА_1 був обізнаний з 05.10.2019 року.

Таким чином, колегія суддів апеляційної інстанції доходить висновку, що звернення ОСОБА_1 до суду з даними позовними вимогами 26.05.2023 року відбулось поза межами встановленого місячного строку.

Пунктом 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод передбачено, що кожен має право на розгляд його справи судом.

Європейський суд з прав людини, юрисдикція якого поширюється на всі питання тлумачення і застосування Конвенції (пункт 1 статті 32 Конвенції) в рішенні «Іліан проти Туреччини», зазначає, що правило встановлення обмежень доступу до суду, у зв`язку з пропуском строку звернення повинно застосовуватися з певною гнучкістю і без надзвичайного формалізму, воно не застосовується автоматично і не має абсолютного характеру; перевіряючи його виконання слід звертати увагу на обставини справи.

В контексті наведеного, суд зазначає, що інститут строків в адміністративному процесі сприяє досягненню юридичної визначеності у публічно-правових відносинах, а також стимулює суд і учасників адміністративного процесу добросовісно ставитися до виконання своїх обов`язків.

Так, строки звернення до адміністративного суду з адміністративним позовом обмежують час, протягом якого такі правовідносини вважаються спірними; після їх завершення, якщо ніхто не звернувся до суду за вирішенням спору, відносини стають стабільними, що надає впевненості іншим учасникам правовідносин.

Дотримання строку звернення з адміністративним позовом до суду є однією з умов для реалізації права на позов у публічно-правових відносинах.

У справі «Пономарьов проти України» Європейський суд зазначив, що вирішення питання щодо поновлення строку на оскарження перебуває в межах дискреційних повноважень національних судів, однак такі повноваження не є необмеженими. Від судів вимагається вказувати підстави.

Системний аналіз наведених правових норм, дає підстави для висновку, що апелянт не скористався своїм правом та не оскаржив, на його думку, незаконні дії та рішення відповідача, у строк визначений адміністративним судочинством.

Таким чином, обґрунтованим є висновок суду першої інстанції про пропущення позивачем місячного строку звернення до адміністративного суду, відповідно до правових положень адміністративного судочинства та відсутність законних підстав для його поновлення.

Колегія суддів апеляційної інстанції погоджує висновок суду першої інстанції, що позивачем пропущено строк звернення до суду з даною позовною заявою без поважних причин, а тому позовна заява підлягає поверненню.

Колегія суддів апеляційної інстанції приходить до висновку, що інші доводи апелянта не знайшли свого підтвердження під час апеляційного розгляду, а тому судом до уваги не приймаються.

Зважаючи на наведене, колегія суддів апеляційної інстанції вважає, що порушень судом першої інстанції норм процесуального права при вирішенні цієї справи не допущено. Правова оцінка обставин по справі дана вірно, а тому апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а ухвалу суду першої інстанції - без змін.

Керуючись ст.ст. 240, 242, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 328, 329 КАС України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення.

Ухвалу Чернігівського окружного адміністративного суду від 14 червня 2023 року про повернення позовної заяви - залишити без змін.

Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду у порядку та строки, визначені ст.ст. 328-331 КАС України.

Головуючий суддя: М.І. Кобаль

Судді: Л.О. Костюк

В.В. Кузьменко

Повний текст виготовлено 14.09.2023 року