Справа № 580/4340/23
Суддя: Альона КАЛІНОВСЬКА
Дата ухвалення: 2023-09-12 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 вересня 2023 року справа № 580/4340/23

м. Черкаси

Черкаський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Каліновської А.В., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні) адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Шполянської міської ради об`єднаної територіальної громади Черкаської області про визнання протиправним рішення та зобов`язання вчинити дії,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , далі позивач) звернувся до Черкаського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Шполянської міської ради об`єднаної територіальної громади Черкаської області (20603, Черкаська обл., Звенигородський р-н., м. Шпола, вул. Лозуватська, 59, , далі відповідач) в якому просить:

- визнати протиправним рішення Шполянської міської ради об`єднаної територіальної громади Черкаської області №37-46.42/ІХ від 09.05.2023 щодо відмови у продажу ОСОБА_1 земельної ділянки з цільовим призначенням для ведення фермерського господарства, площею 15,00 га, яка розташована за межами села Журавка Звенигородського району Черкаської області (кадастровий номер :02:001:0587);

- зобов`язати Шполянську міську раду об`єднаної територіальної громади Черкаської області повторно розглянути клопотання ОСОБА_1 від 31.01.2022 та надати дозвіл на викуп земельної ділянки з цільовим призначенням для ведення фермерського господарства, площею 15,00 га, яка розташована за межами села Журавка Звенигородського району Черкаської області (кадастровий номер :02:001:0587).

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що у прийнятому відповідачем рішенні відсутні будь-які посилання на підставі для відмови у наданні дозволу на викуп земельної ділянки, виключний перелік яких передбачено у ст. 128 Земельного кодексу України, що свідчить про невідповідність його критеріям обґрунтованості та, як наслідок, протиправної бездіяльності міської ради при розгляді клопотання заявника. Крім того, наголошує, що у спірному випадку ефективним і таким, що зумовлює повне відновлення порушених прав особи, є покладення на відповідача обов`язку з повторного розгляду клопотання позивача із прийняттям рішення про надання дозволу на викуп земельної ділянки.

Ухвалою судді Черкаського окружного адміністративного суду від 12.06.2023 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у адміністративній справі, вирішено розгляд справи здійснювати за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому проваджені).

Відповідачем надано до суду відзив на адміністративний позов ОСОБА_1 , в якому останній заперечив проти задоволення позовних вимог. В обґрунтування своєї позиції зазначив, що право постійного користування земельною ділянкою, яку позивач бажає викупити, передано останнім у 2020 році Фермерському господарству «Журавка-Агро», а відтак на час прийняття оскаржуваного рішення ОСОБА_1 не є особою, на яку щодо спірної земельної ділянки поширюються положення п. 6-1 Перехідних положень Земельного кодексу України. Поряд з цим зауважив, що оскільки при підготовці рішення від 05.09.2023 №37-46.42/ІХ було недотримано відповідачем ст. ст. 30-32 регламенту Шполянської міської ради, то відповідне рішення буде скасовано і в разі надання позивачем згоди на повторний розгляд, його клопотання буде розглянуто повторно на сесії та буде прийнято відповідне рішення.

У відповіді на відзив позивач наголосив, що хоча відповідачем й було скасовано спірне у цій справі рішення, однак питання надання дозволу на продаж позивачу земельної ділянки вирішено не було, що свідчить про протиправну бездіяльність органу місцевого самоврядування.

Розглянувши подані документи і матеріали, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд зазначає наступне.

ОСОБА_1 31.01.2022 звернувся до Шполянської міської ради із клопотанням, в якому просив прийняти рішення про надання дозволу на викуп земельної ділянки площею 15,00 га, кадастровий номер :02:001:0587, цільове призначення 01.02 для ведення фермерського господарства.

До цього клопотання позивачем було додано, зокрема, копію державного акта на землю, копію витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію іншого речового права.

Рішенням Шполянської міської ради об`єднаної територіальної громади Черкаської області від 09.05.2023 №37-46.42/ІХ відмовлено ОСОБА_1 у продажу земельної ділянки з цільовим призначенням для ведення фермерського господарства, площею 15,00 га, яка розташована за межами села Журавка Звенигородського району Черкаської області (кадастровий номер :02:001:0587).

Не погоджуючись із указаним індивідуальним актом, вважаючи його таким, що прийнятий з порушенням вимог Земельного кодексу України і без наявності на те обґрунтованих підстав, позивач звернувся до суду за захистом своїх порушених прав, ставлячи вимогу про визнання його протиправним.

Надаючи правову оцінку публічно-правовим відносинам, суд виходить із наступних підстав та мотивів.

Відповідно до ч. 1 ст. 3 Земельного кодексу України (далі ЗК України) земельні відносини регулюються Конституцією України цим Кодексом, а також прийнятими відповідно до них нормативно-правовими актами.

Приписи ч. 2 ст. 4 ЗК України визначають, що завданням земельного законодавства є регулювання земельних відносин з метою забезпечення права на землю громадян, юридичних осіб, територіальних громад та держави, раціонального використання та охорони земель.

Згідно ч. ч. 1, 2 ст. 127 ЗК України органи державної влади, Рада міністрів Автономної Республіки Крим та органи місцевого самоврядування відповідно до їх повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, здійснюють продаж земельних ділянок державної чи комунальної власності або передають їх у користування (оренду, суперфіцій, емфітевзис) громадянам, юридичним особам та іноземним державам на підставах та в порядку, встановлених цим Кодексом.

Продаж земельних ділянок державної чи комунальної власності та набуття прав користування ними (оренди, суперфіцію, емфітевзису) здійснюються на конкурентних засадах (на земельних торгах) у формі електронного аукціону у випадках та порядку, встановлених главою 21 цього Кодексу.

Порядок продажу земельних ділянок державної та комунальної власності громадянам та юридичним особам регламентовано статтею 128 Земельного кодексу України.

Продаж громадянам і юридичним особам земельних ділянок державної (крім земельних ділянок, на яких розташовані об`єкти, які підлягають приватизації) та комунальної власності для потреб, визначених цим Кодексом, провадиться місцевими державними адміністраціями, Радою міністрів Автономної Республіки Крим або органами місцевого самоврядування в межах їх повноважень (абз. 1 ч. 1).

Громадяни та юридичні особи, зацікавлені у придбанні земельних ділянок у власність, подають заяву (клопотання) до відповідного органу виконавчої влади або сільської, селищної, міської ради чи державного органу приватизації. У заяві (клопотанні) зазначаються місце розташування земельної ділянки, її цільове призначення, розміри та площа, а також згода на укладення договору про оплату авансового внеску в рахунок оплати ціни земельної ділянки.

До заяви (клопотання) додаються, зокрема: а) документ, що посвідчує право користування земельною ділянкою (у разі його наявності), та документи, що посвідчують право власності на нерухоме майно (будівлі та споруди), розташоване на цій земельній ділянці (у разі наявності на земельній ділянці будівель, споруд); б) копія установчих документів для юридичної особи, а для громадянина - копія документа, що посвідчує особу (ч. 2).

Орган державної влади, Рада міністрів Автономної Республіки Крим або орган місцевого самоврядування у місячний строк розглядає заяву (клопотання) і приймає рішення про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки (якщо такий проект відсутній) та/або про проведення експертної грошової оцінки земельної ділянки (крім земельних ділянок площею понад 50 гектарів для розміщення відкритих спортивних і фізкультурно-оздоровчих споруд) чи про відмову в продажу із зазначенням обґрунтованих причин відмови (ч. 3).

Підставою для відмови в продажу земельної ділянки є: а) неподання документів, необхідних для прийняття рішення щодо продажу такої земельної ділянки; б) виявлення недостовірних відомостей у поданих документах; в) якщо щодо суб`єкта підприємницької діяльності порушена справа про банкрутство або припинення його діяльності; г) встановлена цим Кодексом заборона на передачу земельної ділянки у приватну власність; ґ) відмова від укладення договору про оплату авансового внеску в рахунок оплати ціни земельної ділянки (ч. 5).

Отже, положеннями Земельного кодексу України регламентовані загальні правила та умови продажу земельних ділянок, а також визначений вичерпний перелік підстав для прийняття рішення про відмову у такому продажі.

Поряд з цим, судом враховується, що реалізувати своє право на викуп земельної ділянки ОСОБА_1 визначив у спосіб, визначений п. 6-1 Перехідних положень Земельного кодексу України.

Відповідно до п. 6-1 розділу Х «Перехідні положення» Земельного кодексу України (е редакції, чинній на час звернення позивача із клопотанням 31.01.2022) громадяни України, яким належить право постійного користування, право довічного успадкованого володіння земельними ділянками державної і комунальної власності, призначеними для ведення селянського (фермерського) господарства, а також орендарі земельних ділянок, які набули право оренди землі шляхом переоформлення права постійного користування щодо зазначених земельних ділянок до 2010 року, мають право на викуп таких земельних ділянок у власність з розстрочкою платежу до десяти років за ціною, яка дорівнює нормативній грошовій оцінці таких земельних ділянок, без проведення земельних торгів. У разі купівлі земельної ділянки з розстроченням платежу право власності переходить до покупця після сплати першого платежу. Вимоги частини сьомої статті 130 цього Кодексу не поширюються на земельні ділянки, які придбаваються відповідно до цього пункту.

Право викупу також належить громадянам України - спадкоємцям громадян, яким належало право постійного користування, право довічного успадкованого володіння земельними ділянками державної і комунальної власності, призначеними для ведення селянського (фермерського) господарства (крім випадків, коли такі земельні ділянки були передані у власність чи користування фізичним або юридичним особам). Якщо таких спадкоємців декілька, земельна ділянка придбавається ними у спільну часткову власність, де частки кожного із спадкоємців у праві власності є рівними.

Права постійного користування та довічного успадковуваного володіння земельними ділянками державної та комунальної власності зберігаються за суб`єктами відповідного права, які не здійснили викуп таких ділянок відповідно до абзацу першого цього пункту.

Отже умовою, з якою законодавець пов`язував виникнення у громадянина України права на викуп таких земельних ділянок у власність з розстрочкою платежу до десяти років за ціною, яка дорівнює нормативній грошовій оцінці таких земельних ділянок, без проведення земельних торгів, є належність йому права постійного користування земельною ділянкою комунальної форми власності, призначеної для ведення селянського (фермерського) господарства.

Фактично незмінною така умова залишилася й з урахуванням внесених до цього пункту змін.

Як свідчать матеріали справи, приймаючи рішення від 09.05.2023 №37-46.42/ІХ про відмову у продажу ОСОБА_1 спірної земельної ділянки, Шполянська міська рада керувалася пунктом 6-1 розділу Х Земельного кодексу України, а також, зокрема, відомостями інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна.

Так, згідно інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна №331378426 від 05.05.2023 земельна ділянка із кадастровим номером :02:001:0587, площею 15 га, належить Шполянській міській раді та з 22.09.2020 прав постійного користування такою земельною ділянкою зареєстровано за Фермерським господарством «Журавка-Агро» (а.с. 29-30).

Аналогічні відомості зафіксовані й в Державному земельному кадастрі (а.с. 10-11).

У свою чергу, судом враховується, що згідно ч. 1 ст. 92 ЗК України право постійного користування земельною ділянкою - це право володіння і користування земельною ділянкою, яка перебуває у державній або комунальній власності, без встановлення строку.

Відповідно до ст. 125 ЗК України право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають з моменту державної реєстрації цих прав.

Отже, за чинного правового регулювання на час звернення до відповідача із клопотанням про надання дозволу на викуп земельної ділянки позивач у розумінні п. 6-1 розд. Х ЗК України не належав до фізичних осіб, яким надано право на викуп спірної земельної ділянки у власність, оскільки правовим титулом щодо права постійного користування нею володіло Фермерське господарство «Журавка-Агро».

З урахуванням наведеного суд приходить до висновку, що оскаржуване у цій справі рішення органу місцевого самоврядування відповідає нормативному регулюванню спірних правовідносин, містить посилання на норму права, що зумовило його прийняття (п. 6-1 розд. Х ЗК України), а відтак відсутні обґрунтовані підстави для визнання його протиправним.

Твердження позивача про те, що у спірному рішенні відсутнє посилання саме на норми статті 128 ЗК України, в якій наведено вичерпний перелік підстав для відмови у продажу земельної ділянки, суд у площині цього спору оцінює критично, оскільки встановлена відповідачем невідповідність позивача умовам, визначеним п. 6-1 розд. Х ЗК України для реалізації права на викуп земельної ділянки, не потребує додаткового посилання на норми ст. 128 ЗК України.

При цьому подальше скасування оскаржуваного у цій справі рішення органу місцевого самоврядування рішенням Шполянської міської ради від 11.07.2023 №40-66.47/ІХ, на переконання суду, жодним чином не впливає на зроблені вище висновки про правомірність рішення Шполянської міської ради від 09.05.2023 №37-46.42/ІХ, адже останнє перевірялося на предмет відповідності ч. 2 ст. 2 КАС України з урахуванням підстав позову. Вимог про його скасування у позовній заяві не заявлялося.

За таких обставин, зважаючи на викладене, не підлягає задоволенню позовна вимога ОСОБА_1 про зобов`язання Шполянської міської ради повторно розглянути клопотання позивача та надати дозвіл на викуп земельної ділянки, оскільки така вимога є похідною від вимоги про визнання протиправним рішення органу місцевого самоврядування, необґрунтованість якої була встановлена вище.

Частиною 1 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Частиною 2 ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Суб`єкт владних повноважень повинен подати суду всі наявні у нього документи та матеріали, які можуть бути використані як докази у справі.

За таких обставин, системного аналізу положень чинного законодавства України та матеріалів справи, суд дійшов висновку про те, що адміністративний позов слід залишити без задоволення.

Зважаючи на те, що позовні вимоги не підлягають задоволенню, то відсутні підстави для розподілу судових витрат.

Керуючись ст. ст. 2, 72-78, 132-139, 242-245, 255, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,

ВИРІШИВ:

У задоволенні позову відмовити повністю.

Копію рішення направити учасникам справи. Рішення набирає законної сили відповідно до статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене до суду апеляційної інстанції за правилами, встановленими статтями 293, 295-297 Кодексу адміністративного судочинства України шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до Шостого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту.

Суддя Альона КАЛІНОВСЬКА