Справа № 480/8810/23
Суддя: А.Б. Діска
Дата ухвалення: 2023-09-12 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

СУМСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
12 вересня 2023 року Справа № 480/8810/23
Сумський окружний адміністративний суд у складі:
головуючого судді - Діски А.Б.,
за участю секретаря судового засідання - Олійник К.О.,
позивача - ОСОБА_1 ,
представника відповідача - Балаби Л. О.,
представника третьої особи - Дєдушкіної Є. В.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в м. Суми адміністративну справу №480/8810/23 за позовом ОСОБА_1 до Ковпаківського відділу державної виконавчої служби у м. Суми Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції, Старшого державного виконавця Ковпаківського відділу державної виконавчої служби у місті Суми Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції України Мостіпан Оксани Іванівни, треті особи: Державна служба України з безпеки на транспорті, Відділ державного нагляду (контролю) у Сумській області Державної служби України з безпеки на транспорті, Головне управління Державної казначейської служби України у Сумській області про визнання дій незаконними та скасування постанов,-
В С Т А Н О В И В:
ОСОБА_1 звернувся до Сумського окружного адміністративного суду із вказаним позовом про визнання протиправними дій, скасування постанов та стягнення матеріальної та моральної шкоди.
Позовні вимоги обґрунтовані тим, що державним виконавцем було протиправно винесено оскаржувані постанови, оскільки постанова відділу державного нагляду (контролю) у Сумській області Державної служби України з безпеки на транспорті, як виконавчий документ, не набрала законної сили через те, що така оскаржується позивачем в суді. Позивач вважає, що в зв`язку з цим, постанова Укртрансбезпеки не може бути виконана до розгляду судом адміністративної справи щодо її оскарження.
Також позивач вважає, що у разі відмови судом щодо визнання протиправною та скасування постанови про застосування адміністративно-господарського штрафу, позивач має право добровільно протягом 15 днів сплатити застосований відносно нього штраф, без сплати витрат виконавчого провадження та виконавчого збору.
Ухвалою від 30.08.2023 судом прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі, з урахуванням особливостей розгляду даної категорії справ, передбачених ст. ст. 268, 269, 270-272, 287 Кодексу адміністративного судочинства України.
У поданому відзиві на позовну заяву представник відповідача, посилаючись на необгрунтованість позовних вимог, просить у задоволенні позову відмовити. Вказує, що на момент відкриття виконавчого провадження та здійснення виконавчих дій інформація про оскарження від сторін виконавчого провадження не надавалась державному виконавцю. У державного виконавця на момент відкриття виконавчого провадження були всі законні підстави для відкриття, в законі відсутня імперативна норма, що зобов`язувала б державного виконавця в кожному конкретному випадку перевіряти інформацію на момент відкриття виконавчого провадження, якщо виконавчий документ відповідає вимогам ст. 4 Закону України «Про виконавче провадження».
Головне управління Державної казначейської служби України в Сумській області подало до суду письмові пояснення, в яких зазначило, що органи Казначейства здійснюють безспірне списання коштів з боржників на підставі виконавчих документів, визначених Законом України «Про виконавче провадження».
Позивач у судовому засіданні позовні вимоги підтримав.
Представник відповідача проти задоволення позову заперечувала.
Представник третьої особи Головного управління Державної казначейської служби України в Сумській області зазначила, що правовідносини, що стали предметом позову, виникли між позивачем та органом державної виконавчої служби. Порядком повернення коштів, помилково або надміру зарахованих до державного та місцевих бюджетів, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 03.09.2013 № 787 визначено механізм повернення помилково сплачених коштів, у тому числі штрафів.
Повідомлені про дату, час та місце розгляду справи інші учасники справи в судове засідання не з`явились, будь-яких клопотань до суду не подавали.
Заслухавши пояснення позивача, представника відповідача та третьої особи, дослідивши письмові докази у справі, суд вважає, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню, виходячи з наступного.
Відділом державного нагляду (контролю) у Сумській області Державної служби України з безпеки на транспорті 22.05.2023 винесено постанову про застосування відносно позивача адміністративно-господарського штрафу № 342652 (а.с. 40).
Як вбачається з ухвали Сумського окружного адміністративного суду про відкриття провадження у справі № 480/5203/23 від 12.06.2023 ОСОБА_1 було оскаржено вказану постанову до суду (а.с. 16).
Листом від 22.06.2023 Відділ державного нагляду (контролю) у Сумській області Державної служби України з безпеки на транспорті звернувся до Ковпаківського відділу державної виконавчої служби у місті Суми Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції із заявою про відкриття виконавчого провадження з примусового виконання постанови про застосування до ОСОБА_1 адміністративно-господарського штрафу (а.с. 35).
Разом з постановою про відкриття виконавчого провадження №72282532 державним виконавцем винесено постанови про розмір мінімальних витрат виконавчого провадження в сумі 314,50 грн, про стягнення виконавчого збору у розмірі 1700 грн. та про арешт коштів боржника (звор. а.с. 37 - 39).
Не погоджуючись із такими постановами, позивач звернувся до суду з цим позовом.
Надаючи оцінку спірним правовідносинам, суд враховує наступне.
Частиною 2 статті 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Згідно п.7 ч. 1 ст. 3 Закону України від 02.06.2016 №1404-VIII "Про виконавче провадження" (далі - Закон №1404-VIII) підлягають примусовому виконанню рішення на підставі таких виконавчих документів, зокрема, рішень інших державних органів, які законом визнані виконавчими документами.
Підстави та порядок відкриття виконавчого провадження, винесення постанов про розмір мінімальних витрат виконавчого провадження, про стягнення виконавчого збору та про арешт коштів боржника визначені ст.ст. 26, 27 Закону України "Про виконавче провадження".
Пунктами 28-29 Постанови Кабінету Міністрів України № 1567 від 08.11.2006 «Про затвердження Порядку проведення рейдових перевірок (перевірок на дорозі)» визначено, що адміністративно-господарський штраф повинен бути перерахований автомобільним перевізником на зазначений у постанові рахунок не пізніше ніж протягом п`ятнадцяти днів після отримання ним копії постанови про застосування адміністративно-господарських штрафів, про що повідомляється територіальний орган Укртрансбезпеки, посадовою особою якого винесено відповідну постанову.
У разі оскарження постанови про застосування адміністративно-господарських штрафів стягнення сплачується не пізніше ніж протягом п`ятнадцяти днів після отримання повідомлення про залишення скарги без задоволення.
Крім того відповідно до п. 32-33 Постанови Кабінету Міністрів України № 1567 від 08.11.2006 «Про затвердження Порядку проведення рейдових перевірок (перевірок на дорозі)», скарга на постанову про застосування адміністративно-господарських штрафів може бути подана до Укртрансбезпеки.
Скарга на постанову подається протягом 10 днів після її отримання відповідно до пункту 29 цього Порядку.
Подання в установлений строк скарги зупиняє виконання постанови до розгляду скарги по суті.
Як вбачається судом з матеріалів справи, 22.05.2023 Відділом державного нагляду (контролю) у Сумській області Державної служби України з безпеки на транспорті винесено постанову про застосування адміністративно-господарського штрафу № 342652, відповідно до якої позивач мав право або сплатити суму штрафу в добровільному порядку або оскаржити таку постанову в 10 денний строк, після отримання такої постанови.
В даному випадку, позивач скористався своїм правом на судове оскарження постанови № 342652 від 22.05.2023 та, як вбачається судом з відомостей комп`ютерної програми «Діловодство спеціалізованого суду», своєчасно 31.05.2023 звернувся до суду з позовом щодо оскарження постанови про застосування адміністративно-господарського штрафу.
При цьому, суд зазначає, що станом на сьогодні в Єдиному державному реєстрі судових рішень відсутні відомості про прийняття Сумським окружним адміністративним судом рішення по суті у справі № 480/5203/23 та набрання ним законної сили.
Таким чином строки сплати суми адміністративно-господарського штрафу в силу приписів Постанови № 1567 було зупинено, а тому постанова Укртрансбезпеки № 342652 не підлягала направленню до примусового виконання, до розгляду Сумським окружним адміністративним судом справи № 480/5203/23 по суті та набрання судовим рішенням законної сили.
Із врахуванням вищезазначеного, структурним підрозділом Укртрансбезпеки передчасно направлено до виконавчої служби постанову №342652 від 22.05.2023, оскільки строки для добровільної сплати та строки пред`явлення виконавчого документу, а саме вказаної постанови, до примусового виконання станом на день розгляду даної справи у Відділу державного нагляду (контролю) у Сумській області Державної служби України з безпеки на транспорті не сплинули.
Виключно після набрання судовим рішенням Сумського окружного адміністративного суду у справі № 480/5203/23 законної сили та несплати суми штрафу позивачем у добровільному порядку у Відділу державного нагляду (контролю) у Сумській області Державної служби України з безпеки на транспорті виникає обов`язок щодо направлення до примусового виконання постанови № 342652 від 22.05.2023.
Враховуючи вказане, суд зазначає, що станом на 22.06.2023 у Відділу державного нагляду (контролю) у Сумській області Державної служби України з безпеки на транспорті були відсутні підстави для направлення постанови № 342652 від 22.05.2023 до державної виконавчої служби, а 18.07.2023 у відповідача були відсутні підстави для відкриття виконавчого провадження та вчинення відповідних дій щодо примусового виконання постанови № 342652 від 22.05.2023, оскільки Відділом державного нагляду (контролю) у Сумській області Державної служби України з безпеки передчасно направлено до примусового стягнення постанову № 342652 від 22.05.2023, у зв`язку зі зверненням 31.05.2023 позивача до суду щодо оскарження зазначеної постанови.
Крім того, судом враховуються висновки Верховного Суду, викладені в постанові від 31.01.2020 по справі № 712/5096/17, відповідно до яких суд касаційної інстанції погодився з висновком суду першої інстанції, що оскарження постанови про порушення митних правил зупиняє перебіг строку давності пред`явлення її до виконання до набрання законної сили рішенням органу, що здійснює її перегляд. Аналогічна правова позиція викладена в постановах Верховного Суду від 13.06.2018 у справі № 740/3556/16-а та від 10.10.2019 у справі № 740/3558/16-а.
Стосовно обрання належного способу захисту порушеного права позивача, суд зазначає наступне.
Відповідно до норм Закону України «Про виконавче провадження» під час відкриття виконавчого провадження виконавці не зобов`язані перевіряти факт оскарження боржником постанови про накладення суб`єктом владних повноважень штрафу чи іншого стягнення.
Таким чином не можуть бути визнані протиправними дії відповідача щодо винесення спірних постанов, оскільки органи ДВС і приватні виконавці в силу Закону № 1404-VIII не наділені повноваженнями перевірки факту оскарження відповідної постанови (виконавчого документу) в судовому порядку, а тому вони підлягають лише скасуванню.
Враховуючи викладене суд вважає за необхідне скасувати постанови Ковпаківського відділу державної виконавчої служби у місті Суми Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції від 18.07.2023 у виконавчому провадженні № 72282532 про відкриття виконавчого провадження, про розмір мінімальних витрат виконавчого провадження, про стягнення виконавчого збору та про арешт коштів боржника.
Проте, суд зазначає, що відповідачем постанова про стягнення адміністративно-господарського штрафу не виносилась, штраф сплачувався позивачем не на рахунок відповідача, вказана сума штрафу не є збитками, спричиненими органом державної виконавчої служби.
Варто зазначити, що Порядком №787 передбачено механізм повернення помилково або надміру зарахованих до бюджету або на єдиний рахунок (у разі його використання) податків, зборів, пені, платежів та інших доходів бюджетів, яке здійснюється за поданням (висновком, повідомленням) органів, що контролюють справляння надходжень бюджету, а при поверненні судового збору (крім помилково зарахованого) - за судовим рішенням, яке набрало законної сили, яким позивач не позбавлений права скористатися у разі прийняття судом рішення про скасування постанови про накладення адміністративно-господарського штрафу.
Щодо стягнення з відповідача виконавчого збору в розмірі 1700 грн відповідно до постанови про стягнення виконавчого збору у ВП № 72282532 (а.с. 19) та 314, 50 грн мінімальних витрат виконавчого провадження (а.с. 37 звор), суд зазначає, що відповідно до п. 1 розд.VІІ Інструкції з організації примусового виконання рішень, затвердженої Наказом Міністерства юстиції України від 02.04.2012 № 512/5 (далі - Інструкція) стягнуті з боржника грошові суми підлягають зарахуванню на рахунки для обліку депозитних сум і зарахування стягнутих з боржників коштів та їх виплати стягувачам, відкриті Міністерством юстиції України, міжрегіональними управліннями Міністерства юстиції України, відділами державної виконавчої служби в органах, що здійснюють казначейське обслуговування бюджетних коштів, а також рахунки, у тому числі в іноземній валюті, в державних банках, приватними виконавцями - в державних банках, у тому числі рахунки в іноземній валюті (далі - депозитний рахунок).
Підготовка розрахункових документів про перерахування коштів здійснюється відповідальною особою органу державної виконавчої служби невідкладно після отримання розпорядження державного виконавця.
Надані до суду матеріали виконавчого провадження не містять розпоряджень державного виконавця щодо перерахування до державного бюджету коштів, які надійшли від позивача в рахунок сплати виконавчого збору та витрат виконавчого провадження.
Представник відповідача у судовому засіданні підтвердила, що такі розпорядження державним виконавцем не виносились та сплачені позивачем вказані суми знаходяться на депозитному рахунку відділу.
На підставі п. 14 Інструкції перерахування коштів з рахунків органів державної виконавчої служби чи приватного виконавця здійснюється на підставі платіжних інструкцій.
Платіжна інструкція підписується начальником органу державної виконавчої служби та відповідальною особою органу державної виконавчої служби або приватним виконавцем.
Суд зазначає, що відповідно до положень статей 2, 5 КАС України судовому захисту підлягають лише порушені права, свободи і інтереси фізичних або права і інтереси юридичних осіб, а не можливість їх порушення в майбутньому.
Гарантоване статтею 55 Конституції України й конкретизоване у законах України право на судовий захист передбачає можливість звернення до суду за захистом порушеного на момент звернення до суду права особи. Суд не може розглядати вимоги на майбутнє у зв`язку із вірогідним настанням певних наслідків. Резолютивна частина рішення не повинна містити приписів, що прогнозують можливі порушення з боку відповідача та зобов`язання його до вчинення чи утримання від вчинення дій на майбутнє.
З огляду на те, що станом на час розгляду справи, відсутні докази того, що відповідачем не буде вжито заходів щодо повернення суми коштів, сплачених позивачем на виконання постанови про стягнення виконавчого збору та постанови про розмір мінімальних витрат виконавчого провадження, у зв`язку зі скасуванням таких постанов, вимоги позивача про стягнення вказаних коштів з відповідача є передчасними та задоволенню не підлягають.
Згідно зі ст. 16 Цивільного кодексу України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Одним зі способів захисту цивільних прав та інтересів може бути відшкодування моральної (немайнової) шкоди.
Особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода відшкодовується одноразово, якщо інше не встановлено договором або законом (ст. 23 Цивільного кодексу України).
Відповідно до абз. 2 ч. 3 вказаної статті розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.
Позивач зазначає, що незаконними діями державного виконавця йому заподіяно моральну шкоду, оскільки внаслідок таких дій позивач підданий моральним стражданням як особа, що захищала інтереси держави України в зоні проведення антитерористичної операції в Луганській та Донецькій областях та захищає територіальну цілісність держави Україна від збройної агресії на цей час, яка сподівається на дотримання службовими особами закону при виконанні ними своїх службових обов`язків, але зіткнулася з елементарним недотриманням цими особами вимог закону. Це, у свою чергу, викликає почуття несправедливості яке породжено незаконними діями службових осіб органів влади.
Загальні підходи до відшкодування моральної шкоди, завданої суб`єктом владних повноважень, сформульовані Верховним Судом у постанові від 10.04.2019 у справі №464/3789/17.
Зокрема, суд дійшов висновку, що адекватне відшкодування шкоди, зокрема й моральної, за порушення прав людини є одним із ефективних засобів юридичного захисту (п. 49).
Моральна шкода полягає у стражданні або приниженні, яких людина зазнала внаслідок протиправних дій. Страждання і приниження - емоції людини, змістом яких є біль, мука, тривога, страх, занепокоєння, стрес, розчарування, відчуття несправедливості, тривала невизначеність, інші негативні переживання (п.52).
Порушення прав людини чи погане поводження із нею з боку суб`єктів владних повноважень завжди викликають негативні емоції. Проте, не всі негативні емоції досягають рівня страждання або приниження, які заподіюють моральну шкоду. Оцінка цього рівня залежить від усіх обставин справи, які свідчать про мотиви протиправних дій, їх інтенсивність, тривалість, повторюваність, фізичні або психологічні наслідки та, у деяких випадках, стать, вік та стан здоров`я потерпілого (п. 56).
Відсутність наслідків у вигляді розладів здоров`я внаслідок душевних страждань, психологічних переживань не свідчить про те, що позивач не зазнав страждань та приниження, а отже і не свідчить про те, що моральної шкоди не завдано.
У розвиток цих положень, у постанові від 27.11.2019 у справі №750/6330/17 Верховний Суд звернув увагу на те, що виходячи із загальних засад доказування, у справах про відшкодування моральної шкоди, завданої органами державної влади та органами місцевого самоврядування, позивач повинен довести, які саме дії (рішення, бездіяльність) спричинили страждання чи приниження, яку саме шкоду вони заподіяли і який її розмір (п. 51).
У справах про відшкодування моральної шкоди, завданої органом державної влади або органом місцевого самоврядування, суд, оцінивши обставин справи, повинен встановити чи мали дії (рішення, бездіяльність) відповідача негативний вплив, чи досягли негативні емоції позивача рівня страждання або приниження, встановити причинно-наслідковий зв`язок та визначити співмірність розміру відшкодування спричиненим негативним наслідкам (п. 53).
Аналогічна правова позиція щодо застосування норм права у питаннях відшкодування моральної шкоди також наведена у постановах Верховного Суду від 09.06.2021 у справі №280/5216/19, від 07.03.2023 №280/1530/20 та від 06.04.2023 № 200/5144/20.
Застосовуючи ці правові висновки в контексті обставин справи, що розглядається, суд звертає увагу на те, що позивачем не доведено і судом не встановлено, що його негативні емоції досягли рівня страждань або приниження, які є моральною шкодою.
Жодна із наведених у ст. 23 Цивільного кодексу України підстав не була доведена та обґрунтована в позовних вимогах, право на звернення до суду позивачем реалізовується на власний розсуд і дана обставина не є підставою для визнання факту наявності моральної шкоди. Позивачем не доведено, що моральна шкода була завдана Ковпаківським відділом ДВС у м. Суми і саме у такому розмірі, в зв`язку з чим суд відмовляє в задоволенні позовних вимог в цій частині.
З урахуванням ст. 139 Кодексу адміністративного судочинства України, на користь позивача підлягає відшкодуванню сума судового збору в розмірі 3220,8 грн, сплачена при зверненні до суду за квитанцією від 15.08.2023 (а.с. 21).
Керуючись ст.ст. 90, 139, 143, 241-246, 250, 255, 287, 295 КАС України, суд, -
В И Р І Ш И В:
Скасувати постанови Ковпаківського відділу державної виконавчої служби у місті Суми Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції від 18.07.2023 у виконавчому провадженні № 72282532: про відкриття виконавчого провадження, про розмір мінімальних витрат виконавчого провадження, про стягнення виконавчого збору, про арешт коштів боржника.
У задоволенні інших вимог - відмовити.
Рішення може бути оскаржено до Другого апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня складення повного рішення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя А.Б. Діска