Справа № 161/9218/23
Суддя: Пахолюк А. М.
Дата ухвалення: 2023-09-14 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 161/9218/23
Провадження № 2-а/161/216/23
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

14 вересня 2023 року місто Луцьк

Луцький міськрайонний суд Волинської області

у складі:

головуючого судді Пахолюка А.М.

при секретарі Грень А.В.

за участю:

позивача ОСОБА_1

представника позивача Хитрика Р.І.

представника відповідача Соколової К.Ю.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Луцьку справу за позовною заявою ОСОБА_1 до Управління патрульної поліції у Волинській області про скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення,-

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернувся в суд із позовом до Управління патрульної поліції у Волинській області про скасування постанови по справі про адміністративне правопорушення.

Свій позов мотивує тим, що 23.05.2023 року, інспектором Управління патрульної поліції у Волинській області Ткачуком І.Г., було складено щодо нього постанову по справі про адміністративне правопорушення серії ЕГА № 1064885 за ст. 183 КУпАП (далі постанова) та накладено на нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 3400 (три тисячі чотириста) грн.

Вважає дану постанову незаконною та необґрунтованою, оскільки, виклик поліції на лінію «102», був здійснений позивачем у зв`язку з побиттям його працівником поліції ОСОБА_2 , але даний факт працівники поліції належним чином не перевірили.

Зазначає, що, 23.05.2023 року, він був свідком незаконного затримання сторонньої особи працівниками поліції ОСОБА_3 та ОСОБА_2 , та намагався з`ясувати що відбувається, але працівник поліції ОСОБА_2 спричинив йому фізичну біль в ділянці грудної клітки, таким чином, на момент здійснення виклику на спецлінію «102», в нього були всі підстави вважати, що його права порушуються та загрожує реальна небезпека його життю та здоров`ю, тому виклик до поліції був не безпідставний.

З врахуванням наведеного, просить суд скасувати постанову серії ЕГА № 1064885 від 23.05.2023 року, провадження у справі закрити.

Ухвалою суду від 08.06.2023 року відкрито провадження у справі.

У відзиві на позовну заяву, відповідач зазначив, що поліцейським УПП у Волинській області було правомірно прийнято рішення про складання відповідної постанови по справі про адміністративне правопорушення та була дотримана процедура і порядок складання адміністративних матеріалів по справі. Разом з тим, твердження позивача, описані в позовній заяві є безпідставними, необґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню, оскільки, з відеозапису з нагрудного відеореєстратора поліцейського та відеозапису з відеореєстратора поліцейського автомобіля, чітко та однозначно можна встановити, що позивач взагалі не мав ніякого відношення до правопорушення, яке було вчинене іншою особою. Розгляд справи проводився не відносно позивача, а відносно іншого учасника дорожнього руху, але позивач всіляко заважав виконанню службових обов`язків поліцейськими, коли один патрульний намагався рушити з місця з метою наздогнати особу, яка вчинила правопорушення, ОСОБА_1 перешкоджав руху службового авто та не реагував на вимогу поліцейського залишити проїжджу частину, тому інспектор тильною стороною долоні відсторонив позивача з траєкторії руху службового транспортного засобу та проїжджої частини. Також, зазначає, що під час спілкування з поліцейськими в подальшому, позивач відмовився від виклику швидкої медичної допомоги і, поліцейськими, за зовнішніми ознаками, на його тілі, не було виявлено жодних ушкоджень. Тому, вважає, що дії ОСОБА_1 були протиправними, удару в груди ніякого не було, тілесних ушкоджень не зафіксовано, біль є надуманим, а тому виклик патрульної поліції є безпідставним, що свідчить про вчинення ним адміністративного правопорушення передбаченого ст. 183 КУпАП. Крім того, ОСОБА_1 двічі телефонував на лінію «102», але оскільки на місце події прибули два екіпажі поліції, то він повідомив, що ще одного не потрібно.

В судовому засіданні позивач заявлені позовні вимоги підтримав, з підстав, зазначених у позові. Крім того, суду пояснив, що став свідком незаконного затримання поліцейськими особи, тому він вирішив втрутитися, попросив в поліцейського показати посвідчення, а працівник поліції вдарив його в грудну клітку, тому він зателефонував на лінію «102». Також зазначив, що не пам`ятає чому він повторно викликав екіпаж поліції на місці події.

Представник позивача підтримав позовні вимоги, суду пояснив що у його довірителя не було умислу щодо вчинення порушення, передбаченого ст. 183 КУпАП. Просив суд позов задовольнити.

Представник відповідача в судовому засіданні позов не визнала, з підстав, викладених у відзиві, суду пояснила, що дії працівника Управління патрульної поліції у Волинській області, щодо притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності відповідали вимогам Закону України «Про Національну поліцію» та Кодексу України про адміністративні правопорушення. Просила суд, відмовити в задоволенні позовних вимог повністю.

Заслухавши пояснення учасників справи, показання свідка, дослідивши та оцінивши представлені по справі докази в їх сукупності, суд прийшов до висновку, що в позові слід відмовити з наступних підстав.

Судом встановлено, що 23.05.2023 року інспектором Управління патрульної поліції у Волинській області Ткачуком І.Г. було складено щодо ОСОБА_1 постанову по справі про адміністративне правопорушення серії ЕГА № 1064885 за ст. 183 КУпАП (далі постанова) та накладено на нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 3400 грн. (а.с. 8).

Із змісту оскаржуваної постанови вбачається, що позивач здійснив завідомо неправдивий виклик на лінію «102», а саме зателефонував та повідомив, що його вдарив працівник поліції, хоча такої події насправді не було, таким чином гр. ОСОБА_1 вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ст. 183 КУпАП (а.с. 8).

Статтею 183 КУпАП передбачено адміністративну відповідальність за завідомо неправдивий виклик пожежно-рятувального підрозділу (частини), поліції, бригади екстреної (швидкої) медичної допомоги або інших аварійно-рятувальних формувань.

За змістом ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються в тому числі поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, на підставі показань технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису.

Оцінюючи досліджені судом докази та пояснення учасників процесу, суд зазначає наступне.

Допитаний в судовому засіданні в якості свідка ОСОБА_4 , суду пояснив, що в травні 2023 року, він перебуваючи за адресою м. Луцьк, пр. Соборності, перейшов проїзну частину в невстановленому місці, до нього під`їхали працівники патрульної поліції, яким він пояснив, що поспішає до лікаря, але вони не відпускали його. Зазначив, що позивач ОСОБА_1 знаходився на зупинці маршрутного транспорту та зробив зауваження поліцейським. Тоді, поліцейський ударив руками ОСОБА_1 , останній почав кричати, що працівник поліції його б`є, але на момент удару свідок стояв позаду позивача. Тоді, свідок почав втікати, але поліцейський його наздогнав і склав протокол про адміністративне правопорушення. В подальшому про дзвінки позивача на лінію «102» щодо виклику поліції йому не відомо.

З оглянутого відеозапису нагрудного відеореєстратора та реєстратора автомобіля (а.с. 20) вбачається, що працівники поліції складали протокол щодо порушення Правил дорожнього руху відносно чоловіка, яким в подальшому виявився ОСОБА_4 , на зупинці біля поліцейських знаходився позивач. Під час оформлення постанови про адміністративне правопорушення у якийсь момент ОСОБА_4 раптово почав втікати, один з поліцейських побіг за ним.

Інший поліцейський, сівши за кермо службового автомобіля, попередивши позивача, щоб він відійшов від автомобіля, намагався розпочати рух, щоб наздогнати ОСОБА_4 та у цей момент позивач ОСОБА_1 , вийшовши на проїзну частину дороги, став попереду службового транспортного засобу та свідомо неодноразово перешкоджав його руху, на неодноразову вимогу поліцейського покинути проїжджу частину не реагував. В подальшому, працівник поліції, вийшовши з службового автомобіля, тильною стороною долоні відсторонив гр. ОСОБА_1 з траєкторії руху транспортного засобу та проїжджої частини. При цьому будь-якого удару поліцейським в груди позивача, чи інших ударів не було.

Згідно ч. 1, 2 ст. 42 Закону України «Про Національну поліцію» поліція під час виконання повноважень, визначених цим Законом, уповноважена застосовувати такі заходи примусу: фізичний вплив (сила); застосування спеціальних засобів; застосування вогнепальної зброї. Фізичним впливом є застосування будь-якої фізичної сили, а також спеціальних прийомів боротьби з метою припинення протиправних дій правопорушників.

Відповідно до ч. 1 ст. 44 Закону України «Про Національну поліцію» поліцейський може застосовувати фізичну силу, у тому числі спеціальні прийоми боротьби (рукопашного бою), для забезпечення особистої безпеки або/та безпеки інших осіб, припинення правопорушення, затримання особи, яка вчинила правопорушення, якщо застосування інших поліцейських заходів не забезпечує виконання поліцейським повноважень, покладених на нього законом.

Водночас, диспозиція статті 183 КУпАП передбачає наявність умислу щодо усвідомлення неправдивості виклику поліції.

Враховуючи вищенаведене, суд вважає, що у даному випадку працівник поліції, застосувавши фізичну силу, що полягала у відстороненні позивача із шляху руху службового автомобіля з метою переслідування іншого правопорушника, діяв у відповідності до вимог ст.ст. 42, 44 Закону України «Про Національну поліцію».

При цьому, суд критично ставиться та не бере до уваги показання свідка ОСОБА_4 в частині того, що він був очевидцем нанесення удару позивачу поліцейським, оскільки, такі твердження спростовуються вищезазначеним відеозаписом, з якого вбачається, що за час перебування на зупинці, перед тим, як ОСОБА_4 почав тікати від поліцейських, позивач знаходився на певній відстані від працівників поліції та записував номера їх службових посвідчень, будь-якого конфлікту між ними не відбувалося. Обставини, за яких поліцейський застосовував фізичну силу щодо позивача, відбулися після того, як ОСОБА_4 сам почав втікати від поліцейських, а відтак, на думку суду, і не міг з об`єктивних причин бачити будь-яких обставин, що сталися після цього. Окрім, того, зазначений свідок, надаючи показання суду, не зміг відповісти який був характер удару, якою рукою він наносився та де у той час перебував позивач та поліцейський.

Також, з відеозапису з відеореєстратора поліцейського вбачається, що позивач повторно телефонує на лінію «102» з метою викликати поліцію, зазначаючи «Це знову вас турбує ОСОБА_1 , ви відправили ще один екіпаж, який не зафіксував, що працівник поліції вдарив мене в груди, вони склали на мене протокол і не ознайомили мене з моїм порушенням. Я хочу, щоб приїхали зараз і зафіксували на місці ….удар в груди,….. бо я стою і ледь дихаю».

Оцінюючи зазначені дії позивача суд зауважує, що характер поведінки позивача у момент його дзвінка жодним чином не свідчив про наявність фізичного болю від удару, утруднення дихання тощо, що могло б бути наслідками удару у груди, натомість, ОСОБА_1 вільно рухався та розмовляв. Крім того, у той час, поряд з позивачем знаходилися ще декілька поліцейських, які приїхали на місце події, проте, до них позивач не звертався щодо заподіяного удару, маючи таку можливість у той момент. У ході розгляду зазначеної справи, також, не встановлено будь-яких звернень позивача до правоохоронних органів чи медичних установ з приводу заподіяння йому тілесних ушкоджень грудної клітки.

Таким чином, доводи позивача, що поліцейський вдарив його в ділянку грудної клітки, повністю спростовується відеозаписом нагрудного відеореєстратора та відеозаписом з відеореєстратора поліцейського автомобіля, що в силу положень ст. 251 КУпАП, ст.ст.72, 99 КАС України, є належним та допустимим доказом.

Відтак, доводи позивача про те, що на момент здійснення виклику поліції, порушуються його права і йому загрожує реальна небезпека життю та здоров`ю, суд вважає безпідставними.

За таких обставин, суд вважає, що позивач, достеменно усвідомлюючи, що повідомляє неправдиву інформацію, повторно здійснив виклик працівників поліції, повідомивши неправдиві обставини, чим підтверджується наявність у ОСОБА_1 прямого умислу у вчиненні цих дій, а відтак і наявність у його діях ознак правопорушення, передбаченого ст.183 КУпАП.

Будь-яких інших доказів, щоб спростували обставини зазначені у постанові позивачем надано не було, натомість відповідачем у відповідності до вимог ч.2 ст.77 КАС України виконано свій обов`язок щодо доказування правомірності оскаржуваної постанови у даній справі.

Враховуючи наведене, суд вважає, що інспектор поліції при винесенні оскаржуваної постанови про притягнення позивача до адміністративної відповідальності, діяв на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачений законодавством України, у відповідності до вимог ч. 2 ст. 2 КАС України, в зв`язку з чим позовну заяву слід залишити без задоволення за необґрунтованістю, а постанову відповідача без змін.

Керуючись ст.ст. 2, 6, 9, 77, 79, 241-246, 286, 293 КАС України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Залишити без задоволення позовну заяву ОСОБА_1 до Управління патрульної поліції у Волинській області про скасування постанови по справі про адміністративне правопорушення.

Залишити без змін постанову серії ЕГА № 1064885 від 23 травня 2023 року інспектора роти № 2 батальйону Управління патрульної поліції у Волинській області Департаменту патрульної поліції лейтенанта поліції Ткачука Івана Геннадійовича про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 та накладення на нього адміністративного стягнення у вигляді адміністративного штрафу у розмірі 3400 (три тисячі чотириста) грн.

Рішення може бути оскаржене до Восьмого апеляційного адміністративного суду шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до Восьмого апеляційного адміністративного суду протягом десяти днів з дня проголошення рішення.

Суддя Луцького міськрайонного

суду Волинської області Пахолюк А.М.