Справа № 320/13847/23
Суддя: Леонтович А.М.
Дата ухвалення: 2023-09-05 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

05 вересня 2023 року № 320/13847/23

Київський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Леонтовича А.М., за участю секретаря судового засідання Остапець Д.І.,

представника позивачки ОСОБА_1

представників відповідача Діманової Т.А., Тіхонової І.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні за правилами загального позовного провадження адміністративну справу

за позовом ОСОБА_2

до Національного агентства з питань запобігання корупції

про зобов`язання вчинити певні дії,

в с т а н о в и в:

I. Зміст позовних вимог

До Київського окружного адміністративного суду звернулась ОСОБА_2 з позовом до Національного агентства з питань запобігання корупції, у якому просить суд:

- визнати протиправним та скасувати наказ Національного агентства з питань запобігання корупції від 14 лютого 2023 року №60-к/тр «Про оголошення звільнення ОСОБА_2 »;

-зобов?язати Національне агентство з питань запобігання корупції поновити ОСОБА_2 аналогічній посаді (головного спеціаліста) у Національному агентстві з питань запобігання корупції з 14.02.2023;

-стягнути з Національного агентства з питань запобігання корупції на користь ОСОБА_2 середній заробіток за час вимушеного прогулу за період з 15.02.2023 по дату винесення рішення по даній справі.

II. Позиція позивача та заперечення відповідача

В обґрунтування позовних вимог позивачка зазначила, що їй відповідач повинен був запропонувати рівнозначні посади та направити весь перелік вакантних посад, що не було зроблено відповідачем. Враховуючи, що відповідачем порушені норми Закону України «Про державну службу» просить позов задовольнити у повному обсязі.

У судовому засіданні позовні вимоги підтримала, просила їх задовольнити.

Представник відповідача заперечив проти позовних вимог, з огляду на те, що позивачці у зв`язку зі скороченням чисельності або штату державних службовців, скорочення посади державної служби внаслідок зміни структури або штатного розпису державного органу без скорочення чисельності або штату державних службовців, реорганізація державного органу та з урахуванням ст.87 Закону України «Про державну службу» були запропоновані вакантні посади та можливість ознайомлення із всім переліком вакантних посад, однак позивачка не вчинила жодних дій для ознайомлення з повним переліком вакантних посад, а так як позивачка не погодилась із запропонованими посадами, відповідно була звільнена. Просить у задоволенні позовних вимог відмовити.

У судовому засіданні відповідач просив у задоволенні позовних вимог відмовити.

III. Процесуальні дії у справі

Ухвалою суду від 28.04.2023 відкрито провадження у справі та вирішено здійснювати розгляд справи за правилами загального позовного провадження, призначено підготовче судове засідання на 29.05.2023.

29.05.2023 у судове засідання прибули сторони. У зв`язку з необхідністю одержання нових доказів, відкладено розгляд справи на 29.06.2023.

29.06.2023 у судове засідання прибули сторони. У зв`язку з необхідністю одержання нових доказів, відкладено розгляд справи на 01.08.2023.

29.06.2023 у судове засідання прибули сторони. Суд на місці ухвалив перенести судове засідання для надання додаткових пояснень по справі на 24.07.2023.

24.07.2023 у судове засідання не прибула позивачка. Направила на адресу суду клопотання про відкладення розгляду справи. Суд на місці ухвалив задовольнити клопотання позивачки та перенести судове засідання на 29.08.2023.

29.08.2023 у судове засідання прибули сторони. Суд на місці ухвалив перенести судове засідання на 05.09.2023.

05.09.2023 у судове засідання прибули сторони.

IV. Обставини, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин, з посиланням на докази, на підставі яких встановлені відповідні обставини

Наказом Національного агентства з питань запобігання корупції від 13.09.2018 № 730-к/тр ОСОБА_2 призначено на посаду головного спеціаліста відділу проведення повних перевірок Департаменту перевірки декларацій та моніторингу способу життя.

За період роботи в апараті Національного агентства ОСОБА_2 перебувала у відпустці для догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку з 22.07.2019 по 10.01.2022. Приступила до виконання службових обов?язків з 11.01.2022.

Наказом Національного агентства від 28.02.2020 №74/20 «Про упорядкування структури Національного агентства з питань запобігання корупції» ліквідовано Департамент перевірки декларацій та моніторингу способу життя.

Наказом НАЗК від 06.03.2020 №85/20 «Про затвердження та введення в дію штатного розпису Національного агентства з питань запобігання корупції» затверджено та введено в дію з 11.03.2020 штатний розпис Національного агентства з питань запобігання корупції на 2020 рік.

Листом НАЗК від 07.10.2022 №100-12/21643-22 позивачку повідомлено про ліквідацію Департаменту перевірки декларацій та моніторингу способу життя і попереджено про подальше звільнення у зв?язку з скороченням займаної нею посади.

15.12.2022 позивачці запропоновано всі наявні вакантні посади державної служби (як рівнозначні так і нижчі).

Від запропонованих посад позивачка відмовилась.

06.02.2023 листом НАЗК запропонувало позивачці всі наявні вакантні посади державної служби. Від запропонованих посад позивачка знову відмовилась.

07.02.2023 на електронну адресу ОСОБА_2 направлено відповідачем лист з переліком вакантних посад, відповідь на який необхідно було надати до 13.02.2023.

Позивачка не звернулась до НАЗК із заявою про переведення та не повідомила про прийняте нею ріішення.

Наказом НАЗК від 14.02.2023 №60-к/тр позивачку звільнено 14.02.2023 з посади головного спеціаліста відділу проведення повних перевірок Департаменту перевірки декларацій та моніторингу способу життя у зв?язку із скороченням посади відповідно до п 2 ч. 1 ст. 7 Закону України «Про запобігання корупції» та на підставі п. 1 ч. 1 ст. 87 Закону України №899-VIII «Про державну службу».

Вважаючи протиправним рішення відповідача про своє звільнення, позивачка звернулась з позовом до суду.

V. Норми права, які застосував суд

Спірні правовідносини врегульовані Законом України «Про державну службу» від 10 грудня 2015 року №889-VIII (далі - Закон №889-VIII).

Відповідно до ч. 1,2 ст.1 Закону №889-VIII державна служба - це публічна, професійна, політично неупереджена діяльність із практичного виконання завдань і функцій держави. Державний службовець - це громадянин України, який займає посаду державної служби в органі державної влади, іншому державному органі, його апараті (секретаріаті) (далі - державний орган), одержує заробітну плату за рахунок коштів державного бюджету та здійснює встановлені для цієї посади повноваження, безпосередньо пов`язані з виконанням завдань і функцій такого державного органу, а також дотримується принципів державної служби.

Згідно з ч. І, 3 ст.5 Закону №889- VIII правове регулювання державної служби здійснюється Конституцією України, цим та іншими законами України, міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, постановами Верховної Ради України, указами Президента України, актами Кабінету Міністрів України та центрального органу виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну політику у сфері державної служби.

Дія норм законодавства про працю поширюється на державних службовців у частині відносин, не врегульованих цим Законом.

За правилами частини 1 статті 34 Закону №889- VIII призначення на посаду державного службовця здійснюється безстроково, крім випадків, визначених цим та іншими законами України.

Пунктом 4 частини першої статті 83 Закону №889-VIII визначено, що державна служба припиняється за ініціативою суб`єкта призначення.

Підстави для припинення державної служби за ініціативою суб`єкта призначення наведені у статті 87 Закону №889-VIII.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.87 Закону №889-VIII підставою для припинення державної служби за ініціативою суб`єкта призначення є: скорочення чисельності або штату державних службовців, скорочення посади державної служби внаслідок зміни структури або штатного розпису державного органу без скорочення чисельності або штату державних службовців, реорганізація державного органу.

Згідно ч.З ст.87 Закону №889-VIII в редакції Закону №1285-1Х від 23.02.2021 суб`єкт призначення або керівник державної служби попереджає державного службовця про наступне звільнення на підставі пунктів 1 та 1-1 частини першої цієї статті у письмовій формі не пізніше ніж за 30 календарних днів.

Одночасно з попередженням про звільнення на підставі пункту 1 частини першої цієї статті суб`єкт призначення або керівник державної служби пропонує державному службовцю іншу рівнозначну посаду державної служби або, як виняток, нижчу посаду державної служби відповідно до професійної підготовки та професійних компетентностей. При цьому враховується переважне право на залишення на роботі, передбачене законодавством про працю.

Державний службовець звільняється на підставі пункту 1 частини першої цієї статті у разі, коли відсутня можливість запропонувати відповідні посади, а також у разі його відмови від переведення на запропоновану посаду.

VI. Оцінка суду

Як встановлено судом, унаслідок проведених заходів щодо удосконалення організації роботи Національного агентства змінилась його організаційна структура, а саме: з метою підвищення ефективності діяльності в структурі було ліквідовано департаменти, управління, відділи, сектор та скорочено у зв?язку з цим низку посад.

Відповідно до п. 2 наказу Національного агентства від 28.02.2020 №74/20 «Про упорядкування структури Національного агентства з питань запобігання корупції», Департамент перевірки декларацій та моніторингу способу життя було ліквідовано. До вказаного департаменту входив відділ проведення повних перевірок, посаду в якому обіймала позивачка.

Замість ліквідованого Департаменту утворено Управління проведення обов?язкових повних перевірок до складу якого входить: перший та другий відділи, Управління проведення повних перевірок, до складу якого входить: перший та другий відділи, а також Управління проведення спеціальних перевірок та моніторингу способу життя, до складу якого входить: відділ контролю за своєчасністю подання декларацій, відділ моніторингу способу життя та відділ проведення спеціальних перевірок.

Внаслідок чого 07.10.2022 (в період 22.07.2019 по 10.01.2022 позивачка перебувала у відпустці для догляду за дитиною до досягнення нею 3-річного віку), Національне агентство повідомило позивачку про наступне звільнення, у зв?язку із скороченням займаної нею посади.

Враховуючи, що на момент попередження про майбутнє звільнення позивачка перебувала у простої, що виник не з вини працівника, а також у період з 31.10.2022 по 06.11.2022. 3 07.11.2022 по 10.11.2022, 3 14.11.2022 по 23.11.2022 та з 24.11.2022 по 12.12.22 перебувала у стані тимчасової непрацездатності, Національне агентство 15.12.2022 запропонувало позивачці всі наявні вакантні посади державної служби (як рівнозначні так і нижчі посади державної служби), загальна кількість запропонованих посад - 35, з яких: 27 посад головних спеціалістів та 8 посад провідних спеціалістів.

Від запропонованих вакантних посад позивачка письмово відмовилася, що безпосередньо підтверджується її підписом на листі від 15.12.2022 №100-12/25052-22 та не заперечувалось в судовому засіданні.

Отже, виходячи із встановлених судом обставин у спірних правовідносинах вбачається, що відповідно до ст. 87 Закону №889-VIII відповідач під час попередження запропонував позивачці посади державної служби відповідно до професійної підготовки та професійних компетентностей за юридичним фахом відповідно до попередньої посади на державній службі позивачки, проте остання не виявила бажання їх зайняти.

Як слідує з установлених судом обставин, 06.02.2023 Національне агентство листом №100-10/2416-23 повторно запропонувало позивачці всі наявні вакантні посади державної служби (32 посади головних спеціалістів та 7 посад провідних спеціалістів).

Водночас, позивачка відмовилася отримати примірник пропозицій вакантних посад та розписатися про ознайомлення із запропонованими пропозиціями.

Згідно п. 3 Порядку №1042, факт доведення інформації або документів до відома державного службовця фіксується протоколом про доведення інформації або документів до відома державного службовця (далі - протокол).

Протокол складається в довільній формі працівником державного органу, визначеним суб`єктом призначення або керівником державної служби, та повинен містити: 1) дату, час та місце складення протоколу; 2) підставу надіслання інформації або документів державному службовцю з посиланням на відповідну норму Закону; 3) дату, час та вид засобу телекомунікаційного зв`язку, за допомогою якого надіслано інформацію або документи державному службовцю; 4) контактні дані державного службовця, за якими надіслано інформацію або документи з використанням засобу телекомунікаційного зв`язку (номер телефону, адресу електронної пошти тощо); 5) короткий зміст інформації або документів, які надіслані державному службовцю; 6) найменування посади, прізвище та власне ім`я державного службовця, якому надіслано інформацію або документи; 7) підпис, дату, найменування посади, прізвище та власне ім`я працівника державного органу, який надіслав інформацію або документи державному службовцю; 8) підпис, дату, найменування посади, прізвище та власне ім`я уповноваженого працівника державного органу, який склав протокол; 9) підпис, дату, найменування посади, прізвище та власне ім`я керівника служби управління персоналом; 10) додатки до протоколу, що підтверджують факт надіслання інформації або документів (копію знімку екрану засобу телекомунікаційного зв`язку тощо) (п.4 Порядку №1042).

Протокол складається в одному примірнику та зберігається у службі управління персоналом (п.5 Порядку №1042).

На підтвердження цього факту працівниками Національного агентства 07.02.2023 були складені акти (акти про відмову №1 та №2), як того вимагає Порядок №1042.

Отже, проводячи аналіз дій відповідача. суд доходить обґрунтованого висновку, що відповідач діяв чітко у спосіб та у межах своїх повноважень, слідуючи нормам Закону №№889-VIII та Порядку №1042.

Також, 07.02.2023 Національне агентство направило на електронну адресу позивачки лист із переліком вакантних посад, в якому наголосило, що у разі згоди на одну із запропонованих посад позивачці необхідно буде письмово повідомити про це управління до 09 год. 30 хв. 13.02.2023.

Статтею 9-1 Закону №889-VIII визначено, що доведення інформації або документів до відома державного службовця відповідно до вимог цього Закону здійснюється шляхом її вручення або надсилання поштою, в тому числі з використанням інших засобів телекомунікаційного зв`язку. У разі доведення інформації або документів шляхом використання інших засобів телекомунікаційного зв`язку такий спосіб фіксується протоколом у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Інформація або документи надсилаються державному службовцеві за адресою місця проживання/перебування або на його адресу електронної пошти чи з використанням інших засобів телекомунікаційного зв`язку за наявними в особовій справі контактними даними.

Державний службовець при вступі чи проходженні державної служби зобов`язаний повідомити службу управління персоналом про його засоби електронної пошти чи інші засоби телекомунікаційного зв`язку з ним з метою їх використання для доведення до відома державного службовця інформації або документів.

Інформація або документи, надіслані поштою, в тому числі електронною, чи шляхом передачі з використанням інших засобів зв`язку вважаються такими, що доведені до відома державного службовця на п`ятий календарний день з моменту їх відправлення.

Пунктами 2- 6 Порядку №1042 передбачено, що інформація або документи надсилаються державному службовцю з використанням засобів телекомунікаційного зв`язку виключно на його адресу електронної пошти чи за іншими контактними даними, про які він повідомив службі управління персоналом під час вступу чи проходження державної служби та які зазначені в його особовій справі.

Державний службовець, якому доведено інформацію або документи до відома, має право отримати завірену в установленому порядку копію відповідного протоколу.

Так як позивачка не звернулася до Управління із заявою про переведення, 14.02.2023 відповідачем було видано оскаржуваний наказ про звільнення позивачки внаслідок скорочення займаної нею посади.

Дослідивши матеріали справи та обставини справи, суд дійшов висновку, що відповідач здійснив всі необхідні дії по проведенню процедури скорочення, як того вимагає ст. 87 Закону №889-VIII.

Суд наголошує, що позивачка не вчинила жодних дій для ознайомлення з переліком вакантних посад, хоча відповідач пропонував їй таке ознайомлення і не один раз.

У разі ознайомлення з переліком вакантних посад, позивачка мала би можливість не погодитися із посадами які зазначив відповідач у попередженні, написавши відповідну заяву та виявити бажання працювати на інших посадах, які є в переліку вакантних посад, що позивачкою зроблено не було.

Зокрема, суд зазначає, що а ні Законом №889-VIII, а ні Порядком №1042 не передбачено порядок ознайомлення з переліком вакантних посад. Відтак, твердження позивачки, що їй відповідач повинен був саме направити перелік вакантних посад, суд не приймає до уваги.

Згідно Закону №889-VIIІ, суб`єкт призначення або керівник державної служби пропонує державному службовцю іншу рівнозначну посаду державної служби або, як виняток, нижчу посаду державної служби відповідно до професійної підготовки та професійних компетентностей.

Також суд вважає за необхідне зазначити, що до моменту звільнення позивачки відповідач пропонував вакантні посади, однак всі пропозиції відповідача залишились без уваги позивачки.

Слід також зазначити, що відповідно до вимог ч. 4 ст. 87 Закону №889-VIII позивачці було виплачено вихідну допомогу в розмірі двох середньомісячних заробітних плат у розмірі 61 337,76 грн., компенсацію за невикористану відпустку за 81 календарний день у розмірі 71 579,70 грн. та заробітну плату за період з 01.02.2023 по 14.02.2023 в розмірі 15 229,00 грн., всього 148 146,46 гривень. Отже, при звільненні з позивачкою, відповідно до вимог чинного законодавства, проведено повний розрахунок та видано трудову книжку.

Підсумовуючи викладене, суд приходить до висновку, що спірний наказ відповідача є таким, що відповідає критеріям правомірності, наведеним у частині другій статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України та прийнятий з дотриманням приписів ст. 87 Закону №889-VIII, підстав для його скасування судом не встановлено..

Аналогічні правові висновки викладені у постановах Верховного Суду від 05.01.2023 по справі №340/2871/21, від 13.10.2022 по справі №240/10996/20, від 22.11.2022 по справі №520/8522/20.

Судом також враховується, що згідно п. 41 висновку №11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.

Статтею 19 Конституції України передбачено, що правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством. Органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до частини 1 статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

З огляду на викладене вище, суд вважає, що позовні вимоги є необґрунтованими.

VII. Висновок суду

Згідно з частиною першою статті 9 Кодексу адміністративного судочинства України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Частиною першою статті 72 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до частини другої статті 73 Кодексу адміністративного судочинства України предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.

Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання (частини перша та друга статті 76 Кодексу адміністративного судочинства України).

Частинами першою та другою статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Відповідно до статей 9, 77 Кодексу адміністративного судочинства України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Системно проаналізувавши приписи законодавства України, що були чинними на момент виникнення спірних правовідносин між сторонами, зважаючи на взаємний та достатній зв`язок доказів у їх сукупності, суд дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення адміністративного позову.

VIII. Розподіл судових витрат

Доказів понесення сторонами витрат, пов`язаних з розглядом справи, матеріали справи не містять, у зв`язку з чим їх розподіл судом не здійснюється.

Керуючись статтями 9, 14, 73-78, 90, 143, 242-246, 250, 255 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

в и р і ш и в:

У задоволенні адміністративного суду відмовити.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Шостого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення .

У разі оголошення судом лише вступної та резолютивної частини рішення, або розгляду справи в порядку письмового провадження, апеляційна скарга подається протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту рішення.

Суддя Леонтович А.М.

Дата виготовлення і підписання повного тексту рішення- 13 вересня 2023 р.