Справа № 465/5366/22
Суддя: Величко О. В.
Дата ухвалення: 2023-09-12 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

Іменем України

12.09.2023 року м. Львів

Франківський районний суд м. Львова у складі:

головуючого судді Величка О.В.

з участю секретаря судових засідань Сподар І.М.,

розглянувши адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Департаменту міської мобільності та вуличної інфраструктури Львівської міської ради, інспектора з паркування управління безпеки Департаменту міської мобільності та вуличної інфраструктури Львівської міської ради Ковальчука Ростислава Володимировича про визнання дій протиправними та скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення, -

В С Т А Н О В И В :

До Франківського районного суду м. Львова надійшов позов ОСОБА_1 до Департаменту міської мобільності та вуличної інфраструктури Львівської міської ради, інспектора з паркування управління безпеки Департаменту міської мобільності та вуличної інфраструктури Львівської міської ради Ковальчука Ростислава Володимировича про визнання дій протиправними та скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення.

В обґрунтування заявлених позовних вимог зазначено, що 26 серпня 2022 року ОСОБА_1 було отримано Повідомлення про притягнення до адміністративної відповідальності до постанови № ЛВ 92608227 від 26.08.2022, яке було залишено на лобовому склі автомобіля і відповідно до якого інспектором з паркування безпеки Департаменту міської мобільності та вуличної інфраструктури Львівської міської ради Ковальчуком Р.В. в режимі фото/відеозйомки зафіксовано порушення правил зупинки, стоянки, паркування транспортного засобу Fiat Fiorino, BC8976KP, а саме: водій вказаного транспортного засобу здійснив стоянку на тротуарі (не на краю), чим порушив пп. В п. 15.10 Правил дорожнього руху.

Як зазначає позивач, відповідно до Схеми місця події, навпроти будинку №2 по вул. Конотопській у м. Львові, тротуар має розширення, яке становить 11,1 м. від краю проїзної частини до будинку і розділене кам`яною клумбою на частини шириною 7,4 м. та 2,9 м. З одного боку край тротуару обмежений бордюром проїзної частини, з іншого - конструктивно кам`яною клумбою. Автомобіль був припаркований з краю тротуару, обмеженого клумбою (про що свідчить фотофіксація), при цьому, для вільного проходу пішоходів було збережено більше 2 м. тротуару відповідно до вимог п.10.15 ПДР. Ця частина тротуару знаходиться на одній осі і є продовженням прямолінійного руху пішоходів вздовж усієї вул. Конотопської. По інший бік кам`яної клумби знаходиться ще один тротуар, паралельний до основного, шириною 2,9 м., яким користуються пішоходи, які прямують з вулиці Конотопська ліворуч на вул. Чупринки. Отже, в місці, де був запаркований автомобіль відповідача, пішоходи, котрі прямували по вул. Конотопській, мали можливість пройти двома маршрутами/тротуарами шириною більше 2 м. кожен. Паркування автомобіля з іншого краю тротуару, прилеглого до проїзної частини, зі збереженням проходу для пішоходів 2 м. створило би перешкоду для прямолінійного пішохідного руху вулицею Конотопська.

Враховуючи наведене, позивач наполягає, що така особливість побудови простору біля будинку №2 по вул. Конотопській у м. Львові, а саме із суттєво ширшим по розміру тротуаром (11,1 м.) порівняно до ширини тротуару по вулиці в цілому (від 1,3 м. до 2,3 м.) може передбачати місце для зберігання транспортних засобів. Тому позивач здійснену стоянку транспортного засобу не вважає порушенням вимог ПДР України і вважає, що за результатами розгляду справи про адміністративне правопорушення щодо неї інспектором з паркування управління безпеки Департаменту міської мобільності та вуличної інфраструктури Львівської міської ради Ковальчуком Ростиславом Володимировичем безпідставно винесено постанову ЛВ №92608227 від 11.10.2022 року про притягнення до відповідальності за ч.1 ст.122 КУпАП. У зв`язку з цим позивач просить вказану постанову скасувати, а провадження у справі про притягнення її до адміністративної відповідальності - закрити.

Після усунення недоліків позовної заяви на виконання вимог ухвали про залишення позовної заяви без руху, ухвалою судді Франківського районного суду м. Львова від 23.01.2023 року прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі, визнано поважними причини пропуску строку звернення до суду та поновлено ОСОБА_1 строк звернення до суду.

Представником відповідача подано до суду відзив на позовну заяву. Зазначає, що в діях ОСОБА_1 наявні подія і склад правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122 КУпАП, оскільки транспортним засобом Fiat Fiorino, державний номерний знак НОМЕР_1 , який на дату встановлення відповідальної особи, визначеної ст. 14-2 КУпАП, згідно з відомостями Єдиного держаного реєстру транспортних засобів зареєстровано за позивачем, було здійснено стоянку за адресою: м. Львів, вул. Конотопська, 2, де вказаний транспортний засіб розташовувався на тротуарі, при цьому, не на його краю, чим порушено п. 15.10 «в» ПДР. Крім цього, у відзиві звертається увага на те, що згідно матеріалів фотофіксації транспортний засіб Flat Fiorino, державний номерний знак НОМЕР_1 , розташований в межах тротуару, однак на ділянці, де його запарковано, не встановлено дорожніх знаків із табличками, які б позначали місця для паркування із використанням тротуару. А тому, для здійснення паркування позивач здійснив рух безпосередньо по тротуару, чим фактично міг створити загрозу життю та здоров`ю пішоходів, які могли рухатися вздовж тротуару. Представник відповідача вказує, що пп. «б» п.15.10 ПДР встановлено загальну заборону стоянки на тротуарі, а п.п. В п.15.10 ПДР передбачено умови, з дотриманням яких водій транспортного засобу має право його розмістити в межах тротуару. Відтак, проаналізувавши п.п. «в» пункту 15.10 ПДР, а також фотофіксацію, здійснену інспектором з паркування, представник відповідача вказує, що транспортний засіб Fiat Fiorino, державний номерний знак НОМЕР_1 , розміщений на тротуарі без дотримання вимог вказаного підпункту ПДР, оскільки був розміщений не на його краю, відповідно, твердження позивача про те, що ним не було порушено вимоги ПДР, відповідач вважає безпідставними. З огляду на викладене представник відповідача просить у задоволенні позову відмовити.

В судове засідання позивач не з`явилася, подала клопотання про проведення розгляду справи у її відсутності.

Представник відповідача - Департаменту міської мобільності та вуличної інфраструктури Львівської міської ради та інспектор з паркування управління безпеки Департаменту міської мобільності та вуличної інфраструктури Львівської міської ради Ковальчук Ростислав Володимирович в судове засідання не з`явилися. Представником відповідача у відзиві на позовну заяву заявлено клопотання про розгляд справи у його відсутності.

Відповідно до ч.3 ст.268 КАС України неприбуття у судове засідання учасника справи, повідомленого відповідно до положень цієї статті, не перешкоджає розгляду справи у судах першої та апеляційної інстанцій.

У зв`язку з тим, що розгляд справи відбувається за відсутності учасників справи, на підставі ч. 4 ст. 229 КАС України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного пристрою не здійснювалося.

Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку про наявність підстав для задоволення позовних вимог.

Судом встановлено, що постановою про накладення адміністративного стягнення № ЛВ92608227 від 11.10.2022 року ОСОБА_1 притягнуто до відповідальності за ч.1 ст.122 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 340 грн. Згідно оскаржуваної постанови правопорушення полягало в тому, що 26.08.2022 року у м. Львові по вул. Конотопська, 2, о 12 год. 58 хв. водій автомобіля Fiat Fiorino, д.н.з. НОМЕР_1 , ОСОБА_1 здійснила стоянку на тротуарі (не на краю), чим порушила п.15.10. «в» ПДР України.

Відповідно до ч. 1 ст. 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб`єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень, шляхом справедливого, неупередженого та своєчасного розгляду адміністративних справ.

Будь-яке рішення чи дії суб`єкта владних повноважень мають бути законними та обґрунтованими, прийнятими чи вчиненими в межах наданих повноважень, мати під собою конкретні об`єктивні факти, на підставі яких його ухвалено або вчинено, а суд, відповідно до ч. 3 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень, перевіряє чи прийнято такі рішення на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України, з використанням повноважень з метою, з якою це повноваження надано, обґрунтовано, тобто з урахуванням всіх обставин, що мають значення для прийняття рішення, безсторонньо (неупереджено), добросовісно, розсудливо, з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації, пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення, з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення, своєчасно, тобто протягом розумного строку. Також рішення суб`єкта владних повноважень не може ґрунтуватися на припущеннях.

Предметом судового дослідження за правовідносинами, що виникли між сторонами, є правомірність дій суб`єкта владних повноважень щодо встановлення адміністративного правопорушення, законність та обґрунтованість постанови про адміністративне правопорушення.

Отже, досліджуючи питання правомірності застосування адміністративної відповідальності до позивача у вказаних спірних правовідносинах, суд перевіряє, чи були у відповідача по справі підстави для прийняття постанови про адміністративне правопорушення відносно позивача про визнання її винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122 КУпАП, з накладенням адміністративного стягнення у виді штрафу у розмірі 340 грн.

Відповідно до ч. 1 ст. 122 КУпАП перевищення встановлених обмежень швидкості руху транспортних засобів більш як на двадцять кілометрів на годину, порушення вимог дорожніх знаків та розмітки проїзної частини доріг, правил перевезення вантажів, буксирування транспортних засобів, зупинки, стоянки, проїзду пішохідних переходів, ненадання переваги у русі пішоходам на нерегульованих пішохідних переходах, а так само порушення встановленої для транспортних засобів заборони рухатися тротуарами чи пішохідними доріжками, є адміністративним правопорушенням, що тягне за собою накладення відповідного адміністративного стягнення.

Позивачу інкримінується здійснення стоянки на тротуарі, тобто порушення вимог п.п. «в» п. 15.10 Правил дорожнього руху.

Відповідно до п.п. «в» п. 15.10 ПДР України стоянка забороняється на тротуарах за винятком легкових автомобілів та мотоциклів, які можуть бути поставлені на краю тротуарів, де для руху пішоходів залишається щонайменше 2 м.

Згідно п.п. "б" п. 15.10 ПДР України стоянка забороняється на тротуарах (крім місць, позначених відповідними дорожніми знаками, встановленими з табличками).

Аналізуючи пп. «б» та пп. «в» п. 15.10 Правил дорожнього руху України у системній взаємодії, суд приходить до висновку, що стоянка легкового автомобіля на тротуарі можлива у декількох випадках: а) у місцях, позначених дорожніми знаками 5.38, 5.39, встановленими з табличками 7.6.1, 7.6.2-7.6.5 тільки у спосіб, позначений на табличці; б) на краю тротуарів, де для руху пішоходів залишається щонайменше 2 метри.

Тобто, пп. «в» слід вважати виключенням із загальної заборони, передбаченої підпунктом «б» п. 15.10 ПДР, рівно як і при застосуванні табличок 7.6.2, 7.6.3., 7.6.5 у місцях, позначених дорожніми знаками 5.38, 5.39. Таким чином, суд вважає, що притягнення ОСОБА_1 до відповідальності за порушення п.п. «в» п. 15.10 ПДР неможливе, якщо автомобіль було припарковано із дотриманням умов, а саме за наявності 2 метрів ширини тротуару для руху пішоходів.

З наведеного вбачається, що об`єктивною стороною адміністративного правопорушення, відповідальність за яке встановлена ст. 122 КУпАП є, зокрема, встановлення факту недотримання водієм під час стоянки на тротуарі відстані щонайменше 2 метри, яка необхідна для безперешкодного руху пішоходів.

Відповідно до правової позиції Верховного Суду, викладеної у постанові від 18 липня 2019 року по справі № 216/5226/16-а, належним доказом даного правопорушення, виходячи з його природи, є замір відстані на місці вчинення правопорушення під час його вчинення.

У спірних правовідносинах відповідачем не було здійснено такого заміру.

Щодо руху по тротуару, то суд звертає увагу на те, що позивачку притягнуто до відповідальності за порушення п. 15.10 б ПДР, а не п.11.3ПДР.

Крім того, очевидним і зрозумілим є те, що здійсненню стоянки легкового автомобіля у межах вимог пункту 15.10 «в» ПДР України, тобто на краю тротуару, де для руху пішоходів залишається щонайменше 2 метри, передує рух, пов`язаний із заїздом на таке місце, а після її закінчення - рух, пов`язаний із виїздом автомобіля з такого місця стоянки.

За таких обставин, рух автомобіля тротуаром, пов`язаний із заїздом/виїздом на місце стоянки у межах вимог пункту 15.10 «в» ПДР України, не може містити склад порушення пункту 11.13 вказаних Правил, що відповідає аналогічному висновку, викладеному у постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду від 07.11.2019 року по справі №524/9162/16-а.

Судом також досліджено фотокопії а також схему ділянки проїзної частини та тротуару за адресою: м. Львів, вул. Конотопська, 2, із яких вбачається наявність передбаченого пунктом 15.10 «в» ПДР України необхідного розміру для проходу пішоходів. З матеріалів фотофіксації слідує, що автомобіль позивача розташований на тротуарі, поруч з яким пішоходи безперешкодно здійснюють рух.

При цьому, згідно з п. 1 ст. 247 КУпАП України обов`язковою умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність події адміністративного правопорушення. Наявність події правопорушення доводиться шляхом надання доказів.

Відповідно до ст. 251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Згідно з приписами ч.1 ст. 72 та ст. 73 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування.

З наданих представником відповідача доказів, які долучені до відзиву на позов, та представлених позивачем разом із поданням позовної заяви підтверджується той факт, що стоянка автомобіля позивача здійснена з дотриманням вимог п.п. «в» п. 15.10 ПДР України, тобто із залишенням для проходу пішоходів частини тротуари по ширині не менше, ніж 2 метри. При цьому, суд звертає увагу на те, що вищевказаною нормою, як і іншими положеннями чинних ПДР України, не визначено конкретного краю тротуару, на якому може бути здійснене паркування. Відповідно, при збереженні загальної ширини проходу для пішоходів щонайменше 2 метри відповідальність водія за порушення правил стоянки виключається.

Отже, суд приходить до висновку про відсутність в діях позивача складу правопорушення, передбаченого частиною першою статті 122 КУпАП.

Відтак, наявні підстави для скасування постанови серії ЛВ № 92608227 від 11.10.2022 року, якою притягнуто ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 122 КУпАП.

Окрім того, відповідно до ст.286 КАС України за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право, серед іншого, скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення.

А тому, провадження у справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності, передбаченої ч.1 ст.122 КУпАП, підлягає закриттю.

Щодо судового збору у розмірі 496 грн. 20 коп., що сплачений за подання позову, то відповідно до положень ч. 1 ст. 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Враховуючи викладене та з огляду на задоволення позовних вимог суд вважає за необхідне стягнути з Департаменту міської мобільності та вуличної інфраструктури Львівської міської ради на користь позивача судові витрати, а саме судовий збір у розмірі 496 грн. 20 коп.

Керуючись ст.ст. 2, 77, 205, 241-246, 255, 286, 295, 297 Кодексу адміністративного судочинства України, ст.ст. 251, 288, 289, 293 Кодексу України про адміністративні правопорушення, суд

В И Р І Ш И В :

Позовну заяву ОСОБА_1 до Департаменту міської мобільності та вуличної інфраструктури Львівської міської ради, інспектора з паркування управління безпеки Департаменту міської мобільності та вуличної інфраструктури Львівської міської ради Ковальчука Ростислава Володимировича про визнання дій протиправними та скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення задовольнити.

Постанову у справі про адміністративне правопорушення серії ЛВ № 92608227 від 11.10.2022 року щодо притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності, передбаченої ч.1 ст.122 КУпАП, скасувати.

Провадження у справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за вчинення правопорушення, передбаченого ч.1 ст.122 КУпАП, - закрити.

Стягнути з Департаменту міської мобільності та вуличної інфраструктури Львівської міської ради на користь ОСОБА_1 суму сплаченого судового збору в розмірі 496 (чотириста дев`яносто шість) грн. 20 коп.

Рішення може бути оскаржено протягом десяти днів з дня його проголошення до Восьмого апеляційного адміністративного суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_2 , АДРЕСА_1 .

Відповідач: Департамент міської мобільності та вуличної інфраструктури Львівської міської ради, код ЄДРПОУ - 44448833 (м. Львів, пл. Ринок, 1).

Відповідач: Інспектор з паркування управління безпеки Департаменту міської мобільності та вуличної інфраструктури Львівської міської ради Ковальчук Ростислав Володимирович, м. Львів, пл. Ринок, 1.

Cуддя Величко О.В.