Справа № 344/11824/23
Суддя: Кіндратишин Л. Р.
Дата ухвалення: 2023-09-13 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Провадження № 2-а/344/158/23
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

13 вересня 2023 року м. Івано-Франківськ

Івано-Франківський міський суд Івано-Франківської області в складі:

головуючої Кіндратишин Л.Р.,

за участю секретаря судового засідання Литвин Х.В.,

позивача ОСОБА_1 ,

представника відповідача Гриневич І.Б.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду адміністративну справу в порядку спрощеного позовного провадження за адміністративним позовом ОСОБА_2 до старшого інспектора СПДН Івано-Франківського РУП ГУНП в Івано-Франківській області старшого лейтенанта поліції Бухарського Тараса Михайловича, Головного управління Національної поліції в Івано-Франківській області про визнання протиправною та скасування постанови про накладення адміністративного стягнення,-

ВСТАНОВИВ:

29.06.2023 позивач звернулася до суду із позовом до відповідачів, в якому просить поновити строк на звернення з позовною заявою щодо оскарження постанови серії ГБВ №179590 від 21.02.2023; визнати протиправною та скасувати постанову серії ГБВ №179590 від 21.02.2023 про притягнення до адміністративної відповідальності у вигляді штрафу в розмірі 1700 грн за ст.183 КУпАП, звільнити від сплати судового збору.

В обґрунтування позову вказує, що 19.06.2023 вона отримала копію оскаржуваної постанови з ВДВС у м. Івано-Франківськ, за своєю заявою.

Старшим інспектором Бухарським Т.М. був порушений порядок розгляду справи, вона не була ознайомлена зі своїми правами, зокрема було порушено право на захист.

Крім цього, вона не мала можливості під час розгляду заявляти клопотання, подавати докази, давати пояснення.

Щодо події, яка була зафіксована у постанові, то 21.02.2023 приблизно о 19-00 год., її донька ОСОБА_3 , спровокувала з нею конфлікт, під час якого погрожувала. У зв`язку з чим позивач викликала поліцію. Через деякий час приїхали працівники поліції, поспілкувались з ОСОБА_2 та поїхали. Будь-яких процесуальних документів від поліцейських вона не отримувала.

29.06.2023 справа надійшла до суду та відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями, передана судді Кіндратишин Л.Р.

04.07.2023 ухвалою судді позовну заяву залишено без руху та надано термін для усунення недоліків.

14.07.2023 усунуто недоліки.

19.07.2023 прийнято позовну заяву до розгляду, відкрито провадження.

18.08.2023 від відповідача Головного управління Національної поліції в Івано-Франківській області надійшов відзив на позов. В обґрунтування такого зазначено, що прибувши за викликом, було встановлено, що ОСОБА_2 повідомила про факт домашнього насильства, якого не було, що також підтверджується поясненнями опитаних громадян. Разом з тим, на місце викликано КШМД та ОСОБА_2 госпіталізовано до лікувального закладу.

Разом з тим, представника відповідача надійшла заява про залишення позову без розгляду, у зв`язку з пропуском строку звернення до суду, так як у оскаржуваній постанові зазначено ОСОБА_2 , дати отримання постанови та особистого підпису в розділі постанови « примірник постанови отримав».

Сторони у судове засідання не з`явилися. Позивач подала заяву про розгляд справи без участі та підтримання позовних вимог. Від представника відповідача Головного управління Національної поліції в Івано-Франківській області, надійшла заява про розгляд справи без його участі, позов просить залишити у зв`язку з пропуском строку звернення до суду.

Відповідач старший інспектор СПДН Івано-Франківського РУП ГУНП в Івано-Франківській області старшого лейтенанта поліції Бухарський Т.М. повторно не з`явився, причин своєї неявки суду не повідомив.

Згідно з частиною 4 статті 229 КАС України у разі неявки у судове засідання всіх учасників справи або якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється за відсутності учасників справи (у тому числі при розгляді справи в порядку письмового провадження), фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Дослідивши матеріали справи, судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини.

Згідно з постановою про адміністративне правопорушення серії ГБВ № 179590 від 21.02.2023, що складена старшим інспектором СПДН Івано-Франківського РУП ГУНП в Івано-Франківській області старшим лейтенантом поліції Бухарським Тарасом Михайловичем, про те, що 21.02.2023 близько 19 год. 23 хв. в АДРЕСА_1 ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , здійснила дзвінок на лінію «102» та повідомила про домашнє насильство, чого не було.

Таким чином, ОСОБА_2 притягнуто до адміністративної відповідальності за ст. 183 КУпАП та накладено штраф у сумі 1 700 грн.

Так, згідно з графою, що визначена у постанові - « Примірник постанови отримав» зазначено 21.02.2023 ОСОБА_2 . При цьому підпис отримувача відсутній. Позивач долучила до позову постанову про відкриття виконавчого провадження, заяву адресовану до ВДВС у м. Івано-Франківську, що прийнята адресатом 19.06.2023, про видачу оскаржуваної постанови.

Відповідно до ч. 1 ст. 121 КАС України суд за заявою учасника справи поновлює пропущений процесуальний строк, встановлений законом, якщо визнає причини його пропуску поважними, крім випадків, коли цим Кодексом встановлено неможливість такого поновлення.

Законодавцем чітко визначено, що для звернення до адміністративного суду з позовом щодо оскарження постанови про притягнення до адміністративної відповідальності встановлено 10-денний строк, який обчислюється з дня вручення постанови. При цьому, слід ураховувати, що пропуск цього строку не є безумовною підставою для залишення адміністративного позову без розгляду, оскільки, за наявності поважних причин його пропуску, такий строк може бути поновлено.

Надмірний формалізм у трактуванні процесуального законодавства визнається неправомірним обмеженням права на доступ до суду як елемента права на справедливий суд згідно зі ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Суд вважає, що у зв`язку з запровадженням в Україні воєнного стану, суворе застосування адміністративними судами процесуальних строків стосовно звернення до суду з позовними заявами, може мати ознаки невиправданого обмеження доступу до суду, гарантованого статтями 55, 124, 129 Конституції, ст. 6 зазначеної Конвенції, а тому слід поновити позивачу строк на оскарження такої постанови, оскільки звертаючись до суду з вказаним позовом позивач заявив клопотання про поновлення строку звернення до суду, в якому зазначив обставини, з якими пов`язує поважність причин пропуску строку звернення до суду та які суд визнає поважними.

Відтак, суд вважає за можливе поновити строк на оскарження такої постанови.

Частиною 2 ст.19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Статтею 183 КУпАП передбачена адміністративна відповідальність за завідомо неправдивий виклик пожежної охорони, поліції, швидкої медичної допомоги або аварійних служб.

Диспозиція статті 183 КУпАП передбачає об`єктивну сторону правопорушення виклик представника хоча б однієї з перерахованих у статті спеціальних служб нібито для надання допомоги, знаючи наперед про те, що в цьому немає ніякої необхідності. Дії правопорушника спрямовані на зрив нормальної роботи таких необхідних для суспільства служб, як пожежна охорона, міліція, швидка медична допомога, аварійні бригади, що обслуговують газову, водопровідну, опалювальну, електричну та інші системи житлово-комунального господарства. Правопорушник викликає представника хоча б однієї з перерахованих у статті спеціальних служб нібито для надання допомоги, знаючи наперед про те, що в цьому немає ніякої необхідності.

Суб`єктивна сторона правопорушення характеризується наявністю прямого умислу. Правопорушник, повідомляючи певну інформацію спеціальній службі, усвідомлює, що вона є неправдивою, і бажає даремного виїзду на місце виклику працівників цієї служби.

Адміністративне правопорушення визнається вчиненим умисно, коли особа, яка його вчинила, усвідомлювала протиправний характер своєї дії чи бездіяльності, передбачала її шкідливі наслідки і бажала їх або свідомо допускала настання цих наслідків (стаття 10 КУпАП).

Отже, склад адміністративного правопорушення, передбаченого статтею 183 КУпАП, потребує умисної форми вини особи, коли, відповідно до положень статті 10 КУпАП, особа, яка його вчинила, усвідомлювала протиправний характер своєї дії чи бездіяльності, передбачала її шкідливі наслідки і бажала їх або свідомо допускала настання цих наслідків.

Відповідно до ст.7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом.

У відповідності до положення ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність. Адміністративна відповідальність за правопорушення, передбачені цим Кодексом, настає, якщо ці порушення за своїм характером не тягнуть за собою відповідно до закону кримінальної відповідальності. Адміністративне правопорушення визнається вчиненим умисно, коли особа, яка його вчинила, усвідомлювала протиправний характер своєї дії чи бездіяльності, передбачала її шкідливі наслідки і бажала їх або свідомо допускала настання цих наслідків (ст.10 КУпАП).

Тобто, адміністративне правопорушення це вчинок, який має форму або дії, або бездіяльності.

Проте, щоб вчинок можна було кваліфікувати як адміністративне правопорушення, він повинен мати сукупність юридичних ознак, що визначають склад правопорушення, а саме: об`єктивну сторону, об`єкт, суб`єктивну сторону (внутрішня сторона діяння, елементами якої є вина, мотив і мета) і суб`єкт.

Згідно з п.1 ст. 247 КУпАП України обов`язковою умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність події адміністративного правопорушення. Наявність події правопорушення доводиться шляхом надання доказів.

Кодексом України про адміністративні правопорушення встановлюється чітка стадійність притягнення особи до відповідальності: виявлення правопорушення, фіксація правопорушення, формування доказової бази (матеріалів справи), розгляд справи про адміністративне правопорушення. Тобто, відповідач, як суб`єкт владних повноважень, використовуючи свої повноваження, повинен був зібрати докази, які б підтверджували наявність складу правопорушення, перед складанням постанови та відібранням пояснень від правопорушника роз`яснити його права, надати можливість заявити та розглянути клопотання.

Постанова про притягнення до адміністративної відповідальності є рішенням суб`єкта владних повноважень, актом індивідуальної дії, який встановлює відповідні права та обов`язки для особи, щодо якої він винесений. Таке рішення суб`єкта владних повноважень має бути обґрунтованим на момент його прийняття, оскільки воно має значимі наслідки для суб`єктів приватного права, що знаходяться в нерівному положенні по відношенні до суб`єкта владних повноважень.

Із змісту ст.280 КУпАП вбачається, що орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до статей 251, 252 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами. Орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Отже, притягнення особи до адміністративної відповідальності можливе лише за наявності події адміністративного правопорушення та вини особи у його вчиненні, яка підтверджена належними доказами.

Статтею 72 КАС України визначено, що доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

Частиною 1 статті 73 КАС України передбачено, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування.

Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування (ч.2 ст.74 КАС України).

Відповідно до ст.77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

В той же час, зі змісту оскаржуваної постанови, всупереч вимогам ст.283, ст.284 КУпАП не наведені обставини які встановлені під час розгляду справи, не зазначено жодних доказів на яких ґрунтується висновок про вчинення ОСОБА_2 адміністративного правопорушення. У постанові відсутні пояснення позивача про причини виклику поліції. А також посилання на пояснення ОСОБА_3 та ОСОБА_4 .

Відтак, згадана постанова не розкриває такої ознаки суб`єктивної сторони складу правопорушення як здійснення завідомо неправдивого виклику поліції, що ставить під сумнів правильній кваліфікації розглядуваних дій позивача за ст.183 КУпАП.

Що стосується долучених письмових пояснень ОСОБА_3 , доньки ОСОБА_2 та сусіда ОСОБА_4 , Зокрема у таких, ОСОБА_3 зазначає, що майже цілий день була відсутня за місцем проживання. При цьому, подія мала місце о 19 год. 23 хв. У той же час, сусід вказує, що протягом дня сторонніх звуків не чув, жодних неправомірних дій не бачив. На скільки йому відомо, донька ОСОБА_2 була відсутня по місцю проживання. Відтак, такі пояснення жодним чином не підтверджують вчинення ОСОБА_2 адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 183 КУпАП.

Крім того, в п.30 постанови Верховного Суду від 08 липня 2020 року у справі №463/1352/16-а зазначено, що в силу принципу презумпції невинуватості, що підлягає застосуванню у справах про адміністративні правопорушення, всі сумніви щодо події порушення та винності особи, що притягується до відповідальності, тлумачаться на її користь. Недоведені подія та вина особи мають бути прирівняні до доведеної невинуватості цієї особи.

Суд наголошує, що для встановлення у діях правопорушника складу адміністративного правопорушення за ст. 183 КУпАП, він повинен викликати представника хоча б однієї з перерахованих у статті спеціальних служб нібито для надання допомоги, знаючи наперед про те, що в цьому немає ніякої необхідності. При цьому такі дії правопорушника мають бути вчинені з прямим умислом, тобто, повідомляючи певну інформацію та викликаючи дану службу, він повинен усвідомлювати, що вона є неправдивою, і бажати даремного виїзду на місце виклику працівників цієї служби.

В ході ж розгляду даної адміністративної справи представником Відповідача належним чином не спростовано доводи позивача щодо неправомірності притягнення її до відповідальності та відсутності доказів скоєння нею правопорушення передбаченого ст. 183 КУпАП.

За таких обставин факт вчинення позивачем правопорушення, передбаченого ст.183 КУпАП є недоведеним, оскільки відповідачем не надано суду доказів на підтвердження вказаних у постанові обставин, а тому оскаржувана постанова у розмірі 1 700 грн. підлягає скасуванню.

Що стосується вимог, що заявлені до відповідача старшого інспектора СПДН Івано-Франківського РУП ГУНП в Івано-Франківській області старшим лейтенантом поліції Бухарським Тарасом Михайловичем, то у таких слід відмовити. Приписами статті 222 Кодексу України про адміністративні правопорушення визначено перелік справ про адміністративні правопорушення, які розглядаються органами Національної поліції (зокрема справа про адміністративне правопорушення, передбачене частиною 1 статті 127 КУпАП).

Від імені органів Національної поліції розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право працівники органів і підрозділів Національної поліції, які мають спеціальні звання, відповідно до покладених на них повноважень.

Системний аналіз зазначених правових норм дає підстави вважати, що при розгляді справ про адміністративне правопорушення, зокрема, передбачене частиною 1 статті 127 КУпАП, працівники органів (підрозділів) Національної поліції діють від імені органів Національної поліції, а отже не можуть виступати відповідачем у таких справах, оскільки належним відповідачем є саме відповідний орган (підрозділ) Національної поліції.

З огляду на приписи статей 2, 4 КАС України та статті 222 КУпАП, а також зважаючи на правовий висновок Верховним Судом від 17 вересня 2020 року у справі №742/2298/17, суд дійшов переконання, що такий інспектор є неналежним відповідачем у цій справі.

За таких обставин справи, позовні вимоги підлягають частковому задоволенню, із скасуванням судом оскаржуваної постанови та закриттям провадження по справі про адміністративне правопорушення відносно позивача.

Керуючись ст.ст. 2, 5, 9,77, 246, 286 КАС України, суд

УХВАЛИВ:

Адміністративний позов задоволити- частково.

Скасувати постанову серії серії ГБВ № 179590 від 21.02.2023, що складена старшим інспектором СПДН Івано-Франківського РУП ГУНП в Івано-Франківській області старшим лейтенантом поліції Бухарським Тарасом Михайловичем про притягнення ОСОБА_2 до адміністративної відповідальності за ст.183 КУпАП, а провадження по справі закрити.

У частині позовних вимог до відповідача - старшого інспектора СПДН Івано-Франківського РУП ГУНП в Івано-Франківській області старшого лейтенанта поліції Бухарського Тараса Михайловича відмовити.

За рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень Головного управління Національної поліції України в Івано-Франківській області, , судовий збір в розмірі 536 (п`ятсот тридцять шість) гривень 80 копійок

Апеляційна скарга на рішення суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня його проголошення безпосередньо до Восьмого апеляційного адміністративного суду.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на подання апеляційної скарги з клопотанням про поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження протягом десяти днів з дня вручення йому відповідного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення складено в повному обсязі 13.09.2023.

Суддя

Івано-Франківського міського суду Кіндратишин Л.Р.