Справа № 120/10620/22
Суддя: Сторчак В. Ю.
Дата ухвалення: 2023-09-13 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 120/10620/22

Головуючий суддя 1-ої інстанції - Томчук Андрій Валерійович

Суддя-доповідач - Сторчак В. Ю.

13 вересня 2023 року

м. Вінниця

Сьомий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді: Сторчака В. Ю.

суддів: Граб Л.С. Полотнянка Ю.П. ,

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 на рішення Вінницького окружного адміністративного суду від 18 квітня 2023 року у справі за адміністративним позовом Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до Головного управління ДПС у Вінницькій області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень,

В С Т А Н О В И В :

Фізична особа-підприємець ОСОБА_1 звернувся до Вінницького окружного адміністративного суду з позовом до Головного управління ДПС у Вінницькій області з наступними позовними вимогами:

- визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення від 12.10.2022 №7088/02-32-09-04/ НОМЕР_1 , яким до позивача застосовано штрафні санкції в розмірі 80 000 грн за не облаштування рівнемірами-лічильниками резервуарів та їх реєстрації в Єдиному державному реєстрі витратомірів-лічильників та рівнемірів-лічильників рівня пального у введеному в експлуатацію резервуарі;

- визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення від 12.10.2022 №7085/02-32-09-04/ НОМЕР_1 , яким до позивача застосовано штрафні санкції в розмірі 60 000 грн за використання витратомірів-лічильників без їх реєстрації в Єдиному державному реєстрі витратомірів-лічильників та рівнемірів-лічильників рівня пального у введеному в експлуатацію резервуарі;

- визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення від 12.10.2022 №7092/02-32-09-04/ НОМЕР_1 , яким до позивача застосовано штрафні санкції в розмірі 1020,00 грн за не надання документів;

- визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення від 12.10.2022 №7094/02-32-09-04/ НОМЕР_1 , яким до позивача застосовано штрафні санкції в розмірі 348 353,78 грн за пальне, яке не обліковане у встановленому законодавством порядку.

Рішенням Вінницького окружного адміністративного суду від 18 квітня 2023 року у задоволенні позову відмовлено.

Не погоджуючись із прийнятим судовим рішенням, позивач подав апеляційну скаргу, у якій просив скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове, яким задовольнити позовні вимоги.

В обґрунтування апеляційної скарги апелянт послався на неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального права, порушення норм процесуального права, що, на його думку, призвело до неправильного вирішення спору.

Апеляційний розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження, у відповідності до вимог п. 3 ч. 1 ст. 311 КАС України.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до наступних висновків.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджено під час апеляційного розгляду справи, що 05.09.2022 заступником начальника Головного управління ДПС у Вінницькій області, на підставі пп.75.1.3 п.75.1 ст.75, пп.80.2.5 п. 80.2 ст. 80 на виконання вимог п.82.3 ст.82 ПК України та доповідної записки управління контролю за підакцизними товарами ГУ ДПС у Вінницькій області від 02.08.2022 №1185/02-32-09-01, видано наказ №2320к "Про проведення фактичної перевірки ФОП ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 )", відповідно до якого, вказано провести фактичну перевірку ФОП ОСОБА_1 за адресою місця провадження діяльності (розташування акцизного складу): АДРЕСА_1 , АЗС, тривалістю 10 діб з 06.09.2022, період, що перевірявся з 01.01.2020.

За результатами перевірки ФОП ОСОБА_1 , складено акт фактичної перевірки від 16.09.2022 №6238/02-32-09-04/ НОМЕР_1 "Про результати фактичної перевірки ФОП ОСОБА_1 з питань обігу та обліку пального за період з 01.01.2020 по 15.09.2022, від підпису та отримання якого працівник АЗС відмовився, тому посадовими особами ГУ ДПС у Вінницькій області було складено акт відмови від підпису та отримання акта фактичної перевірки від 16.09.2022. Крім того, у зв`язку з ненаданням документів на письмовий запит податкового органу від 06.09.2022 перевіряючими складено акт ненадання документів (копій документів) від 15.09.2022 №885/02-32-09-04/ НОМЕР_1 .

Проведеною фактичною перевіркою встановлено порушення позивачем:

- пп. 230.1.2 п.230.1 ст. 230 ПК України, а саме ФОП ОСОБА_1 на акцизному складі №1010178 у період у період з 01.04.2020 по 28.04.2020 здійснював господарську діяльність із приймання, відпуску та зберігання пального, без облаштування рівнемірами-лічильниками рівня пального введених в експлуатацію резервуарів в кількості чотири одиниці (резервуар №1 номінальною місткістю 13,515 м. куб., резервуар №2 номінальною місткістю 10,178 м. куб., резервуар №3 номінальною місткістю 13,685 м. куб. та резервуар №4 номінальною місткістю 9,70 м. куб.) та їх реєстрації в Єдиному державному реєстрі витратомірів-лічильників та рівнемірів-лічильників рівня пального у введеному в експлуатацію резервуарі та у період з 01.04.2020 по 28.09.2020 здійснював фізичний відпуск (продаж) пального споживачам, через витратоміри-лічильники в кількості три одиниці, а саме: ПРК №1, "Spektra", заводський №62564, ПРК №2, "Spektra", заводський №62565 та ГРК №3, "Шельф 100-1", заводський №9341 без їх реєстрації в Єдиному державному реєстрі витратомірів-лічильників та рівнемірів-лічильників рівня пального у введеному в експлуатацію резервуарі;

- п. 12 ст. 3 ЗУ від 06 липня 1995 року № 265/95-ВР "Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг", а саме у місці здійснення продажу пального встановлено факт наявності пального на загальну суму 348 353,78 грн, яке не обліковано у встановленому законодавством порядку;

- п. 85.2, 85.4, ст.85 ПК України, а саме ФОП ОСОБА_1 не надано посадовим особам контролюючого органу документи, що належать або пов`язані з предметом перевірки.

На підставі акта фактичної перевірки від 16.09.2022 №6238/02-32-09-04/ НОМЕР_1 ГУ ДПС у Вінницькій області винесено наступні податкові повідомлення-рішення:

- від 12.10.2022 №7088/02-32-09-04/ НОМЕР_1 , яким до позивача застосовано штрафні санкції в розмірі 80 000 грн за не облаштування рівнемірами-лічильниками резервуарів та їх реєстрації в Єдиному державному реєстрі витратомірів-лічильників та рівнемірів-лічильників рівня пального у введеному в експлуатацію резервуарі;

- від 12.10.2022 №7085/02-32-09-04/ НОМЕР_1 , яким до позивача застосовано штрафні санкції в розмірі 60 000 грн за використання витратомірів-лічильників без їх реєстрації в Єдиному державному реєстрі витратомірів-лічильників та рівнемірів-лічильників рівня пального у введеному в експлуатацію резервуарі;

- від 12.10.2022 №7092/02-32-09-04/ НОМЕР_1 , яким до позивача застосовано штрафні санкції в розмірі 1020,00 грн за не надання документів;

- від 12.10.2022 №7094/02-32-09-04/ НОМЕР_1 , яким до позивача застосовано штрафні санкції в розмірі 348 353,78 грн за пальне, яке не обліковане у встановленому законодавством порядку.

Не погоджуючись з винесеними податковими повідомленнями-рішеннями, наголошуючи, що позивач здійснював облік палива спеціальними рівнемірами-лічильниками, придбаними у ТОВ "Глобал Енерджи" за договором поставки від 25.03.2020 №25/032020Р-7, та чинними сертифікатами з оцінки відповідності типу DELPHI від 21.12.2019, що є належним та допустимим обладнанням пального у розумінні пп.230.1.2 п.230.1 ст.230 ПК України, а в Реєстрі наявні відомості про подання позивачем довідок про зведені за добу підсумкові облікові дані щодо обсягів обігу та залишків пального у перевіряємому періоді, ФОП ОСОБА_1 звернувся до суду з цим позовом.

Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції дійшов висновку, що оскаржувані рішення ГУ ДПС у Вінницькій області є правомірними та такими, що прийняті на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Законами України, відтак підстави для задоволення позовних вимог відсутні.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції по суті спору, виходячи з наступного.

Відповідно до підпункту 14.1.212 пункту 14.1. статті 14 Податкового кодексу України (далі - ПК України) реалізація підакцизних товарів (продукції) - будь-які операції на митній території України, що передбачають відвантаження підакцизних товарів (продукції) згідно з договорами купівлі-продажу, міни, поставки та іншими господарськими, цивільно-правовими договорами з передачею прав власності або без такої, за плату (компенсацію) або без такої, незалежно від строків її надання, а також безоплатного відвантаження товарів, у тому числі з давальницької сировини, реалізація суб`єктами господарювання роздрібної торгівлі підакцизних товарів.

Пальне - нафтопродукти, скраплений газ, паливо моторне альтернативне, паливо моторне сумішеве, речовини, що використовуються як компоненти моторних палив, інші товари, зазначені у підпункті 215.3.4 пункту 215.3 статті 215 цього Кодексу (пп. 14.1.141-1 пункту 14.1. статті 14 Податкового кодексу України).

Підпунктом 14.1.6 пункту 14.1. статті 14 Податкового кодексу України передбачено, що акцизний склад - це: зокрема б) приміщення або територія на митній території України, де розпорядник акцизного складу провадить свою господарську діяльність шляхом вироблення, оброблення (перероблення), змішування, розливу, навантаження-розвантаження, зберігання, реалізації пального.

Згідно пп. 14.1.224 п. 14.1. ст. 14 ПК України розпорядник акцизного складу - суб`єкт господарювання, який одержав ліцензію на право виробництва спирту етилового, алкогольних напоїв, зареєстрований платником акцизного податку, або суб`єкт господарювання - платник акцизного податку, який здійснює виробництво, оброблення (перероблення), змішування, розлив, навантаження-розвантаження, зберігання, реалізацію пального на акцизному складі та має документи, що підтверджують право власності або користування приміщеннями та/або територією, що відносяться до акцизного складу (пп. 14.1.224 пункту 14.1. статті 14 Податкового кодексу України).

Статтею 230 ПК України визначено, що акцизні склади та акцизні склади пересувні утворюються з метою підвищення ефективності роботи із запобігання та боротьби з незаконним виробництвом і обігом спирту етилового, горілки та лікеро-горілчаних виробів, пального, посилення контролю за повнотою та своєчасністю надходження до бюджету акцизного податку.

В силу положень пп. 230.1.2 п. 230.1 ст. 230ПК України акцизні склади, на території яких здійснюється виробництво, оброблення (перероблення), змішування, розлив, навантаження-розвантаження, зберігання, реалізація пального, повинні бути обладнані витратомірами-лічильниками на кожному місці відпуску пального наливом з акцизного складу, розташованому на акцизному складі, та рівнемірами-лічильниками рівня таких товарів (продукції) у резервуарі, а для скрапленого газу (пропану або суміші пропану з бутаном), інших газів, бутану, ізобутану за кодами згідно з УКТ ЗЕД 2711 12 11 00, 2711 12 19 00, 2711 12 91 00, 2711 12 93 00, 2711 12 94 00, 2711 12 97 00, 2711 13 10 00, 2711 13 30 00, 2711 13 91 00, 2711 13 97 00, 2711 14 00 00, 2711 19 00 00, 2901 10 00 10 - також можуть бути обладнані пристроями для вимірювання рівня або відсотка пального у резервуарі (далі - рівнемір-лічильник) на кожному введеному в експлуатацію стаціонарному резервуарі, розташованому на акцизному складі.

Акцизні склади, на яких здійснюються виключно зберігання та реалізація пального, що отримується та реалізується виключно у споживчій тарі без зміни розфасовки, а також скрапленого газу природного, бензолу, метанолу, не обладнуються витратомірами-лічильниками та рівнемірами-лічильниками.

Витратоміри-лічильники та резервуари повинні відповідати вимогам законодавства та мати позитивний результат повірки або оцінку відповідності, проведені відповідно до законодавства, а рівнеміри-лічильники повинні відповідати вимогам законодавства та мати позитивний результат повірки або оцінку відповідності, або калібрування, проведені відповідно до законодавства. У разі відсутності позитивного результату повірки або оцінки відповідності, або калібрування витратомірів-лічильників та рівнемірів-лічильників для цілей цього Кодексу акцизні склади, на яких вони розташовані, вважаються необладнаними витратомірами-лічильниками та рівнемірами-лічильниками.

Паливороздавальні колонки та/або оливороздавальні колонки, встановлені на акцизних складах, на які є позитивні результати повірки або оцінка відповідності, проведені відповідно до законодавства, виконують функції витратомірів-лічильників.

Платники податку - розпорядники акцизних складів зобов`язані зареєструвати:

а) усі розташовані на акцизних складах резервуари, введені в експлуатацію, витратоміри-лічильники та рівнеміри-лічильники у розрізі акцизних складів - в Єдиному державному реєстрі витратомірів-лічильників та рівнемірів-лічильників рівня пального у резервуарі;

б) усі акцизні склади - в системі електронного адміністрування реалізації пального та спирту етилового.

Один акцизний склад може бути зареєстрований виключно одним розпорядником акцизного складу. Один розпорядник акцизного складу може зареєструвати один і більше акцизних складів.

Забороняється здійснення реалізації пального без наявності зареєстрованих витратомірів-лічильників, рівнемірів-лічильників та резервуарів, без реєстрації акцизного складу.

Постановою Кабінету Міністрів України від 22 листопада 2017 р. № 891 затверджено Порядок ведення Єдиного державного реєстру витратомірів-лічильників і рівнемірів - лічильників рівня пального у резервуарі, передачі облікових даних з них електронними засобами зв`язку до контролюючих органів (далі - Порядок №891).

За визначенням наведеним у п.2 Порядку №891:

- витратомір-лічильник (далі - витратомір) - законодавчо регульований засіб вимірювальної техніки, призначений для безперервного вимірювання, запам`ятовування та відображення у фактичних умовах вимірювання кількості пального, що проходить через вимірювальний перетворювач у закритих, повністю заповнених трубопроводах;

- рівнемір - лічильник рівня пального у резервуарі (далі - рівнемір) - законодавчо регульований засіб вимірювальної техніки, призначений для вимірювання рівня пального, за яким обчислюється об`єм пального, що перебуває у резервуарі, за градуювальною таблицею резервуара;

- резервуар - законодавчо регульований засіб вимірювальної техніки у вигляді стаціонарної споруди або ємності, який призначений для здійснення операцій з обігу пального та його зберігання та для якого встановлена залежність його місткості від абсолютної висоти рівня пального в резервуарі, що оформлено у вигляді градуювальної таблиці.

Відповідно до пп. 4 п. 2 Порядку №891 обіг пального - будь-які операції, що передбачають: фізичне отримання розпорядником акцизного складу пального з переходом права власності чи без переходу права власності на пальне (операції з виробництва, придбання, комісії, доручення, відповідального зберігання та інші операції); фізичний відпуск (відвантаження) розпорядником акцизного складу пального з переходом права власності чи без переходу права власності на пальне (операції з реалізації, комісії, доручення, відповідального зберігання та інші операції).

Реєстр - електронна база даних, яка містить податкову інформацію про розпорядників акцизних складів, наявні у них акцизні склади, розташовані на акцизних складах резервуари, витратоміри та рівнеміри, їх серійні (ідентифікаційні) номери, а також дані про фактичні залишки пального на початок та кінець звітної доби та про фактичний обсяг обігу пального у розрізі кодів товарних підкатегорій згідно з УКТЗЕД, акцизних складів та розпорядників акцизних складів (пп.5 п. 2 Порядку №891).

Згідно з підпунктом 12 підрозділу 5 Розділу XX ПК України розпорядники акцизних складів відповідно до вимог цього Кодексу зобов`язані обладнати акцизні склади витратомірами-лічильниками та/або рівнемірами-лічильниками та зареєструвати їх в Єдиному державному реєстрі витратомірів-лічильників та рівнемірів-лічильників рівня пального у резервуарі в такі строки:

акцизний склад, де розташовано резервуари, загальна місткість яких перевищує 20000 куб. метрів, - не пізніше 1 липня 2019 року;

акцизний склад, де розташовано резервуари, загальна місткість яких перевищує 1000 куб. метрів, але не перевищує 20000 куб. метрів, - не пізніше 1 жовтня 2019 року;

акцизний склад, де розташовано резервуари, загальна місткість яких не перевищує 1000 куб. метрів, - не пізніше 1 січня 2020 року.

Ця норма внесена до Податкового кодексу України у зв`язку із набранням чинності 1 січня 2019 року Закону України "Про внесення змін до Податкового кодексу України та деяких інших законодавчих актів України щодо покращення адміністрування та перегляду ставок окремих податків і зборів" від 23 листопада 2018 року №2628-VIII.

Як було передбачено пунктом 18 підрозділу 5 Розділу XX ПК України до 28 грудня 2019 року норми пункту 128-1.1 статті 128-1 цього Кодексу застосовуються з 1 січня 2020 року - до розпорядників акцизних складів, на яких розташовано резервуари, загальна місткість яких не перевищує 1000 куб. метрів.

У зв`язку із набранням чинності 29 грудня 2019 року Закону № 391-IX пункт 18 підрозділу 5 Розділу XX ПК України цього Кодексу викладено редакції, відповідно до якої норми пункту 128-1.1 статті 128-1 цього Кодексу застосовуються з 1 квітня 2020 року - до розпорядників акцизних складів, на яких розташовано резервуари, загальна місткість яких не перевищує 1000 куб. метрів.

Відповідно до пункту 128-1.1 статті 128-1 ПК України (в редакцій чинній на момент виникнення спірних правовідносин) необладнання та/або відсутність реєстрації в Єдиному державному реєстрі витратомірів-лічильників та рівнемірів-лічильників рівня пального у резервуарі рівнеміра-лічильника на введеному в експлуатацію резервуарі, розташованому на акцизному складі, та/або витратоміра-лічильника на місці відпуску пального наливом з акцизного складу, розташованого на акцизному складі, а також необладнання та/або відсутність реєстрації в Єдиному державному реєстрі витратомірів-лічильників обсягу виробленого спирту етилового витратоміра-лічильника спирту етилового, та/або масового витратоміра на місці отримання та відпуску спирту етилового, розташованого на акцизному складі, та/або місці отримання/відпуску спирту етилового у виробництво продукції, визначеної у підпунктах "д"-"ж" підпункту 229.1.1 пункту 229.1 статті 229 цього Кодексу, тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі 20000 гривень за кожний необладнаний резервуар та/або незареєстрований рівнемір-лічильник, а також за кожне необладнане місце відпуску пального наливом з акцизного складу або за кожне місце отримання та відпуску спирту етилового, та/або незареєстрований витратомір-лічильник/витратомір-лічильник спирту етилового, та/або масовий витратомір.

При цьому, санкція, встановлена пунктом 128-1.1 статті 128-1 Податкового кодексу України, застосовується не конкретно за реалізацію пального за відсутності встановлених витратомірів-лічильників на кожному місці відпуску пального наливом, а у випадку виробництва, оброблення (перероблення), змішування, розливу, навантаження-розвантаження, зберігання, реалізації пального, за відсутності встановлених витратомірів-лічильників на кожному місці відпуску пального наливом з акцизного складу, розташованому на акцизному складі, та рівнемірів-лічильників рівня таких товарів (продукції) у резервуарі. При цьому, такі витратоміри-лічильники та рівнеміри-лічильники повинні бути зареєстровані у Єдиному державному реєстрі витратомірів-лічильників та рівнемірів-лічильників.

Законодавчі зміни, на підставі яких у позивача виник обов`язок обладнати акцизний склад відповідними засобами вимірювання та реєстрації таких у відповідному реєстрі, були прийняті заздалегідь. При цьому фактично - розпорядникам указаних складів було надано додатковий термін для обладнання акцизних складів, на території яких здійснюється виробництво, оброблення (перероблення), змішування, навантаження-розвантаження, зберігання пального, витратомірами-лічильниками та рівнемірами-лічильниками.

Вказані висновки відповідають правовій позиції висловленій Верховним Судом у постанові від 05.04.2023 по справі №200/1354/21-а.

За висновками податкового органу позивач здійснював на акцизному складі №1010178 у період з 01.04.2020 по 28.04.2020 господарську діяльність із приймання, відпуску та зберігання пального, без облаштування рівнемірами-лічильниками рівня пального введених в експлуатацію резервуарів в кількості чотири одиниці (резервуар №1 номінальною місткістю 13,515 м. куб., резервуар №2 номінальною місткістю 10,178 м. куб., резервуар №3 номінальною місткістю 13,685 м. куб. та резервуар №4 номінальною місткістю 9,70 м. куб.) та їх реєстрації в Єдиному державному реєстрі витратомірів-лічильників та рівнемірів-лічильників рівня пального у введеному в експлуатацію резервуарі.

Разом з тим позивач, спростовуючи вказані вище порушення вказує, що за договором поставки від 25.03.2020 №25/03-2020Р-7 він придбав у ТОВ "Глобал Енерджи" (постачальника), а за актом прийому передачі обладнання прийняв наступний товар: рівномір 042002 DELPHI 485/Exd, рівномір 042003 DELPHI 485/Exd, рівномір 042004 DELPHI 485/Exd, рівномір 042005 DELPHI 485/Exd, рівномір 042006 DELPHI 485/Exd, рівномір 042007 DELPHI 485/Exd, рівномір 042008 DELPHI 485/Exd, рівномір 042009 DELPHI 485/Exd, рівномір 042010DELPHI 485/Exd, рівномір СУГ 042011 DELPHI 485/Exd, рівномір СУГ 042012 DELPHI 485/Exd, рівномір СУГ 042013 DELPHI 485/Exd.

Проте, як вірно встановлено судом першої інстанції, позивачем не надано документів, які б підтверджували строки встановлення та підключення рівнемірів-лічильників до вищезазначених резервуарів, а також фактичну дату встановлення наявних рівнемірів-лічильників. Крім того, надані до матеріалів справи сертифікат перевірки типу UА.ТК.113-0463-19 від 21.12.2019 чинний до 20.12.2029, сертифікат експертизи типу №ZETC/07/2020 Модуль В жодним чином не спростовують позицію податкового органу щодо фактичної дати встановлення наявних рівнемірів-лічильників до вказаних в акті резервуарів.

Згідно сертифікату відповідності UА.ТК.113-0463/03Е-20 від 28.04.2020 виданого на рівнеміри магнітострикційні типу DELPHI партія рівнемірів модифікації DELPHI485 Ехd з заводськими номерами 042008, 042009, 0420010, 0420011 проходила випробування на сертифікацію та відповідність згідно протоколів випробувань до 28.04.2020, тому ці рівнеміри не могли бути встановлені на АЗС раніше ніж 28.04.2020. Вказаний сертифікат відповідності, на переконання суду, спростовує позицію позивача про встановлення таких рівнемірів 31.03.2020 згідно довідки № від 31.03.2020 про розпорядника акцизного складу пального, де зазначені вищевказані рівнеміри .

Окрім того, як зазначено в акту перевірки, у період з 01.04.2020 по 28.09.2020 позивачем здійснювався фактичний відпуск (продаж) пального споживачам, через витратоміри-лічильники в кількості три одиниці, а саме: ПРК №1, "Spektra", заводський №62564, ПРК №2, "Spektra", заводський №62565 та ГРК №3, "Шельф 100-1 LPG", заводський №9341 без їх реєстрації в Єдиному державному реєстрі витратомірів-лічильників та рівнемірів-лічильників рівня пального у введеному в експлуатацію резервуарі.

Зокрема, відповідно до поданої довідки коригування від 28.09.2020 до довідки № від 31.03.2020 про розпорядника акцизного складу пального реєстрація зазначених вище витратомірів-лічильників в Єдиному державному реєстрі витратомірів-лічильників та рівнемірів-лічильників рівня пального у введеному в експлуатацію резервуарі здійснена 28.09.2020. Позаяк відповідно до Z-звітів РРО фіскальний № з №491 від 01.04.2020, №518 від 28.09.2020, фіскальних чеків РРО, довідок про зведені за добу підсумкові облікові дані щодо обігу та залишків пального, на акцизному складі №1010178 здійснювався фактичний відпуск (продаж) пального споживачам. При цьому ФОП ОСОБА_1 жодним чином не спростував позиції відповідача щодо здійснення фактичного відпуску (продажу) пального споживачам без реєстрації в Єдиному державному реєстрі витратомірів-лічильників та рівнемірів-лічильників рівня пального у введеному в експлуатацію резервуарі.

Також, позивач не навів обставин, які б свідчили про неможливість реалізації передбаченого підпунктом 230.1.2 пункту 230.1 статті 230 ПК України обов`язку у визначений законом строк, як і не навів обставин, підтверджених належними доказами, що реалізація такого обов`язку перебувала винятково поза межами його впливу.

Отже, позивачем не підтверджено власну правову позицію та не спростовано висновки акту перевірки від 16.09.2022 №6238/02-32-09-04/ НОМЕР_1 в частині здійснення ФОП ОСОБА_1 у період з 01.04.2020 по 28.04.2020 на акцизному складі №101078 господарської діяльності із приймання, відпуску та зберігання пального без облаштування рівнемірами-лічильниками рівня пального введених в експлуатацію резервуарів в кількості чотири одиниці та здійснення фактичного відпуску (продажу) пального споживачам через витратоміри-лічильники в кількості три одиниці без їх реєстрації в Єдиному державному реєстрі витратомірів-лічильників та рівнемірів-лічильників рівня пального у введеному в експлуатацію резервуарі.

Відтак, суд першої інстанції дійшов вірного висновку, що рішення ГУ ДПС у Вінницькій області про застосування фінансових санкцій від 12.10.2022 №7088/02-32-09-04/ та від 12.10.2022 №7085/02-32-09-04/ НОМЕР_1 є правомірними та такими, що не належать до скасування.

Щодо податкового повідомлення-рішення від 12.10.2022 №7094/02-32-09-04/ НОМЕР_1 , яким до позивача застосовано штрафні санкції в розмірі 348 353,78 грн за пальне, яке не обліковується у встановленому законодавством порядку, то за висновками акта від 16.09.2022 №6238/02-32-09-04/ НОМЕР_1 ФОП ОСОБА_1 на АЗС здійснював господарську діяльність з продажу пального на загальну суму 348353,78 грн, яке не обліковано у встановленому законодавством порядку, чим порушив вимоги пункту 12 статті З Закону України від 06.07.1995 №265/95-ВР "Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг", а саме в ході перевірки виявлено надлишок пального загальна вартість якого становила 348353,78 грн.

Відповідно до п. 44.1 ст. 44 ПК України для цілей оподаткування платники податків зобов`язані вести облік доходів, витрат та інших показників, пов`язаних з визначенням об`єктів оподаткування та/або податкових зобов`язань, на підставі первинних документів, регістрів бухгалтерського обліку, фінансової звітності, інших документів, пов`язаних з обчисленням і сплатою податків і зборів, ведення яких передбачено законодавством.

Згідно з п.2 ст. 3 ЗУ "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні" бухгалтерський облік є обов`язковим видом обліку, який ведеться підприємством. Фінансова, податкова, статистична та інші види звітності, що використовують грошовий вимірник, ґрунтуються на даних бухгалтерського обліку.

Підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи (ч. 1 ст. 9 "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні").

Правові засади застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг визначено Законом України "Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг від 06.07.1995 №265/95-ВР (далі - Закон №265/95-ВР). Дія його поширюється на усіх суб`єктів господарювання, їх господарські одиниці та представників (уповноважених осіб) суб`єктів господарювання, які здійснюють розрахункові операції у готівковій та/або безготівковій формі.

Пунктом 12 статті 3 Закону №265/95-ВР встановлено, що суб`єкти господарювання, які здійснюють розрахункові операції в готівковій та/або в безготівковій формі (із застосуванням платіжних карток, платіжних чеків, жетонів тощо) при продажу товарів (наданні послуг) у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг, а також операції з приймання готівки для подальшого її переказу зобов`язані вести в порядку, встановленому законодавством, облік товарних запасів, здійснювати продаж лише тих товарів, що відображені в такому обліку. Порядок та форма обліку товарних запасів для фізичних осіб - підприємців, у тому числі платників єдиного податку, встановлюються центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну фінансову політику. При цьому суб`єкт господарювання зобов`язаний надати контролюючим органам на початок проведення перевірки документи (у паперовій або електронній формі), що підтверджують облік та походження товарних запасів (зокрема, але не виключно, документи щодо інвентаризації товарних запасів, документи про отримання товарів від інших суб`єктів господарювання та/або документи на внутрішнє переміщення товарів), які на момент перевірки знаходяться у місці продажу (господарському об`єкті).

Тобто, закон встановлює обов`язок платника надати документи щодо наявного на момент податкової перевірки товару, що підтверджують його облік. Продаж необлікованого товару не допускається.

Наказом Міністерства палива та енергетики України, Міністерства економіки України, Міністерства транспорту та зв`язку України, Державного комітету України з питань технічного регулювання та споживчої політики від 20.05.2008 №281/171/578/155 затверджено Інструкцію про порядок приймання, транспортування, зберігання, відпуску та обліку нафтопродуктів на підприємствах і організаціях України, яка встановлює єдиний порядок організації та виконання робіт, пов`язаних з прийманням, транспортуванням, зберіганням, відпуском та обліком товарної нафти (далі - нафта) і нафтопродуктів (далі - Інструкція).

Відповідно до підпункту 10.2.1 пункту 10.2 розділу 10 Інструкції приймання нафтопродуктів, що надійшли автомобільним транспортом від постачальників, здійснюється працівниками автозаправної станції за марками та видами (дизельне паливо залежно від масової частки сірки) за даними товарно-транспортних накладних у разі наявності паспорта якості та копії сертифіката відповідності. Приймання нафтопродуктів здійснюється відповідно до вимог робочої інструкції оператора автозаправної станції (надалі - АЗС) та інструкції з охорони праці, які повинні бути затверджені керівником підприємства, якому належить АЗС.

На підставі товарно-транспортної накладної (далі - ТТН) та акта приймання (у разі його наявності) оператор АЗС має оприбуткувати прийнятий нафтопродукт за марками та видами (дизельне паливо залежно від масової частки сірки), тобто зробити необхідні записи в журналі обліку надходження нафтопродуктів на АЗС за формою №13-НП. Дані про оприбутковані нафтопродукти заносяться до змінного звіту АЗС за формою №17-НП (додаток 14) (пп. 10.2.4 пункту 10 розділу 10 Інструкції).

В силу вимог положень підпунктів 10.3.1-10.3.4 пункту 10.3 розділу 10 Інструкції розрахунки під час відпуску нафтопродукту власникам автотранспорту за готівку здійснюються на АЗС з використанням РРО, які відповідають технічним вимогам до їх застосування та внесені до Державного реєстру реєстраторів розрахункових операцій згідно з Положенням про Державний реєстр реєстраторів розрахункових операцій, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 29 серпня 2002 року №1315.

Паливороздавальні колонки мають забезпечувати індикацію ціни нафтопродукту, кількості та загальної вартості виданої дози нафтопродукту.

Облік реалізації нафтопродуктів ведеться через зареєстрований, опломбований у встановленому порядку та переведений до фіскального режиму роботи РРО з роздрукуванням відповідних розрахункових документів, що підтверджують виконання розрахункових операцій кожною АЗС, яка здійснює розрахунки із споживачами готівкою. Відпуск нафтопродуктів за готівку відображається у Змінному звіті АЗС за формою №17-НП.

Положеннями підпунктів 10.4.1 - 10.4.3 пункту 10 розділу 10 Інструкції визначено, що на АЗС здійснюється оперативне кількісне контролювання, результати якого використовуються для ведення обліку, звіряння кількості отриманих і відпущених нафтопродуктів. Кількісний облік нафтопродуктів на АЗС здійснюється за формою змінного звіту АЗС №17-НП.

При цьому, облік нафтопродуктів на АЗС регламентовано пунктом 16 Інструкції.

Згідно приспів підпункту 16.1 пункту 16 Інструкції матеріально відповідальні особи АЗС ведуть облік руху нафтопродуктів за марками і видами (для дизельного палива в залежності від масової частки сірки) нафтопродуктів у змінному звіті за формою №17-НП, який складається у двох примірниках. Перший примірник разом з первинними документами здається до бухгалтерської служби, а другий - залишається у матеріально відповідальної особи.

Бухгалтерські служби підприємств перевіряють та приймають змінні звіти з доданими до них первинними документами (ТТН, талони, відомості встановленої форми, супровідні відомості за інкасацією готівки та інші), перевіряють правильність перенесення показників лічильників ПРК, ОРК з попередньої зміни, звіти про обсяг реалізації і форми оплати за РРО, визначення фактичних залишків нафтопродуктів у резервуарах АЗС за результатами вимірювання, відображених у формі №17-НП, та надходження готівки. Зроблені під час перевірки змінних звітів виправлення засвідчуються підписами операторів АЗС, керівника АЗС та головного бухгалтера або за його дорученням іншим працівником бухгалтерської служби підприємства (пп. 16.2 п. 16 Інструкції).

В свою чергу, на підставі перевірених змінних звітів та первинних документів бухгалтерська служба підприємства нафтопродуктозабезпечення складає місячну накопичувальну відомість та обігові відомості, у яких відображаються: кількість завезених на АЗС нафтопродуктів за марками і видами (для дизельного палива залежно від масової частки сірки) та цінами; закупівельна вартість та вартість реалізації завезених нафтопродуктів; кількість та вартість нафтопродуктів, реалізованих споживачам за готівку, у тому числі сума ПДВ; кількість та вартість нафтопродуктів, реалізованих споживачам за безготівковими розрахунками згідно з відомостями, за талонами та платіжними картками; результати інвентаризації нафтопродуктів та готівки (пп. 16.3 п. 16.3 Інструкції).

З наведеного слідує, що суб`єкт господарювання, який займається хоча б одним з таких видів економічної діяльності, як закупівля, транспортування, зберігання і реалізація нафти і нафтопродуктів на території України зобов`язаний здійснювати облік руху нафти та нафтопродуктів у відповідності до Інструкції, який полягає на початкову етапі у прийнятті працівниками автозаправної станції за марками та видами (дизельне паливо залежно від масової частки сірки) за даними товарно-транспортних накладних у разі наявності паспорта якості та копії сертифіката відповідності та подальшому оприбуткуванні прийнятого нафтопродукту на підставі ТТН та акта приймання (у разі його наявності) за марками та видами (дизельне паливо залежно від масової частки сірки), тобто внесення записів в журнал обліку надходження нафтопродуктів на АЗС за формою №13-НП.

При цьому, дані про оприбутковані нафтопродукти заносяться до змінного звіту АЗС за формою №17-НП. Подальший облік нафти та нафтопродуктів безпосередньо на АЗС здійснюється матеріально відповідальними особами АЗС, які ведуть такий облік за марками і видами (для дизельного палива в залежності від масової частки сірки) нафтопродуктів у змінному звіті за формою №17-НП, що складається у двох примірниках, перший примірник якого разом з первинними документами здається до бухгалтерської служби, а другий - залишається у матеріально відповідальної особи, тобто на АЗС. При цьому, відпуск нафтопродуктів за готівку відображається у змінному звіті АЗС за формою №17-НП.

Згідно статті 20 Закону №265/95-ВР до суб`єктів господарювання, що здійснюють реалізацію товарів, які не обліковані у встановленому порядку, та/або не надали під час проведення перевірки документи, які підтверджують облік товарів, що знаходяться у місці продажу (господарському об`єкті), за рішенням контролюючих органів застосовується фінансова санкція у розмірі вартості таких товарів, які не обліковані у встановленому порядку, за цінами реалізації, але не менше десяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян. Такі вимоги не поширюються на фізичних осіб - підприємців, які є платниками єдиного податку та не зареєстровані платниками податку на додану вартість (крім тих, які здійснюють діяльність з реалізації технічно складних побутових товарів, що підлягають гарантійному ремонту, а також лікарських засобів та виробів медичного призначення, ювелірних та побутових виробів з дорогоцінних металів, дорогоцінного каміння, дорогоцінного каміння органогенного утворення та напівдорогоцінного каміння).

Таким чином, відповідальність платника податків передбачено за порушення, що полягає у продажі товарів, що не обліковані у встановленому порядку, або ж щодо яких саме під час проведення перевірки не надано документів їх належного обліку, наявних у місці продажу. При цьому, на момент виникнення спірних правовідносин, вказана норма передбачає відповідальність саме за реалізацію товарів, які не обліковані у встановленому порядку.

Судом встановлено, що позивачем під час розгляду справи не спростовано позицію відповідача, щодо того, що на акцизному складі №1010178 не здійснювалось щоденне складання звіту за формою №17-НП.

Крім того встановлено, що 06.09.2022 контролюючим органом надано запит з вимогою про проведення зняття залишків пального та здійснено фіксацію фактичних залишків пального за адресою АДРЕСА_1 , АЗС. За результатами фактичної наявності пального встановлено розбіжність між обліковими та фактичними залишками пального. Вказані не обставини не заперечуються ФОП ОСОБА_1 та жодним чином спростовано останнім у межах розгляду цієї адміністративної справи.

Відтак, з врахуванням встановлених обставин та наведених законодавчих норм, суд першої інстанції дійшов вірного висновку про правомірність податкового повідомлення-рішення від 12.10.2022 №7094/02-32-09-04/ НОМЕР_1 .

Щодо податкового повідомлення-рішення від 12.10.2022 №7092/02-32-09-04/ НОМЕР_1 , яким до позивача застосовано штрафні санкції в розмірі 1020,00 грн за не надання документів на запит контролюючого органу від 06.09.2022, варто зазначити, що згідно з п.85.2 ст. 85 ПК України платник податків зобов`язаний надати посадовим (службовим) особам контролюючих органів у повному обсязі всі документи, що належать або пов`язані з предметом перевірки. Такий обов`язок виникає у платника податків після початку перевірки.

При цьому в силу п. 85.4 ст. 85 ПК України при проведенні перевірок посадові (службові) особи контролюючого органу мають право отримувати у платників податків належним чином завірені копії первинних фінансово-господарських, бухгалтерських та інших документів, що свідчать про приховування (заниження) об`єктів оподаткування, несплату податків, зборів, платежів, порушення вимог іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи. Такі копії повинні бути засвідчені підписом платника податків або його посадової особи та скріплені печаткою (за наявності).

Відповідний запит на отримання копій документів повинен бути поданий посадовою (службовою) особою контролюючого органу не пізніше ніж за п`ять робочих днів до дати закінчення перевірки.

Згідно з нормами п.121.1 ст.121 ПК України незабезпечення платником податків зберігання первинних документів, облікових та інших регістрів, бухгалтерської та статистичної звітності, інших документів з питань обчислення і сплати податків та зборів протягом установлених статтею 44 цього Кодексу строків їх зберігання та/або ненадання платником податків контролюючим органам оригіналів документів (крім документів, отриманих з Єдиного реєстру податкових накладних) чи їх копій при здійсненні податкового контролю у випадках, передбачених цим Кодексом, - тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі 1020 гривень.

Як встановлено судом, письмовий запит про надання документів (копій документів) від 06.09.2022 отримано оператором АЗС ФОП ОСОБА_1 - ОСОБА_2 06.09.2022 об 11 год. Разом з тим згідно з актом ненадання документів (копій документів) від 15.09.2022 №885/02-32-09-04/ НОМЕР_1 станом на 15.09.2022 запитувані документи відповідачу надано не було.

З огляду на викладене, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про підставність застосованої штрафної санкції та правомірність податкового повідомлення-рішення від 12.10.2022 №7092/02-32-09-04/ НОМЕР_1 .

З огляду на викладене, суд першої інстанції дійшов вірного висновку, що рішення ГУ ДПС у Вінницькій області, прийняті за на наслідками проведеної фактичної перевірки ФОП ОСОБА_1 з питань обігу та обігу пального за період з 01.01.2020 по 15.09.2022, а саме податкові повідомлення-рішення від 12.10.2022 №7094/02-32-09-04/ НОМЕР_1 , №7088/02-32-09-04/, №7085/02-32-09-04/, №7094/02-32-09-04/ НОМЕР_1 є правомірними та такими, що прийняті на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Законами України, відтак підстави для задоволення позовних вимог відсутні.

Доводи апеляційної скарги зазначених вище висновків суду попередньої інстанції не спростовують і не дають підстав для висновку, що судом першої інстанції при розгляді справи неправильно застосовано норми процесуального права, які регулюють спірні правовідносини.

Поряд з цим, колегія суддів зазначає, що згідно з п. 30. Рішення Європейського Суду з прав людини у справі "Hirvisaari v. Finland" від 27 вересня 2001 р., рішення судів повинні достатнім чином містити мотиви, на яких вони базуються для того, щоб засвідчити, що сторони були заслухані, та для того, щоб забезпечити нагляд громадськості за здійсненням правосуддя.

Однак, згідно з п. 29 Рішення Європейського Суду з прав людини у справі "Ruiz Torija v. Spain" від 9 грудня 1994 р., статтю 6 п. 1 не можна розуміти як таку, що вимагає пояснень детальної відповіді на кожний аргумент сторін. Відповідно, питання, чи дотримався суд свого обов`язку обґрунтовувати рішення може розглядатися лише в світлі обставин кожної справи.

Враховуючи встановлені у справі обставини, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції при вирішенні даного публічно-правового спору правильно встановив фактичні обставини справи та надав їм належну правову оцінку, а доводи апеляційної скарги в оскаржуваній відповідачем частині, висновків суду першої інстанції не спростовують та не дають правових підстав для скасування оскаржуваного судового рішення.

Відповідно до частин першої, другої, третьої статті 242 Кодексу адміністративного судочинства України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Зазначеним вимогам закону рішення Вінницького окружного адміністративного суду від 18 квітня 2023 року відповідає.

Відповідно до ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а ухвалу без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права.

Апеляційний суд вважає, що Вінницький окружний адміністративний суд не допустив неправильного застосування норм матеріального права чи порушень норм процесуального права при ухваленні судового рішення, внаслідок чого апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а судове рішення без змін.

Одночасно слід зазначити, що в контексті положень п.6 ч.6 ст.12 КАС України дана справа відноситься до категорій справ незначної складності, а тому відповідно до п.2 ч.5 ст.328 цього Кодексу судове рішення за результатами її розгляду судом апеляційної інстанції в касаційному порядку оскарженню не підлягає.

Керуючись ст.ст. 243, 250, 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 залишити без задоволення, а рішення Вінницького окружного адміністративного суду від 18 квітня 2023 року - без змін.

Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття та оскарженню не підлягає.

Головуючий Сторчак В. Ю.

Судді Граб Л.С. Полотнянко Ю.П.