Справа № 480/10696/21
Суддя: Любчич Л.В.
Дата ухвалення: 2023-09-13 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Головуючий І інстанції: В.О. Павлічек
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 вересня 2023 р. Справа № 480/10696/21
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

Головуючого судді Любчич Л.В.,

Суддів: Спаскіна О.А. , Присяжнюк О.В. ,

розглянувши в порядку письмового провадження у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою Військової частини № НОМЕР_1 Національної гвардії України на рішення Сумського окружного адміністративного суду від 17.05.2022, вул. Герасима Кондратьєва, 159, м. Суми, 40021 по справі № 480/10696/21

за позовом ОСОБА_1

до Військової частини № НОМЕР_1 Національної гвардії України

про визнання бездіяльності протиправною та стягненя грошової компенсації, зобов`язання вчинити дії,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 (далі за текстом також позивач, ОСОБА_1 ) звернувся до адміністративного суду з адміністративним позовом до Військової частини № НОМЕР_1 Національної гвардії України (далі за текстом також відповідач, в/ч № НОМЕР_1 ), в якому просив:

- визнати протиправною бездіяльність в/ч № НОМЕР_1 щодо невиплати йому грошової компенсації вартості за неотримане речове майно та грошової компенсації за невикористані додаткові відпустки;

- стягнути з в/ч № НОМЕР_1 на його користь грошову компенсацію вартості за неотримане під час проходження військової служби речове майно у розмірі 33330,61 грн;

- зобов`язати в/ч № НОМЕР_1 нарахувати і виплатити йому грошову компенсацію за невикористані календарні дні щорічної додаткової відпустки за виконання обов`язків військової служби, пов`язаних з підвищеним нервово-емоційним та інтелектуальним навантаженням, ризиком для життя і здоров`я за 2014 рік, 2015 рік, 2016 рік, 2017 рік, 2018 рік, 2019 рік, 2020 рік.

Рішенням Сумського окружного адміністративного суду від 17.05.2022 позов задоволено.

Визнано протиправною бездіяльність в/ч № НОМЕР_1 щодо невиплати ОСОБА_1 грошової компенсації вартості за неотримане речове майно та грошової компенсації за невикористані додаткові відпустки.

Стягнуто з в/ч № НОМЕР_1 на користь ОСОБА_1 грошову компенсацію вартості за неотримане під час проходження військової служби речове майно у розмірі 33 330,61 грн;

Зобов`язано в/ч № НОМЕР_1 нарахувати і виплатити ОСОБА_1 грошову компенсацію за невикористані календарні дні щорічної додаткової відпустки за виконання обов`язків військової служби, пов`язаних з підвищеним нервово-емоційним та інтелектуальним навантаженням, ризиком для життя і здоров`я за 2014 рік, 2015 рік, 2016 рік, 2017 рік, 2018 рік, 2019 рік, 2020 рік, виходячи із грошового забезпечення станом на день звільнення з військової служби.

Стягнуто на користь ОСОБА_1 за рахунок бюджетних асигнувань в/ч № НОМЕР_1 суму судового збору в розмірі 1 816,00 грн.

Частково не погодившись із рішенням суду першої інстанції, відповідач оскаржив його в апеляційному порядку, оскільки вважає рішення незаконним та необґрунтованим, ухваленим з неправильним застосуванням норм матеріального права.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги відповідач зазначив, що судом першої інстанції при прийнятті рішення необґрунтовано правові підстави виплати грошової компенсації за додаткову відпустку, передбачену Постановою № 702.

За результатами апеляційного розгляду відповідач просить скасувати оскаржуване рішення в частині визнання протиправною бездіяльності в/ч № НОМЕР_1 щодо невиплати ОСОБА_1 грошової компенсації за невикористані додаткові відпустки та зобов`язанні відповідача нарахувати і виплатити ОСОБА_1 грошову компенсацію за невикористані календарні дні щорічної додаткової відпустки за виконання обов`язків військової служби, пов`язаних з підвищеним нервово-емоційним та інтелектуальним навантаженням, ризиком для життя і здоров`я за 2014 рік, 2015 рік, 2016 рік, 2017 рік, 2018 рік, 2019 рік, 2020 рік, виходячи із грошового забезпечення станом на день звільнення з військової служби, та ухвалити нове судове рішення, яким в цій частині в задоволенні позову відмовити.

Позивач правом на подання відзиву на апеляційну скаргу не скористався.

Відповідно до пункту третього частини першої статті 311 Кодексу адміністративного судочинства України (далі КАС України), суд апеляційної інстанції розглядає справу в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.

Колегія суддів, переглянувши справу за наявними у ній доказами, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджено у суді апеляційної інстанції, що Наказом командира в/ч № НОМЕР_1 (по стройовій частині) від 24.09.2021 № 198, головного сержанта ОСОБА_1 (Г-024883), який здав справи і обов`язки за посадою кінолога кінологічного взводу 1-го стрілецького батальйону та звільненого відповідно до підпункту «е» пункту 2 частини п`ятої статті 26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» у запас з військової служби Наказом командувача Національної гвардії України по особовому складу від 10.09.2021 № 172 о/с (у зв`язку з набранням законної сили обвинувальним вироком суду, яким призначено покарання у виді позбавлення волі, обмеження волі, позбавлення військового звання чи позбавлення права займати певні посади) 24 вересня 2021 року, виключено зі списків особового складу військової частини та всіх видів забезпечення (а.с. 15).

Позивач звернувся до відповідача з рапортом від 24.09.2021 щодо нарахування та виплати йому компенсації вартості за неотримане речове майно (а.с. 16). В подальшому позивач звернувся до в/ч № НОМЕР_1 із заявою від 29.09.2021 щодо вирішення питання про виплату грошової компенсації за неотримане речове майно (а.с. 18). Листом від 04.10.2021 № 2/22/11/2-1893 відповідач повідомив позивача, що виплата грошової компенсації за неотримане речове майно під час проходження служби буде проведена після надходження додаткового фінансування (а.с. 19).

При цьому відповідно до довідки від 23.09.2021 за № 404 в/ч НОМЕР_1 вартість речового майна, що належить до видачі ОСОБА_1 становить 33 330,61 грн. (а.с. 17).

Також позивач звертався до в/ч № НОМЕР_1 із заявою від 29.09.2021, в якій просив вирішити питання про нарахування та виплату грошової компенсації за не використані додаткові відпустки протягом 2014-2021 років за у кількості 8 днів щороку відповідно до Постанови КМУ №702 від 01.08.2012 (а.с. 21).

Листом від 07.10.2021 № 2/22/12/5-1955 в/ч НОМЕР_1 повідомила позивача, що у зв`язку з настанням особливого періоду надання щорічних додаткових відпусток в кількості 8 діб, визначених Постановою Кабінету Міністрів України від 01.08.2012 № 702 Про затвердження переліку місцевостей з особливими природними, географічними, геологічними, кліматичними, екологічними умовами та переліків військових посад, виконання обов`язків військової служби за якими пов`язано з підвищеним нервово-емоційним та інтелектуальним навантаженням, ризиком для життя і здоров`я, а також Порядку надання та визначення тривалості щорічної додаткової відпустки залежно від часу проходження служби в зазначених умовах (зі змінами) було призупинено (а.с. 21).

Оскільки ані під час звільнення позивача з військової служби, ані до цього часу відповідачем не було здійснено виплату грошової компенсації за належні до видачі предмети речового майна та грошової компенсації за невикористані дні додаткової відпустки за виконання обов`язків військової служби, пов`язаних з підвищеним нервово-емоційним та інтелектуальним навантаженням, ризиком для життя і здоров`я, позивач звернувся до суду з позовом у цій справі.

Задовольняючи позовні вимоги в частині визнання протиправною бездіяльності в/ч НОМЕР_1 щодо невиплати ОСОБА_1 грошової компенсації за невикористані додаткові відпустки та зобов`язанні відповідача нарахувати і виплатити ОСОБА_1 грошову компенсацію за невикористані календарні дні щорічної додаткової відпустки за виконання обов`язків військової служби, пов`язаних з підвищеним нервово-емоційним та інтелектуальним навантаженням, ризиком для життя і здоров`я за 2014 рік, 2015 рік, 2016 рік, 2017 рік, 2018 рік, 2019 рік, 2020 рік, виходячи із грошового забезпечення станом на день звільнення з військової служби, суд першої інстанції, виходячи з приписів чинного законодавства та встановлених обставин справи, дійшов висновку, що позивач має право на щорічну додаткову відпустку пов`язану з підвищеним нервово - емоційним та інтелектуальним навантаженням, ризиком для життя і здоров`я.

Відповідно до ч. 1 ст. 308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Виходячи з положень вказаної норми законодавства, колегія суддів переглядає рішення суду першої інстанції в тій частині, що оскаржується відповідачем.

Надаючи правову оцінку встановленим обставинам та доводам учасників справи у цій частині, суд апеляційної інстанції виходить з такого.

Частиною другою статті 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до частини першої статті 2 Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу" № 2232-ХІІ від 25 березня 1992 року (далі Закон України № 2232-XII) військова служба є державною службою особливого характеру, яка полягає у професійній діяльності придатних до неї за станом здоров`я і віком громадян України, іноземців та осіб без громадянства, пов`язаній з обороною України, її незалежності та територіальної цілісності.

Статтею 4 Закону України "Про відпустки" передбачено такі види щорічних відпусток: основна відпустка (стаття 6 цього Закону); додаткова відпустка за роботу зі шкідливими та важкими умовами праці (стаття 7 цього Закону); додаткова відпустка за особливий характер праці (стаття 8 цього Закону); інші додаткові відпустки, передбачені законодавством.

Згідно з абз. 1-2 ч. 4 статті 10-1 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей", військовослужбовцям, виконання обов`язків військової служби яких пов`язано з підвищеним нервово-емоційним та інтелектуальним навантаженням або здійснюється в особливих природних географічних, геологічних, кліматичних і екологічних умовах та умовах підвищеного ризику для життя і здоров`я, крім військовослужбовців строкової військової служби, надається щорічна додаткова відпустка із збереженням грошового та матеріального забезпечення. Тривалість такої щорічної додаткової відпустки визначається залежно від часу проходження служби в цих умовах та не може перевищувати 15 календарних днів.

Перелік місцевостей з особливими природними географічними, геологічними, кліматичними, екологічними умовами, військових посад, виконання обов`язків військової служби яких пов`язано з підвищеним нервово-емоційним та інтелектуальним навантаженням, ризиком для життя і здоров`я, а також порядок надання та тривалість щорічної додаткової відпустки залежно від часу проходження служби в зазначених умовах визначаються Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до п.п 1 та 11 Порядку надання та визначення тривалості щорічної додаткової відпустки залежно від часу проходження служби в місцевостях з особливими природними, географічними, геологічними, кліматичними, екологічними умовами та на посадах, виконання обов`язків військової служби за якими пов`язано з підвищеним нервово-емоційним та інтелектуальним навантаженням, ризиком для життя і здоров`я, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 01.08.2012 № 702, щорічні додаткові відпустки із збереженням грошового та матеріального забезпечення за виконання обов`язків військової служби в місцевостях з особливими природними, географічними, геологічними, кліматичними, екологічними умовами, пов`язане з підвищеним нервово-емоційним та інтелектуальним навантаженням, ризиком для життя і здоров`я (далі - додаткова відпустка), надаються військовослужбовцям у році, що настає після календарного року, під час якого військовослужбовці проходили військову службу в умовах та (або) на посадах, виконання обов`язків військової служби за якими надає право на зазначену додаткову відпустку (крім військовослужбовців строкової служби), і можуть бути використані за їх бажанням одночасно із щорічною основною відпусткою або окремо.

Щорічна додаткова відпустка надається в календарних днях пропорційно фактичному часу виконання обов`язків військової служби в зазначених умовах та (або) на посадах.

З матеріалів справи, а саме з довідки в/ч НОМЕР_1 від 06.10.2021 № 2/22/7-369, встановлено, що позивач проходив військову службу за контрактом у в/ч № НОМЕР_1 АДРЕСА_1 на посадах: стрілець 3-ї спеціальної комендатури з 05.08.2013 по 08.01.2014; молодший контролер 3-ї спеціальної комендатури з 08.01.2014 по 01.08.2014; старший інструктор кінологічного взводу з 01.08.2014 по 28.09.2017; інструктор кінологічного взводу з 28.09.2017 по 12.11.2020; кінолог кінологічного взводу з 12.11.2020 по 24.09.2021 (а.с. 22). При цьому, як зазначено представником відповідача у відзиві, в/ч НОМЕР_1 відповідно до призначення здійснює охорону та оборону Шосткінського казенного заводу " ІНФОРМАЦІЯ_1 " та Шосткінський казенний завод Імпульс (а.с. 34).

Відповідно до Переліку військових посад Національної гвардії, виконання обов`язків військової служби за якими пов`язано з підвищеним нервово-емоційним та інтелектуальним навантаженням, ризиком для життя і здоров`я (додаток № 3 до Постанови Кабінету Міністрів України від 01.08.2012 № 702, далі - Перелік), посади військовослужбовців, які здійснюють охорону державних підприємств "Горлівський хімічний завод", "Павлоградський хімічний завод", Шосткинського казенного заводу " ІНФОРМАЦІЯ_1 " та Шосткинського казенного заводу "Імпульс", Донецького казенного заводу хімічних виробів, Рубіжанського казенного хімічного заводу "Зоря", зокрема, інструктора, старшого інструктора та стрільця (п. 92, 93, 99 Переліку) відноситься до посад, виконання обов`язків військової служби за якими пов`язано з підвищеним нервово-емоційним та інтелектуальним навантаженням, ризиком для життя і здоров`я. Максимальна тривалість щорічної додаткової відпустки складає 8 календарних днів.

Тобто позивач має право на щорічну додаткову відпустку пов`язану з підвищеним нервово - емоційним та інтелектуальним навантаженням, ризиком для життя і здоров`я.

При цьому колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про необґрунтованість посилання відповідача на те, що лише факт перебування на посаді не дає права позивачеві на отримання додаткової відпустки за виконання обов`язків військової служби, пов`язаних з підвищеним нервово-емоційним та інтелектуальним навантаженням, ризиком для життя і здоров`я, оскільки нормативно-правовий акт, який регулює спірні правовідносини, не ставить у залежність набуття права на спірну відпустку від фактичного часу виконання таких обов`язків, наявності наказу командира тощо, а визначає вказане право на додаткову відпустку виключно з фактом перебування на посаді згідно з Переліком.

В свою чергу, відповідно до абз. 3 ч. 14 ст. 10-1 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей", у рік звільнення зазначених в абзацах першому та другому цього пункту військовослужбовців зі служби у разі невикористання ними щорічної основної або додаткової відпустки їм виплачується грошова компенсація за всі невикористані дні щорічної основної відпустки, а також дні додаткової відпустки, у тому числі військовослужбовцям-жінкам, які мають дітей.

Крім того, п. 5 розділу XXXI Наказу Міністерства внутрішніх справ Про затвердження Інструкції про порядок виплати грошового забезпечення та одноразової грошової допомоги при звільненні військовослужбовцям Національної гвардії України та іншим особам від 15.03.2018 №200, встановлено, що у рік звільнення військовослужбовців зі служби, зазначених у пунктах 3, 4 цього розділу, у разі невикористання ними щорічної основної та додаткової відпусток їм виплачується грошова компенсація за всі невикористані дні щорічної основної відпустки, а також дні додаткової відпустки.

Отже, норми Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" та Наказу Про затвердження Інструкції про порядок виплати грошового забезпечення та одноразової грошової допомоги при звільненні військовослужбовцям Національної гвардії України та іншим особам не обмежують та не припиняють право військовослужбовця на отримання у рік звільнення виплати грошової компенсації за всі невикористані дні додаткової відпустки, право на яку набуто під час проходження військової служби, у т.ч. в особливий період з моменту оголошення мобілізації.

Наведеними нормативними актами також регламентовано умови та порядок виплати військовослужбовцям компенсації за невикористані дні відпустки.

Водночас, Порядок надання та визначення тривалості щорічної додаткової відпустки залежно від часу проходження служби в місцевостях з особливими природними, географічними, геологічними, кліматичними, екологічними умовами та на посадах, виконання обов`язків військової служби за якими пов`язано з підвищеним нервово-емоційним та інтелектуальним навантаженням, ризиком для життя і здоров`я, не містить вимоги про використання відпустки виключно в тому році, що настає після календарного року, під час якого військовослужбовці проходили військову службу в умовах та (або) на посадах, виконання обов`язків військової служби за якими надає право на зазначену додаткову відпустку, та навпаки надає право використовувати право на таку відпустку окремо у будь-який час після такого календарного року.

А відтак доводи відповідача, що з урахуванням ст.10-1 Закону №2011-ХІ, Наказу № 200 передбачено компенсацію для військовослужбовців за невикористання додаткової відпустки за поточний рік за кожен місяць служби (фактичний час) в рік звільнення та відповідно не передбачено права на отримання компенсації за нереалізацію пільг, у тому числі такої як додаткова відпустка за всі роки, в яких така відпустка не використовувалася, є також необґрунтованими.

Враховуючи викладене, колегія суддів погоджується з судом першої інстанції, що відповідачем протиправно ненараховано та невиплачено ОСОБА_1 компенсацію за невикористані дні додаткової відпустки за виконання обов`язків військової служби, пов`язаних з підвищеним нервово-емоційним та інтелектуальним навантаженням, ризиком для життя і здоров`я за період з 2014 по 2020 рік, виходячи із грошового забезпечення станом на день звільнення з військової служби,.

Доводи апеляційної скарги не спростовують правильності висновків, якими мотивоване рішення суду першої інстанції, та не дають підстав вважати висновки суду першої інстанції помилковими, а застосування судом норм матеріального права - неправильним.

Відповідно до пункту першого частини першої статті 315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін.

Згідно зі статтею 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Отже, колегія суддів, переглянувши справу, дійшла висновку, що суд першої інстанції ухвалив рішення відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права, на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи, а тому оскаржуване рішення в оскаржуваній частині слід залишити без змін.

Ураховуючи положення статті 139 КАС України, підстави для зміни розподілу судових витрат відсутні.

Керуючись ст. ст. 243, 250, 311, 315, 316, 321 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Військової частини № НОМЕР_1 Національної гвардії України - залишити без задоволення.

Рішення Сумського окружного адміністративного суду від 17 травня 2022 року по справі № 480/10696/21 залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя-доповідач Л.В. Любчич
Судді О.А. Спаскін О.В. Присяжнюк