Справа № 420/1462/23
Суддя: Кравченко К.В.
Дата ухвалення: 2023-09-13 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

13 вересня 2023 р.м. ОдесаСправа № 420/1462/23

Перша інстанція: суддя Самойлюк Г.П.,

повний текст судового рішення

складено 08.05.2023, м. Одеса

П`ятий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді Кравченка К.В.,
судді Джабурія О.В.,
судді Вербицької Н.В.,

розглянувши у порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Одеського окружного адміністративного суду від 08 травня 2023 року по справі за позовом ОСОБА_1 до Міністерства оборони України, військової частини НОМЕР_1 в особі командира полковника ОСОБА_2 про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії, -

В С Т А Н О В И В:

У січні 2023 року ОСОБА_1 (далі позивач) звернувся до суду з позовом до військової частини НОМЕР_1 (далі відповідач, ВЧ НОМЕР_1 ), Міністерства оборони України, в якому (з врахуванням уточнень від 10.02.2023 року) просив:

- визнати протиправною бездіяльність суб`єкта владних повноважень Міністерства оборони України та ВЧ НОМЕР_1 в особі полковника ОСОБА_2 ;

- контракт про проходження військової служби у Збройних Силах України на посадах осіб рядового складу від 12.06.2020 року між Міністерством оборони України в особі командира ВЧ НОМЕР_1 ОСОБА_2 про проходження військової служби у Збройних Силах України на посадах осіб рядового складу ОСОБА_1 розірвати.

В обґрунтування позовних вимог було зазначено, що внаслідок зарахування позивача до вищого навчального закладу студентом денної форми навчання з 01.09.2022 року, позивач неодноразово звертався до відповідача з рапортом про дострокове розірвання контракту, однак станом на час звернення до суду, рапорт не розглянутий керівництвом по суті та позивач не отримав жодної відповіді. Позивач вважає, що відповідач протиправно не вчиняє дій щодо розірвання контракту про проходження ним військової служби.

Рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 08.05.2023 року в задоволенні позову відмовлено.

Справу було розглянуто за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін.

Не погоджуючись з вказаним рішенням, позивач подав апеляційну скаргу, в якій, вказуючи на порушення судом першої інстанції норм матеріального права, просить рішення суду першої інстанції скасувати та прийняти нову постанову, якою задовольнити позовні вимоги повністю.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла наступного.

З матеріалів справи вбачається та судом першої інстанції встановлено, що позивач, ІНФОРМАЦІЯ_1 , є громадянином України, що підтверджується копією паспорта громадянина України, та має реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2 .

Позивач є учасником бойових дій, що підтверджується посвідченням серії № НОМЕР_3 виданим Управлінням персоналу штабу Командування ВМС ЗС України.

12.06.2020 року між Міністерством оборони України в особі тимчасово виконуючого обов`язки командира ВЧ НОМЕР_1 та позивачем укладено контракт про проходження громадянами України військової служби у Збройних силах України на посадах осіб рядового складу строком на 3 (три) роки. Контракт може бути достроково припинено (розірвано) з ініціативи Міністерства оборони України або громадянина України в порядку та на підставах, визначених Законом України «Про військовий обов`язок та військову службу» та Положенням про проходження громадянами України військової служби в Збройних силах України.

Наказом командира ВЧ НОМЕР_1 (по особовому складу) від 12.06.2020 року №88-РС позивача призначено на посаду оператора взводу протитанкових керованих ракет батареї протитанкових керованих ракет протитанкового артилерійського дивізіону бригадної артилерійської групи ВЧ НОМЕР_1 .

Відповідно до наказу командира ВЧ НОМЕР_1 (по стройовій частині) від 16.06.2020 року №133 позивача було зараховано до списків особового складу частини та на всі види забезпечення.

Відповідно до рапорту від 18.11.2022 року на ім`я командира ВЧ НОМЕР_1 , позивач просив відповідача розірвати укладений 12.06.2020 року контракт у зв`язку з тим, що він розпочав навчання на денній формі навчання у вищому учбовому закладі Центральноукраїнському національному технічному університеті.

Проте, як зазначено у позовній заяві, на час подання позову до суду, позивач так і не отримав жодної відповіді на поданий рапорт, що і стало підставою звернення до суду з даною позовною заявою.

Відмовляючи в задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції виходив з того, що припинення дії контракту про проходження громадянами України військової служби у Збройних силах України на посадах осіб рядового складу, під час дії воєнного стану, з підстав навчання громадянина України на денній формі навчання у вищому учбовому закладі, діючим законодавством не передбачено.

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду першої інстанції, виходячи з наступного.

Правове регулювання відносин між державою і громадянами України у зв`язку з виконанням ними конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, а також загальні засади проходження в Україні військової служби здійснює визначається Законом України «Про військовий обов`язок і військову службу».

Відповідно до ч.6 ст.2 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» (в редакції чинній на час виникнення спірних правовідносин) види військової служби:

строкова військова служба;

військова служба за призовом під час мобілізації, на особливий період;

військова служба за контрактом осіб рядового складу;

військова служба за контрактом осіб сержантського і старшинського складу;

військова служба (навчання) курсантів вищих військових навчальних закладів, а також вищих навчальних закладів, які мають у своєму складі військові інститути, факультети військової підготовки, кафедри військової підготовки, відділення військової підготовки (далі - вищі військові навчальні заклади та військові навчальні підрозділи вищих навчальних закладів);

військова служба за контрактом осіб офіцерського складу;

військова служба за призовом осіб офіцерського складу;

військова служба за призовом осіб із числа резервістів в особливий період.

Як вбачається з матеріалів справи та не заперечується сторонами по справі, позивач проходить військову службу саме за контрактом осіб рядового складу.

Відповідно до ч.2 ст.23 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» для громадян України, які приймаються на військову службу за контрактом та призначаються на посади, установлюються такі строки військової служби в календарному обчисленні, зокрема, для осіб рядового складу - 3 роки.

Статтею 24 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» передбачено, що початком проходження військової служби, для громадян, прийнятих на військову службу за контрактом, вважається день зарахування до списків особового складу військової частини (військового навчального закладу, установи тощо), а закінченням проходження військової служби вважається день виключення військовослужбовця зі списків особового складу військової частини (військового навчального закладу, установи тощо) у порядку, встановленому положеннями про проходження військової служби громадянами України.

Як зазначено вище, наказом командира ВЧ НОМЕР_1 (по стройовій частині) від 16.06.2020 року №133 позивача було зараховано до списків особового складу частини та на всі види забезпечення, тобто контракт між позивачем та Міністерством оборони України в особі тимчасово виконуючого обов`язки командира ВЧ НОМЕР_1 набрав чинності з 16.06.2020 року та повинен був припинити свою дію 16.06.2023 року або з підстав передбачених законом.

Однак, 24.02.2022 року у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України, Законом України «Про затвердження Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» затверджено Указ Президента України від 24.02.2022 року №65/2022 «Про введення воєнного стану в Україні» на всій території України введено воєнний стан та з метою забезпечення оборони держави, підтримання бойової і мобілізаційної готовності Збройних Сил України та інших військових формувань, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до пунктів 1, 17, 20 частини 1 статті 106 Конституції України, Законом України «Про затвердження Указу Президента України «Про загальну мобілізацію» затверджено Указ Президента України від 24.02.2022 року №65/2022 «Про загальну мобілізацію», відповідно до якого оголошено та проведено загальну мобілізацію.

Тобто, з 24.02.2022 року на всій території України введено воєнний стан та проведено загальну мобілізацію.

Частиною 5 ст.26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» передбачені підстави за якими контракт припиняється (розривається), а військовослужбовці, які проходять військову службу за контрактом, звільняються з військової служби.

Всі вказані в ч.5 ст.26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» підстави для припинення (розривання) контракту поділяються на три основних обставини та застосовуються:

у мирний час (п.1);

під час дії особливого періоду (крім періодів з моменту оголошення мобілізації - протягом строку її проведення, який визначається рішенням Президента України, та з моменту введення воєнного стану - до оголошення демобілізації) (п.2);

з моменту оголошення мобілізації - протягом строку її проведення, який визначається рішенням Президента України, та з моменту введення воєнного стану - до оголошення демобілізації (п.3).

Як вже було встановлено вище, позивач проходить військову службу за контрактом осіб рядового складу з 16.06.2020 року та з 24.02.2022 року на всій території України введено воєнний стан та проведено загальну мобілізацію.

Отже, підстави для припинення (розривання) контракту між позивачем та відповідачем передбачені п.3 ч.5 ст.26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу».

Відповідно до п.3 ч.5 ст.26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» контракт припиняється (розривається), а військовослужбовці, які проходять військову службу за контрактом, звільняються з військової служби на підставах з моменту оголошення мобілізації - протягом строку її проведення, який визначається рішенням Президента України, та з моменту введення воєнного стану - до оголошення демобілізації:

а) за віком - у разі досягнення граничного віку перебування на військовій службі;

б) за станом здоров`я - на підставі висновку (постанови) військово-лікарської комісії про непридатність до військової служби з виключенням з військового обліку;

в) у зв`язку з набранням законної сили обвинувальним вироком суду, яким призначено покарання у виді позбавлення волі, обмеження волі або позбавлення військового звання;

г) через такі сімейні обставини або інші поважні причини (якщо військовослужбовці не висловили бажання продовжувати військову службу):

у зв`язку з вихованням дитини з інвалідністю віком до 18 років;

у зв`язку з вихованням дитини, хворої на тяжкі перинатальні ураження нервової системи, тяжкі вроджені вади розвитку, рідкісні орфанні захворювання, онкологічні, онкогематологічні захворювання, дитячий церебральний параліч, тяжкі психічні розлади, цукровий діабет I типу (інсулінозалежний), гострі або хронічні захворювання нирок IV ступеня, дитини, яка отримала тяжку травму, потребує трансплантації органа, потребує паліативної допомоги, що підтверджується документом, виданим лікарсько-консультативною комісією закладу охорони здоров`я в порядку та за формою, встановленими центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну політику у сфері охорони здоров`я, але якій не встановлено інвалідність;

у зв`язку з необхідністю здійснення постійного догляду за хворою дружиною (чоловіком), дитиною, а також батьками своїми чи дружини (чоловіка), що підтверджується відповідним медичним висновком медико-соціальної експертної комісії або лікарсько-консультативної комісії закладу охорони здоров`я;

у зв`язку з необхідністю здійснення опіки над особою з інвалідністю, визнаною судом недієздатною;

у зв`язку з необхідністю здійснення постійного догляду за особою з інвалідністю I групи;

у зв`язку з необхідністю здійснення постійного догляду за особою з інвалідністю II групи або за особою, яка за висновком медико-соціальної експертної комісії або лікарсько-консультативної комісії закладу охорони здоров`я потребує постійного догляду, у разі відсутності інших осіб, які можуть здійснювати такий догляд;

військовослужбовці-жінки - у зв`язку з вагітністю;

військовослужбовці-жінки, які перебувають у відпустці для догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку, а також якщо дитина потребує домашнього догляду тривалістю, визначеною в медичному висновку, але не більш як до досягнення нею шестирічного віку;

один із подружжя, обоє з яких проходять військову службу і мають дитину (дітей) віком до 18 років;

військовослужбовці, які самостійно виховують дитину (дітей) віком до 18 років;

ґ) за власним бажанням (для військовослужбовців із числа іноземців та осіб без громадянства, які проходять військову службу за контрактом у Збройних Силах України).

З наведеного вбачається, що законодавством не передбачено такої підстави, як навчання громадянина України на денній формі навчання у вищому учбовому закладі, для припинення (розірвання) контракту та звільнення з військової служби з моменту оголошення мобілізації - протягом строку її проведення, який визначається рішенням Президента України, та з моменту введення воєнного стану - до оголошення демобілізації.

Також ч.7 ст.26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» передбачено, що звільнення військовослужбовців з військової служби здійснюється в порядку, передбаченому положеннями про проходження військової служби громадянами України.

Указом Президента України №1153/2008 від 10.12.2008 року затверджено «Положення про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України» (далі - Положення), яким визначається порядок проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України та регулюються питання, пов`язані з проходженням такої служби під час виконання громадянами військового обов`язку в запасі.

Відповідно до п.35 вказаного Положення контракт припиняється (розривається), а військовослужбовець звільняється з військової служби (крім випадку, передбаченого пунктом 195 цього Положення):

1) за рішенням командування військової частини за наявності підстав, передбачених підпунктами "а" - "г", "д", "е", "є", "з" - "й", "л" та "о" пункту 1 частини п`ятої статті 26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу»;

Під час дії особливого періоду контракт припиняється (розривається), а військовослужбовець звільняється з військової служби за рішенням командування військової частини у період:

після закінчення строку проведення мобілізації та до моменту введення воєнного стану - на підставах, передбачених пунктом 2 (крім підстав, передбачених підпунктами "ґ", "й" та "к") частини п`ятої статті 26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу»;

протягом строку проведення мобілізації та з моменту введення воєнного стану - до оголошення демобілізації - на підставах, передбачених пунктом 3 частини п`ятої статті 26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу»;

2) за бажанням військовослужбовця - за наявності підстав, передбачених підпунктами "а", "б", "в", "ґ", "ж", "к" пункту 1, а в особливий період (крім строку проведення мобілізації та дії воєнного стану) - за наявності підстав, передбачених підпунктами "а", "б", "в", "ґ", "й" та "к" пункту 2 частини п`ятої статті 26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу».

Таким чином, п.35 Положення відповідає п.3 ч.5 ст.26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» та не суперечить йому.

За таких обставин, колегія суддів вважає, що доводи позивача про те, що контракт, укладений між ним та відповідачем про проходження військової служби на посадах осіб рядового складу, повинен бути припиненим (розірваним) на підставі навчання його на денній формі навчання у вищому учбовому закладі, є безпідставними та такими, що ґрунтуються на помилковому розумінні норм діючого законодавства.

Крім цього, суд першої інстанції вірно звернув увагу на те, що відповідно п.233 Положення військовослужбовці, які бажають звільнитися з військової служби, подають по команді рапорти та документи, які підтверджують підстави звільнення. У рапортах зазначаються:

підстави звільнення з військової служби;

думка військовослужбовця щодо його бажання проходити службу у військовому резерві Збройних Сил України за відповідною військово-обліковою спеціальністю;

районний (міський) територіальний центр комплектування та соціальної підтримки, до якого повинна бути надіслана особова справа військовослужбовця.

Як встановлено вище, 18.11.2022 року позивач подав рапорт на ім`я командира ВЧ НОМЕР_1 , в якому просив відповідача розірвати укладений 12.06.2020 року контракт у зв`язку з тим, що він розпочав навчання на денній формі навчання у вищому учбовому закладі Центральноукраїнському національному технічному університеті.

Однак, судом першої інстанції встановлено та підтверджується матеріалами справи, що на екземплярі рапорту від 18.11.2022 року, копію якого надано позивачем до суду, відсутня печатка або будь-яка інша відмітка військової частини НОМЕР_1 із зазначенням номеру та дати вхідного документа. Крім того, позивачем не наданий будь-який інший доказ на підтвердження надсилання та отримання відповідачем вказаного рапорту.

За таких обставин, колегія суддів вважає, що наявними в матеріалах справи доказами не підтверджується допущення відповідачем протиправної бездіяльності щодо не розірвання (припинення) з позивачем контракту та не звільнення його з військової служби за його рапортом.

Таким чином, колегія суддів робить висновок, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи, порушень матеріального та процесуального права при вирішенні справи не допустив, а наведені в скарзі доводи правильність висновків суду не спростовують.

За таких обставин апеляційна скарга задоволенню не підлягає.

Керуючись ст.311, ст.315, ст.316, ст.321, ст.322, ст.325, ст.328 КАС України, апеляційний суд,

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а рішення Одеського окружного адміністративного суду від 08 травня 2023 року - залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення з підстав, передбачених ст.328 КАС України.

Головуючий суддя К.В. Кравченко
Судді О.В. Джабурія Н.В. Вербицька