Справа № 473/4111/23
Суддя: Лузан Л. В.
Дата ухвалення: 2023-09-15 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 473/4111/23
РІШЕННЯ

іменем України

"15" вересня 2023 р. Вознесенський міськрайонний суд Миколаївської області в складі головуючої судді Лузан Л.В., за участю секретаря судових засідань Кріпак Н.Г., позивача ОСОБА_1 , представника позивача адвоката Усікова О.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Вознесенську Миколаївської області адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до виконавчого комітету Вознесенської міської ради Миколаївської області про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення,

ВСТАНОВИВ:

в серпні 2023 року позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з адміністративним позовом, поданим в його інтересах адвокатом Усіковим Олексієм Віталійовичем, до виконавчого комітету Вознесенської міської ради Миколаївської області про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення.

В обґрунтування позовних вимог зазначено, що 20 липня 2023 року головний спеціаліст-інспектор з паркування виконавчого комітету Вознесенської міської ради Миколаївської області Поперечна Я.В. винесла постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення, зафіксоване у режимі фотозйомки, в сфері забезпечення безпеки дорожнього руху серії UKR № 2302161 про накладення адміністративного стягнення на позивача в виді штрафу в розмірі 340 грн.00 коп. за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 122 КУпАП, а саме за те, що позивач 19 липня 2023 року о 10 год. 37 хв. за адресою: Миколаївська область, м.Вознесенськ, вул. Одеська, 33, керуючи автомобілем марки Mercedes-Benz E250, реєстраційний номер НОМЕР_1 , порушив вимогу дорожнього знаку, а саме здійснив зупинку в зоні дії знаку 3.34 «Зупинку заборонено», чим порушив п.8.4 «в», п.3.34 додатку 1 розділу 33 ПДР.

Вказану постанову позивач просив скасувати та закрити відносно нього провадження в адміністративній справі в зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення. При цьому просив врахувати, що відповідачем порушено процедуру повідомлення особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, про факт порушення (позивач не був повідомлений про факт адміністративного правопорушення ні особисто, ні шляхом залишення йому відповідного повідомлення на лобовому склі транспортного засобу), а також відповідачем не надано належних доказів на підтвердження вчинення позивачем адміністративного правопорушення. Крім того, оскаржувана постанова за своїм змістом не відповідає вимогам закону, оскільки в ній не зазначено дату набрання нею законної сили.

Копію оскаржуваної постанови позивач отримав 01 серпня 2023 року.

Ухвалою суду від 11 серпня 2023 року відкрито провадження по вказаній справі, призначено її до розгляду.

18 серпня 2023 року від представника відповідача Величка Є.О. надійшов відзив на позовну заяву, в якому останній вказував на те, що оскаржувана постанова винесена у повній відповідності з вимогами закону, зокрема належним суб`єктом, в межах передбачених законом строків та за наявності передбачених законом підстав (зупинка позивача в зоні дії знаку 3.34 «Зупинку заборонено), що підтверджується фотофіксацією обставин події. За своїм змістом постанова відповідає вимогам закону, оскільки містить інформацію щодо особи, яка скоїла правопорушення, місця скоєння правопорушення, інших необхідних даних.

В судовому засіданні позивач ОСОБА_2 , його представник адвокат Усіков В.О. позовні вимоги підтримали в повному обсязі.

Представник відповідача в судове засідання не з`явився, надав заяву про розгляд справи за його відсутності, в задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 просив відмовити.

Дослідивши матеріали справи, суд прийшов до наступного.

Зокрема судом встановлено, що 20 липня 2023 року головний спеціаліст-інспектор з паркування виконавчого комітету Вознесенської міської ради Миколаївської області Поперечна Я.В. винесла постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення, зафіксоване у режимі фотозйомки, в сфері забезпечення безпеки дорожнього руху серії UKR № 2302161.

З даної постанови вбачається, що позивач 19 липня 2023 року о 10 год. 37 хв. за адресою: Миколаївська область, м. Вознесенськ, вул. Одеська, 33, керуючи автомобілем марки Mercedes-Benz E250, реєстраційний номер НОМЕР_1 , порушив вимогу дорожнього знаку, а саме здійснив зупинку в зоні дії знаку 3.34 «Зупинку заборонено», чим порушив п.8.4 «в», п.3.34 додатку 1 розділу 33 ПДР.

Позивача було притягнуто до відповідальності за адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст.122 КУпАП та накладене стягнення в вигляді штрафу в розмірі 340 грн. 00 коп.

Копію оскаржуваної постанови позивач отримав 01 серпня 2023 року.

Окремого фіксування обставин події в протоколі про адміністративне правопорушення інспектор не здійснювала, що відповідає вимогам ч. 3 ст.254, ч.ч. 2-5 ст.258 КУпАП.

Відповідно до ч.5 ст. 14 Закону України «Про дорожній рух» учасники дорожнього руху зобов`язані знати і неухильно дотримуватися вимог цього Закону, правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху.

Правила дорожнього руху, які встановлюють єдиний порядок дорожнього руху на всій території України, належать до виконання всіма учасниками дорожнього руху.

Особи, які порушують Правила дорожнього руху, несуть відповідальність згідно із законодавством.

Згідно ст.9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом (ч.1 ст.7 КУпАП).

Обов`язковою умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність складу адміністративного правопорушення, яка доводиться шляхом надання відповідних доказів (ст. 251 КУпАП).

Згідно ч.ч. 1, 2 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Згідно ч.1 ст.122 КУпАП перевищення встановлених обмежень швидкості руху транспортних засобів більш як на двадцять кілометрів на годину, порушення вимог дорожніх знаків та розмітки проїзної частини доріг, правил перевезення вантажів, буксирування транспортних засобів, зупинки, стоянки, проїзду пішохідних переходів, ненадання переваги у русі пішоходам на нерегульованих пішохідних переходах, а так само порушення встановленої для транспортних засобів заборони рухатися тротуарами чи пішохідними доріжками, тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі двадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Відповідно до п.1.10 ПДР терміни, що наведені в цих правилах, мають таке значення, зокрема зупинка - припинення руху транспортного засобу на час до 5 хвилин або більше, якщо це необхідно для посадки (висадки) пасажирів чи завантаження (розвантаження) вантажу, виконання вимог цих Правил (надання переваги в русі, виконання вимог регулювальника, сигналів світлофора тощо).

Згідно з розділом 33 ПДР, знак 3.34 «Зупинка заборонена» забороняє зупинку і стоянку транспортних засобів, крім таксі, що здійснює посадку або висадку пасажирів (розвантаження чи завантаження вантажу). Дія знаків 3.9, 3.10, 3.34-3.37 поширюється лише на той бік дороги, на якому вони встановлені.

Дія знаку «Зупинку заборонено» може бути обмежена зоною дії. Зона дії знаку «Зупинка заборонена» починається безпосередньо з того місця, де він встановлений, закінчення дії зони заборони зупинки може бути позначено додатковим знаком «Кінець всіх обмежень», або зона дії знаку «Зупинка заборонена» пояснюється додатковими знаками під ним. Дія знаку «Зупинка заборонена» обмежена зоною його дії, тобто має значення місце його розташування та взагалі його наявність.

Відповідно до ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених ст. 255 цього Кодексу.

На підтвердження факту та обставин скоєння правопорушення стороною відповідача надано паперові копії електронних фотознімків із зображенням автомобіля «Mercedes-Benz E250», реєстраційний номер НОМЕР_1 , місця його розташування (адреси та координат), а також дати та часу здійснення фотозйомки. Також надано фотознімок, на якому зображено дорожній знак 3.34 «Зупинку заборонено».

Проте надані докази не свідчать як про наявність (розміщення) за місцем зупинки транспортного засобу «Mercedes-Benz E250», реєстраційний номер НОМЕР_1 , дорожнього знаку 3.34 «Зупинку заборонено», так і про поширення дії такого знаку на вказану ділянку дороги.

Таким чином, відповідачем не надано необхідних доказів, що свідчать про порушення позивачем вимог п.8.4 «в», п.3.34 додатку 1 розділу 33 ПДР, як наслідок, щодо позивача безпідставно застосовано адміністративне стягнення, передбачене ч. 1 ст. 122 КУпАП.

В іншій частині доводи позивача суд не приймає до уваги, оскільки зазначення в постанові про притягнення до адміністративної відповідальності дати набрання нею законної сили не передбачено вимогами ст. 283 КУпАП, порушення посадовою особою передбаченої ч. 3 ст. 279-1 КУпАП процедури повідомлення особи про притягнення до адміністративної відповідальності за порушення правил зупинки/стоянки саме по собі не є підставою для скасування оскаржуваної постанови.

Згідно п.1 ч.1 ст. 247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю у разі відсутності події і складу адміністративного правопорушення.

Відповідно до ч. 3 ст. 286 КАС України за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право:

1) залишити рішення суб`єкта владних повноважень без змін, а позовну заяву без задоволення;

2) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і надіслати справу на новий розгляд до компетентного органу (посадової особи);

3) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення;

4) змінити захід стягнення в межах, передбачених нормативним актом про відповідальність за адміністративне правопорушення, з тим, однак, щоб стягнення не було посилено.

Оскільки відповідачем не доведено наявність в діях позивача складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122 КУпАП, оскаржувана постанова підлягає скасуванню, а справа про адміністративне правопорушення закриттю.

Згідно ч. 1 ст. 139 КАС України при задоволенні позову стороні, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Статтею 134 КАС України передбачено, що витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами, за винятком витрат суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката.

Для цілей розподілу судових витрат враховується:

1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;

2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

З огляду на положення ч. 5 ст. 134 КАС України, розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із:

1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг);

2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг);

3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт;

4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Зазначені критерії мають значення для суду для визначення розміру витрат, пов`язаних з наданням правничої допомоги.

На підтвердження розміру витрат позивачем надано:

- договір про надання правничої (правової) допомоги від 09 серпня 2023 року;

- додаткову угоду №1 до договору про надання правничої (правової) допомоги від 09 серпня 2023 року;

- акт № 1 від 29 серпня 2023 року про надання послуг, згідно якого були надані наступні послуги: складання позовної заяви 2 000 грн. 00 коп. (2 год. х 1000 грн.), участь в судових засіданнях 1 000 грн. (1 год. х 1000 грн.).

Загальна вартість виконаних послуг ставить 3 000 грн. 00 коп.

Визначаючи розмір витрат на правничу допомогу, суд вважає, що розмір 3 000 грн. 00 коп. є перевищеним та не є співмірним складності справи та витраченого часу на надання правничої допомоги.

Зокрема суд приймає до уваги, що представником позивача адвокатом Усіковим О.В. раніше надавалися аналогічні послуги позивачу по іншій справі щодо оскарження постанови про притягнення позивача до адміністративної відповідності за ч.1 ст. 122 КУпАП (зупинка в зоні дії дорожнього знаку «Зупинку заборонено»), справа № 473/3338/23 (рішення Вознесенського міськрайонного суду Миколаївської області від 20 липня 2023 року). Складена позовна заява по даній справі відрізняється лише серією та номером оскаржуваної постанови, датою її складення, що свідчить про відсутність необхідності витрачати значний час та зусилля на її складання.

Суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін.

Вказана позиція узгоджується з позицією, викладено у постанові Верховного Суду по справі № 520/7431/19.

Саме такі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрат на підставі ст. 41 Конвенції. Зокрема, згідно з його практикою заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір обґрунтованим (рішення у справі "East/West Alliance Limited" проти України", заява №19336/04).

Водночас, суд враховує правові висновки Європейського суду з прав людини, викладені в рішеннях від 26.02.2015 у справі «Баришевський проти України», від 10.12.2009 у справі «Гімайдуліна і інших проти України», від 12.10.2006 у справі «Двойних проти України», від 30.03.2004 у справі «Меріт проти України», у справі «East/West Alliance Limited» проти України» та «Ботацці проти Італії» (заява № 34884/97, п. 30), в яких ЄСПЛ, оцінюючи вимогу заявника щодо здійснення компенсації витрат, виходив з того, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим.

Отже, суд вважає, що заявлена позивачем сума компенсації витрат, понесених на професійну правничу допомогу, не є належним чином обґрунтованою в контексті дослідження обсягу фактично наданих адвокатом послуг із урахуванням складності справи, реальної кількості витраченого на ці послуги часу, в тому числі участь в судових засіданнях (38 хв.)

Таким чином, на підставі вищевикладеного, з урахуванням дотримання вимог співмірності та обґрунтованості розміру витрат на оплату послуг адвоката, стягненню на користь позивача підлягає сума 1 000 грн. 00 коп.

Керуючись ст.ст.2,5,6,8-10,77,139,241-246,271,286 КАС України, суд

УХВАЛИВ:

позовні вимоги ОСОБА_1 до виконавчого комітету Вознесенської міської ради Миколаївської області про скасування постанови про накладення адміністративногостягнення задовольнити.

Постанову серії UKR № 2302161 від 19 липня 2023 року про адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст.122 КУпАП відносно ОСОБА_1 скасувати, а провадження в справі - закрити.

Стягнути з виконавчого комітету Вознесенської міської ради (місцезнаходження: Миколаївська область, місто Вознесенськ, площа Центральна, 1, ідентифікаційний код 04056569) за рахунок бюджетних асигнувань на користь ОСОБА_1 (зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , ідентифікаційний номер картки платника податків: НОМЕР_2 ) судовий збір у сумі 536 (п`ятсот тридцять шість) грн. 80 коп., витрати, пов`язані з правничою допомогою в сумі 1000 (одна тисяча) грн. 00 коп.

Рішення може бути оскаржене до П`ятого апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня його проголошення.

Суддя Л.В.Лузан