Справа № 520/8409/23
Суддя: Зоркіна Ю.В.
Дата ухвалення: 2023-09-12 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Харківський окружний адміністративний суд
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

Харків

12 вересня 2023 року № 520/8409/23

Харківський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Зоркіної Ю.В., розглянувши за правилами спрощеного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , рнокпп. НОМЕР_1 ) до Головного управління Пенсійного фонду України в Черкаській області (вул. Смілянська, буд. 23,м. Черкаси, Черкаська область, ), Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві (вул. Бульварно-Кудрявська, буд. 16,м. Київ, ), Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області (м.Харків, майдан Свободи, Держпром, 3 під, ) про визнання дій протиправними та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії,

установив:

Позивач звернувся до суду з зазначеним адміністративним позовом, у якому просить суд:

визнати протиправними дії Головного Управління Пенсійного фонду України в Харківській області щодо не нарахування та невиплати належної грошової допомоги в розмірі десяти місячних пенсій станом на день призначення пенсії на виконання п. 71 Прикінцевих положень Розділу XV закону № 1058-IV "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" від 9 липня 2003 року;

скасувати рішення від 30.03.2023 року Про пенсійне забезпечення гр. ОСОБА_1 ;

зобов`язати Головне Управління Пенсійного фонду України в Харківській області нарахувати та виплатити належну при призначенні пенсії за віком, грошову допомогу в розмірі десяти місячних пенсій станом на день призначення пенсії на виконання п. 71 Прикінцевих положень Розділу XV закону № 1058-IV "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" від 9 липня 2003 року;

стягнути судові витрати, пов`язані зі сплатою судового збору.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначила, що має право на виплату грошової допомоги у розмірі десяти місячних пенсій відповідно до п. 71 розділу XV «Прикінцеві положення» Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», проте відповідачем протиправно відмовлено в її виплаті через не підтвердження наявності стажу роботи на посаді, який надає право на здійснення такої виплати.

Відповідач Головне управління Пенсійного фонду України в місті Києві надало відзив на адміністративний позов, де проти задоволення вимог позивача заперечувала, зазначивши, що згідно наданих документів стаж роботи, який надає право на виплату означеної допомоги складає 24 роки 3 місяці 24 дні, з необхідних 30 років.

Відповідач, Головне управління управління Пенсійного фонду України в Черкаській області надало суду заяву у якій зазначило, що будь-яких рішень відносно позивачки не приймало.

ГУ ПФУ в Харківській області правом надання відзиву на адміністративний позов не скористалось

Дослідивши долучені до матеріалів справи документи, суд встановив наступні обставини.

Позивач пенсіонером за віком та перебуває на обліку в Головному Управлінні Пенсійного фонду України в Харківській області, що підтверджується пенсійним посвідченням № НОМЕР_1 виданим 02.02.2023 року (серія НОМЕР_2 ).

Позивач звернулась із заявою щодо призначення (нарахування) та виплати одноразової грошової допомоги, яка не підлягає оподаткуванню, у розмірі десяти місячних пенсій станом на день її призначення, згідно з пунктом 7-1 Розділу XV «Прикінцеві положення» Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 09.07.2003 №1058-IV, оскільки працювала в закладах охорони здоров`я на посадах, робота на яких дає право на призначення пенсії за вислугу років відповідно до пунктів "е"-"ж" статті 55 Закону України "Про пенсійне забезпечення", має страховий стаж більше 30 років на таких посадах, та не отримувала раніше будь-яку пенсію.

Заява за принципом екстериторіальності, відповідно до п. 4.1 та п. 4.2 Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України 25.11.2005 №22-1 (у редакції постанови правління Пенсійного фонду України 07.07.2014 № 13-1), зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 27 грудня 2005 р. за №1566/11846, була передана для розгляду до Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві.

Рішенням від 30.03.2023 № 38 позивачці відмовлено у призначенні та виплаті грошової допомоги, яка не підлягає оподаткуванню, у розмірі десяти місячних пенсій станом на день її призначення, з тих підстав, що позивачем документально не підтверджено, що не підтверджено наявності 30 років стажу на посаді, що є підставою для виплати допомоги у розмірі десяти місячних пенсій станом на день її призначення, відповідно до пункту 71 Розділу XV «Прикінцеві положення» Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

Надаючи правову оцінку спірному рішенню, суд виходить з таких приписів діючого законодавства.

Принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій, надання соціальних послуг з коштів Пенсійного фонду, що формуються за рахунок страхових внесків роботодавців, бюджетних та інших джерел, порядок формування Накопичувального пенсійного фонду та фінансування за рахунок його коштів видатків на оплату договорів страхування довічних пенсій або одноразових виплат застрахованим особам, членам їхніх сімей та іншим особам, регулює Закон України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" від 09.07.2003 № 1058 (далі - Закон № 1058).

Частиною першою статті 9 Закону № 1058 встановлено, що відповідно до цього Закону в солідарній системі призначаються такі пенсійні виплати: 1) пенсія за віком; 2) пенсія по інвалідності; 3) пенсія у зв`язку з втратою годувальника.

Відповідно до ч. 4 ст. 24 Закону №1058, періоди трудової діяльності та інші періоди, що враховувалися до стажу роботи для призначення пенсії до набрання чинності цим Законом, зараховуються до страхового стажу в порядку і на умовах, передбачених законодавством, що діяло раніше, крім випадків, передбачених цим Законом.

Відповідно до пункту 7-1 розділу XV «Прикінцеві положення» Закону №1058, особам, які на день досягнення пенсійного віку, передбаченого статтею 26 цього Закону, працювали в закладах та установах державної або комунальної форми власності на посадах, робота на яких дає право на призначення пенсії за вислугу років відповідно до пунктів "е"- "ж" статті 55 Закону України "Про пенсійне забезпечення", і мають страховий стаж (для чоловіків - 35 років, для жінок - 30 років) на таких посадах, а також якщо вони до цього не отримували будь-яку пенсію, при призначенні пенсії за віком виплачується грошова допомога, яка не підлягає оподаткуванню, у розмірі їх десяти місячних пенсій станом на день її призначення. Виплата зазначеної грошової допомоги здійснюється за рахунок коштів Державного бюджету України.

Порядок обчислення стажу, який дає право на призначення грошової допомоги, та механізм виплати цієї допомоги встановлюються Кабінетом Міністрів України.

Умови обчислення страхового стажу, що дає право на призначення грошової допомоги відповідно до пункту 7-1 розділу XV "Прикінцеві положення" Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", та механізм її виплати, визначає Порядок обчислення страхового стажу, що дає право на призначення грошової допомоги, та її виплати, затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 23 листопада 2011 р. № 1191 (далі - Порядок №1191).

Згідно абзацу 1 пункту 2 Порядку №1191, до страхового стажу, що визначає право на виплату грошової допомоги, зараховуються періоди роботи в закладах та установах державної та комунальної форми власності на посадах, робота на яких дає право на призначення пенсії за вислугу років відповідно до пунктів "е" і "ж" статті 55 Закону України "Про пенсійне забезпечення", що передбачені переліком закладів і установ освіти, охорони здоров`я та соціального захисту і посад, робота на яких дає право на пенсію за вислугу років, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 4 листопада 1993 р. № 909 "Про перелік закладів і установ освіти, охорони здоров`я та соціального захисту і посад, робота на яких дає право на пенсію за вислугу років".

Згідно п. 5 Порядку №1191, грошова допомога надається особам, яким починаючи з 1 жовтня 2011 р. призначається пенсія за віком відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" та які на день досягнення пенсійного віку, передбаченого статтею 26 зазначеного Закону, працювали в закладах та установах державної або комунальної форми власності на посадах, робота на яких дає право на призначення пенсії за вислугу років відповідно до пунктів "е" - "ж" статті 55 Закону України "Про пенсійне забезпечення", і мають страховий стаж (для чоловіків - 35 років, для жінок - 30 років) на таких посадах, а також якщо вони до цього не отримували будь-яку пенсію.

За приписами пункту 6 Порядку №1191, для визначення розміру грошової допомоги враховується місячний розмір пенсії, обчислений згідно із статтями 27, 28 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", станом на день її призначення.

Пунктом 7 Порядку №1191 встановлено, що виплата грошової допомоги здійснюється органами Пенсійного фонду України одноразово у розмірі десяти місячних пенсій за рахунок коштів Державного бюджету України одночасно з першою виплатою пенсії, яка призначена до виплати.

Відповідно до п. «е» ч. 1 ст. 55 Закону України «Про пенсійне забезпечення», право на пенсію за вислугу років мають працівники освіти, охорони здоров`я та соціального забезпечення після досягнення 55 років і за наявності спеціального стажу роботи за переліком, що затверджується у порядку, який визначається Кабінетом Міністрів України, станом на 1 квітня 2015 - не менше 25 років та після цієї дати: з 1 квітня 2015 року по 31 березня 2016 року - не менше 25 років 6 місяців; з 1 квітня 2016 року по 31 березня 2017 року - не менше 26 років; з 1 квітня 2017 року по 31 березня 2018 року-не менше 26 років 6 місяців; з 1 квітня 2018 року по 31 березня 2019 року - не менше 27 років; з 1 квітня 2019 року по 31 березня 2020 року - не менше 27 років 6 місяців; з І квітня 2020 року по 31 березня 2021 року - не менше 28 років; з 1 квітня 2021 року по 31 березня 2022 року - не менше 28 років 6 місяців; з 1 квітня 2022 року по 31 березня 2023 року - не менше 29 років; з 1 квітня 2023 року по 31 березня 2024 року - не менше 29 років 6 місяців; з 1 квітня 2024 року або після цієї дати - не менше 30 років.

Аналіз наведених норм дає підстави для висновку, що для отримання визначеної пунктом 7-1 розділу XV «Прикінцеві положення» Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" грошової допомоги при виході на пенсію відповідно до Закону №1058, особа має дотриматись таких вимог: - станом на день досягнення пенсійного віку працювати в установах державної або комунальної форми власності на посадах, робота на яких дає право на призначення пенсії за вислугу років відповідно до пунктів «е» - «ж» статті 55 Закону України «Про пенсійне забезпечення»; - пенсія має призначатися особі вперше (тобто особи, які отримували пенсію раніше і з будь-яких причин перестали отримувати її право на зазначену грошову допомогу втратили): - станом на день звернення за призначенням пенсії особа повинна мати страховий стаж (для чоловіків - 35 років, для жінок - 30 років, у редакції Закону №1058 станом на час виникнення спірних правовідносин) на зазначених вище посадах.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 15 червня 2022 року у справі №200/854/19-а (провадження №К/9901/28343/19).

Отже, для отримання права на грошову допомогу для жінок має бути підтверджено стаж у 30 років на посадах, робота на яких дає право на призначення пенсії за вислугу років відповідно до пунктів «е» - «ж» статті 55 Закону України «Про пенсійне забезпечення», набутий в установах державної або комунальної форми власності.

Відмовляючи позивачу в призначенні та виплаті грошової допомоги, яка не підлягає оподаткуванню, у розмірі десяти місячних пенсій станом на день її призначення, відповідач вказав на відсутність документального підтвердження наявності стажу 30 років, оскільки записи в архівній довідці № В-3 від 0.03.2023 зазначено, що за період з квітня 1984 по грудень 1988 року відсутні відомості про накази про прийняття/ звільнення , що суперечить вимогам постанови КМУ від 12.08.1993 № 637 « Про затвердження порядку підтвердження наявного стажу роботи для призначення пенсії за відсутності трудової книжки або відповідних записів в ній» та відсутня інформація про відпустки без збереження заробітної плати .

У відповідності до ст.48 Кодексу законів про працю України, норми якої кореспондуються зі ст.62 Закону України «Про пенсійне забезпечення», трудова книжка є основним документом про трудову діяльність працівника. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.

При цьому, правила ведення трудових книжок працівників були затверджені Інструкцією про порядок ведення трудових книжок працівників (затверджена наказом Міністерства соціального захисту населення України №58 від 29.07.1993р., зареєстрована в Міністерстві юстиції України 17.08.1993р. за №110; далі за текстом Інструкція №58), а правила підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній визначені Порядком підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній (затверджений постановою КМУ від 12.08.1993р. №637; далі за текстом - Порядок №637).

Таким чином, до 31.12.2003р. страховий стаж громадянина має складатись виключно з проміжків часу ведення трудової діяльності або часу належності до кола осіб, спеціально окреслених ч.3 ст.56 Закону України від 05.11.1991р. №1788-ХІІ "Про пенсійне забезпечення", підтверджених записами у трудовій книжці або іншими об`єктивними даними за Порядком №637 та безвідносно до події оплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування; а з 01.01.2004р. - обов`язковими кваліфікуючими умовами для включення періоду трудової діяльності громадянина до страхового стажу є одночасна сукупність таких обставин як: 1) провадження діяльності, котра є об`єктом загальнообов`язкового державного пенсійного страхування; 2) реальність щомісячної оплати страхових внесків (тобто єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування) в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок.

З огляду на викладене, суд не знаходить підстав для визнання правомірним судження відповідача про необхідність підтвердження заявником обставин незнаходження у відпустці без збереження заробітної плати, позаяк до 01.01.2004р. ця обставина не має жодного юридичного значення для обчислення страхового стажу за рахунок періодів трудової діяльності.

Суд також вважає релевантним відносно спірних відносин висновок постанови Верховного Суду від 25.06.2020р. у справі №520/10521/19 та від 09.07.2020р. у справі №235/7688/16-а, згідно з яким чіткість та однозначність записів трудової книжки найманого працівника, котрі указують на те, що виконувана робота підлягає включенню до спеціального страхового стажу, призводить до відсутності правових підстав для витребування уточнюючих довідок.

Відповідно до записів у трудовій книжці серії НОМЕР_3 від 24.11.1980 позивач працювала :

- у період з 18.11.1980 по 31.08.1981 техніком на виробничій базі;

-у період з 01.09.1981 по 01.031984 навчання на денному відділенні Харківського медичного училища № 1;

- у період з 02.04.1984 року по 17.08.1998 року на посаді помічника епідеміолога Московської РайСЕС м.Харкова;

- у період з 18.08.1998 по 21.12.2012 року на посаді помічника-епідеміолога Обласної дезинфекційної станції;

-у період з 01.02.2023 по 10.04.2023 року помічника лікаря-епідеміолога КП Харківської обласної ради «Профдезінфекція»

Загальний страховий стаж позивача становить 42 роки 4 місяці 14 днів.

Вказані записи виконані чітко, скріплені печатками та підписами уповноважених осіб, не містять будь-яких виправлень

Враховуючи викладене, суд приходить до висновку, що сукупна тривалість періоду роботи позивачки на посаді помічника епідеміолога з 02.04.1984 по 17.08.1998 (14 р. 4 міс. 15 днів), з 18.08.1998 по 21.12.2012 ( 14 р. 4 міс. 4 дні) та з 01.02.2013 по 10.04.2023 (10 років 2 міс 10 днів) перевищують ценз роботи у 30 років, встановлений п.71 розділу ХV Закону України від 09.07.2003р. №1058-ІV "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", що є підставою для скасування рішення ГУ ПФУ в м. Києві від 30.03.2023 № 38 та зобов`язання Головного Управління Пенсійного фонду України в м. Києві, як компетентний орган, визначений для розгляду заяви про призначення позивачці належну при призначенні пенсії за віком, грошову допомогу в розмірі десяти місячних пенсій станом на день призначення пенсії на виконання п. 71 Прикінцевих положень Розділу XV закону № 1058-IV "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування"

Стосовно вимоги про визнання протиправними дій Головного Управління Пенсійного фонду України в Харківській області щодо не нарахування та невиплати належної грошової допомоги в розмірі десяти місячних пенсій станом на день призначення пенсії на виконання п. 71 Прикінцевих положень Розділу XV закону № 1058-IV "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", зобов`язання виплатити , то в цій частині вимог позов задоволенню не підлягає, оскільки означений терорган ПФ дій по розгляду заяви позивачки не вчиняв; про відмову у призначені допомоги відповідачем прийнято рішення від 30.03.2023, яке за своєю суттю є актом індивідуальної дії та створює для позивача відповідні наслідки; вимога виплатити допомогу є передчасною, оскільки виплата грошової допомоги відповідно до пункту 4.10 Порядку №22-1 здійснюється органом, що призначає пенсію, за місцем фактичного проживання особи.

Враховуючи викладене вище, оцінивши добуті по справі докази в їх сукупності за правилами ст.ст.72-77,90 КАС України, суд приходить до висновку про наявність підстав для часткового задоволення позовних вимог

Судові витрати підлягають розподілу в порядку визначеному ст.139 КАС України

Керуючись статтями 2, 9, 72-77, 90, 139, 243-246, 255, 263, 295 КАС України, суд

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити частково.

Скасування рішення Головного Управління Пенсійного фонду України в м. Києві від 30.03.2023 № 38

Зобов`язати Головне Управління Пенсійного фонду України в м. Києві призначити ОСОБА_1 грошову допомогу в розмірі десяти місячних пенсій станом на день призначення пенсії на виконання п. 71 Прикінцевих положень Розділу XV закону № 1058-IV "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування"

У задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві на користь ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 1073 ( одна тисяча сімдесят три ) грн 60 коп.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду. Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку повністю або частково шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення. Апеляційна скарга подається учасниками справи до Другого апеляційного адміністративного суду.

Суддя Зоркіна Ю.В.