Справа № 420/15446/22
Суддя: Зуєва Л.Є.
Дата ухвалення: 2023-09-13 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

13 вересня 2023 р.м. ОдесаСправа № 420/15446/22

Перша інстанція: суддя Єфіменко К.С.,

Колегія суддів П`ятого апеляційного адміністративного суду

у складі: головуючої судді Зуєвої Л.Є.,

суддів: Коваля М.П., Турецької І.О.

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на додаткове рішення Одеського окружного адміністративного суду від 15 травня 2023 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії

ВСТАНОВИЛА:

У жовтні 2022 року позивач звернувся до суду з позовом до відповідача про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії.

Рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 23.11.2022 року позов задоволено частково.

27.02.2023 року позивач звернувся до суду з заявою про ухвалення додаткового судового рішення по справі №420/15446/22, в якій просить стягнути з відповідача на користь позивача витрати на правничу допомогу - 6500,00 грн. та поштові витрати, пов`язані із розглядом справи - 75,0 грн.

Додатковим рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 15.05.2023 року, ухваленого в порядку письмового провадження у м. Одеса, заяву про ухвалення додаткового рішення про розподіл витрат на професійну правничу допомогу задоволено частково. Стягнуто з Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області на користь ОСОБА_1 витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 500 грн.

Не погоджуючись з таким рішенням, ОСОБА_1 надав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просить скасувати додаткове рішення суду першої інстанції та ухвалити нове рішення, яким заяву про ухвалення додаткового рішення про розподіл витрат на професійну правничу допомогу задовольнити в повному обсязі.

Доводами апеляційної скарги зазначено, що суд першої інстанції не навів належних доводів у рішення щодо наявності обґрунтованих підстав для зменшення розміру судових витрат. При цьому, позивач звертає увагу, що відповідачем до суду заява про зменшення розміру судових витрат не надавалась.

Відповідачем подано відзив на апеляційну скаргу, в якому просить апеляційну скаргу позивача залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін. Відповідач погоджується з позицією суду першої інстанції та зазначає, що з розрахунку витрати часу, розмір понесених позивачем витрат на правничу допомогу адвоката у розмірі 6500 грн. є непропорційним до предмета спору та складності справи.

Відповідно до ч. 8 ст. 262 КАС України при розгляді справи за правилами спрощеного позовного провадження суд досліджує докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи, а у випадку розгляду справи з повідомленням (викликом) учасників справи - також заслуховує їхні усні пояснення. Судові дебати не проводяться.

Відповідно до п.2 ч.1 ст.263 КАС України суд розглядає за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні) справи щодо: оскарження фізичними особами рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень щодо обчислення, призначення, перерахунку, здійснення, надання, одержання пенсійних виплат, соціальних виплат непрацездатним громадянам, виплат за загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням, виплат та пільг дітям війни, інших соціальних виплат, доплат, соціальних послуг, допомоги, захисту, пільг.

Згідно з ч.1 ст. 311 КАС України суд апеляційної інстанції може розглянути справу без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження) за наявними у справі матеріалами, якщо справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів, у разі: 1) відсутності клопотань від усіх учасників справи про розгляд справи за їх участю; 2) неприбуття жодного з учасників справи у судове засідання, хоча вони були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового засідання; 3) подання апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції, які ухвалені в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у порядку письмового провадження).

Перевіривши матеріали справи, правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, правової оцінки обставин у справі, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла наступних висновків.

Як вбачається з матеріалів справи, позивачем для підтвердження понесених витрат на правничу допомогу, надано до суду наступні документи: Договір про надання професійної правничої (правової) допомоги від 01.09.2022 р. №01-09, Акт надання-приймання юридичних послуг (професійної правничої допомоги) від 20.02.2023 р., довідка АБ Смірнов та партнери від 20.02.2023 р. №20-01 та квитанції ПАТ Укрпошта (а.с.55-59).

Відповідно до п.п. 6.1.3 Договору клієнт зобов`язується в повному обсязі оплачувати надані послуги відповідно до умов договору.

Згідно Акта надання-приймання юридичних послуг (професійної правничої допомоги) від 20.02.2023 р. за Договором про надання професійної правничої (правової) допомоги від 01.09.2022 р. №01-09, укладеному між позивачем та Адвокатським бюро Смірнов та партнери, позивачу були надані послуги із підготовки процесуальних документів по справі №420/15446/22 на загальну суму 6500,00 грн.

Зі змісту цього акта вбачаються такі послуги: правовий аналіз оскаржуваного рішення про відмову у призначенні пенсії 500 грн., аналіз судової практики - 1000 грн., консультація 500 грн., складання адміністративного позову 4500 грн.

Згідно довідки АБ Смірнов та партнери від 20.02.2023 р. №20-01 підтверджено сплату позивачем зазначених коштів у розмірі 6500 грн.

Розглядаючи питання ухвалення додаткового судового рішення та задовольняючи частково заяву позивача про стягнення судових витрат, суд першої інстанції дійшов висновку, що заявлені витрати у розмірі 6500 грн. є неспівмірним зі складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг), тому стягнув на користь позивача судові витрати у розмірі 500 грн.

Надаючи правову оцінку рішенню суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів приходить до наступного.

Відповідно до ч.1 та ч.3 ст.132 КАС України, судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: 1) на професійну правничу допомогу; 2) сторін та їхніх представників, що пов`язані із прибуттям до суду; 3) пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертиз; 4) пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; 5) пов`язані із вчиненням інших процесуальних дій або підготовкою до розгляду справи.

Згідно положень ч.ч. 2-5 ст.134 КАС України, за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами, за винятком витрат суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката.

Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Відповідно до ч.ч. 6, 7 ст.134 КАС України, у разі недотримання вимог частини п`ятої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.

Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Згідно ч.ч. 7, 9 ст.139 КАС України, розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).

Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. За відсутності відповідної заяви або неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.

При вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору (у випадках, коли відповідно до закону досудове вирішення спору є обов`язковим) та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялись.

Разом з тим, Договір про надання правової допомоги за своєю правовою природою є договором про надання послуг, який в свою чергу, врегульовано Главою 63 Цивільного кодексу України. Зокрема, стаття 903 Цивільного кодексу України передбачає, що якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов`язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором.

Глава 52 Цивільного кодексу України регулює загальні поняття та принципи будь-якого цивільного договору, включаючи договір про надання послуг. Стаття 632 ЦК України регулює поняття ціни договору; за приписами вказаної статті ціна в договорі встановлюється за домовленістю сторін, зміна ціни після укладення договору допускається лише у випадках і на умовах, встановлених договором або законом, а якщо ціна у договорі не встановлена і не може бути визначена виходячи з його умов, вона визначається виходячи із звичайних цін, що склалися на аналогічні товари, роботи або послуги на момент укладення договору.

Згідно зі статтею 30 Закону України Про адвокатуру і адвокатську діяльність, гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.

Тобто, визначаючи розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації гонорару адвоката іншою стороною, суд має виходити з встановленого у самому договорі розміру та/або порядку обчислення таких витрат, що узгоджується з приписами статті 30 Закону України Про адвокатуру і адвокатську діяльність.

Як вбачається з матеріалів справи понесення витрат на правничу допомогу підтверджується Договором про надання професійної правничої (правової) допомоги від 01.09.2022 р. №01-09, Актом надання-приймання юридичних послуг (професійної правничої допомоги) від 20.02.2023 р., довідкою АБ Смірнов та партнери від 20.02.2023 р. №20-01 та квитанцією ПАТ Укрпошта (а.с.55-59).

Згідно п.п.3.1. Договору загальна вартість послуг за договором включає в себе витрати виконавця, пов`язані з наданням послуг за договором.

Згідно п.п.3.2. ціна договору складається із гонорару виконавця, що визначається за угодою сторін та відображається у Акті надання-приймання юридичних послуг (професійної правничої допомоги), який складається між сторонами. Пунктом 3.3. встановлено, що сума гонорару за угодою сторін.

Відповідно до п.п. 6.1.3 Договору клієнт зобов`язується в повному обсязі оплачувати надані послуги відповідно до умов договору.

Як вбачається зі змісту акту надання приймання юридичних послуг згідно договору про надання професійної правової допомоги позивачу були надані наступні послуги: правовий аналіз оскаржуваного рішення про відмову у призначенні пенсії 500 грн., аналіз судової практики - 1000 грн., консультація 500 грн., складання адміністративного позову 4500 грн. та витрачено адвокатом загальний час 6,5 годин.

При цьому судом встановлено, що звертаючись до суду з позовною заявою були заявлені позовні вимоги про визнання протиправних дій Головного управління Пенсійного фонду в Одеській області щодо відмови ОСОБА_1 у врахуванні до трудового стажу періоду роботи, про визнання протиправним та скасування рішення про відмову в призначенні пенсії, про стягнення моральної шкоди.

Колегія суддів зазначає, що зазначений спір не є типовим спором та для складання позовної заяви та для звернення до суду з позовом адвокату необхідно було отримати архівні документи від КУ «Трудовий архів» Роздільнянської міської ради, Відділу Трудового архіву Захарівської селищної ради. Також встановлено, що адвокатом була підготовлена змістовна позовна заява, викладена на 11 аркушах.

Матеріалами справи підтверджено сплату позивачем адвокату зазначених коштів у розмірі 6500 грн., згідно довідки АБ Смірнов та партнери від 20.02.2023 р. №20-01 (а.с.58).

В свою чергу, досліджуючи фінансовий стан позивача судом апеляційної інстанції встановлено, що позивач ОСОБА_1 є пенсіонером та має малолітнього сина ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_1 , який проживає разом з батьком та знаходиться на утриманні позивача, що підтверджується довідкою про склад сім`і від 28.03.2022 р. (а.с.9).

Також, згідно відомостей з Державного реєстру фізичних осіб-платників податків про джерела/суми виплачених доходів та утриманих податків станом на 22.07.2022 р. ОСОБА_1 за період з 4 кварталу 2021 року по 1 квартал 2022 року мав дохід у розмірі 3295 грн., з зазначеного вбачається, що фінансовий стан позивача є не задовільним та позивач є пенсіонером на утриманні якого знаходиться малолітня особа.

Таким чином колегія суддів вважає, що протиправні дії Головного управління Пенсійного фонду в Одеській області щодо відмови ОСОБА_1 у врахуванні до трудового стажу періоду роботи та відмова у призначенні пенсії спричинили необхідність отримання позивачем юридичної допомоги для звернення до суду та сплати гонорару адвокату, що на переконання судової колегії є тягарем на майновий стан позивача, який є наслідком протиправних дій відповідача.

Колегія суддів зазначає, що надаючи правову оцінку розміру вартості виконаних робіт при визначенні суми компенсації витрат, понесених на професійну правничу допомогу, судова колегія дослідила у цій справі обсяг фактично наданих адвокатом послуг і виконаних робіт, кількість витраченого часу, розмір гонорару, співмірність послуг категоріям складності справи, витраченому адвокатом часу, об`єму наданих послуг, ціні позову та (або) значенню справи.

Слід зазначити, що суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої ухвалене судове рішення, всі понесені нею витрати на професійну правничу допомогу, якщо, керуючись принципами справедливості та верховенства права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, враховуючи такі критерії, як складність справи, витрачений адвокатом час, значення спору для сторони тощо.

Суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат, встановлення їхньої дійсності та необхідності, а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін.

Аналогічні правові висновки викладені Великою Палатою Верховного Суду в додатковій постанові від 19 лютого 2020 року у справі №755/9215/15-ц.

З огляду на викладене, дослідивши подані позивачем документи на підтвердження витрат на професійну правничу допомогу, з урахуванням фінансового стану позивача, з урахуванням предмета спору, колегія суддів не погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що пропорційним розміром для відшкодування понесених судових витрат є 500 грн. та вважає, що співмірним розміром заявлених витрат зі складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг) є сума 4000 грн.

Також, не підлягають задоволенню вимоги позивача щодо стягнення витрат на поштові відправлення у розмірі 75 грн., оскільки відшкодування зазначених витрат не передбачено Кодексом адміністративного судочинства України, при цьому з наданих квитанцій вбачається, що позивачем було сплачено лише 23 грн.

В свою чергу колегія судді не приймає до уваги доводи відповідача викладені у відзиві та зазначає, що сума відшкодування витрат у розмірі 4000 грн., на переконання суду, є цілком ґрунтовною, не становить надмірний тягар для відповідача, та не є такою, яка могла б за даних фактичних обставин справи вважатись неспівмірною.

Відзив відповідача не містить жодних належних доводів доведення неспівмірності заявленої позивачем суми витрат на правничу допомогу у цій справі.

До того ж, апеляційний суд звертає увагу й на те, що метою стягнення витрат на правничу допомогу є не тільки компенсація стороні, на користь якої прийняте рішення, витрачених коштів, але і в певному сенсі спонукання суб`єкта владних повноважень своєчасно вчиняти дії, необхідні для поновлення порушених прав та інтересів фізичних і юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин, про що зазначив Верховний Суд у постанові від 05.09.2019р. по справі №826/841/17.

Таким чином, колегія суддів вважає, що заява ОСОБА_1 про ухвалення додаткового рішення підлягає частковому задоволенню шляхом стягнення на користь позивача судових витрати на професійну правничу допомогу у загальному розмірі 4000 грн., а тому додаткове рішення суду підлягає зміні в частині визначення розміру коштів, які підлягають стягненню з відповідача на користь позивача.

Відповідно до ч. 1 ст. 317 КАС України підставами для зміни рішення є неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.

Керуючись ст. ст. 262, 263, 308, 311, 315, 317, 321, 322, 325, 328, 329 КАС України, колегія суддів,

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Додаткове рішення Одеського окружного адміністративного суду від 15 травня 2023 року змінити, виклавши мотивувальну частину рішення в редакції цієї постанови.

Абзац другий резолютивної частини додаткового рішення Одеського окружного адміністративного суду від 15 травня 2023 року викласти у наступній редакції: Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області (вул..Канатна, 83, м.Одеса, 65107, ) на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) понесені ним судові витрати по сплаті послуг на правничу допомогу у розмірі 4000 (чотири тисячі) грн..

В решті рішення Одеського окружного адміністративного суду від 15 травня 2023 року залишити без змін.

Відповідно до ст. 325-328 КАС України постанова набирає законної сили з дати її прийняття та оскарженню не підлягає крім випадків: а) касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики; б) особа, яка подає касаційну скаргу, відповідно до цього Кодексу позбавлена можливості спростувати обставини, встановлені оскарженим судовим рішенням, при розгляді іншої справи; в) справа становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу; г) суд першої інстанції відніс справу до категорії справ незначної складності помилково.

Суддя-доповідач: Л.Є. Зуєва

Суддя: М.П. Коваль

Суддя: І.О. Турецька