Справа № 420/1131/23
Суддя: Лук'янчук О.В.
Дата ухвалення: 2023-09-12 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

12 вересня 2023 р.м. ОдесаСправа № 420/1131/23

Категорія справи: Головуючий в 1 інстанції:Левчук А. А. Місце ухвалення рішення: м. Одеса
Колегія суддів П`ятого апеляційного адміністративного суду у складі:

головуючого Лук`янчук О.В.

суддів Бітова А.І.

Ступакової І.Г.

розглянувши в порядку письмового провадження в місті Одесі адміністративну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Одеського окружного адміністративного суду від 31 липня 2023 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України про визнання протиправними дій, зобов`язання вчинити певні дії, -

В С Т А Н О В И Л А :

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України про визнання протиправними дій, зобов`язання вчинити певні дії.

26 липня 2023 року до суду першої інстанції, від представника позивача надійшла заява в порядку статті 383 КАС України, в якій позивач просить суд:

визнати протиправною бездіяльність Військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України щодо не виконання рішення Одеського окружного адміністративного суду від 24 березня 2023 року у справі № 420/1131/23, яка полягає у невірному перерахунку та виплаті індексації грошового забезпечення за період з 01.01.2016 по 28.02.2018 року включно, із застосуванням місяця, в якому відбулося підвищення посадових окладів військовослужбовців січень 2008 року, з урахуванням виплачених сум, відповідно до п. 4, 5 Порядку проведення індексації грошових доходів населення, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17.07.2003 року № 1078;

зобов`язати Військову частину НОМЕР_1 Національної гвардії України виконати рішення Одеського окружного адміністративного суду від 24 березня 2023 року у справі № 420/1131/23, відповідно до п. 4, 5 Порядку проведення індексації грошових доходів населення, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17.07.2003 року № 1078;

зобов`язати Військову частину НОМЕР_1 Національної гвардії України вжити заходи щодо усунення причин та умов, що сприяли порушенню законодавства при виконанні рішення Одеського окружного адміністративного суду від 24 березня 2023 року у справі № 420/1131/23.

Ухвалою Одеського окружного адміністративного суду від 31 липня 2023 року відмовлено в задоволенні заяви представника позивача Царюка Юрія Олександровича про визнання протиправною бездіяльність вчинену відповідачем на виконання рішення суду по справі № 420/1131/23, в повному обсязі.

Не погоджуючись із зазначеною ухвалою суду першої інстанції, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на не повне з`ясування судом обставин справи, неправильне застосування норм права, просить скасувати ухвалу суду першої інстанції і постановити нову ухвалу, якою заяву повернути позивачу без розгляду.

В своїй скарзі апелянт зазначає, що якщо позивач, не виконав вимоги ч. 2 ст. 383 КАС України, то наявні підстави для повернення заяви позивачу, що в свою чергу надає можливість повторного звернення до суду після усунення недоліків. Вказує, що незазначення певних відомостей в заяві має наслідком саме повернення, а не відмову у задоволенні.

Справу розглянуто судом апеляційної інстанції в порядку письмового провадження на підставі п. 3 ч. 1 ст. 311 КАС України.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши суддю-доповідача, перевіривши законність і обґрунтованість судового рішення в межах позовних вимог і доводів апеляційної скарги, колегія суддів приходить до наступного.

Суд першої інстанції ухвалюючи рішення, виходив з того, що до заяви не надано доказів того, що примусовий порядок виконання судового рішення не дав очікуваного результату, або що відповідач створює перешкоди для виконання такого рішення, а тому дійшов висновку, що в задоволенні заяви представника позивача про визнання протиправними дій вчинених відповідачем на виконання рішення суду, слід відмовити.

Надаючи правову оцінку таким висновкам суду першої інстанції та доводам апеляційної скарги колегія суддів виходить з наступного.

Відповідно до статті 129-1 Конституції України судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку. Контроль за виконанням судового рішення здійснює суд.

Згідно з частиною 2 статті 14 КАС України судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України.

Аналогічні положення містяться в статті 370 КАС України, відповідно до якої судове рішення, яке набрало законної сили, є обов`язковим для учасників справи, для їхніх правонаступників, а також для всіх органів, підприємств, установ та організацій, посадових чи службових осіб, інших фізичних осіб і підлягає виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, або за принципом взаємності, за її межами.

Обов`язковість судових рішень, що набрали законної сили, для їх виконання на всій території України передбачена також приписами Закону України "Про судоустрій і статус суддів".

Аналізуючи наведені норми, колегія суддів зауважує, що судове рішення, що набрало законної сили, підлягає обов`язковому та безумовному виконанню особою, на яку покладено такий обов`язок, тобто особа, якій належить виконати судове рішення, повинна здійснити достатні дії для організації процесу його виконання незалежно від будь-яких умов, оскільки інше суперечило б запровадженому статтею 8 Конституції України принципу верховенства права.

Як зазначив Європейський суд з прав людини у рішенні від 6 вересня 1978 року у справі "Класс та інші проти Німеччини", "із принципу верховенства права випливає, зокрема, що втручання органів виконавчої влади у права людини має підлягати ефективному нагляду, який, як правило, повинна забезпечувати судова влада. Щонайменше це має бути судовий нагляд, який найкращим чином забезпечує гарантії незалежності, безсторонності та належної правової процедури".

Також, Конституційний Суд України у рішенні від 30 червня 2009 року №16-рп/2009 зазначив, що метою судового контролю є своєчасне забезпечення захисту та охорони прав і свобод людини і громадянина, та наголосив, що виконання всіма суб`єктами правовідносин приписів, викладених у рішеннях суду, які набрали законної сили, утверджує авторитет держави як правової (абз. 1 пп. 3.2 п. 3, абз. 2 п. 4 мотивувальної частини).

Отже, у разі невиконання судового рішення, позивач має право вимагати вжиття спеціальних заходів впливу на боржника, передбачених нормами КАС України.

Статтею 372 КАС України визначений порядок виконання судових рішень в адміністративних справах.

Відповідно до частин 2, 4 вказаної статті судове рішення, яке набрало законної сили або яке належить виконати негайно, є підставою для його виконання. Примусове виконання судових рішень в адміністративних справах здійснюється в порядку, встановленому законом.

Частина 1 ст. 373 КАС України визначає, що виконання судового рішення здійснюється на підставі виконавчого листа, виданого судом, який розглядав справу як суд першої інстанції.

Аналіз наведеного вище вказує, що рішення суду в адміністративних справах може бути виконане добровільно, з моменту набрання рішенням законної сили, та примусово, після відкриття відповідного виконавчого провадження. При цьому, виконання судового рішення, у якому порядку воно б не відбувалось, є невід`ємною складовою права на судовий захист.

Процесуальним засобом забезпечення належного та своєчасного виконання судового рішення є судовий контроль, підстави та порядок здійснення якого визначені зокрема статтею 383 КАС України.

Так, відповідно до ч. 1 ст. 383 КАС України, особа-позивач, на користь якої ухвалено рішення суду, має право подати до суду першої інстанції заяву про визнання протиправними рішень, дій чи бездіяльності, вчинених суб`єктом владних повноважень - відповідачем на виконання такого рішення суду, або порушення прав позивача, підтверджених таким рішенням суду.

Частиною 2 статті 383 КАС України встановлено вимоги до поданої заяви. Зокрема, зазначено, що у такій заяві зазначаються: 1) найменування адміністративного суду, до якого подається заява; 2) ім`я (найменування) позивача, поштова адреса, а також номер засобу зв`язку, адреса електронної пошти, якщо вони відомі; 3) ім`я (найменування) відповідача, посада і місце служби посадової чи службової особи, поштова адреса, а також номер засобу зв`язку, адреса електронної пошти, якщо вони відомі; 4) ім`я (найменування) третіх осіб, які брали участь у розгляді справи, поштова адреса, номер засобу зв`язку, адреса електронної пошти, якщо вони відомі; 5) номер адміністративної справи; 6) відомості про набрання рішенням законної сили та про наявність відкритого касаційного провадження; 7) інформація про день пред`явлення виконавчого листа до виконання; 8) інформація про хід виконавчого провадження; 9) документ про сплату судового збору, крім випадків, коли його не належить сплачувати за подання відповідної заяви; 10) перелік документів та інших матеріалів, що додаються.

На підтвердження обставин, якими обґрунтовуються вимоги, позивач зазначає докази, про які йому відомо і які можуть бути використані судом.

До заяви додаються докази її надсилання іншим учасникам справи.

Заяву, зазначену у частині першій цієї статті, може бути подано протягом десяти днів з дня, коли позивач дізнався або повинен був дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів, але не пізніше дня завершення строку пред`явлення до виконання виконавчого листа, виданого за відповідним рішенням суду.

У разі відповідності заяви вимогам, зазначеним у цій статті, вона підлягає розгляду та вирішенню в порядку письмового провадження або в судовому засіданні на розсуд суду протягом десяти днів з дня її отримання. Неприбуття в судове засідання осіб, які були належним чином повідомлені, не перешкоджає розгляду такої заяви.

У разі невідповідності заяви вказаним вище вимогам вона ухвалою суду, прийнятою в порядку письмового провадження, повертається заявнику. Така ухвала суду може бути оскаржена.

За відсутності обставин протиправності відповідних рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень - відповідача та порушення ним прав, свобод, інтересів особи-позивача, суд залишає заяву без задоволення. За наявності підстав для задоволення заяви суд постановляє ухвалу в порядку, передбаченому статтею 249 цього Кодексу.

Суд першої інстанції відхиляючи заяву позивачу в порядку ст. 383 КАС України посилається на недоліки вказаної заяви, а саме на відсутність доказів звернення заявника до органу ДВС .

Разом з тим, колегія суддів зазначає, що оскаржувана ухвала суду першої інстанції в частині аргументації відмови у задоволенні вимоги представника позивача в порядку ст.383 КАС України прийнята з порушенням норм процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи, оскільки згідно ч.5 ст. 383 КАС України у разі невідповідності заяви вимогам визначених ч.2 ст. 383 КАС України вона ухвалою суду, прийнятою в порядку письмового провадження, повертається заявнику.

Апеляційний суд погоджується з судом першої інстанції в тому, що звернення до суду із заявою в порядку статті 383 КАС України можливе за умови перебування виконавчого документа на примусовому виконанні і заходи вжиті виконавчою службою не принесли бажаного результату.

Такий висновок міститься і в рішенні Великої Палати Верховного Суду від 09.12.2021 року в справі № 9901/235/20.

Водночас Велика Палата Верховного Суду надавала оцінку можливості саме повернення заяви поданої в порядку ст. 383 КАС України, позивачу позаяк заявник не надав інформації про хід виконавчого провадження, а не розглядав таку заяву по суті та надавав оцінку можливості залишення такої заяви без задоволення (відмови).

Таким чином, не зазначення певних відомостей в заяві може мати наслідком лише повернення заяви заявникові, а не відмова в задоволенні заяви. Крім того постановлення ухвали про повернення заяви дало б можливість заявнику усунути її недоліки та повторно звернутися до суду.

При цьому, суд першої інстанції, розглядаючи заяву по суті повинен був виходити виключно із обґрунтованості чи необґрунтованості заявлених вимог даної заяви, тобто наявності чи відсутності об`єктивних підстав для визнання протиправною бездіяльності відповідача, яка полягає у невиконанні рішення суду та постановлення окремої ухвали в порядку ст.249 КАС України щодо усунення причин та умов, що сприяли порушенню закону, та направлення її відповідачу.

Отже, порушення судом першої інстанції норм процесуального права призвело до неправильного вирішення справи, що є підставою для застосування другого абз.2 ч.2 ст.317 КАС України.

З урахуванням зазначеного, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга позивача підлягає задоволенню, а оскаржувана ухвала підлягає скасуванню з прийняттям нового рішення, про повернення заяви без розгляду.

Керуючись ст. ст. 245, 246, 250, 315, 321 КАС України, колегія суддів ,-

П О С Т А Н О В И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Ухвалу Одеського окружного адміністративного суду від 31 липня 2023 скасувати

Ухвалити по справі нове рішення, яким заяву ОСОБА_1 подану в порядку статті 383 КАС України повернути заявнику.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та не може бути оскаржена.

Повний текст постанови складено та підписано 12 вересня 2023 року.

Головуючий суддя: О.В. Лук`янчук

Суддя: А.І. Бітов

Суддя: І.Г. Ступакова