Справа № 760/745/23
Суддя: Кобаль Михайло Іванович
Дата ухвалення: 2023-09-12 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа № 760/745/23 Прізвище судді (суддів) першої інстанції: Аксьонова Н.М., Суддя-доповідач Кобаль М.І.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 вересня 2023 року м. Київ

Шостий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого Кобаля М.І.,

суддів Бужак Н.П., Костюк Л.О.,

при секретарі: Литвин С.В.

за участю:

представника позивача: Шумейко І.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу начальника Територіального управління Державної судової адміністрації України в м. Києві ОСОБА_1 на рішення Солом`янського районного суду міста Києва від 13 червня 2023 року по справі за адміністративним позовом начальника Територіального управління Державної судової адміністрації України в м. Києві ОСОБА_1 до Департаменту патрульної поліції про скасування постанов про адміністративне правопорушення, -

ВСТАНОВИВ:

Начальник Територіального управління Державної судової адміністрації України в м. Києві ОСОБА_1 (далі - Позивач, начальник ОСОБА_1) звернувся до суду із адміністративним позовом до Департаменту патрульної поліції (далі - Відповідач, ДПП) у якому просив:

- скасувати постанови про накладення адміністративного стягнення серії 2АВ №00557610 від 13 липня 2022 року, серії 2АВ №00695266 від 21 липня 2022 року, серії 2АВ №00702553 від 21 липня 2022 року та серії 2АВ №00697214 від 21 липня 2022 року та закрити справу про адміністративне правопорушення.

Рішенням Солом`янського районного суду міста Києва від 13 червня 2023 року у задоволенні позову відмовлено повністю.

Не погоджуючись із зазначеним рішенням суду, позивачем подано апеляційну скаргу, в якій останній просить скасувати рішення суду першої інстанції та задовольнити позовні вимоги.

Свої вимоги апелянт обґрунтовує тим, що судом першої інстанції було порушено норми матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи.

Заслухавши суддю-доповідача, представника позивача, яка з`явилася у призначене судове засідання, перевіривши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу слід задовольнити, а оскаржуване рішення скасувати, виходячи з наступного.

Згідно із п. 4 ч. 1 ст. 317 КАС України, підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є, зокрема, неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.

Частиною 1 ст. 242 КАС України передбачено, що рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

13.07.2022 року інспектором ДПП Грицун О.Ю. винесено постанову про накладення адміністративного стягнення у справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване в автоматичному режимі, стосовно особи, яка має реєстрацію місця проживання/перебування (місцезнаходження юридичної особи) на території України, серії 2АВ №00557610 про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.122 КУпАП та накладено стягнення у вигляді штрафу розміром 340 грн.

Зі змісту оскаржуваної постанови встановлено, що особа, яка керувала транспортним засобом Volkswagen Passat, д.н.з. НОМЕР_1 , перевищила встановлені обмеження швидкості руху транспортних засобів на 27 км/год, чим порушила п. 12.9 (б) Правил дорожнього руху.

21.07.2022 року інспектором ДПП Лящук С.В. винесено постанову про накладення адміністративного стягнення у справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване в автоматичному режимі, стосовно особи, яка має реєстрацію місця проживання/перебування (місцезнаходження юридичної особи) на території України, серії 2АВ №00695266 про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.122 КУпАП та накладено стягнення у вигляді штрафу розміром 340 грн.

Зі змісту оскаржуваної постанови встановлено, що особа, яка керувала транспортним засобом Volkswagen Passat, д.н.з. НОМЕР_1 , перевищила встановлені обмеження швидкості руху транспортних засобів на 42 км/год, чим порушила п. 12.9 (б) Правил дорожнього руху.

21.07.2022 року інспектором ДПП Кадикало Ю.Г. винесено постанову про накладення адміністративного стягнення у справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване в автоматичному режимі, стосовно особи, яка має реєстрацію місця проживання/перебування (місцезнаходження юридичної особи) на території України, серії 2АВ №00702553 про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.122 КУпАП та накладено стягнення у вигляді штрафу розміром 340 грн.

Зі змісту оскаржуваної постанови встановлено, що особа, яка керувала транспортним засобом Volkswagen Passat, д.н.з. НОМЕР_1 , перевищила встановлені обмеження швидкості руху транспортних засобів на 46 км/год, чим порушила п. 12.9 (б) Правил дорожнього руху.

21.07.2022 року інспектором ДПП Мельниченко М.В. винесено постанову про накладення адміністративного стягнення у справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване в автоматичному режимі, стосовно особи, яка має реєстрацію місця проживання/перебування (місцезнаходження юридичної особи) на території України, серії 2АВ №00697214 про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.122 КУпАП та накладено стягнення у вигляді штрафу розміром 340 грн.

Зі змісту оскаржуваної постанови встановлено, що особа, яка керувала транспортним засобом Volkswagen Passat, д.н.з. НОМЕР_1 , перевищила встановлені обмеження швидкості руху транспортних засобів на 33 км/год, чим порушила п. 12.9 (б) Правил дорожнього руху (далі по тексту - оскаржувані постанови).

Не погоджуючись з оскаржуваними постановами відповідача, позивач звернувся з даним позовом до суду за захистом своїх прав та законних інтересів.

Суд першої інстанції, приймаючи рішення про відмову в задоволенні позовних вимог, дійшов висновку, що позивачем не надано належних доказів, які б спростовували наявність у його діях складу адміністративних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 122 КУпАП.

Колегія суддів апеляційної інстанції не погоджується з висновком суду першої інстанції та зазначає, що судом першої інстанції помилково відмовлено в задоволенні позову, виходячи з наступного.

Відповідно до ч. 1 ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Згідно ч. 1 ст. 276 КУпАП справа про адміністративне правопорушення розглядається за місцем його вчинення.

Частиною 2 ст. 258 КУпАП передбачено, що протокол не складається у разі вчинення адміністративних правопорушень, розгляд яких віднесено до компетенції Національної поліції, та адміністративних правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксованих в автоматичному режимі.

Відповідно до ст. 222 КУпАП органи Національної поліції розглядають справи про такі адміністративні правопорушення, зокрема, про порушення правил дорожнього руху.

Від імені органів Національної поліції розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право працівники органів і підрозділів Національної поліції, які мають спеціальні звання, відповідно до покладених на них повноважень.

Уповноваженими працівниками підрозділів Національної поліції штраф може стягуватися на місці вчинення адміністративного правопорушення незалежно від розміру виключно за допомогою безготівкових платіжних пристроїв.

По суті зафіксованого в оскаржуваних постановах правопорушення апеляційний суд апеляційної інстанції зазначає наступне.

Так, відповідно до оскаржуваних постанов позивача притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 122 КУпАП, яка передбачає відповідальність за порушення Правил дорожнього руху, зокрема, перевищення встановлених обмежень швидкості руху транспортних засобів більш як на двадцять кілометрів на годину, порушення вимог дорожніх знаків та розмітки проїзної частини доріг, правил перевезення вантажів, буксирування транспортних засобів, зупинки, стоянки, проїзду пішохідних переходів, ненадання переваги у русі пішоходам на нерегульованих пішохідних переходах, а так само порушення встановленої для транспортних засобів заборони рухатися тротуарами чи пішохідними доріжками, -

- тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі двадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Стаття 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Так, судом апеляційної інстанції враховується, що згідно п. 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.

Відповідно до ч. 1 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Водій - особа, яка керує транспортним засобом і має посвідчення водія (посвідчення тракториста-машиніста, тимчасовий дозвіл на право керування транспортним засобом, тимчасовий талон на право керування транспортним засобом) відповідної категорії. Водієм також є особа, яка навчає керуванню транспортним засобом, перебуваючи безпосередньо в транспортному засобі.

Згідно доказів, які містяться в матеріалах справи, факт перевищення встановленого обмеження швидкості транспортним засобом Volkswagen Passat, д.н.з. НОМЕР_1 доведений, що підтверджується компакт-диском з відеозаписом події та фотознімками, на яких міститься необхідна інформація для встановлення факту вчинення правопорушення.

Натомість, в даному випадку, ОСОБА_1 , заперечує, що він порушив Правила дорожнього руху та посилається на те, що за кермом автомобіля д.н.з. НОМЕР_1 був водій Шевченківського районного суду міста Києва ОСОБА_2 , за яким, відповідно до договору про повну матеріальну відповідальність від 02.03.2020 року, закріплено зазначений транспортний засіб.

Колегією суддів апеляційної інстанції встановлено та підтверджується матеріалами справи, що власником транспортного засобу марки Volkswagen Passat, д.н.з. НОМЕР_1 є Територіальне управління Державної судової адміністрації України в місті Києві (далі по тексту - ТУ ДСА України в м. Києві). Зазначене підтверджується наказом ТУ ДСА України в м. Києві від 15 вересня 2015 року №27/аг «Щодо прийняття на баланс ТУ ДСА України в м. Києві двох автомобільних транспортних засобів», зокрема транспортного засобу марки Volkswagen Passat, д.н.з. НОМЕР_1 .

Відповідно до виписки з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців, позивач - ОСОБА_1 , є начальником ТУ ДСА України в м. Києві (а.с.10).

Правила дорожнього руху, затверджені постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 р. № 1306, (із змінами і доповненнями) відповідно до Закону України «Про дорожній рух», встановлюють єдиний порядок дорожнього руху на всій території України. Особи, які порушують ці правила, несуть відповідальність згідно із чинним законодавством.

Відповідно до ст. 14 Закону України «Про дорожній рух», учасники дорожнього руху зобов`язані знати і неухильно дотримувались вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху, створювати безпечні умови для дорожнього руху, не завдавати своїми діями або бездіяльністю шкоди підприємствам, установам, організаціям і громадянам, виконувати розпорядження нагляду та контролю щодо дотримання законодавства про дорожній рух.

Відповідно до п. 1.1 ПДР України останні відповідно до Закону України «Про дорожній рух» встановлюють єдиний порядок дорожнього руху на всій території України. Інші нормативні акти, що стосуються особливостей дорожнього руху (перевезення спеціальних вантажів, експлуатація транспортних засобів окремих видів, рух на закритій території тощо), повинні ґрунтуватися на вимогах цих Правил.

Колегія суддів апеляційної інстанції наголошує, що у даному випадку, спірним питанням є суб`єкт, який має нести відповідальність за правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху. Зазначені доводи покладено позивачем у зміст позовних вимог, що помилково не взято до уваги судом першої інстанції.

Так, згідно зі ст.14-2 КУпАП, адміністративну відповідальність за правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані в автоматичному режимі (за допомогою технічних засобів - приладів контролю за дотриманням правил дорожнього руху з функціями фото-, відеофіксації, які функціонують згідно із законодавством про захист інформації в інформаційно-телекомунікаційних системах), або за порушення правил зупинки, стоянки, паркування транспортних засобів, зафіксовані в режимі фотозйомки (відеозапису) (за допомогою технічних засобів з функціями запису, зберігання, відтворення і передачі фото-, відеоінформації), несе відповідальна особа - фізична особа або керівник юридичної особи, за якою зареєстровано транспортний засіб, а в разі якщо до Єдиного державного реєстру транспортних засобів внесено відомості про належного користувача відповідного транспортного засобу, - належний користувач транспортного засобу, а якщо в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань відсутні на момент запиту відомості про керівника юридичної особи, за якою зареєстрований транспортний засіб, - особа, яка виконує повноваження керівника такої юридичної особи.

Особливості розгляду справ про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване в автоматичному режимі встановлюються статтями 279-1-279-4 КУпАП та Інструкцією з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані в автоматичному режимі затвердженою Наказом МВС України №13 від 13 січня 2020 року (далі - Інструкція №13).

Відповідно до пункту 5 Інструкції №13, уповноважений поліцейський під час опрацювання матеріалів автоматичної фіксації з використанням Системи з`ясовує наступне:

1) наявність фактичних даних учинення адміністративного правопорушення, ознаки якого зафіксовані на фотознімках (відеозаписі) в інформаційному файлі;

2) відповідність символів номерного знаку транспортного засобу на отриманих фотознімках (відеозаписі) символам, розпізнаним Системою;

3) наявність та повноту інформації про зафіксований транспортний засіб;

4) відповідність типу, марки та моделі зафіксованого транспортного засобу його реєстраційним даним, отриманим із Системи;

5) наявність у Системі інформації про те, що до моменту вчинення правопорушення зафіксований транспортний засіб вибув з володіння відповідальної особи внаслідок протиправних дій інших осіб або щодо протиправного використання іншими особами номерних знаків, що належать цьому транспортному засобу;

6) наявність та повноту інформації про відповідальну особу зафіксованого транспортного засобу, а в разі фіксації транспортного засобу зареєстрованого за межами України - інформації про особу, яка ввезла його на територію України;

7) наявність інформації про обставини, що виключають адміністративну відповідальність особи, яка притягається до адміністративної відповідальності.

Так, статтею 279-3 КУпАП передбачено, що відповідальна особа, зазначена у ч.1 ст.14-2 цього Кодексу, або особа, яка ввезла транспортний засіб на територію України, звільняється від адміністративної відповідальності за правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване в автоматичному режимі, або за порушення правил зупинки, стоянки, паркування транспортних засобів, зафіксоване в режимі фотозйомки (відеозапису), якщо протягом 20 календарних днів з дня вчинення відповідного правопорушення або з дня набрання постановою по справі про адміністративне правопорушення законної сили:

- ця особа надала документ, який підтверджує, що до моменту вчинення правопорушення транспортний засіб вибув з її володіння внаслідок протиправних дій інших осіб, або щодо протиправного використання іншими особами номерних знаків, що належать її транспортному засобу;

- особа, яка керувала транспортним засобом на момент вчинення зазначеного правопорушення, звернулася особисто до органу (посадової особи), уповноваженого розглядати справи про адміністративні правопорушення, із заявою про визнання зазначеного факту адміністративного правопорушення та надання згоди на притягнення до адміністративної відповідальності, а також надала документ (квитанцію) про сплату відповідного штрафу.

Отже, за адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване в автоматичному режимі, відповідальність несе відповідальна особа - фізична особа або керівник юридичної особи, за якою зареєстровано транспортний засіб.

При цьому, слід зауважити про те, що така особа може бути звільнена від адміністративної відповідальності лише в 2-х випадках:

- якщо надасть документальне підтвердження того факту, що до моменту вчинення адміністративного правопорушення транспортний засіб вибув з її володіння внаслідок протиправних дій інших осіб, або щодо протиправного використання іншими особами номерних знаків, що належать її транспортному засобу;

- якщо особа, яка фактично керувала транспортним засобом і вчинила адміністративне правопорушення на момент вчинення зазначеного правопорушення, звернулася особисто до органу (посадової особи), уповноваженого розглядати справи про адміністративні правопорушення, із заявою про визнання зазначеного факту адміністративного правопорушення та надання згоди на притягнення до адміністративної відповідальності, а також надала документ (квитанцію) про сплату відповідного штрафу.

Як вище встановлено судом, власником транспортного засобу марки Volkswagen Passat, д.н.з. НОМЕР_1 є ТУ ДСА України в місті Києві. Вказане підтверджується наказом ТУ ДСА України в м. Києві від 15 вересня 2015 року №27/аг «Щодо прийняття на баланс ТУ ДСА України в м. Києві двох автомобільних транспортних засобів», зокрема транспортного засобу марки Volkswagen Passat, д.н.з. НОМЕР_1 . Керівником ТУ ДСА України в місті Києві є ОСОБА_1

Колегія суддів апеляційної інстанції звертає увагу, що посадовими особами ДПП, під час прийняття оскаржуваних постанов, до адміністративної відповідальності притягнуто ОСОБА_1 , як фізичну особу, а не як керівника юридичної особи, за якою зареєстровано транспортний засіб, що прямо передбачено вище вказаними нормами чинного законодавства.

Суд апеляційної інстанції зазначає, що правові положення КУпАП, визначають ряд фактичних даних на основі яких посадова особа встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, серед яких, зокрема, обов`язковість визначення суб`єкта правопорушення.

Між тим, в даному випадку, відповідачем, як суб`єктом владних повноважень, помилково притягнуто до відповідальності ОСОБА_1 , як фізичну особу, а не як керівника юридичної особи, за якою зареєстровано транспортний засіб, і не зазначено в оскаржуваних постановах посаду, яку обіймає останній, якої саме юридичної особи із зазначенням обов`язкових реквізитів, насамперед ЄДРПОУ, та інше.

З огляду на зазначене, суд апеляційної інстанції доходить висновку, що оскаржувані постанови про накладення адміністративного стягнення серії 2АВ №00557610 від 13 липня 2022 року, серії 2АВ №00695266 від 21 липня 2022 року, серії 2АВ №00702553 від 21 липня 2022 року та серії 2АВ №00697214 від 21 липня 2022 року є протиправними та підлягають скасуванню.

Відповідно до ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі або в режимі фотозйомки (відеозапису), які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, безпеки на автомобільному транспорті та паркування транспортних засобів, актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

Статтею 280 КУпАП передбачено, що орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів апеляційної інстанції зазначає, що доводи апеляційної скарги дають підстави для висновку про порушення судом першої інстанції норм матеріального права, які призвели до неправильного вирішення справи.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно із ч. 2 ст. 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

З огляду на викладене, суд апеляційної інстанції приходить до висновку, що судом першої інстанції рішення прийнято з порушення норм матеріального та процесуального права.

Правовими положеннями п. 3 ч. 3 ст. 286 КАС України регламентовано, що за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право, зокрема:

3) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення.

У зв`язку з цим, колегія суддів вважає необхідним рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нову постанову, якою задовольнити позовні вимоги, а провадження по справі закрити.

Правовими положеннями ч. 1 ст. 272 КАС України регламентовано, що судові рішення за наслідками розгляду судами першої інстанції справ, визначених статтями 273, 275-277, 280, 282, пунктами 5 та 6 частини першої статті 283, статтями 286-288 цього Кодексу, набирають законної сили після закінчення строку апеляційного оскарження, а у разі їх апеляційного оскарження - з моменту проголошення судового рішення суду апеляційної інстанції.

Керуючись ст.ст. 242, 272, 317, 321, 322, 325, 328 КАС України, Шостий апеляційний адміністративний суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу начальника Територіального управління Державної судової адміністрації України в м. Києві ОСОБА_1 - задовольнити.

Рішення Солом`янського районного суду міста Києва від 13 червня 2023 року скасувати.

Прийняти нову постанову, якою позовні вимоги начальника Територіального управління Державної судової адміністрації України в м. Києві ОСОБА_1 до Департаменту патрульної поліції про скасування постанов про адміністративне правопорушення - задовольнити повністю.

Визнати протиправними та скасувати постанови Департаменту патрульної поліції Національної поліції України про накладення адміністративного стягнення серії 2АВ №00557610 від 13 липня 2022 року, серії 2АВ №00695266 від 21 липня 2022 року, серії 2АВ №00702553 від 21 липня 2022 року та серії 2АВ №00697214 від 21 липня 2022 року і закрити справи про адміністративні правопорушення.

Постанова набирає законної сили з моменту проголошення та оскарженню не підлягає, відповідно до ч. 3 ст. 272 КАС України.

Головуючий суддя: М.І. Кобаль

Судді: Н.П. Бужак

Л.О. Костюк

Повний текст рішення виготовлено 12.09.2023 року