Справа № 308/5106/23
Суддя: Бруновська Надія Володимирівна
Дата ухвалення: 2023-09-13 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Головуючий суддя у першій інстанції: Крегул М.М.

13 вересня 2023 рокуЛьвівСправа № 308/5106/23 пров. № А/857/14034/23
Восьмий апеляційний адміністративний суд в складі колегії:

головуючого судді: Бруновської Н.В.

суддів: Матковської З.М., Шавеля Р.М.

за участю секретаря судового засідання: Кардаш В.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 14 липня 2023 року у справі № 308/5106/23 за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Департаменту патрульної поліції, Управління патрульної поліції в Закарпатській області Департаменту патрульної поліції про скасування постанови по справі про адміністративне правопорушення, -

ВСТАНОВИВ:

31.03.2023р. ОСОБА_1 звернулася з позовом до Департаменту патрульної поліції, Управління патрульної поліції в Закарпатській області Департаменту патрульної поліції, у якому просила суд:

- визнати протиправною та скасувати постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії БАВ № 250616

Рішенням Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 14 липня 2023 року в позові відмовлено.

Не погоджуючись із даним рішенням суду першої інстанції, апелянт ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій зазначає, що судом першої інстанції порушено норми матеріального та процесуального права. Просить суд, рішення Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 14 липня 2023 року скасувати та прийняти нову постанову, якою позов задоволити.

Особи, які беруть участь у справі, в судове засідання не з`явились, хоча належним чином повідомленні про дату, час і місце розгляду справи в порядку ст.126 КАС України, що не перешкоджає розгляду справи у їх відсутності відповідно до ст.313 КАС України.

ст.229 КАС України передбачено, що фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи, перевіривши доводи скарги, законність і обґрунтованість рішення суду, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення виходячи з наступних підстав.

26.03.2023р. в 02 год. 20 хв., в м. Ужгород, проспект Свободи, 2, інспектор взводу 2 роти 1 батальйону УПП в Закарпатській області ДПП старший лейтенант поліції Готра Е.М. виніс постанову про накладення адміністративного стягнення у вигляді штрафу, у розмірі 510 грн. по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії БАВ № 250616.

Із змісту постанови видно, що 26.03.2023р. в 01 год. 06 хв. в м. Ужгород, по вул. Л.Толстого, 44, водій ОСОБА_1 керуючи транспортним засобом BMW X3 н.з. НОМЕР_1 не увімкнула покажчик повороту при зміні напрямку руху, а саме при перестроюванні в крайню ліву смугу.

Крім того, водій керувала транспортним засобом обладнаним засобами пасивної безпеки та не була пристебнута паском безпеки, чим порушила п.2.3. «в», п.9.2. «б» ПДР України та скоїла адміністративні правопорушення, передбачені ч.2 ст. 122, ч.5 ст. 121 КУпАП.

ст.19 Конституції України передбачає, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

В п.11 ч.1 ст.23 Закону України «Про Національну поліцію» видно, що поліція відповідно до покладених на неї завдань регулює дорожній рух та здійснює контроль за дотриманням ПДР його учасниками та за правомірністю експлуатації транспортних засобів на вулично-дорожній мережі.

Порядок дорожнього руху на території України, відповідно до Закону України "Про дорожній рух" від 30 червня 1993 року № 3353, встановлюють Правила дорожнього руху, затверджені постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 року № 1306 (із змінами та доповненнями, далі -ПДР).

В ст.14 Закону України «Про дорожній рух» видно, що учасники дорожнього руху зобов`язані знати і неухильно дотримувати вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху, створювати безпечні умови для дорожнього руху, не завдавати своїми діями або бездіяльністю шкоди підприємствам, установам, організаціям і громадянам, виконувати розпорядження органів державного нагляду та контролю щодо дотримання законодавства про дорожній рух.

п.1.3.ПДР України, передбачено, що учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил.

Згідно п.1.9.ПДР України, особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.

Із змісту відеозапису з нагрудних камер поліцейських та відеореєстратора службового автомобіля працівників поліції чітко видно, що саме 26.03.2023р. в 02 год. 20 автомобіль маркиX3 НОМЕР_2 рухається по вул. Л.Толстого в м. Ужгород, та на якій наявні три смуги руху в одному напрямку, в середній смузі. Так, при перестроюванні з смуги руху водій ОСОБА_1 на вказаному автомобілі в крайню ліву смугу, не увімкнув лівий покажчик повороту до початку здійснення зазначеного маневру, тобто, перед перестроюванням, всупереч вимогам п. 9.2 «б» ПДР України .

Дані обставини зафіксовані на відеофайлі «video_2023-03-30_11-00-41», а саме на 21 секунді відеозапису видно , як автомобіль маркиX3 НОМЕР_2 здійснює перестроювання в крайню ліву смугу руху, однак, перед здійсненням цього маневру покажчик повороту увімкнене не було. Такий увімкнене водієм ОСОБА_1 вже безпосередньо після здійснення маневру, а саме -на 24 секунді відеозапису.

Після зупинки автомобіля маркиX3 НОМЕР_2 , працівник поліції підійшов до авто та повідомив водія ОСОБА_1 про причини зупинки відеофайл «export-8amle». На цьому ж відеозаписі зафіксовано, що водій не був пристебнутий ременем безпеки.

Колегія судді відхиляє доводи апелянта про відсутність доказів про порушення правил дорожнього руху, безпідставність зупинки та не роз`яснення їй суті правопорушення, оскільки такі спростовані наявними в матеріалах справи відеодоказами.

У розділі 2 ПДР України закріплено обов`язки і права водіїв механічних транспортних засобів.

В п.2.3. «в» ПДР України видно, що для забезпечення безпеки дорожнього руху водій зобов`язаний на автомобілях, обладнаних засобами пасивної безпеки (підголовники, ремені безпеки), користуватися ними і не перевозити пасажирів, не пристебнутих ременями безпеки. Дозволяється не пристібатися в населених пунктах водіям і пасажирам з інвалідністю, фізіологічні особливості яких унеможливлюють користування ременями безпеки, водіям і пасажирам оперативних та спеціальних транспортних засобів.

п. 9.2. «б» ПДР України, передбачено, що водій повинен подавати сигнали світловими покажчиками повороту відповідного напрямку перед перестроюванням, поворотом або розворотом.

Диспозицією ч.5 ст.121 КУпАП передбачена відповідальність за порушення правил користування ременями безпеки або мотошоломами.

ч.2 ст.122 КУпАП відповідальність передбачена за порушення, в тому числі, користування зовнішніми освітлювальними приладами або попереджувальними сигналами при початку руху чи зміні його напрямку.

Отже, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції, що ОСОБА_1 порушила приписи п.2.3. «в», та п.9.2.«б» ПДР України, за що передбачена адміністративна відповідальність - ч.5 ст. 121, ч.2 ст.122 КУпАП.

Стосовно доводів апелянта про те, що працівник поліції не здійснив жодних дій щодо підтвердження скоєння правопорушень, такі також спростовуються дослідженим відеозаписом з нагрудних камер поліцейських відеофайл «export-8amle», з якого видно що працівник поліції ознайомив позивача із відеозаписом факту порушення правил дорожнього руху, а саме 20 хвилина 26 секунд відеозапису.

Крім того, стосовно доводів апелянта, про те, що працівники поліції не забезпечили захисника, колегія суддів критично оцінює такі, оскільки, чинним законодавством не передбачено обов`язку поліцейських під час розгляду справ про адміністративні правопорушення забезпечувати особам захисника. Мати захисника є виключним правом особи відносно якої розглядаються адмініматеріали.

ст.245 КУпАП визначено, що завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

В ст.280 КУпАП видно, що орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

ст.251 КУпАП визначено, що доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів, що мають функції фото- та відеозйомки, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі або в режимі фотозйомки (відеозапису), які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху та паркування транспортних засобів, актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Згідно п.11 ч.1 ст.23 Закону України «Про Національну поліцію» від 02.07.2015р. №580-VIII (даті - Закон) поліція відповідно до покладених на неї завдань регулює дорожній рух та здійснює контроль за дотриманням Правил дорожнього руху його учасниками та за правомірністю експлуатації транспортних засобів на вулично-дорожній мережі.

Ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. (ч.1 ст.7 КУпАП)

ч.1 ст. 9 КУпАП визначає поняття адміністративного правопорушення, яким визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Для української правової системи такий термін, як стандарт доказування є новим, а тому ще малодослідженим. Він є характерним для тих країн де найбільш виражена змагальна модель процесу. В американському та англійському праві під терміном стандарт доказування розуміють критерій, відповідно до якого суддя виносить рішення по справі. Стандарт доказування не ставить мету встановити істину, а лише є показником того, чи змогли сторони успішно виконати покладений на них тягар доказування.

Оскільки у вітчизняному процесуальному законі відсутнє визначення розумного сумніву чи доведеності вини поза розумним сумнівом, то для належного розуміння сутності поняття поза розумним сумнівом в Україні насамперед керуватися практикою Європейського суду з прав людини (ЄСПЛ), в якій Суд ілюструє європейський стандарт розуміння аналізованого принципу.

Правова позиція ЄСПЛ щодо цього, відображена, зокрема, у п. 43 Рішення від 14 лютого 2008 р. у справі Кобець проти України. Суд зазначив, що відповідно до його прецедентної практики при оцінці доказів він керується критерієм «поза розумним сумнівом. Таке доведення має випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпцій, достатньо вагомих, чітких і взаємоузгоджених.

В ст.62 Конституції України видно, що вина особи, яка притягується до відповідальності, має бути доведена належними доказами, а не ґрунтуватись на припущеннях, усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачиться на її користь.

Наведені апелянтом у апеляційній скарзі доводи колегія суддів відхиляє, оскільки такі спростовуються відеозаписом події з нагрудного відео-реєстратора патрульного поліцейського.

ч.1 ст.122 КУпАП передбачено, що орган ( посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

ст.77 КАС України, визначено, що у справах про оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Межею, що розділяє істотне (фундаментальне) порушення від неістотного, є встановлення такої обставини: чи могло бути іншим рішення суб`єкта владних повноважень за умови дотримання ним передбаченої законом процедури його прийняття.

Отже, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції, що ОСОБА_1 вчинила правопорушення, відповідальність за яке передбачена ч. 2 ст. 122, ч. 5 ст. 121, ч. 2 ст. 36 КУпАП України та відповідно працівниками поліції правомірно накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 510 грн.

З огляду на викладене, оспорювана постанова у справі про адміністративне правопорушення складена уповноваженою особою, за своєю формою і змістом відповідає нормам чинного законодавства, адміністративне стягнення накладено в межах санкції, передбаченої статтями КУпАП , що не спростував апелянт.

За таких обставин, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов вірного висновку про відсутність підстав для задоволення позову, оскільки суб`єкт владних повноважень в особі Управління патрульної поліції в Закарпатській області Департаменту патрульної поліції діяв в межах повноважень та у спосіб визначений законами та Конституцією України.

Інші доводи апеляційної скарги фактично зводяться до переоцінки доказів та незгодою апелянта з висновками суду першої інстанцій по їх оцінці, тому не можуть бути прийняті апеляційною інстанцією.

Також згідно п. 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень, обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення.

ст.242 КАС України визначено, що рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи. Судове рішення має відповідати завданню адміністративного судочинства, визначеному цим Кодексом.

В ст.316 КАС України видно, що суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Із врахуванням викладеного, колегія суддів вважає, що рішення суду першої інстанції є законним, доводи апеляційної скарги зроблених судом першої інстанції висновків не спростовують і при ухваленні оскарженого судового рішення порушень норм матеріального та процесуального права ним допущено не було, тому, відсутні підстави для скасування чи зміни рішення суду першої інстанції.

Керуючись ст.ст.229,308,310,315,316,321,322,325,329 КАС України, суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а рішення Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 14 липня 2023 року у справі № 308/5106/23 без змін.

Постанова набирає законної сили з моменту її проголошення та касаційному оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя Н. В. Бруновська
судді З. М. Матковська
Р. М. Шавель
Повне судове рішення складено 13.09.2023р.