Справа № 420/14022/23
Суддя: Вербицька Н.В.
Дата ухвалення: 2023-09-13 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

13 вересня 2023 р.м. ОдесаСправа № 420/14022/23

Перша інстанція: суддя Марин П.П.

Колегія суддів П`ятого апеляційного адміністративного суду у складі:

головуючого судді - Вербицької Н.В.,

суддів Джабурії О.В.,

- Кравченка К.В.,

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу комунального підприємства «Теплопостачання міста Одеси» на рішення Одеського окружного адміністративного суду від 28 липня 2023 року по справі за позовом комунального підприємства «Теплопостачання міста Одеси» до відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень в Одеській області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса), відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України про визнання протиправними та скасування постанов та зобов`язання вчинити певні дії,

В С Т А Н О В И Л А:

15 червня 2023 року комунальне підприємство «Теплопостачання міста Одеси» звернулося до Одеського окружного адміністративного суду з позовною заявою, в якій, з урахування уточнення позовних вимог, просило:

- визнати протиправною та скасувати постанову Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень в Одеській області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) від 01.06.2023 року по зведеному виконавчому провадженню №61899335 про результати перевірки законності виконавчого провадження в частині визнання дій старшого державного виконавця ВПВР УЗПВР в Одеській області ПМУ МЮ (м. Одеса) Чуб К.О. при винесенні постанови про зупинення вчинення виконавчих дій за виконавчим провадженням № 66703870 такими, що проведені з порушенням вимог пункту 10 частини 1 та частини 4 ст. 34 Закону України «Про виконавче провадження» та в частині скасування постанови старшого державного виконавця ВПВР УЗПВР в Одеській області ПМУ МЮ (м. Одеса) Чуб К.О. про зупинення вчинення виконавчих дій по виконавчому провадженню №66703870 від 08.11.2021;

- визнати протиправною та скасувати постанову Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень в Одеській області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) від 02.06.2023 по виконавчому провадженню №66703870 про скасування постанови про зупинення вчинення виконавчих дій від 08.11.2021 року по ВП № 66703870;

- визнати протиправною та скасувати постанову Відділу примусового виконання рішень департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України від 18.08.2021 року по ВП № 49988401 про стягнення виконавчого збору;

- зобов`язати Відділ примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень в Одеській області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) винести постанову про закінчення виконавчого провадження № 66703870.

В обґрунтування позову зазначено, що оскаржувані постанови є протиправними та підлягають скасуванню, оскільки прийняті не у відповідності до вимог чинного законодавства України.

Так, представник позивача зазначав, що постанова ВПВР УЗПВР в Одеській області ПМУ МЮ (м. Одеса) від 01.06.2023 року по зведеному виконавчому провадженню № 61899335 про результати перевірки законності виконавчого провадження не відповідає вимогам, встановленим пунктом 7 розділу ХІІ Інструкції з організації примусового виконання рішень та не містить, зокрема, дат відкриття виконавчих проваджень, за якими проводилася перевірка, даних державного виконавця, який здійснює виконання, короткий зміст виконавчих дій та їх відповідність вимогам чинного законодавства. Поряд з цим, як стверджує представник позивача, така постанова не є обґрунтованою, а мотиви її прийняття обмежуються лише зазначенням того факту, що в межах виконавчих проваджень проводилось стягнення виконавчого збору, без встановлення обставин, які впливають на законність та обґрунтованість прийнятого рішення.

Стосовно незаконності постанови від 02.06.2023 року, яка винесена старшим державним виконавцем ВПВР УЗПВР в Одеській області ПМУ МЮ (м. Одеса) Пхіденко О.С. по виконавчому провадженню № 66703870 про скасування процесуального документа, то представник позивача зазначив, що повноважень на скасування процесуальних документів, винесених державним виконавцем, в провадженні якого перебуває виконавче провадження, або винесених державним виконавцем, в провадженні якого раніше перебувало виконавче провадження, діючим законодавством не передбачено.

Обґрунтовуючи незаконність постанови про стягнення виконавчого збору представник позивача звертав увагу, що відповідно до п. 6 ч. 5 ст. 27 Закону України «Про виконавче провадження» виконавчий збір не стягується за виконавчими документами про стягнення заборгованості, яка підлягає врегулюванню відповідно до Закону України «Про заходи, спрямовані на подолання кризових явищ та забезпечення фінансової стабільності на ринку природного газу» та Закону України «Про заходи, спрямовані на врегулювання заборгованості теплопостачальних та теплогенеруючих організацій та підприємств централізованого водопостачання і водовідведення», а також згідно з постановами державних виконавців, винесеними до набрання чинності зазначеними законами.

Не погоджуючись із позовними вимогами відділом примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України надано до суду відзив на позовну заяву в якому зазначалося, що згідно даних автоматизованої системи виконавчого провадження у відділі на виконанні перебувало виконавче провадження № 49988401 з примусового виконання наказу № 916/2932/15 виданого 13.10.2015 Господарським судом Одеської області про стягнення з Комунального підприємства «Теплопостачання міста Одеси на користь Публічного акціонерного товариства «Одеська ТЕЦ» борг в сумі 16 125 862 (шістнадцять мільйонів сто двадцять п`ять тисяч вісімсот шістдесят дві) грн. 74 коп.

18 серпня 2021 року виконавче провадження № 49988401 було закінчене відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 39 Закону України «Про виконавче провадження». У зв`язку із тим, що в межах виконавчого провадження № 49988401 боржником не сплачено виконавчий збір в дохід держави, державним виконавцем була винесена постанова про стягнення виконавчого збору яку направлено на виконання до відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень в Одеській області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса). Представник відповідача також звертала увагу, що вказана постанова є чинною та не скасовувалася, у спосіб та строки оскаржена боржником не була.

Крім того, у відзиві на позовну заяву наголошувалося, що станом на теперішній час норми Закону України «Про виконавче провадження» не передбачають механізму закриття виконавчого провадження відкритого на підставі чинної постанови про стягнення виконавчого збору на користь держави з боржника, який входить до реєстру підприємств, що беруть участь у процедурі врегулювання заборгованості відповідно Закону України "Про заходи, спрямовані до на врегулювання заборгованості теплопостачальних та теплогенеруючих організацій та підприємств централізованого водопостачання і водовідведення".

Відділ примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень в Одеській області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) також не погодився із позовними вимогами позивача та у відзиві на позовну заяву вказав, що у зв`язку із закінченням виконавчого провадження № 49988401 та не сплатою боржником виконавчого збору, державним виконавцем правомірно винесено постанову про стягнення виконавчого збору, яку спочатку було направлено до виконання в Малиновський відділ ДВС у місті Одесі, однак на підставі постанови про передачу виконавчого провадження № 66703870 від 10.09.2021 стягненням виконавчого збору займався відділ примусового виконання рішень. В межах виконавчого провадження з виконання постанови про стягнення виконавчого збору державним виконавцем було винесено постанову про зупинення виконавчого провадження на підставі пункту 10 частини першої ст. 34 Закону України «Про виконавче провадження», однак постанова про зупинення виконавчого провадження була скасована за результатами проведеної перевірки.

При цьому, представник відповідача акцентував увагу, що постановою за результатами проведеної перевірки законності виконавчого провадження державного виконавця зобов`язано провести виконавчі дії в порядку, встановленому Законом України «Про виконавче провадження». У зв`язку із цим, 02.06.2023 на виконання постанови про результати перевірки законності виконавчого провадження, державним виконавцем винесено постанову про скасування процесуального документа, а саме: постанови про зупинення вчинення виконавчих дій від 08.11.2021 № 66703870.

Крім того, представник відповідача доводив, що оскільки виконавче провадження № 49988401, що перебувало на виконання у ВПВР Департаменту МУЮ було завершені не згідно п. 16 ст. 39 Закону, а згідно пункту другого ст. 39 Закону України «Про виконавче провадження», стягненню підлягав також основний борг, а тому і пункт 6 ч. 5 ст. 27 Закону в даному випадку застосовуватися не може.

Рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 28 липня 2023 року у задоволені позову комунального підприємства «Теплопостачання міста Одеси» відмовлено.

Не погодившись з прийнятим рішенням, позивач подав апеляційну скаргу, в якій посилаючись на невірне застосування судом норм матеріального та порушення норм процесуального права, невідповідність висновків суду обставинам справи, просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове, яким позовні вимоги задовольнити повністю. Зокрема, апелянт зазначив, що суд першої інстанції не звернув належної уваги на необґрунтованість та невмотивованість постанови ВПВР УЗПВР в Одеській області ПМУ МЮ (м. Одеса) від 01.06.2023 року по зведеному виконавчому провадженні № 61899335 про результати перевірки законності виконавчого провадження, яка до того ж не відповідає вимогам пункту 7 розділу ХІІ Інструкції з організації примусового виконання рішень та не містить дат відкриття виконавчих проваджень, за якими проводилася перевірка, даних державного виконавця, який здійснює виконання, короткий зміст виконавчих дій та їх відповідність вимогам чинного законодавства.

Щодо помилковості висновків суду першої інстанції про відсутність підстав для скасування постанови старшого державного виконавця ВПВР УЗПВР в Одеській області ПМУ МЮ (м. Одеса) Пхіденко О.С. від 02.06.2023 року, то апелянт вказав, що суд формально підійшов до вирішення цього питання та обмежився лише констатацією правомірності оскаржуваної постанови, оскільки така прийнята на виконання постанови за результатами проведеної перевірки. Апелянт вважає, що судом не досліджено наявність у старшого державного виконавця компетенції на прийняття постанови про скасування процесуального документу. До того ж, повноважень на скасування процесуальних документів, винесених державним виконавцем, в провадженні якого перебуває виконавче провадження, або винесених державним виконавцем, в провадженні якого раніше перебувало виконавче провадження, діючим законодавством не передбачено.

Також апелянт доводить, що наявні підстави для скасування постанови про стягнення виконавчого збору, а суд першої інстанції відмовляючи у задоволені цієї позовної вимоги безпідставно погодився із доводами відповідачів.

Відповідачі надали відзив на апеляційну скаргу, в якому просили залишити апеляційну скаргу без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін, у зв`язку із необґрунтованістю доводів апелянта.

Заслухавши доповідача, дослідивши доводи апеляційної скарги, матеріали справи, перевіривши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального і процесуального права, правової оцінки обставин у справі, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з огляду на таке.

Судом першої інстанції встановлені та з матеріалів справи вбачаються наступні обставини.

Рішенням господарського суду Одеської області по справі № 916/2932/15 від 28.09.2015 р. позов ПАТ "ОДЕСЬКА ТЕЦ" задоволено частково. Стягнуто з КП «Теплопостачання міста Одеси» на користь ПАТ "ОДЕСЬКА ТЕЦ" основний борг в сумі 16 125 862,74 грн, що складається з заборгованості за постачання теплової енергії у розмірі 6 298 068,46 грн та заборгованості за виробництво теплової енергії у розмірі 9 827 794,28 грн; інфляційні збитки у розмірі 1 302 227,03 грн; 3% річних у розмірі 96 272,06 грн; пеню в розмірі 950 003,72 грн та судовий збір в сумі 73080,00 грн. В іншій частині позову відмовлено.

29 січня 2016 року старшим державним виконавцем відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України відкрито виконавче провадження № 49988401 з примусового виконання наказу № 916/2932/15, виданого 13.10.2015 року Господарським судом Одеської області.

18 серпня 2021 року головним державним виконавцем відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України винесено постанову про закінчення виконавчого провадження № 49988401 на підставі п. 2 ч. 1 ст. 39 Закону України «Про виконавче провадження» у зв`язку з затвердженням ухвалою господарського суду Одеської області від 19.07.2021 року у справі №916/2932/15 мирової угоди (т. 1, а.с. 140-142).

18 серпня 2021 року головним державним виконавцем відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України винесено постанову про стягнення з боржника КП «Теплопостачання міста Одеси» виконавчого збору у розмірі 226 697,11 грн (т. 1, а.с. 171-173).

06 вересня 2021 року державним виконавцем Другого Малиновського відділу державної виконавчої служби у місті Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) винесено постанову про відкриття виконавчого провадження ВП № 66703870 з примусового виконання постанови № 49988401 від 18.08.2021 року про стягнення виконавчого збору (т. 1, а.с. 169).

14 вересня 2021 року державним виконавцем Другого Малиновського відділу державної виконавчої служби у місті Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) винесено постанову про передачу виконавчого провадження № 667703870 до Відділу примусового виконання рішень управління забезпечення примусового виконання рішень в Одеській області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) (т. 1, а.с. 164).

02 листопада 2021 року старшим державним виконавцем Відділу примусового виконання рішень управління забезпечення примусового виконання рішень в Одеській області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) винесено постанову про прийняття виконавчого провадження № 66703870 (т. 1, а.с. 162).

08 листопада 2021 року старшим державним виконавцем в межах виконавчого провадження № 66703870 було винесено постанову, відповідно до якої, керуючись пунктом 10 частини першої ст. 34, статтею 35 Закону України «Про виконавче провадження», зупинено вчинення виконавчих дій з примусового виконання постанови №49988401 від 18.08.2021, виданої ВПВР Департаменту ДВС МЮ України про стягнення виконавчого збору у розмірі 226697,11 грн до виключення боржника з реєстру підприємств, що беруть участь у процедурі врегулювання заборгованості відповідно до Закону України "Про заходи, спрямовані на врегулювання заборгованості теплопостачальних та теплогенеруючих організацій та підприємств централізованого водопостачання і водовідведення" (т. 1, а.с. 160, 161).

27.03.2023 року старшим державним виконавцем Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень в Одеській області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) на підставі ч.5 ст.35 Закону України «Про виконавче провадження» прийнято постанову ВП №66703870 про поновлення вчинення виконавчих дій (т. 1, а.с. 123, 124).

Рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 28 квітня 2023 року по справі № 420/8145/23, яке набрало законної сили, визнано протиправною та скасовано постанову Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень В Одеській області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) від 27.03.2023 року по ВП № 66703870 про поновлення вчинення виконавчих дій по стягненню виконавчого збору (т. 1, а.с. 117-121).

01.06.2023 року заступником начальника Управління - начальником відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень в Одеській області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) прийнято постанову про результати перевірки законності виконавчого провадження (т.1 а.с.35-36), якою керуючись статтею 74 Закону України від 02.06.2016 «Про виконавче провадження» та пунктом 7 Розділу ХІІ Інструкції з організації примусового виконання рішень, затвердженої наказом Міністерства юстиції України від 02.04.2012 № 512/5, постановлено:

1. Дії старшого державного виконавця відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень в Одеській області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса) Чуб К.О. при винесенні постанов про зупинення вчинення виконавчих дій за виконавчими провадженнями №№ 66704390, 66921288, 66703870, 66704124, які входять до складу зведеного виконавчого провадження № 61899335, визнати такими, що проведені з порушенням вимог пункту 10 частини першої та частини четвертої статті 34 Закону України «Про виконавче провадження».

2. Скасувати постанову старшого державного виконавця відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень в Одеській області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) Чуб К.О. про зупинення вчинення виконавчих дій № 66704390 від 08.11.2021.

3. Скасувати постанову старшого державного виконавця відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень в Одеській області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) Чуб К.О. про зупинення вчинення виконавчих дій № 66921288 від 08.11.2021.

4. Скасувати постанову старшого державного виконавця відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень в Одеській області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) Чуб К.О. про зупинення вчинення виконавчих дій № 66703870 від 08.11.2021;

5. Скасувати постанову старшого державного виконавця відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень в Одеській області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) Чуб К.О. про зупинення вчинення виконавчих дій № 66704124 від 08.11.2021.

Згідно даної постанови заступником начальника Управління-начальником відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень в Одеській області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) при здійсненні контролю за діями державного виконавця, за власною ініціативою, проведено перевірку законності зведеного виконавчого провадження № 61899335 в частині зупинення вчинення виконавчих дій, зокрема, встановлено, що в порушення вимог пункту 10 частини першої статті 34 Закону та частини четвертої статті 34 Закону, 08.11.2021 за виконавчими провадженнями №№ 66704390, 66921288, 66703870, 66704124 про стягнення виконавчого збору на користь держави, старшим державним виконавцем Чуб К.О. (на теперішній час, звільнена з органів державної виконавчої служби), винесені постанови про зупинення вчинення виконавчих дій на підставі пункту 10 частини першої статті 34 Закону.

02.06.2023 року старшим державним виконавцем Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень в Одеській області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) на підставі абз.4 ч.3 ст.74 Закону України «Про виконавче провадження» прийнято постанову ВП № 66703870 про скасування процесуального документу, а саме постанови про зупинення вчинення виконавчих дій № 49988401 від 18.08.2021 (т. 1, а.с. 37).

Відмовляючи у задоволені позовних вимог, суд першої інстанції виходив з того, що в рамках виконавчого провадження № 66703870 відсутні підстави для зупинення вчинення виконавчих дій на підставі пункту 10 частини 1 статті 34 Закону України «Про виконавче провадження».

Також суд вказав, що у заступника начальника Управління начальника відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень в Одеській області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) була компетенція на здійснення перевірки законності зведеного виконавчого провадження № 61899335 в частині зупинення вчинення виконавчих дій та, відповідно, на прийняття постанови за результатами вказаної перевірки.

Поряд з цим, суд прийшов висновку, що постанова від 02.06.2023 року про скасування процесуального документу є правомірною та прийнята відповідно до вимог чинного законодавства України.

Крім того, суд першої інстанції зазначив, що виконавчий збір не стягується зокрема в тому випадку, якщо виконавче провадження було завершено на підстав п. 16 ст. 39 ЗУ «Про виконавче провадження», тобто (погашення, списання) відповідно до Закону України "Про заходи, спрямовані на врегулювання заборгованості теплопостачальних та теплогенеруючих організацій та підприємств централізованого водопостачання і водовідведення" неустойки (штрафів, пені), інших штрафних, фінансових санкцій, а також інфляційних нарахувань і процентів річних.

Суд зазначив, що як вбачається з постанови про закінчення виконавчого провадження від 18.08.2021 року у ВП № 49988401, виконавче провадження закінчено на підставі п.2 ч. 1 ст. 39, ст. 40 Закону України «Про виконавче провадження», а саме у зв`язку з затвердження судом мирової угоди, укладеної сторонами у процесі виконання рішення. Таким чином, враховуючи те, що виконавче провадження, що перебувало на виконанні у ВПВР Департаменту МУЮ завершено не згідно п. 16 ст. 39 Закону, а згідно пункту другого частини 1 ст. 39 Закону України «Про виконавче провадження», стягненню підлягав також основний борг, а тому і пункт 6 ч, 5 ст. 27 Закону в даному випадку застосовуванню не підлягає.

Судова колегія частково погоджується з висновками суду першої інстанції, враховуючи наступне.

Статтею 129-1 Конституції України визначено, що суд ухвалює рішення іменем України. Судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку. Контроль за виконанням судового рішення здійснює суд.

Спеціальним законом, який визначає умови і порядок виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), що відповідно до закону підлягають примусовому виконанню у разі невиконання їх у добровільному порядку, є Закон України «Про виконавче провадження» (далі Закон України № 1404-VIII).

Відповідно до ст.1 Закону України № 1404-VIII, виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Згідно із п.1,5 ч.1 ст.3 Закону України № 1404-VIII, відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню рішення на підставі таких виконавчих документів: виконавчих листів та наказів, що видаються судами у передбачених законом випадках на підставі судових рішень, рішень третейського суду, рішень міжнародного комерційного арбітражу, рішень іноземних судів та на інших підставах, визначених законом або міжнародним договором України; постанов державних виконавців про стягнення виконавчого збору, постанов державних виконавців чи приватних виконавців про стягнення витрат виконавчого провадження, про накладення штрафу, постанов приватних виконавців про стягнення основної винагороди.

Відповідно до ч.1 ст.5 Закону України № 1404-VIII примусове виконання рішень покладається на органи державної виконавчої служби (державних виконавців) та у передбачених цим Законом випадках на приватних виконавців, правовий статус та організація діяльності яких встановлюються Законом України «Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів».

Частиною 1 статті 13 Закону України «Про виконавче провадження» визначено, що під час здійснення виконавчого провадження виконавець вчиняє виконавчі дії та приймає рішення шляхом винесення постанов, попереджень, внесення подань, складення актів та протоколів, надання доручень, розпоряджень, вимог, подання запитів, заяв, повідомлень або інших процесуальних документів у випадках, передбачених цим Законом та іншими нормативно-правовими актами.

Згідно із ч.1, п.1 ч.2, п.1 ч.3, ч.4 ст.18 Закону України «Про виконавче провадження» виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії. Виконавець зобов`язаний здійснювати заходи примусового виконання рішень у спосіб та в порядку, які встановлені виконавчим документом і цим Законом. Виконавець під час здійснення виконавчого провадження має право проводити перевірку виконання боржниками рішень, що підлягають виконанню відповідно до цього Закону. Вимоги виконавця щодо виконання рішень є обов`язковими на всій території України. Невиконання законних вимог виконавця тягне за собою відповідальність, передбачену законом.

Системний аналіз наведених норм права дозволяє суду апеляційної інстанції зробити висновок, що кожне судове рішення, яке набрало законної сили є обов`язковим до виконання та повинно бути виконане або добровільно боржником, або примусово у спосіб та порядку, визначеному Законом України «Про виконавче провадження».

За обставинами справи виконавче провадження № 66703870 відкрито щодо примусового виконання постанови державного виконавця про стягнення з КП «Теплопостачання міста Одеси» виконавчого збору у розмірі 226697,11 грн і позивач не погоджується саме із постановами, які прийняті в межах здійснення даного виконавчого провадження та в ході здійснення контролю за діями державного виконавця.

Стосовно позовних вимог в частині визнання протиправною та скасування постанови Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень в Одеській області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) від 01.06.2023 року по зведеному виконавчому провадженню № 61899335 про результати перевірки законності виконавчого провадження, судова колегія зазначає наступне.

Частиною 3 статті 74 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, що начальник відділу, якому безпосередньо підпорядкований державний виконавець, при здійсненні контролю за рішеннями, діями державного виконавця під час виконання рішень має право у разі, якщо вони суперечать вимогам закону, своєю постановою скасувати постанову або інший процесуальний документ (або їх частину), винесені у виконавчому провадженні державним виконавцем, зобов`язати державного виконавця провести виконавчі дії в порядку, встановленому цим Законом.

Пунктом 1 розділу ХІІ Інструкції з організації примусового виконання рішень. затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 02.04.2012 № 512/5 (далі Інструкція 512/5), встановлено, що перевірити законність виконавчого провадження мають право: начальник управління забезпечення примусового виконання рішень - виконавче провадження, що перебуває (перебувало) на виконанні у відділі примусового виконання рішень цього управління та відділах державної виконавчої служби, що йому підпорядковані; начальник відділу примусового виконання рішень управління забезпечення примусового виконання рішень - виконавче провадження, що перебуває (перебувало) на виконанні у цьому відділі. Вказані посадові особи можуть проводити перевірку законності виконавчого провадження за дорученням керівника вищого органу державної виконавчої служби та з власної ініціативи (п.2 розділу ХІІ).

Пунктом 7 розділу ХІІ Інструкції № 512/5 встановлено, що про результати перевірки законності виконавчого провадження виноситься постанова, у якій зазначаються:

- підстави перевірки виконавчого провадження;

- строки проведення перевірки;

- у мотивувальній частині - номер виконавчого провадження, реквізити виконавчого документа, дата відкриття виконавчого провадження, державний виконавець, який здійснює (здійснював) виконання, коротко зміст проведених виконавчих дій та їх відповідність вимогам чинного законодавства з посиланням на відповідну норму Закону;

- у резолютивній частині - висновок з урахуванням вимог законодавства щодо дій державного виконавця у виконавчому провадженні, у разі оскарження дій (бездіяльності) начальника органу державної виконавчої служби - щодо його дій, визначаються особа, яку зобов`язано вжити заходів щодо усунення порушень законодавства (у разі їх виявлення), особа, на яку покладено здійснення контролю за виконанням цієї постанови; строк виконання постанови;

- коло осіб, яким надсилаються копії постанови;

- інша необхідна інформація.

Якщо посадовою особою, зазначеною в абзацах третьому, п`ятому, сьомому та восьмому пункту 1 цього розділу, прийнято рішення про скасування постанови або іншого процесуального документа (або їх частини), винесених у виконавчому провадженні в резолютивній частині постанови про результати перевірки законності виконавчого провадження, зазначається постанова або документ, який скасовується (частина, яка скасовується).

На підставі вищевикладеного колегія суддів робить висновок, що сутність контролю за діяльністю державних виконавців полягає у спостереженні та перевірці їх діяльності відповідно до законодавчо визначених вимог, а також у запобіганні та виправленні можливих помилок і неправомірних дій, що перешкоджають такій діяльності. Предметом контролю за діяльністю державних виконавців є законність, повнота і своєчасність виконання рішень.

З матеріалів справи слідує, що предметом перевірки законності зведеного виконавчого провадження № 61899335 була законність зупинення державним виконавцем вчинення виконавчих дій у тому числі й щодо виконавчого провадження № 66703870 (т. 1, а.с. 35).

За результатами проведеної перевірки встановлено порушення державним виконавцем вимог п. 10 ч. 1 ст. 34 Закону України «Про виконавче провадження» у зв`язку із чим начальником відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень в Одеській області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) скасовано зокрема постанову старшого державного виконавця відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень в Одеській області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) Чуб К.О. про зупинення вчинення виконавчих дій № 66703870 від 08.11.2021 року.

Суд апеляційної інстанції погоджується із висновком суду першої інстанції, що перевірка законності виконавчого провадження у даному випадку здійснено уповноваженим суб`єктом за власною ініціативою, що чинним законодавством України дозволяється.

При цьому, судова колегія вважає непереконливими доводи апелянта щодо необґрунтованості та невмотивованості оскаржуваної постанови, оскільки з наявних в матеріалах справи документах встановлено, що перевірка стосувалася виключно правомірності зупинення виконавчих дій, а не загалом всіх дій, які були вчинені державним виконавцем під час ведення виконавчого провадження. По-друге, зміст постанови містить достатньо як фактичних, так і юридичних мотивів, якими керувався суб`єкт прийняття оскаржуваної постанови. По-третє, з огляду на обмеженість предмету проведеної перевірки (стосовно законності прийняття постанови про зупинення вчинення виконавчих дій), судова колегія вважає, що саме з цих підстав в мотивувальній частині постанови і не міститься інформація щодо дати відкриття виконавчого провадження, даних державного виконавця, який здійснює виконання. Однак, відомості щодо державного виконавця містяться в резолютивній частині постанови, що, на думку колегії суддів, свідчить про дотримання формальних вимог до змісту постанови та не може бути підставою для її скасування.

Отже, доводи апелянта про невмотивованість та необґрунтованість постанови про результати перевірки законності виконавчого провадження від 01.06.2023 року є безпідставними та судом апеляційної інстанції відхиляються.

При цьому, в межах перевірки законності оскаржуваної постанови, судова колегія вважає правильним висновок суду першої інстанції, що підстав для зупинення вчинення виконавчих дій у державного виконавця не було, з огляду на наступне.

Згідно п. 10 ч.1 ст.34 Закону № 1404-VIII виконавець зупиняє вчинення виконавчих дій, зокрема, у разі включення (за кожним кредитором, який є стягувачем у відповідному виконавчому провадженні) підприємств, що виробляють, транспортують та постачають теплову енергію, надають послуги з централізованого опалення та постачання гарячої води, підприємств централізованого водопостачання та водовідведення, що надають послуги з централізованого водопостачання та водовідведення, послуги з постачання холодної води та послуги з водовідведення (з використанням внутрішньобудинкових систем), до реєстру підприємств, що беруть участь у процедурі врегулювання заборгованості відповідно до Закону України "Про заходи, спрямовані на врегулювання заборгованості теплопостачальних та теплогенеруючих організацій та підприємств централізованого водопостачання і водовідведення", з виконавчих проваджень, стягувачами за якими є Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України", її дочірня компанія "Газ України", публічне акціонерне товариство "Укртрансгаз", оператор газотранспортної системи, оператори газорозподільних систем, електропостачальники, оператори системи розподілу (як правонаступники в частині прав та обов`язків за договорами на постачання електричної енергії та про користування електричною енергією), у тому числі їхні правонаступники у разі заміни стягувача у виконавчому провадженні, а також теплогенеруючі організації, а боржниками - підприємства, що виробляють теплову енергію, транспортують та постачають теплову енергію, надають послуги з централізованого опалення та централізованого постачання гарячої води, послуги з постачання теплової енергії та постачання гарячої води, та підприємства централізованого водопостачання та водовідведення, що надають послуги з централізованого постачання холодної води та водовідведення (з використанням внутрішньобудинкових систем), послуги з централізованого водопостачання та централізованого водовідведення.

Відповідно до ч.6 ст.35 Закону України "Про виконавче провадження" у випадку, передбаченому пунктом 10 частини першої статті 34 цього Закону, виконавець зупиняє вчинення виконавчих дій до виключення боржника з реєстру підприємств, що беруть участь у процедурі врегулювання заборгованості відповідно до Закону України "Про заходи, спрямовані на врегулювання заборгованості теплопостачальних та теплогенеруючих організацій та підприємств централізованого водопостачання і водовідведення". У разі поновлення виконавчого провадження, зупиненого на підставі пункту 10 частини першої статті 34 цього Закону, виконавче провадження повторному зупиненню з цих підстав не підлягає (за кожним кредитором, який є стягувачем у відповідному виконавчому провадженні).

Виходячи зі змісту вказаної правової норми, для зупинення виконавчого провадження недостатньо того, що боржник є підприємством, що виробляють, транспортують та постачають теплову енергію, а ще необхідною умовою є те, що стягувачем у такому виконавчому провадженні є Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України", її дочірня компанія "Газ України", публічне акціонерне товариство "Укртрансгаз", оператор газотранспортної системи, оператори газорозподільних систем, електропостачальники, оператори системи розподілу (як правонаступники в частині прав та обов`язків за договорами на постачання електричної енергії та про користування електричною енергією), у тому числі їхні правонаступники у разі заміни стягувача у виконавчому провадженні, а також теплогенеруючі організації.

З урахуванням того, що у даному випадку стягувачем є держава в особі відповідного відділу виконавчої служби, то державний виконавець не мав повноважень на прийняття рішення про зупинення вчинення виконавчих дій, оскільки це суперечить пункту 10 частини першої статті 34 Закону України «Про виконавче провадження», про що суб`єктом контролю під час перевірки законності виконавчого провадження зроблено правильний висновок.

На підставі вищевикладеного суд апеляційної інстанції вважає, що підстави для визнання протиправною та скасування постанови про результати перевірки законності виконавчого провадження від 01 червня 2023 року відсутні.

Стосовно позовних вимог в частині визнання протиправною та скасування постанови Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень в Одеській області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) від 02.06.2023 по виконавчому провадженню № 66703870 про скасування процесуального документу, а саме - постанови про зупинення вчинення виконавчих дій від 08.11.2021 року по ВП № 66703870, судова колегія зазначає наступне.

Частиною 1 статті 13 Закону України «Про виконавче провадження» встановлено, що під час здійснення виконавчого провадження виконавець вчиняє виконавчі дії та приймає рішення шляхом винесення постанов, попереджень, внесення подань, складення актів та протоколів, надання доручень, розпоряджень, вимог, подання запитів, заяв, повідомлень або інших процесуальних документів у випадках, передбачених цим Законом та іншими нормативно-правовими актами.

Пунктом 7 розділу І Інструкції № 512/5 визначено, що постанова як окремий документ містить такі обов`язкові реквізити:

- номер виконавчого провадження;

- вступну частину із зазначенням:

назви постанови, дати видачі постанови та місця її винесення;

найменування органу державної виконавчої служби, прізвища, імені та по батькові державного виконавця, який виніс постанову або прізвища, імені та по батькові приватного виконавця, який виніс постанову, найменування виконавчого округу, в якому він здійснює діяльність;

назви виконавчого документа, коли та ким виданий, резолютивної частини документа (далі - реквізити виконавчого документа);

за зведеним виконавчим провадженням - прізвища, імені та по батькові боржника - фізичної особи, повного найменування боржника - юридичної особи та дати об`єднання виконавчих проваджень у зведене;

- мотивувальну частину із зазначенням мотивів, з яких виконавець прийняв відповідне рішення (дійшов певних висновків), і посилання на норму закону, на підставі якого винесено постанову;

- резолютивну частину із зазначенням:

прийнятого виконавцем рішення;

строку і порядку оскарження постанови.

До постанов можуть вноситись також інші відомості, визначені Законом, цією Інструкцією та іншими нормативно-правовими актами.

Постанова підписується виконавцем та скріплюється печаткою. Постанова складається у необхідній кількості примірників, один з яких залишається у виконавчому провадженні, а інші надсилаються за належністю.

У той же час, як зазначалося судом, статтею 74 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, що начальник відділу, якому безпосередньо підпорядкований державний виконавець, при здійсненні контролю за рішеннями, діями державного виконавця під час виконання рішень має право у разі, якщо вони суперечать вимогам закону, своєю постановою скасувати постанову або інший процесуальний документ (або їх частину), винесені у виконавчому провадженні державним виконавцем, зобов`язати державного виконавця провести виконавчі дії в порядку, встановленому цим Законом.

Начальник відділу, якому безпосередньо підпорядкований державний виконавець, або виконавець з власної ініціативи чи за заявою сторони виконавчого провадження може виправити допущені у процесуальних документах, винесених у виконавчому провадженні, граматичні чи арифметичні помилки, про що виноситься відповідна постанова.

Керівник вищого органу державної виконавчої служби у разі виявлення порушень вимог закону визначає їх своєю постановою та надає доручення начальнику відділу, якому безпосередньо підпорядкований державний виконавець, щодо проведення дій, передбачених абзацами другим і третім цієї частини.

Отже, прийняття виконавцем постанов є однією із форм реалізації ним владних повноважень в межах відкритого виконавчого провадження. При цьому, ані Закон України «Про виконавче провадження», ані Інструкція № 512/5 не містять положень, які б дозволяли виконавцю приймати рішення про скасування процесуальних документів, винесених державним виконавцем, в провадженні якого перебуває виконавче провадження, або винесених державним виконавцем, в провадженні якого раніше перебувало виконавче провадження.

Судом апеляційної інстанції встановлено, що постанова про зупинення вчинення виконавчих дій від 08.11.2021 була скасована начальником відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень в Одеській області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса), про що зазначено у постанові про результати перевірки законності виконавчого провадження від 01.06.2023 року. Тобто, державний виконавець за відсутності у нього повноважень та враховуючи те, що постанова про зупинення вчинення виконавчих дій від 08.11.2021 вже була скасована в порядку реалізації ч. 3 ст. 74 Закону України «Про виконавче провадження», прийняв фактично повторну постанову про скасування процесуального документу. Вказане, на думку колегії суддів, свідчить про те, що у даному випадку дії державного виконавця були зайвими та вчинені не на підставі та не в межах наявних повноважень, а суд першої інстанції помилково вважав доведеність правомірності прийнятої постанови від 02.06.2023 року.

Отже, суд погоджується із доводами апелянта, що постанова від 02.06.2023 по виконавчому провадженню № 66703870 про скасування процесуального документу, а саме - постанови про зупинення вчинення виконавчих дій від 08.11.2021 року по ВП № 66703870 підлягає скасуванню з вищенаведених мотивів.

Стосовно позовних вимог в частині визнання протиправною та скасування постанови Відділу примусового виконання рішень департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України від 18.08.2021 року по ВП № 49988401 про стягнення виконавчого збору, суд апеляційної інстанції зазначає наступне.

Статтею 27 Закону України «Про виконавче провадження» встановлено, що виконавчий збір - це збір, що справляється на всій території України за примусове виконання рішення органами державної виконавчої служби. Виконавчий збір стягується з боржника до Державного бюджету України.

Виконавчий збір стягується державним виконавцем у розмірі 10 відсотків суми, що підлягає примусовому стягненню, поверненню, або вартості майна боржника, що підлягає передачі стягувачу за виконавчим документом, заборгованості із сплати аліментів.

Виконавчий збір не стягується за виконавчими документами про стягнення заборгованості, яка підлягає врегулюванню відповідно до Закону України "Про заходи, спрямовані на врегулювання заборгованості теплопостачальних та теплогенеруючих організацій та підприємств централізованого водопостачання і водовідведення" та Закону України "Про заходи, спрямовані на подолання кризових явищ та забезпечення фінансової стабільності на ринку природного газу", а також згідно з постановами державних виконавців, винесеними до набрання чинності зазначеними законами (п. 6 ч. 5 ст. 27 Закону України «Про виконавче провадження»).

Таким чином, виконавчий збір є додатковою фінансовою відповідальністю боржника за відсутність добровільного виконання виконавчого документу, який переданий для примусового його виконання. При цьому, законодавством чітко унормовано підстави з яких виконавчий збір не стягується.

Матеріалами справи підтверджено, що у даному випадку судове рішення було передано до примусового виконання і державним виконавцем в межах виконавчого провадження № 49988401 здійснювалися дії з примусового виконання рішення шляхом перерахування коштів як в рахунок погашення наявної у боржника заборгованості, так і в частині покриття витрат виконавчого провадження (т. 1, а.с. 154-157).

Позивач стверджує, що постанова про стягнення виконавчого збору є протиправною з огляду на вимоги п. 6 ч. 5 ст. 27 Закону України «Про виконавче провадження», що визначає підставою за якою виконавчий збір не стягується. Однак колегія суддів не погоджується із такими доводами апелянта та зазначає, що на момент видачі виконавчого документа про стягнення виконавчого збору апелянт не мав статусу підприємства, включеного до реєстру підприємств, що беруть участь у процедурі врегулювання заборгованості у відповідності до вимог Закону України №1730-VIII. Такий статус підприємством набуто лише 24.11.2021 року на підставі наказу Міністерства громад та територій України № 304. По-друге, на момент видачі виконавчого документа зміни, які були внесені Законом України № 1639-ІХ "Про заходи, спрямовані на подолання кризових явищ та забезпечення фінансової стабільності на ринку природного газу", в тому числі й щодо п. 6 ч. 5 ст. 27 Закону України «Про виконавче провадження», не набули чинності. Тобто, на момент прийняття постанови про стягнення виконавчого збору, державний виконавець діяв на підставі, у спосіб та в межах, визначених Законом України «Про виконавче провадження».

Крім того, з наявних матеріалів виконавчого провадження колегією суддів встановлено, що ВП № 49988401 стосовно стягнення з КП «Теплопостачання міста Одеси» основного боргу за судовим рішенням на користь Публічного акціонерного товариства «Одеська ТЕЦ», було закінчено на підставі затвердження судом мирової угоди, укладеної сторонами у процесі виконання рішення (пункт 2 частини 1 статі 39 Закону України «Про виконавче провадження), а не на підставі пункту 16 частини 1 статті 39 Закону № 1404-VIII, яка передбачає окрему та самостійну підставу закінчення виконавчого провадження, що співвідноситься із процедурою врегулювання заборгованості у відповідності до вимог Закону № 1639-ІХ та Закону № 1730.

За таких обставин, суд апеляційної інстанції вважає правильним висновок суду першої інстанції, що постанова про стягнення виконавчого збору є законною, підстави для її скасування відсутні. При цьому, судова колегія зважає і на те, що норми Закону України "Про виконавче провадження" не передбачають механізму закриття виконавчого провадження, відкритого на підставі чинної постанови про стягнення виконавчого збору на користь держави з боржника, який входить до реєстру підприємств, що беруть участь у процедурі врегулювання заборгованості відповідно до Закону України "Про заходи, спрямовані на врегулювання заборгованості теплопостачальних та теплогенеруючих організацій та підприємств централізованого водопостачання і водовідведення".

Суд апеляційної інстанції також відхиляє доводи апелянта про наявність підстав для закінчення виконавчого провадження № 66703870 зокрема з тих міркувань, що виконавчий документ, який виконується в межах даного виконавчого провадження є чинним, а підстав для закінчення виконавчого провадження, вичерпний перелік яких міститься в статті 39 Закону України «Про виконавче провадження» апелянтом не зазначено та судом не встановлено.

Разом з тим, судова колегія вважає, що оскільки законодавець фактично "простив" виконавчий збір боржникам, які входять до реєстру підприємств, що беруть участь у процедурі врегулювання заборгованості відповідно до Закону України "Про заходи, спрямовані на врегулювання заборгованості теплопостачальних та теплогенеруючих організацій та підприємств централізованого водопостачання і водовідведення", та враховуючи відсутність основного боргу за судовим рішенням, не маючи можливості стягнути виконавчий збір внаслідок законодавчої заборони, державна виконавча служба має право повернути постанову про стягнення виконавчого збору стягувачу без виконання на підставі п.9 ч.1 ст. 37 Закону України "Про виконавче провадження", а у випадку невчинення таких дій правильним засобом захисту прав позивача може бути звернення до суду за примусовим зобов`язанням виконавчої служби до вчинення таких дій.

За таких обставин доводи апелянта знайшли часткове підтвердження під час апеляційного розгляду справи у зв`язку із чим відповідно до п.1, п.4 ч.1 ст.317 КАС України наявні підстави для скасування судового рішення та прийняття нового про часткове задоволення позовних вимог.

Щодо розподілу судових витрат, то суд апеляційної інстанції зазначає наступне.

Згідно ч. 1 ст. 143 КАС України суд вирішує питання щодо судових витрат у рішенні, постанові або ухвалі.

Відповідно до ч.ч.1,3 ст.139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа. При частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог.

Враховуючи часткове задоволення апеляційної скарги, в результаті чого за висновками суду апеляційної інстанції із заявлених позовних вимог задоволено лише 1, то з відповідача за рахунок бюджетних асигнувань на користь КП "Теплопостачання міста Одеса" підлягає стягненню судовий збір у сумі 6710 грн (2684 грн ставка судового збору в суді першої інстанції + 4026 грн ставка судового збору в суді апеляційної інстанції).

За змістом ч. 4 ст. 272 КАС України, судові рішення суду апеляційної інстанції у справах, визначених статтями 280, 281, 287, 288 та 289-4 цього Кодексу, можуть бути оскаржені до суду касаційної інстанції.

Керуючись ст. ст. 272, 287, 308, 310, 315, 317, 321, 322, 325, 328, 329 КАС України, колегія суддів

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу комунального підприємства «Теплопостачання міста Одеси» задовольнити частково.

Рішення Одеського окружного адміністративного суду від 28 липня 2023 року скасувати та ухвалити постанову про часткове задоволення позовних вимог комунального підприємства «Теплопостачання міста Одеси».

Визнати протиправною та скасувати постанову Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень в Одеській області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) від 02.06.2023 по виконавчому провадженню № 66703870 про скасування постанови про зупинення вчинення виконавчих дій від 08.11.2021 року по ВП № 66703870.

В іншій частині задоволення позовних вимог відмовити.

Стягнути з Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень в Одеській області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) () за рахунок бюджетних асигнувань на користь Комунального підприємства "Теплопостачання міста Одеси" () витрати зі сплати судового збору у сумі 6710 (шість тисяч сімсот десять гривень 00 копійок).

Постанова набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий: Н.В.Вербицька

Суддя: О.В.Джабурія

Суддя: К.В.Кравченко