Справа № 160/4406/23
Суддя: Шлай А.В.
Дата ухвалення: 2023-09-12 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

12 вересня 2023 року м. Дніпросправа № 160/4406/23

Третій апеляційний адміністративний суд

у складі колегії суддів: головуючого - судді Шлай А.В. (доповідач),

суддів: Кругового О.О., Прокопчук Т.С.,

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Державної служби України з безпеки на транспорті на рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 22 травня 2023 р. (суддя Конєва С.О.) в адміністративній справі №160/4406/23 за позовом Фізичної особи - підприємця ОСОБА_1 до Державної служби України з безпеки на транспорті, про визнання протиправними та скасування постанов,-

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 , який має статус фізичної особи - підприємця, звернувся до суду з адміністративним позовом, в якому просив визнати протиправними та скасувати, прийняті 18 січня 2023 р. відділом державного нагляду (контролю) у Дніпропетровській області Державної служби України з безпеки на транспорті, постанови №346628 та №346629 про застосування до нього адміністративно-господарського штрафу за порушення Закону України «Про автомобільний транспорт».

В обґрунтування пред`явленого позову позивач зазначив, що спірні постанови були прийняті на підставі актів, складених за результатами проведеної рейдової перевірки. Проте, зважування транспортних засобів не здійснювалось. Висновок про перевищення допустимої ваги вантажу зроблено відповідачем виключно після дослідження змісту товарно-транспортних накладних, що супроводжував товар. Також, відповідачем допущено порушення процедури розгляду справи та прийняття спірних постанов, оскільки повідомлення про розгляд справи на 18.01.2023 було отримано позивачем 26.01.2023, що позбавило останнього права участі у розгляді справи.

Рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 22 травня 2023 р., постановленим за результатами розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження, адміністративний позов задоволено.

У поданій апеляційній скарзі Державна служба України з безпеки на транспорт, посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права, просить рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове рішення, яким відмовити у задоволенні позову у повному обсязі.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги скаржник вказує на невідповідність висновків суду першої інстанції обставинам справи, оскільки у даному випадку було здійснено документальний контроль, а не точний. При документальному контролі загальна маса транспортного засобу визначається шляхом додавання власної маси транспортного засобу до маси вантажу. В ході перевірки документів на перевезення вантажу транспортними засобами позивача було виявлено перевищення встановлених законодавством габаритно-вагових норм понад 10 та 20 відсотків (навантаження 44,42 т при допустимій нормі 40 т та 50,56 т при допустимій 40 т), складені акти та направлені 11.01.2023 повідомлення на адресу позивача про розгляд справ на 18.01.2023, тобто за 7 днів до дати розгляду. За висновком Верховного Суду у справах №809/1198/17 та №820/6755/16 обов`язок відповідача повідомити суб`єкта господарювання про розгляд справи обмежується лише надісланням виклику на розгляд справи. Фактичні обставини одержання надісланого висновку знаходяться за межами компетенції відповідача та не можуть впливати на розгляд справи.

Письмовий відзив на апеляційну скаргу від позивача до суду апеляційної інстанції не надходив.

Розгляд апеляційної скарги здійснено в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, як це передбачено статтею 311 Кодексу адміністративного судочинства України.

Здійснюючи перевірку оскарженого рішення суду першої інстанції, колегія суддів керується приписами статті 242 Кодексу адміністративного судочинства України, відповідно до яких рішення суду повинно ґрунтуватись на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи. Судове рішення має відповідати завданню адміністративного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Судом першої інстанції встановлено наступні обставини у справі:

Громадянин України ОСОБА_1 (позивач у справі) є фізичною особою підприємцем з 03.03.2010р., серед видів його діяльності є, зокрема, 49.41 Вантажний автомобільний транспорт, що підтверджується копією паспорту позивача та копією Витягу з ЄДРПОУ від 19.11.2015р. (а.с.6-7, 112-113). 09.12.2022р. відповідачем був затверджений графік проведення рейдових перевірок (перевірок на дорозі) у період з 12.12.2022р. до 18.12.2022р. на підставі якого посадовим особам відповідача ОСОБА_2 та ОСОБА_3 було видано направлення на рейдову перевірку №014495, зокрема, на а/д Н-08 Бориспіль-Дніпро-Запоріжжя-Маріуполь, що підтверджується змістом копії наведеного графіку №16605/23/27-22 та направлення №16639/23/27-22 (а.с.72,85). На підставі вищенаведеного графіку та направлення, 16.12.2022р. о 14 год.10 хв. та о 14 год. 18 хв. на 362 км а/д Н-08 Бориспіль-Дніпро-Запоріжжя-Маріуполь вказаними вище посадовими особами відповідача було проведено рейдову перевірку під час здійснення пасажирів і вантажів автомобільним транспортом, шляхом зупинення двох транспортних засобів, а саме: ТЗ марки МАN д/н НОМЕР_1 з причіпом марки KOGEL д/н НОМЕР_2 , що належить позивачеві, під керуванням водія ОСОБА_4 у ході якої було виявлено порушення позивачем вимог ст.34 Закону України «Про автомобільний транспорт, вимог п.22.5 ПКМУ №1306 від 10.10.2001р., ч.1 абз. 16 ст. 60 наведеного Закону - перевищення встановлених законодавством габаритно-вагових норм понад 20 відсотків, але не більше 30 відсотків при перевезенні подільного вантажу, перевищення становить 26,4% про що були складені акт №0016683 про перевищення ТЗ нормативних вагових параметрів згідно ТТН №224 від 16.12.2022р. та акт перевірки за № 341241, у якому зазначено, що водій від підпису та пояснень відмовився, що підтверджується змістом копій наведених актів (а.с.13,74-75). ТЗ марки МАN д/н НОМЕР_3 з причіпом марки SCHMITZ д/н НОМЕР_4 , що належить позивачеві, під керуванням водія ОСОБА_5 у ході якої було виявлено порушення позивачем вимог ст.34 Закону України «Про автомобільний транспорт, вимог п.22.5 ПКМУ №1306 від 10.10.2001р., ч.1 абз. 15 ст.60 Закону - перевищення встановлених законодавством габаритно-вагових норм понад 10 відсотків, але не більше 20 відсотків при перевезенні подільного вантажу, перевищення становить 11,05% про що були складені акт №0016682 про перевищення ТЗ нормативних вагових параметрів згідно ТТН №225 від 16.12.2022р. та акт перевірки за № 341232, у якому зазначено, що водій від підпису та пояснень відмовився, що підтверджується змістом копій наведених актів (а.с.14, 73,76). Відповідачем позивачеві було направлено Повідомлення про розгляд справи про порушення законодавства про автомобільний транспорт №1222/23/24-23 від 09.01.2023р. відповідно до вимог п.26 Порядку №1567 на 18.01.2023р., яке було отримано позивачем 26.01.2023р., що підтверджується копією відповідного повідомлення та копією поштового повідомлення, наявних у справі (а.с.77, 80). 18.01.2023р. посадовою особою відповідача були прийняті дві Постанови про застосування адміністративно-господарського штрафу, а саме: №346628 за змістом якого видно, що ФОП ОСОБА_1 16.12.2022р. о 14 год. 18 хв. а/д Н-08,362 км допущено порушення Закону України «Про автомобільний транспорт» відповідальність за яке передбачена абзацом 16 частини першої статті 60 Закону України «Про автомобільний транспорт», що підтверджується актом №341241 від 16.12.2022р. та постановлено стягнути з позивача адміністративно-господарський штраф у розмірі 34000 грн. (а.с.11,84); №346629 за змістом якого видно, що ФОП ОСОБА_1 16.12.2022р. о 14 год. 10 хв. а/д Н-08, 362 км допущено порушення Закону України «Про автомобільний транспорт» відповідальність за яке передбачена абзацом 15 частини першої статті 60 Закону України «Про автомобільний транспорт», що підтверджується актом №341232 від 16.12.2022р. та постановлено стягнути з позивача адміністративно-господарський штраф у розмірі 17000 грн. (а.с.10, 83).

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції дійшов висновку про протиправність спірних постанов, оскільки під час проведення рейдової перевірки ТЗ позивача габаритно-ваговий контроль не проводився, вимірювання (зважування) на стаціонарному пересувному пункті не здійснювалося, акти про перевищення ТЗ нормативних вагових параметрів були складені на підставі інформації, зазначеної у ТТН №224, №225 від 16.12.2022, які не є первинним документом, що підтверджує фактичну вагу товарно-матеріальних цінностей, що перевозяться. Також, суд першої інстанції вказав на те, що на дату розгляду справи про порушення законодавства про автомобільний транспорт (18.01.2023р.) позивача або уповноважену особу не було повідомлено (сповіщено) належним чином про час і місце розгляду справи, а у відповідача були відсутні відомості щодо належного повідомлення позивача про розгляд справи про правопорушення.

В апеляційній скарзі скаржник стверджує про помилковість висновків суду першої інстанції, наполягаючи на правомірності встановлення перевищення максимально-допустимої ваги на підставі даних, зазначених у товарно-транспортній накладній.

Колегія суддів дослідила зміст спірних постанов та встановила наступне:

Постановою № 346629 від 18.01.2023 до позивача застосовано штраф за порушення Закону України «Про автомобільний транспорт», відповідальність за яке передбачена абзацом « 15» частини першої статті 60 цього ж Закону, що підтверджується актом №341232 від 16.12.2022.

В акті №341232 зафіксовано перевищення встановлених законодавством габаритно-вагових норм понад 10 відсотків, але не більше 20 відсотків при перевезенні подільного вантажу. Перевищення становить 11,05 %. В акті також зазначено про порушення позивачем ст. 34 Закону України «Про автомобільний транспорт», яке полягає у незабезпеченні безпеки дорожнього руху, що також є порушенням вимоги п. 22.5 ПКМУ 1306 від 10.10.2001 (а.с.10,14).

Постановою №346628 від 18.01.2023 до позивача застосовано штраф за порушення Закону України «Про автомобільний транспорт», відповідальність за яке передбачена абзацом «16» частини першої статті 60 цього ж Закону, що підтверджується актом №341241 від 16.12.2022.

В акті №341241 зафіксовано перевищення встановлених законодавством габаритно-вагових норм понад 20 відсотків, але не більше 30 відсотків при перевезенні подільного вантажу. Перевищення становить 26,4 %. В акті також зазначено про порушення позивачем ст. 34 Закону України «Про автомобільний транспорт», яке полягає у незабезпеченні безпеки дорожнього руху, що також є порушенням вимоги п. 22.5 ПКМУ 1306 від 10.10. « 2021» (а.с.11,13).

Постановою Кабінету Міністрів України № 1306 від 10.10.2001 затверджено Правила дорожнього руху, пункт 22 яких регулює порядок перевезення вантажу та вимоги до зовнішніх габаритів (п.п. «а»), фактичної маси (п.п. «б»), навантаження на вісь (п.п.«в»).

Колегія суддів звертає увагу, що в спірних постановах не зазначено, яку норму Закону України «Про автомобільний транспорт» порушено позивачем; в актах перевірки, відповідно, - який підпункт пункту 22.5 Правил дорожнього руху.

За змістом пункту 22.5 Правил дорожнього руху, максимальне значення « 40 т», яке застосовано відповідачем, визначено підпунктом «б» і стосується фактичної маси транспортного засобу для автомобільних доріг державного значення. Однак, підпункт «б» містить також інші максимальні показники, які застосовуються в залежності від типу транспортного засобу, і коливається від 36 т до 44 т щодо комбінованих транспортних засобів.

В актах перевірки не зафіксовано тип транспортних засобів позивача, не обґрунтовано застосування максимально допустимого показника у 40 т, не надано розрахунків відсоткового перевищення у 11,05 % та 26,4 %, що не дозволяє ані позивачу, ані суду здійснити перевірку правомірності застосованого до позивача штрафу у розмірі 17000 грн. та 34000 грн., відповідно. Апеляційна скарга такого обґрунтування також не містить.

Колегія суддів наголошує, що адміністративні суди здійснюють перевірку рішень/дій/бездіяльності суб`єктів владних повноважень на відповідність критеріям, визначеним частиною 2 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України, дотримуючись принципу презумпції вини останнього. Саме суб`єкт владних повноважень має доводити правомірність прийнятих ним рішень, які оскаржені в судовому порядку. Суд, у свою чергу, зобов`язаний забезпечити можливість повної реалізації сторонами своїх процесуальних прав, не підміняючи, при цьому, суб`єкта владних повноважень у його компетенції, не усуваючи допущені останнім прогалини з метою легалізації прийнятих рішень, вчинених дій чи допущеної бездіяльності.

Зміст спірних постанов не містить чіткого визначення та обґрунтування допущеного позивачем порушення; акти перевірки не усувають цей недолік; у відзиві на позовну заяву та в апеляційній скарзі відповідач обмежився констатацією порушення без обґрунтування свого висновку відповідним розрахунком із зазначенням підстав для застосування максимально допустимої ваги у 40 т щодо транспортних засобів позивача.

Відтак, спірні постанови не відповідають критерію обґрунтованості, визначеному пунктом 3 частини 2 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України, тобто прийняття їх без урахування усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення. Зазначена обставина є достатньою підставою для визнання спірних постанов протиправними.

Скаржник також наполягає на помилковості висновку суду першої інстанції про недотримання процедури розгляду справи про порушення.

Пунктом 26 Порядку проведення рейдових перевірок (перевірок на дорозі), затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 08.11.2006 № 1567 визначено, що справа про порушення розглядається у присутності уповноваженої особи автомобільного перевізника. Про час і місце розгляду справи про порушення уповноважена особа автомобільного перевізника повідомляється під розписку чи рекомендованим листом із повідомленням або надсиланням на офіційну електронну адресу (за наявності). Справа про порушення розглядається в територіальному органі Укртрансбезпеки за місцезнаходженням автомобільного перевізника або за місцем виявлення порушення (за письмовою заявою уповноваженої особи автомобільного перевізника) не пізніше ніж протягом двох місяців з дня його виявлення (п. 25 Порядку № 1567).

Колегія суддів звертає увагу, що визначені у вказаних пунктах строк розгляду справи про порушення та способи повідомлення автомобільного перевізника спрямовані, перш за все, на забезпечення реалізації права участі його представника при розгляді справи про порушення. На переконання колегії суддів, відповідач мав пересвідчитись у тому, що позивач завчасно обізнаний про день, місце і час розгляду справи.

Позивач отримав повідомлення про розгляд справи 26 січня 2023 р., яке було відправлено відповідачем 11 січня 2023 р. (а.с.16) Незважаючи на відсутність доказів належного повідомлення позивача та наявність часу на розгляд справи (до 16 лютого 2023 р.), відповідач 18 січня 2023 р. прийняв спірні постанови, чим порушив право позивача, як особи, яку притягнуто до відповідальності.

Відтак, спірні постанови не відповідають критерію обґрунтованості, визначеному пунктом 9 частини 2 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України, тобто прийняті без урахуванням права особи (позивача) на участь у процесі прийняття рішення. Зазначена обставина також є достатньою підставою для визнання спірних постанов протиправними.

Суд першої інстанції цілком обґрунтовано відхилив доводи відповідача щодо застосування правового висновку Верховного Суду, сформульованого за результатами розгляду справ №809/1198/17 та №820/6755/16, оскільки в них розглядались інші, не подібні спірним, правовідносини, що врегульовані іншими нормами матеріального права.

Щодо доводів скаржника про правомірність встановлення перевищення габаритно-вагових норм за результатами документального контролю.

Як встановлено судом першої інстанції, зважування транспортних засобів під час рейдової перевірки не здійснювалось, тому, на думку суду, відповідач протиправно визначив перевищення позивачем допустимої маси вантажу.

Пунктом 16 Порядку № 1567 передбачено, що рейдова перевірка (перевірка на дорозі) може проводитися однією посадовою особою Укртрансбезпеки. Габаритно-ваговий контроль проводиться двома посадовими особами Укртрансбезпеки або однією посадовою особою Укртрансбезпеки у разі залучення посадових осіб відповідного підрозділу Національної поліції, Укравтодору, власника (балансоутримувача) пункту габаритно-вагового контролю.

Таким чином, під час проведення рейдової перевірки можливо здійснення габаритно-вагового контролю.

Постановою Кабінету Міністрів України № 879 від 27.06.2007 затверджено Порядок здійснення габаритно-вагового контролю та справляння плати за проїзд автомобільними дорогами загального користування транспортних засобів та інших самохідних машин і механізмів, вагові та/або габаритні параметри яких перевищують нормативні (Порядок № 879).

Пунктом 16 цього Порядку визначено, що габаритно-ваговий контроль включає документальний та/або точний контроль. Габаритно-ваговий контроль, крім документального, здійснюється виключно у зонах габаритно-вагового контролю посадовими особами та/або працівниками відповідних органів (п. 6 Порядку №879). Документальний габаритно-ваговий контроль це визначення загальної маси транспортного засобу шляхом додавання власної маси транспортного засобу та маси вантажу ( п. 15-1 Порядку № 879). Точний габаритно-ваговий контроль - визначення габаритно-вагових параметрів транспортного засобу на стаціонарному, автоматичному або пересувному пункті (з урахуванням похибки вимірювального обладнання) (п. 11 Порядку № 879).

Отже, документальний контроль це складова габаритно-вагового контролю, який застосовується самостійно або у сукупності із точним контролем. Документальний контроль передбачає дослідження документів, які супроводжують транспортний засіб та в яких міститься інформація про власну масу транспортного засобу та масу вантажу. Документальний контроль може проводитись поза межами пункту контролю. Метою такого контролю, як і точного контролю, є встановлення наявності перевищення нормативних габаритно-вагових норм.

У товарно-транспортних накладних № 224 та № 225 від 16 грудня 2022 р. наявна інформація про вагу транспортного засобу (автомобіля) без вантажу, причепа без вантажу, маса вантажу (а.с.45,46).

Відтак, за даними, зазначеними у товарно - транспортній накладній можливо встановити загальну масу транспортного засобу та перевірити її на відповідність ваговим нормам.

Висновок суду першої інстанції про те, що товарно-транспортна накладна не є первинним документом, що підтверджує фактичну вагу товарно-матеріальних цінностей, що перевозяться, на думку колегії суддів, є помилковим, оскільки наслідком внесення (зазначення) вантажовідправником відомостей про масу або габарити вантажу до товарно-транспортної накладної або іншого визначеного законодавством документа на вантаж, що не відповідають фактичним даним, які перевищують нормативно встановлені законодавством вагові або габаритні параметри, утворює склад адміністративного правопорушення, відповідальність за яке передбачена статтею 132-2 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Таким чином, у товарно-транспортній накладній apriori зазначаються достовірні відомості про фактичний вантаж.

Колегія суддів вважає, що перевищення вагових норм, встановлених за результатами документального контролю, не потребує фактичного зважування, оскільки транспортний засіб від самого початку був завантажений понад вагові норми, що є порушенням вимог чинного законодавства у сфері автомобільних перевезень.

Відповідач, визначаючи перевищення допустимої ваги, врахував лише вагу вантажу (брутто 44,420 т. та 50,560 т.). Вага транспортного засобу та причепу (9,700 т, 2,800 та 9,460 т.,3,800 т) ним проігнорована.

Оскільки відповідачем не визначалась загальна маса транспортного засобу шляхом додавання власної маси транспортного засобу та маси вантажу, підстави стверджувати про проведення ним належного документального контролю - відсутні.

Колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов правильного висновку щодо протиправності спірних постанов, проте не може погодитись із його обґрунтуванням в частині встановлення перевищення вагових норм виключно за результатами точного контролю (зважування).

З урахування наведеного, колегія суддів дійшла висновку про залишення апеляційної скарги без задоволення, однак вважає за необхідне змінити мотивувальну частину оскарженого рішення, виклавши його мотивувальну частину в редакції цієї постанови, що відповідатиме положенням статті 317 Кодексу адміністративного судочинства України.

Керуючись статтями 315, 317, 321, 322, 325 Кодексу адміністративного судочинства України, суд -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Державної служби України з безпеки на транспорті - залишити без задоволення.

Рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 22 травня 2023 р. в адміністративній справі №160/4406/23 - змінити, виклавши його мотивувальну частину в редакції цієї постанови.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили 12 вересня 2023 р. і оскарженню в касаційному порядку не підлягає згідно частини 5 статті 328 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий - суддя А.В. Шлай

суддя О.О. Круговий

суддя Т.С. Прокопчук