Справа № 400/4967/23
Суддя: Косцова І.П.
Дата ухвалення: 2023-09-12 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

12 вересня 2023 р.м. ОдесаСправа № 400/4967/23

Перша інстанція: суддя Лісовська Н. В.,

повний текст судового рішення

складено 06.07.2023, м. Миколаїв

П`ятий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

доповідача судді Косцової І.П.,

суддів Осіпова Ю.В., Скрипченка В.О.

розглянувши у порядку письмового провадження апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області на рішення Миколаївського окружного адміністративного суду від 06 липня 2023 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області, Головного Управління Пенсійного фонду України в Сумській області, третя особа: Первомайський районний територіальний центр комплектування та соціальної підтримки, про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити дії, -

В С Т А Н О В И В :

Короткий зміст позовних вимог.

ОСОБА_1 звернулась до суду першої інстанції з позовом, в якому, з урахуванням уточнення, просила:

визнати протиправною бездіяльність ГУПФ України в Сумській області щодо не зарахування до загального страхового стажу періоду з 24.06.1991 року по 13.09.1992 року;

скасувати рішення ГУПФ України в Сумській області від 08.03.2023 року про відмову у призначенні пенсії;

зобов`язати ГУПФ України у Миколаївській області зарахувати до її страхового стажу період проживання з чоловіком у місцевості, де була відсутня можливість працевлаштування за спеціальністю, з 24.06.1991 року по 13.09.1992 року;

зобов`язати ГУПФ України у Миколаївській області призначити їй пенсію за віком з 28.02.2023 року.

В обґрунтування позову зазначено, що відповідачем при вирішенні питання про призначення пенсії протиправно не враховано період її проживання з чоловіком у місцевості, де була відсутня можливість працевлаштування за спеціальністю у спірному періоді.

Короткий зміст рішення суду першої інстанції.

Рішенням Миколаївського окружного адміністративного суду від 06 липня 2023 року, ухваленим за правилами спрощеного позовного провадження, позов задоволений частково.

Суд визнав протиправною бездіяльність відповідача щодо не зарахування до страхового стажу позивачки періоду з 24.06.1991 року по 13.09.1992 року та зобов`язав відповідача зарахувати спірний період до страхового стажу позивачки. Суд також скасував рішення відповідача від 08.03.2023 року №71 про відмову у призначенні пенсії за віком та зобов`язав повторно розглянути заяву ОСОБА_1 про призначення пенсії.

У задоволенні позовної вимоги про зобов`язання призначити пенсію за віком з 28.02.2023 року суд відмовив.

Вирішуючи спір по суті, суд першої інстанції виходив із того, що позивач належним чином підтвердила період проживання з чоловіком у місцевостях, де була відсутня можливість її працевлаштування за спеціальністю, а відповідач протиправно не врахував спірний період до страхового стажу позивача.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги та відзиву (заперечень).

Не погодившись із рішенням суду першої інстанції, посилаючись на порушення норм матеріального права, ГУПФ України в Миколаївській області просить скасувати його та ухвалити нове рішення про відмову у задоволенні позову.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги зазначено, що суд першої інстанції протиправно не звернув уваги на ту обставину, що згідно записів в трудовій книжці №3 та №4 в період з 14.09.1992 року по 01.11.1992 року позивач працювала в радгоспі ім. Дальзаводу - на Первомайському цукровому заводі.

Водночас, довідкою Первомайського об`єднаного військового комісаріату від 05.06.2018 року №2242 надано інформацію про період служби чоловіка позивачки з 24.11.1988 року по 20.02.1993 року у м. Ечміадзін, Вірменська РСР.

На думку пенсійного органу, оскільки у певному періоді позивачка проживала окремо від чоловіка й була працевлаштована в іншій місцевості, відсутні підстави для зарахування періодів проживання дружини військовослужбовця з чоловіком у місцевостях, де була відсутня можливість її працевлаштування за спеціальністю з 24.06.1991 по 13.09.1992.

ОСОБА_1 надала до суду відзив на апеляційну скаргу, в якому вказує на законність та обґрунтованість рішення суду 1-ї інстанції, просить залишити його без змін, а апеляційну скаргу без задоволення.

Враховуючи, що апеляційна скарга подана на рішення суду першої інстанції, яке ухвалене в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у порядку письмового провадження), суд апеляційної інстанції, відповідно до п.3 ч.1 ст.311 КАС України, розглянув справу в порядку письмового провадження.

Фактичні обставини справи.

Як вірно встановлено судом першої інстанції та вбачається з матеріалів справи, 28.02.2023 року позивач звернулася до Головного управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області із заявою про призначення пенсії за віком відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

До заяви надала довідку Первомайського об`єднаного військового комісаріату від 05.06.2018 року №2242, в якій зазначено, що відповідно до особової справи майора у відставці ОСОБА_2 , він проходив дійсну військову службу у військовій частині НОМЕР_1 корпусу ППО (Приморський край) з 18.10.1976 року по 04.06.1988 року, у військовій частині НОМЕР_2 дивізії ППО (м. Ечміадзін, Армянська РСР) - з 24.11.1988 року по 20.02.1993 року. Разом зі ОСОБА_2 проживала дружина ОСОБА_1 , яка мала спеціальність вихователь дитячого садка та не працювала в період з 30.12.1978 року по 07.02.1983 року, з 10.06.1986 року по 26.10.1986 року, з 24.06.1991 року по 13.09.1992 року у зв`язку з неможливістю працевлаштуватися за даною спеціальністю (а/с 9).

08.03.2023 року за принципом екстериторіальності Головним управлінням Пенсійного фонду України в Сумській області розглянуто заяву та прийнято рішення №71 про відмову у призначенні пенсії за віком згідно Закону №1058 у зв`язку з відсутністю необхідного страхового стажу. В обґрунтування рішення зазначено, що пенсійним органом не враховано період проживання дружини з чоловіком у місцевості, де була відсутня можливість працевлаштування за спеціальністю, з 24.06.1991 року по 13.09.1992 року, оскільки довідка містить розбіжності в періоді військової служби чоловіка та періоду неможливого працевлаштування дружини про місцю служби чоловіка. При цьому, позивачу зараховано страховий стаж 18 років 2 місяці 28 днів (а/с 11).

Бездіяльність відповідача щодо призначення пенсії за віком та законність рішення про відмову у призначенні пенсії є предметом спору у справі, що розглядається.

Джерела правового регулювання (в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) та позиція суду апеляційної інстанції щодо доводів апеляції та висновків суду першої інстанції.

Переглянувши справу за наявними у ній доказами, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку про відсутність підстав для її задоволення, з огляду на наступне.

Принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій, надання соціальних послуг з коштів Пенсійного фонду, що формуються за рахунок страхових внесків роботодавців, бюджетних та інших джерел визначаються Законом України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" від 9 липня 2003 року №1058-IV (надалі - Закон №1058).

Статтею 8 Закону №1058 передбачено право громадян України на отримання пенсійних виплат та соціальних послуг.

Відповідно до статті 8 Закону №1058 право на отримання пенсій та соціальних послуг із солідарної системи мають громадяни України, які застраховані згідно із цим Законом та досягли встановленого цим Законом пенсійного віку чи визнані особами з інвалідністю в установленому законодавством порядку і мають необхідний для призначення відповідного виду пенсії страховий стаж, а в разі смерті цих осіб - члени їхніх сімей, зазначені у статті 36 цього Закону, та інші особи, передбачені цим Законом.

Страховий стаж - період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок (частина 1 статті 24 Закону № 1058).

Страховий стаж обчислюється територіальними органами Пенсійного фонду відповідно до вимог цього Закону за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку, а за періоди до впровадження системи персоніфікованого обліку - на підставі документів та в порядку, визначеному законодавством, що діяло до набрання чинності цим Законом (частина 2 статті 24 Закону від 09.07.2003 № 1058-IV).

Періоди трудової діяльності та інші періоди, що враховувалися до стажу роботи для призначення пенсії до набрання чинності цим Законом, зараховуються до страхового стажу в порядку і на умовах, передбачених законодавством, що діяло раніше, крім випадків, передбачених цим Законом (частина 4 статті 24 Закону від 09.07.2003 №1058-IV).

Порядок та умови зарахування періодів трудової діяльності та інших періодів, що враховуються до стажу роботи для призначення пенсії до 01.01.2004 року, регулюються Законом України "Про пенсійне забезпечення" (надалі - Закон №1788).

Відповідно до статті 62 Закону №1788 основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Пунктами 1, 2 Порядку підтвердження наявного стажу роботи для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12 серпня 1993 р. №637 (далі Порядок №637) передбачено, що основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами.

Згідно п.3 Порядку №637 за відсутності трудової книжки, а також у випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження стажу роботи приймаються дані, наявні в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, а також виписки або довідки, складені на основі даних, наявних в інформаційних (автоматизованих) та/або інформаційно-комунікаційних системах підприємств, установ, організацій, довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які містять відомості про періоди роботи.

Пунктом 13 Порядку №637 установлено, що період проживання дружини військовослужбовця (крім військовослужбовців строкової служби) з чоловіком у місцевостях, де була відсутня можливість її працевлаштування за спеціальністю, підтверджується довідками (додаток 4), виданими командирами (начальниками) військових частин, вищих військових навчальних закладів, військових навчальних підрозділів закладів вищої освіти, підприємств, установ і організацій, або довідками, що видаються територіальними центрами комплектування та соціальної підтримки.

При цьому для дружини військовослужбовця, звільненого з військової служби, період проживання до 1 січня 2004 року з чоловіком у місцевостях, де була відсутня можливість її працевлаштування за спеціальністю, підтверджується довідкою (додаток 4), виданою територіальним центром комплектування та соціальної підтримки на підставі особової справи військовослужбовця, звільненого з військової служби, та інших документів, які підтверджують зазначений період.

Приписами ч.1 ст.26 Закону №1058-IV визначено необхідний страховий стаж 25 років.

А згідно ч.2 ст.26 Закону №1058-IV у разі відсутності, починаючи з 1 січня 2018 року, страхового стажу, передбаченого частиною першою цієї статті, право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 63 роки мають особи за наявності страхового стажу від 19 до 29 років.

З матеріалів справи вбачається, що відповідачем було зараховано страховий стаж позивачки 18 років 2 місяці 28 днів. При цьому відповідач не зарахував період з 24.06.1991 року по 13.09.1992 року.

Між тим, як вже зазначалось вище, позивач разом з заявою надала до пенсійного органу довідку Первомайського об`єднаного військового комісаріату від 05.06.2018 року №2242, в якій зазначено, що ОСОБА_2 проходив дійсну військову службу у військовій частині НОМЕР_1 корпусу ППО (Приморський край) з 18.10.1976 року по 04.06.1988 року, у військовій частині НОМЕР_2 дивізії ППО (м. Ечміадзін, Армянська РСР) - з 24.11.1988 року по 20.02.1993 року. ОСОБА_1 , яка мала спеціальність вихователь дитячого садка, у вказані періоди проживала разом з чоловіком та не працювала з 30.12.1978 року по 07.02.1983 року, з 10.06.1986 року по 26.10.1986 року, з 24.06.1991 року по 13.09.1992 року у зв`язку з неможливістю працевлаштуватися за даною спеціальністю (а/с 9).

При цьому суд першої інстанції вірно зазначив, що спірний період з 24.06.1991 року по 13.09.1992 рік охоплюється періодом служби ОСОБА_2 у військовій частині НОМЕР_3 НОМЕР_4 дивізії ППО (м. Ечміадзін, Армянська РСР) з 24.11.1988 р. по 20.02.1993 р.

Крім того, копією трудової книжки позивача підтверджується, що в період 24.06.1991 р. по 13.09.1992 р. вона не працювала (а/с 14).

З наведеного вбачається, що позивач у спірний період з 24.06.1991 р. по 13.09.1992 р. проживала з чоловіком у місцевості, де була відсутня можливість її працевлаштування за спеціальністю, що підтверджується доказами, передбаченими п.13 Порядку №637.

Апеляційний суд відхиляє посилання апелянта на те, що згідно записів в трудовій книжці позивач працювала в радгоспі ім. Дальзаводу з 14.09.1992 року по 01.11.1992 року - на Первомайському цукровому заводі, оскільки вказане не спростовує факту проживання з чоловіком у м. Ечміадзін, Армянська РСР у спірний період з 24.06.1991 року по 13.09.1992 року

Таким чином, апеляційний суд вважає обґрунтованим висновок суду 1-ї інстанції, що відповідач протиправно не врахував до страхового стажу позивача період з 24.06.1991 року по 13.09.1992 року, у зв`язку з чим рішення пенсійного органу про відмову у призначенні пенсії від 08.03.2023 р. №71 є протиправним.

На підставі вищевикладеного колегія суддів вважає, що рішення суду першої інстанції ґрунтується на всебічному, повному та об`єктивному розгляді всіх обставин справи, які мають значення для вирішення спору, відповідає нормам матеріального та процесуального права.

Оскільки судом першої інстанції встановлено всі обставини справи, судове рішення постановлено з додержанням норм матеріального і процесуального права, а доводи апеляційної скарги правильність висновків суду першої інстанції не спростовують, суд апеляційної інстанції, відповідно до ст.316 КАС України залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін.

Зважаючи, що судом першої інстанції правомірно розглянуто дану справу за правилами спрощеного позовного провадження, відповідно до п.2 ч.5 ст.328 КАС України рішення суду апеляційної інстанції не підлягає касаційному оскарженню.

Керуючись ст. ст. 308, 311, 315, 316, 322, 325, 328 КАС України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області - залишити без задоволення.

Рішення Миколаївського окружного адміністративного суду від 06 липня 2023 року - залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та оскарженню в касаційному порядку не підлягає, за винятком випадків, перелічених у пункті 2 частини 5 статті 328 КАС України.

Суддя-доповідач І.П. Косцова
Судді Ю.В. Осіпов В.О. Скрипченко