Справа № 460/10275/23
Суддя: Курилець Андрій Романович
Дата ухвалення: 2023-09-13 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 вересня 2023 рокуЛьвівСправа № 460/10275/23 пров. № А/857/11949/23

Восьмий апеляційний адміністративний суд в складі:

головуючого-судді Курильця А.Р.,

суддів Затолочного В.С., Качмара В.Я.,

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області на рішення Рівненського окружного адміністративного суду від 14 червня 2023 року в справі №460/10275/23 за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області, Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області про визнання бездіяльності протиправною, зобов`язання вчинення певних дій, -

суддя в 1-й інстанції Гудима Н.С.,

час ухвалення рішення 14.06.2023 року,

місце ухвалення рішення м.Рівне,

дата складання повного тексту рішення 14.06.2023 року,

ВСТАНОВИВ:

У квітні 2023 року ОСОБА_1 (далі позивач) звернулася в суд із адміністративним позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області, Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області про визнання протиправною відмови у призначенні пенсії та зобов`язання зарахувати до страхового стажу періодів роботи, зазначених у трудовій книжці, архівній довідці, періоду догляду за особою з інвалідністю та призначити пенсію по інвалідності з 05.07.2022.

Рішенням Рівненського окружного адміністративного суду від 14 червня 2023 року адміністративний позов задоволено повністю.

Визнано протиправною відмову Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області у призначенні ОСОБА_1 пенсії по інвалідності №37 від 22.09.2022.

Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Рівненській області призначити ОСОБА_1 пенсію по інвалідності з 05.07.2022, зарахувавши до її страхового стажу період догляду за особою з інвалідністю 1 групи з 01.08.1996 по 04.12.1998, а також періоди роботи згідно з трудовою книжкою серії НОМЕР_1 від 15.03.1990, архівною довідкою №1252 від 06.09.2022.

Не погоджуючись з таким рішенням, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення норм процесуального права та неправильне застосуванням норм матеріального права, просить скасувати оскаржуване рішення та прийняти нове про відмову в задоволенні позову.

Вимоги апеляційної скарги обґрунтовує тим, що згідно з наданими позивачем до заяви документами її страховий стаж становив 07 років 04 місяці 01 день, що є недостатнім для призначенні пенсії по інвалідності. Наголошує скаржник, що позивач долучила трудову книжку серії НОМЕР_1 , однак ім`я ОСОБА_2 в свідоцтві про шлюб НОМЕР_2 04.05.1997 не відповідає даним паспорта позивача ОСОБА_3 . Відтак, для зарахування до страхового стажу періоду трудової діяльності необхідно надати уточнюючу довідку, визначену Порядком підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсії за відсутності книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України 1993 №637

Також вважає апелянт, що підставно не зараховано період з 01.08.1996 по 04.12.1998 - догляд за особою з інвалідністю, відповідно до довідки №02-10.1253 від 02.09.2022, оскільки відсутній акт обстеження фактичних обставин здійснення догляду.

Водночас період з 02.09.1987 по 01.02.1989, відповідно до архівної довідки №1252 від 06.09.2022 не зараховано, оскільки відсутній зв`язок з реєстрацією шлюбів та розірвання шлюбу.

Позивач своїм правом на подання відзиву на апеляційну скаргу не скористався, що відповідно до частини 4 статті 304 КАС України, не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції.

Колегія суддів вважає можливим розглянути дану справу в порядку письмового провадження відповідно до п.3 ч.1 ст. 311 КАС України.

Як встановлено судом та підтверджується матеріалами справи, 15.09.2022 ОСОБА_1 звернулася до ГУ ПФУ в Рівненській області з заявою про призначення пенсії по інвалідності.

Рішенням ГУ ПФУ в Житомирській області від 22.09.2022 №37 ОСОБА_1 відмовлено у призначенні пенсії, у зв`язку з відсутністю необхідного страхового стажу. При цьому, повідомлено, що страховий стаж позивача становить 7 років 4 місяці 1 день.

Відповідачем зазначено, що позивач долучила трудову книжку серії НОМЕР_1 , однак ім`я ОСОБА_2 в свідоцтві про шлюб НОМЕР_2 04.05.1997 не відповідає даним паспорта позивача ОСОБА_3 . Відтак, для зарахування до страхового стажу періоду трудової діяльності необхідно надати уточнюючу довідку, визначену Порядком підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсії за відсутності книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України 1993 №637

Також не зараховано період з 01.08.1996 по 04.12.1998 - догляд за особою з інвалідністю відповідно до довідки №02-10.1253 від 02.09.2022, оскільки відсутній акт обстеження фактичних обставин здійснення догляду.

Водночас період з 02.09.1987 по 01.02.1989 відповідно до архівної довідки №1252 від 06.09.2022 не зараховано, оскільки відсутній зв`язок з реєстрацією шлюбів та розірвання шлюбу.

Вважаючи протиправними дії відповідача, позивач звернувся з цим позовом до суду.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги в їх сукупності, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення з таких підстав.

Принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій, надання соціальних послуг з коштів Пенсійного фонду, порядок формування Накопичувального пенсійного фонду та фінансування за рахунок його коштів видатків на оплату договорів страхування довічних пенсій або одноразових виплат застрахованим особам, членам їхніх сімей та іншим особам регулює Закон України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 09.07.2003 № 1058-IV (далі - Закон № 1058-IV).

За правилами ч.1 ст.9 Закону №1058-IV в солідарній системі призначаються такі пенсійні виплати: 1) пенсія за віком; 2) пенсія по інвалідності; 3) пенсія у зв`язку з втратою годувальника.

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 30 Закону №1058-IV пенсія по інвалідності призначається в разі настання інвалідності, що спричинила повну або часткову втрату працездатності за наявності страхового стажу, передбаченого статтею 32 цього Закону.

Пенсія по інвалідності призначається незалежно від того, коли настала інвалідність: у період роботи, до влаштування на роботу чи після припинення роботи.

Згідно з п.2 ч.1 ст.45 Закону № 1058-IV пенсія по інвалідності призначається з дня встановлення інвалідності, якщо звернення за пенсією відбулося не пізніше трьох місяців з дня встановлення інвалідності.

За правилами ч.1 ст.33 Закону №1058-IV особи, яким установлено інвалідність, мають право на пенсію по інвалідності, залежно від групи інвалідності, за наявності такого страхового стажу на час настання інвалідності або на день звернення за пенсією, зокрема, для осіб з інвалідністю II та III груп: від 52 років до досягнення особою 55 років включно - 13 років.

Відповідно до ч.4 ст.24 Закону №1058-IV періоди трудової діяльності та інші періоди, що враховувалися до стажу роботи для призначення пенсії до набрання чинності цим Законом, зараховуються до страхового стажу в порядку і на умовах, передбачених законодавством, що діяло раніше, крім випадків, передбачених цим Законом.

Згідно з ч.1 ст.56 Закону України від 05.11.1991 №1788-XII "Про пенсійне забезпечення" (далі - Закон №1788-ХІІ) до стажу роботи зараховується робота, виконувана на підставі трудового договору на підприємствах, в установах, організаціях і кооперативах, незалежно від використовуваних форм власності та господарювання, а також на підставі членства в колгоспах та інших кооперативах, незалежно від характеру й тривалості роботи і тривалості перерв.

В силу вимог ст.62 Закону №1788-ХІІ основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до пункту 2.2 Інструкції про порядок ведення трудових книжок працівників, затвердженої наказом Міністерства праці України, Міністерства юстиції України, Міністерства соціального захисту населення України від 29.07.1993 №58 (далі - Інструкція №58) до трудової книжки вносяться: відомості про працівника: прізвище, ім`я та по батькові, дата народження; відомості про роботу, переведення на іншу постійну роботу, звільнення; відомості про нагородження і заохочення: про нагородження державними нагородами України та відзнаками України, заохочення за успіх у роботі та інші заохочення відповідно до чинного законодавства України; відомості про відкриття, на які видані дипломи, про використані винаходи і раціоналізаторські пропозиції та про виплачені у зв`язку з цим винагороди.

На виконання статті 62 Закону №1788-ХІІ Кабінет Міністрів України прийняв постанову "Про затвердження Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній" №637 від 12.08.1993(далі - Порядок №637).

Пунктом 1 Порядку № 637 визначено, що основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами.

Згідно з п.2 Порядку №637 у разі коли документи про трудовий стаж не збереглися, підтвердження трудового стажу здійснюється органами Пенсійного фонду на підставі показань свідків.

Відповідно до п.3 Порядку №637 за відсутності трудової книжки, а також у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження трудового стажу приймаються довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які містять відомості про періоди роботи.

Тобто, прийняття на підтвердження стажу роботи письмових трудових договорів, застосовується тільки в тому випадку, коли в трудовій книжці відсутні відповідні записи про роботу особи на підприємстві внаслідок неможливості одержання від підприємства довідки чи відповідних документів про стаж роботи.

Як встановлено судом та не заперечується сторонами, у позивача наявна трудова книжка, яку вона надала відповідачу для призначення пенсії. Однак, відповідач піддав сумніву достовірність записів у такій трудовій книжці.

Водночас, як свідчить зміст трудової книжки серії НОМЕР_1 від 15.03.1990 записи у ній завірені чіткими відтисками печаток підприємств та установ, не містять ні виправлень, ні інших позначень, які б давали підстави сумніватись у їх правдивості.

Щодо тверджень скаржника про зазначення імені позивача в свідоцтві про шлюб від 04.05.1997 Рима, то судом першої інстанції обґрунтовано відхилено такі посилання як безпідставні, оскільки інші наявні документи та відомості у них дають можливість достовірно ідентифікувати особу позивача.

Як свідчать матеріали справи, позивачем до заяви про призначення пенсії також долучалася архівна довідка трудового архіву Костопільської міської ради №1252 від 06.09.2022, згідно з якою ОСОБА_4 була прийнята на роботу з 02.09.1987 і звільнена з роботи з 02.01.1989.

Аргументи відповідача про неврахування такого періоду роботи згідно з цією довідкою до страхового стажу позивача, через відсутність зв`язку з реєстрацією шлюбів та розірвання шлюбу, суд першої інстанції підставно вважав необґрунтованим, оскільки прізвище, зазначене в архівній довідці (Вежичанін) є її дошлюбним (дівочим) прізвищем.

В період з 11.02.1989 по 12.10.1995 у зв`язку з реєстрацією шлюбу з ОСОБА_5 прізвище позивача змінювалося на ОСОБА_6 , а з 04.05.1997 у зв`язку з укладенням шлюбу з ОСОБА_7 прізвище позивача - ОСОБА_8 .

Вказані обставини підтверджуються копіями свідоцтв про одруження, розірвання шлюбу, а також Витягом з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію шлюбу щодо підтвердження дошлюбного прізвища, які були також надані позивачем до заяви про призначення пенсії.

Судом також встановлено, що відповідач не зарахував до страхового стажу позивача період з 01.08.1996 по 04.12.1998, в який вона здійснювала догляд за особою з інвалідністю відповідно до довідки №02-10.1253 від 02.09.2022, оскільки відсутній акт обстеження фактичних обставин здійснення догляду.

Згідно із вимогами п.«ж» ч.1 ст.3 Закону України «Про пенсійне забезпечення», право на трудову пенсію мають особи, які здійснюють догляд за інвалідом І групи або дитиною-інвалідом віком до 16 років, а також за пенсіонером, який за висновком медичного закладу потребує постійного стороннього догляду.

Відповідно до п.«є» ч.3 ст.56 Закону України «Про пенсійне забезпечення», до стажу роботи зараховується час догляду за інвалідом І групи або дитиною-інвалідом віком до 16 років, а також за пенсіонером, який потребує постійного стороннього догляду.

Порядок встановлення часу догляду за інвалідом І групи, дитиною-інвалідом віком до 16 років, а також пенсіонером, який за висновком медичного закладу потребує постійного стороннього догляду встановлений пунктом 10 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.1993 №637, а саме зазначений час догляду встановлюється на підставі: акта обстеження фактичних обставин здійснення догляду; документів, що засвідчують перебування на інвалідності (для інвалідів І групи і дітей-інвалідів) і вік (для престарілих і дітей-інвалідів).

Акт обстеження фактичних обставин здійснення догляду складається органами Пенсійного фонду на підставі відомостей, одержаних від органів управління житловим фондом, сільських, селищних рад народних депутатів, опитування осіб, за якими здійснюється догляд, та їхніх сусідів, інших даних.

Документами, які підтверджують перебування на інвалідності, можуть бути виписка із акта огляду медико-соціальної експертної комісії, медичні висновки, пенсійне посвідчення, посвідчення одержувача допомоги або довідка органів праці та соціального захисту населення або Пенсійного фонду та інші документи.

Документами, які підтверджують вік, можуть бути свідоцтво про народження або паспорт чи довідка житлово-експлуатаційних або інших організацій за місцем проживання (реєстрації) та інші.

Отже, складення акта обстеження фактичних обставин здійснення догляду є безпосереднім обов`язком органу Пенсійного фонду України.

Аналогічний висновок міститься в постанові Верховного Суду від 05 вересня 2018 року в справі № 197/1013/16-а.

Відповідно до довідки Управління соціального захисту населення Сарненської районної державної адміністрації від 02.09.2022 №02-10.1253 ОСОБА_1 перебувала на обліку в структурному підрозділі управління соціального захисту та з 01.08.1996 по 04.12.1998 отримувала компенсацію по догляду за особою з інвалідністю І групи на ОСОБА_9 , 1923 р.н.

Таким чином, ОСОБА_1 з 01.08.1996 по 04.12.1998 здійснювала догляд за особою з інвалідністю І групи ОСОБА_9 , 1923 р.н.

Суд першої інстанції також врахував, що сам факт догляду позивачем за ОСОБА_9 відповідачем не заперечується, однак вказується, що умовою для зарахування цього періоду до страхового стажу є наявність акту обстеження фактичних обставин здійснення догляду, який позивач не долучила до заяви про призначення пенсії.

В даному контексті слід зазначити, що акт обстеження фактичних обставин здійснення догляду складається органами Пенсійного фонду на підставі відомостей, одержаних від органів управління житловим фондом, сільських, селищних рад народних депутатів, опитування осіб, за якими здійснюється догляд, та їхніх сусідів, інших даних.

Крім того, відповідно до ч.3 ст.44 Закону №1058-ІV органи Пенсійного фонду мають право вимагати відповідні документи від підприємств, організацій і окремих осіб, видані ними для оформлення пенсії, а також в необхідних випадках перевіряти обґрунтованість їх видачі та достовірність поданих відомостей про осіб, які підлягають загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню, умови їх праці та інших відомостей, передбачених законодавством для визначення права на пенсію.

На підставі п.4.2 Порядку №22-1 при прийманні документів орган, що призначає пенсію: 1) перевіряє правильність оформлення заяви, відповідність викладених у ній відомостей про особу даним паспорта та документам про стаж; 2) перевіряє зміст і належне оформлення наданих документів; 3) перевіряє копії відповідних документів, фіксує й засвідчує виявлені розбіжності (невідповідності).

Орган, що призначає пенсію, має право вимагати від підприємств, установ та організацій, фізичних осіб дооформлення у тримісячний строк з дня подання заяви прийнятих і подання додаткових документів, передбачених законодавством, а також перевіряти обґрунтованість їх видачі.

Згідно з п.4.7 Порядку №22-1 право особи на одержання пенсії установлюється на підставі всебічного, повного і об`єктивного розгляду всіх поданих документів органом, що призначає пенсію.

Водночас, матеріали справи не містять доказів здійснення відповідачем своїх повноважень щодо отримання додаткових документів/надання позивачу допомоги в їх отриманні, які були б достатніми для зарахування спірних періодів роботи до загального стажу, зокрема, щодо оформлення акту обстеження фактичних обставин здійснення догляду за ОСОБА_9 .

Відповідач, відмовляючи у призначенні позивачу пенсії з підстав непідтвердження наявності у нього достатнього стажу роботи, будь-яких додаткових документів від нього не вимагав, жодних дій по їх самостійному отриманню не вчиняв.

З аналізу норм пенсійного законодавства вбачається, що у зв`язку із зверненням позивача щодо призначення пенсії Управління зобов`язане перевірити, зокрема, чи має заявник стаж роботи. У свою чергу, суд перевіряє, зокрема, чи діяв орган ПФУ обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії).

За таких обставин, відповідач безпідставно не врахував до страхового стажу позивача період здійснення ним догляду з особою з інвалідністю 1 групи з 01.08.1996 по 04.12.1998.

Суд вважає, що в даному випадку позивач не може бути позбавлена свого права на призначення пенсії лише через відсутність акту обстеження, який складається пенсійним органом, тобто у зв`язку з обставинами, що виникли не з вини позивача.

Зі свого боку, позивач вчинила всі необхідні для призначення пенсії дії та надала усі можливі та наявні у неї документи.

Зважаючи на встановлені в ході розгляду обставини справи, на переконання суду, відмова відповідача у призначенні позивачу пенсії по інвалідності у зв`язку з відсутністю необхідного страхового стажу є непропорційною заявленій легітимній меті, а тому її не можна вважати такою, що прийнята обґрунтовано, добросовісно та розсудливо.

Отже, як встановлено судом, згідно з довідкою до акта огляду медико-соціальною експертною комісією серії 12ААВ №482272 позивачу встановлено третю групу інвалідності з 05.07.2022 (на строк до 01.08.2023).

Відтак, належним способом відновлення порушеного права позивача є зобов`язання ГУ ПФУ в Рівненській області призначити ОСОБА_1 пенсію по інвалідності з 05.07.2022.

Решта доводів та заперечень учасників справи, висновків суду по суті позовних вимог не спростовують. Згідно з усталеною практикою Європейського суду з прав людини, зокрема у рішенні у справі "Серявін та інші проти України" від 10 лютого 2010 року, заява 4909/04, відображено принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі "Руїс Торіха проти Іспанії" від 9 грудня 1994 року, серія A, № 303-A, п.29).

Відповідно до ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає скаргу без задоволення, а рішення суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

З огляду на викладене колегія суддів приходить до висновку, що суд першої інстанції правильно встановив фактичні обставини справи та надав їм належну правову оцінку, доводами апеляційної скарги висновки, викладені в судовому рішенні не спростовуються і підстав для його скасування немає.

Враховуючи наведене вище, апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області слід залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін.

Керуючись ст.ст.308,315,316,321,322,325,328,329 КАС України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області залишити без задоволення, а рішення Рівненського окружного адміністративного суду від 14 червня 2023 року в справі №460/10275/23 без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду лише з підстав, визначених ст. 328 КАС України, протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий суддя А. Р. Курилець
судді В. С. Затолочний
В. Я. Качмар
Повне судове рішення складено 13 вересня 2023 року.