Справа № 160/10999/23
Суддя: Калугіна Наталія Євгенівна
Дата ухвалення: 2023-09-04 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі:
головуючого - судді Калугіної Н.Є.,
при секретарі судового засідання - Давидовій Є.О.,
представника позивача Жерьобкіна О.М.,
представника відповідача - Дерець Т.В.,
Позивач звернувся до Дніпропетровського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом, в якому просить суд:
- визнати протиправним та скасувати рішення Дніпровської митниці про відмову оформити та направити на адресу відповідного органу Державної казначейської служби України висновків та інші передбачені законодавством документи щодо повернення надміру сплачених сум митних платежів, оформлене листом від 10.03.2023 № 7.5-1/7.5-15/4/1380;
- зобов`язати Дніпровську митницю оформити та направити на адресу відповідного органу Державної казначейської служби України висновки та інші передбачені законодавством документи про повернення Товариству з обмеженою відповідальністю "Спецтехоснастка" на поточний рахунок платника податку в установі банку відповідно до заяви № 158 від 27.02.2023 суми митних платежів (податку на додану вартість) у розмірі 2 856 608,87 грн.
Позовні вимоги обґрунтовані тим, що позивач звернувся до Дніпровської митниці із листом від 27.02.2023 про повернення надміру сплачених коштів у вигляді ПДВ при митному оформленні товарів протягом квітня 2002 року, однак Дніпровська митниця листом від 10.03.2023 №7.5- 1/7.5-15/4/1380 «Про розгляд звернення» відмовила позивачу у поверненні заявлених у листі грошових коштів, посилаючись на те, що митні оформлення стосуються операцій з ввезення на митну територію України товарів, переміщення яких через митний кордон України відбувалось до запровадження звільнення від сплати митних платежів за кодом пільги « 224» (до 05.04.2022); частина митних оформлень стосується операцій, розпочатих в рамках режиму, відмінного від імпорту (ввезення товарів в режимі переробки на митній території із застосуванням звільнення від сплати митних платежів за кодом пільги « 517»); митні декларації від 08.04.2022 №UA110020/2022/209542 та від 08.04.2022 №UA110020/2022/209547 оформлені в зоні діяльності Київської митниці; позивач не використав податкову пільгу в період її дії, а тому не має права на її використання поза періодом її дії. Однак позивач з такими доводами не погоджується, та зазначає, що ним дотримано всі вимоги щодо звернення з листом задля повернення помилково сплаченого ПДВ.
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 05.06.2023 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито загальне позовне провадження в адміністративній справі.
Підготовче засідання призначено на 06.07.2023 року, запропоновано відповідачу у разі невизнання адміністративного позову подати до суду відзив на позов разом з доказами, які підтверджують обставини, на яких ґрунтуються заперечення (в разі неможливості їх подання - зазначити докази, які не можуть бути подані разом з відзивом із зазначенням причин їх неподання) та документами, що підтверджують надіслання (надання) відзиву і доданих до нього доказів позивачу - у п`ятнадцятиденний строк з дня отримання зазначеної ухвали, відповідно до вимог ст. 162 КАС України. Запропоновано позивачу подати відповідь на відзив разом з доказами, які підтверджують обставини, на яких ґрунтується відповідь (в разі неможливості їх подання - зазначити докази, які не можуть бути подані разом з відповіддю із зазначенням причин їх неподання) та документами, що підтверджують надіслання (надання) відповіді і доданих до неї доказів відповідачам - у п`ятиденний строк з дня отримання відзиву на позов, у разі його подання відповідачем, дотримуючись вимог ст. ст. 162, 163 КАС України. Запропоновано відповідачу подати заперечення - у п`ятиденний строк з дня отримання відповіді на відзив, у разі його подання позивачем, дотримуючись вимог ст. ст. 162, 164 КАС України.
22.06.2023 від відповідача надійшов відзив на позов, згідно змісту якого, митниця позовні вимоги не визнає, просить відмовити у задоволенні позовних вимог. Зокрема, відповідач зазначив, що заявлені у листі 27.02.2023 грошові кошти не підлягають поверненню з бюджету, з підстав зазначених в листі, а тому позовні вимоги не підлягають задоволенню.
04.07.2023 від позивача надійшла відповідь на відзив, згідно змісту якої, позивач не погоджується з доводами відповідача, просить задовольнити позовні вимоги. Зокрема зазначає, що станом на дату подання митних декларацій, позивач мав обов`язок сплатити митні платежі, якими відповідно до законів України обкладаються товари під час ввезення на митну територію України в режимі імпорту. Однак в цей період він був звільнений від сплати цих митних платежів, а отже сплачені суми ПІДВ були сплачені ним помилково та мають бути повернуті.
Протокольною ухвалою підготовче засідання відкладено на 25.07.2023.
14.07.2023 від відповідача надійшли заперечення на відповідь на відзив, згідно змісту яких, митниця заперечує проти доводів позивача викладених у відповіді на відзив, просить відмовити у задоволенні позовних вимог.
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 25.07.2023 підготовче засідання відкладено на 03.08.2023, у зв`язку із оголошенням о 9-53 год повітряної тривоги на території Дніпропетровської області, яка тривала понад 2 години.
Протокольною ухвалою від 03.08.2023 закрито підготовче засідання у даній справі, судовий розгляд справи призначено на 29.08.2023.
В судовому засіданні 29.08.2023 оголошено перерву до 04.09.2023.
01.09.2023 від відповідача надійшли додаткові пояснення з питання, яке виникло під час судового розгляду справі 29.08.2023.
Представник позивача в судовому засіданні 04.09.2023 заперечував щодо процесуальної можливості подання таких пояснень на стадії судового розгляду та просив суд не приймати їх до розгляду.
Разом з тим, суд зазначає, що відповідно до частини 5 статті 159 КАС України, суд може дозволити учаснику справи подати додаткові пояснення щодо окремого питання, яке виникло при розгляді справи, якщо визнає це необхідним.
В судовому засіданні 29.08.2023 суд запропонував надати відповідачу письмові пояснення щодо питання яке обговорювалось в судовому засідання, а саме: відсутність правової та технічної можливості розглянути питання щодо повернення митних платежів за деклараціями, товари за якими проходили митне оформлення в зоні діяльності Київської митниці.
Таким чином, враховуючи відсутність законодавчого обмеження у частині 5 статті 159 КАС України на якій саме стадії процесу надавати додаткові пояснення, суд відхиляє такі заперечення позивача.
В судовому засіданні судом оголошено вступну та резолютивну частину рішення.
Заслухавши в судовому засіданні представників сторін, з`ясувавши обставини справи, дослідивши наявні в матеріалах справи письмові докази, суд встановив наступне.
Товариство з обмеженою відповідальністю «СПЕЦТЕХОСНАСТКА» є платником ПДВ та перебуває на податковому обліку в Головному управлінні ДПС у Дніпропетровській області.
В період з 01.04.2022 по 01.05.2022 позивачем подано до митного оформлення товар в митному режимі імпорту на підставі наступних митних декларацій:
1) від 05.04.2022 ВМД UA 110020/2022/001954 на суму ПДВ 274 525,63 грн.
2) від 06.04.2022 ВМД UA 110020/2022/001973 на суму ПДВ 6 997,18 грн.
3) від 08.04.2022 ВМД UA 110020/2022/209542 на суму ПДВ 272 072,51 грн.
4) від 08.04.2022 ВМД UA 110020/2022/209547 на суму ПДВ 10 825,45 грн.
5) від 12.04.2022 ВМД UA 110020/2022/002009 на суму ПДВ 15 458,20 грн.
6) від 12.04.2022 ВМД UA 110020/2022/002010 на суму ПДВ 268 646,89 грн.
7) від 12.04.2022 ВМД UA 110020/2022/002013 на суму ПДВ 162 180,71 грн.
8) від 12.04.2022 ВМД UA 110020/2022/002017 на суму ПДВ 47 226,42 грн.
9) від 15.04.2022 ВМД UA 110020/2022/002049 на суму ПДВ 38 259,66 грн.
10) від 18.04.2022 ВМД UA 110020/2022/002079 на суму ПДВ 317 495,99 грн.
11) від 18.04.2022 ВМД UA 110020/2022/002083 на суму ПДВ 317 131,99 грн.
12) від 19.04.2022 ВМД UA 110020/2022/002090 на суму ПДВ 9 486,48 грн.
13) від 21.04.2022 ВМД UA 1110020/2022/002126 на суму ПДВ 7 346,92 грн.
14) від 22.04.2022 ВМД UA 110020/2022/002146 на суму ПДВ 608,90 грн.
15) від 22.04.2022 ВМД UA 110020/2022/002147 на суму ПДВ 12 053,68 грн.
16) від 25.04.2022 ВМД UA 110020/2022/002153 на суму ПДВ 492,39 грн.
17) від 25.04.2022 ВМД UA 110020/2022/002157 на суму ПДВ 268 461,48 грн.
18) від 25.04.2022 ВМД UA 110020/2022/002159 на суму ПДВ 179,56 грн.
19) від 25.04.2022 ВМД UA 110020/2022/002161 на суму ПДВ 299 393,59 грн.
20) від 25.04.2022 ВМД UA 110020/2022/002162 на суму ПДВ 1 225,37 грн.
21) від 26.04.2022 ВМД UA 110020/2022/002179 на суму ПДВ 16 853,12 грн.
22) від 26.04.2022 ВМД UA 110020/2022/002182 на суму ПДВ 106 133,15 грн.
23) від 26.04.2022 ВМД UA 110020/2022/002183 на суму ПДВ З 669,14 грн.
24) від 26.04.2022 ВМД UA 110020/2022/002185 на суму ПДВ 295 468,87 грн.
25) від 27.04.2022 ВМД UA 110020/2022/002188 на суму ПДВ 96 302,29 грн.
26) від 28.04.2022 ВМД UA 110020/2022/002193 на суму ПДВ 5 562,48 грн.
27) від 28.04.2022 ВМД UA 110020/2022/002196 на суму ПДВ 2 550,82 грн.
Всього у квітні 2022 року позивачем подано 27 ВМД на загальну суму ПДВ 2 856 608,87 грн.
У травні 2022 року позивач звернувся до Дніпропетровського окружного адміністративного суду з позовом до Головного управління ДПС у Дніпропетровській області про визнання протиправними дій Головного управління ДПС у Дніпропетровській області з включення Товариства з обмеженою відповідальністю Спецтехоснастка до реєстру платників єдиного податку за ставкою 2% та повернення Товариства з обмеженою відповідальністю Спецтехоснастка на загальну систему оподаткування з 04.04.2022 та визнання протиправними дії Головного управління ДПС у Дніпропетровській області з призупинення реєстрації платником податку на додану вартість Товариства з обмеженою відповідальністю Спецтехоснастка (код 13429839) та зобов`язання поновити реєстрацію платником податку на додану вартість Товариству з обмеженою відповідальністю Спецтехоснастка з 05.04.2022.
Рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду 04.08.2022 у справі № 160/6822/22, залишеним без змін постановою Третього апеляційного адміністративного суду від 16.02.2023 року, у задоволенні позовної заяви Товариства з обмеженою відповідальністю "Спецтехоснастка" до Головного управління ДПС у Дніпропетровській області про визнання дій протиправними, зобов`язання вчинити певні дії відмовлено.

Разом з тим, під час розгляду справи №160/6822/22, судом встановлено, що дії податкового органу щодо реєстрації позивача (ТОВ "Спецтехоснастка") платником єдиного податку з 01.04.2022 та реєстрації на загальній системі оподаткування з 01.05.2022 є таким, що відповідають чинному законодавству.

Отже, обставини щодо перебування позивача з 01.04.2022 на спрощеній системі оподаткування зі ставкою податку 2%, а з 01.05.2022 - на загальній системі оподаткування встановлені судовим рішенням, що набрало законної сили, та згідно приписів ч.4 ст. 78 КАС України є такими, що презюмуються судом.

27.02.2023 позивач звернувся до Дніпровської митниці із заявою №158, в якій просив повернути надміру/помилково сплачені суми ПДВ за оформлення товару по наведеним вище ВМД за період з 05.04.2022 по 30.04.2022 у сумі 2 856 608,87 грн на поточний рахунок ТОВ «Спецтехоснастка» в установі банку.

Дніпровська митниця листом від 10.03.2023 №7.5- 1/7.5-15/4/1380 «Про розгляд звернення» відмовила позивачу у поверненні заявлених у зверненні грошових коштів, з таких підстав:

1. митні оформлення стосуються операцій з ввезення на митну територію України товарів, переміщення яких через митний кордон України відбувалось до запровадження звільнення від сплати митних платежів за кодом пільги « 224» (до 05.04.2022).

2. частина митних оформлень стосується операцій, розпочатих в рамках режиму, відмінного від імпорту (ввезення товарів в режимі переробки на митній території із застосуванням звільнення від сплати митних платежів за кодом пільги « 517».

3. митні декларації від 08.04.2022р. UA110020/2022/209542 та від 08.04.2022р UA110020/2022/209547 оформлені в зоні діяльності Київської митниці.

4. позивач не використав податкову пільгу, а тому не має права на її використання поза періодом її дії.

Не погоджуючись з зазначеним, позивач звернувся до суду з даним позовом.

Вирішуючи даний спір, суд виходить з наступного.

Частиною другою статті 19 Конституції України обумовлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з ч. 1-3 ст. 301 Митного кодексу України повернення помилково та/або надміру сплачених сум митних платежів здійснюється відповідно до Бюджетного та Податкового кодексів України. У разі виявлення факту помилкової та/або надмірної сплати митних платежів орган доходів і зборів не пізніше одного місяця з дня виявлення такого факту зобов`язаний повідомити платника податків про суми надміру сплачених митних платежів. Помилково та/або надміру зараховані до державного бюджету суми митних платежів повертаються з державного бюджету в порядку, визначеному центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формуваннями реалізує державну податкову і митну політику.

Пунктом 43.3 статті 43 Податкового кодексу України передбачено, що обов`язковою умовою для здійснення повернення сум грошового зобов`язання та пені є подання платником податків заяви про таке повернення (крім поверненні надміру утриманих (сплачених) сум податку з доходів фізичних осіб, які повертаються контролюючим органом на підставі поданої платником податків податкової декларації за звітний календарний рік за результатами проведення перерахунку його загального річною оподатковуваного доходу) протягом 1095 днів від дня виникнення помилково та/або надміру сплаченої суми та/або пені.

Відповідно до пунктів 43.4-43.5 Податкового кодексу України, платник податків подає заяву про повернення помилково та/або надміру сплачених грошових, зобов`язань та пені у довільній формі, в якій зазначає напрям перерахування коштів: на поточний рахунок платника додатків в установі банку; на погашення грошового зобов`язання та/або податкового боргу з інших платежів, контроль за справлянням яких покладено на контролюючі органи, незалежно від виду бюджету; повернення у готівковій формі коштів за чеком у разі відсутності у платника податків рахунка в банку.

Контролюючий орган не пізніше ніж за п`ять робочих днів до закінчення двадцятиденного строку з дня подання платником податків заяви готує висновок про повернення належних сум коштів з відповідного бюджету та подає його для виконання відповідному органові, що здійснює казначейське обслуговування бюджетних коштів.

На підставі отриманого висновку орган, що здійснює казначейське обслуговування бюджетних коштів, протягом п`яти робочих днів здійснює повернення помилково та/або надміру сплачених грошових зобов`язань та пені платникам податків у порядку, встановленому центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну фінансову політику.

Відповідно до п. 1 Розділу III Порядку повернення авансових платежів (передоплати) і помилково та/або надміру сплачених сум митних платежів, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 18.07.2017 № 643 (далі - Порядок № 643) повернення з державного бюджету помилково та/або надміру сплачених сум митних, інших платежів та пені здійснюється за заявою платника податків протягом 1095 днів від дня їх виникнення.

Повернення сум відповідних митних платежів у випадках, передбачених частиною п`ятою статті 301 Митного кодексу України здійснюється за умови, що заява подається не пізніше одного року з дня, наступного за днем виникнення обставин, що тягнуть за собою повернення сплачених сум митних платежів.

Платник податків подає до митниці Держмитслужби заяву довільної форми в паперовому вигляді або за допомогою засобів електронного зв`язку в електронній формі з дотриманням вимог законодавства у сферах захисту інформації, електронних довірчих послуг та електронного документообігу, або в електронній формі за допомогою засобів ІТС Держмитслужби з дотриманням вимог законодавства у сферах захисту інформації, електронних довірчих послуг та електронного документообігу, або в електронній формі через систему електронної взаємодії державних інформаційних ресурсів та з дотриманням вимог законодавства у сферах захисту інформації, електронних довірчих послуг та електронного документообігу.

Відповідно до пп.23 ч.1 ст.4 МК України митне оформлення - виконання митних формальностей, необхідних для випуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення.

Відповідно до ч.1 ст.246 МК України метою митного оформлення є забезпечення дотримання встановленого законодавством України порядку переміщення товарів, транспортних засобів комерційного призначення через митний кордон України, а також забезпечення статистичного обліку ввезення на митну територію України, вивезення за її межі і транзиту через її територію товарів.

Митне оформлення розпочинається з моменту подання митному органу декларантом або уповноваженою ним особою митної декларації або документа, який відповідно до законодавства її замінює, та документів, необхідних для митного оформлення, а в разі електронного декларування - з моменту отримання митним органом від декларанта або уповноваженої ним особи електронної митної декларації або електронного документа, який відповідно до законодавства замінює митну декларацію (ч.1 ст.248 МК України).

За правилами ч.1 ст.257 МК України декларування здійснюється шляхом заявлення за встановленою формою (письмовою, усною, шляхом вчинення дій) точних відомостей про товари, мету їх переміщення через митний кордон України, а також відомостей, необхідних для здійснення їх митного контролю та митного оформлення. При застосуванні письмової форми декларування можуть використовуватися як електронні документи, так і документи на паперовому носії або їх електронні (скановані) копії, засвідчені електронним підписом декларанта або уповноваженої ним особи.

Відповідно до п.6 ч.8 ст.257 МК України митне оформлення товарів, транспортних засобів комерційного призначення здійснюється митними органами на підставі митної декларації, до якої декларантом залежно від митних формальностей, установлених цим Кодексом для митних режимів, та заявленої мети переміщення вносяться такі відомості, у тому числі у вигляді кодів: відомості про нарахування митних та інших платежів, а також про застосування заходів гарантування їх сплати: а) ставки митних платежів; б) застосування пільг зі сплати митних платежів; в) суми митних платежів.

Відповідно до ч.1 ст.270 МК України правила оподаткування товарів, що переміщуються через митний кордон України, митом, крім особливих видів мита, встановлюються цим Кодексом та міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.

Пунктом 4.4 статті 4 Податкового кодексу України передбачено, що установлення i скасування податків та зборів, а також пільг їх платникам здійснюються відповідно до цього Кодексу Верховною Радою України, а також Верховною Радою Автономної Республіки Крим, сільськими, селищними, міськими радами та радами об`єднаних територіальних громад, що створені згідно із законом та перспективним планом формування територій громад у межах їх повноважень, визначених Конституцією України та законами України.

Правила оподаткування товарів, що переміщуються через митний кордон України, іншими (крім мита) митними платежами встановлюються Податковим кодексом України з урахуванням особливостей, що визначаються цим Кодексом (ч.2 ст.270 МК України). Відповідно до пп. 17.1.4 п. 17.1 статті 17 Податкового кодексу України платник податків має право користуватися податковими пільгами за наявності підстав у порядку, встановленому цим Кодексом.

Пунктами 30.1., 30.3 ст. 30 Податкового кодексу України визначено, що податкова пільга - передбачене податковим та митним законодавством звільнення платника податків від обов`язку щодо нарахування та сплати податку та збору, сплата ним податку та збору в меншому розмірі за наявності підстав, визначених пунктом 30.2 цієї статті. Згідно п.30.2 цієї статті - підставами для надання податкових пільг є особливості, що характеризують певну групу платників податків, вид їх діяльності, об`єкт оподаткування або характер та суспільне значення здійснюваних ними витрат. Платник податків вправі використовувати податкову пільгу з моменту виникнення відповідних підстав для її застосування і протягом усього строку її дії.

Згідно приписів ч.1 ст.281 МК України допускається встановлення тарифних пільг (тарифних преференцій) щодо ставок Митного тарифу України у вигляді звільнення від оподаткування ввізним митом, зниження ставок ввізного мита або встановлення тарифних квот відповідно до законодавства України та для ввезення товарів, що походять з держав, з якими укладено відповідні міжнародні договори.

24 березня 2022 року прийнятий Закон України № 2142-IX «Про внесення змін до Податкового кодексу України та інших законодавчих актів України щодо вдосконалення законодавства на період дії воєнного стану», який набрав чинності з дня його опублікування (05.04.2022) і яким у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України внесені зміни до Податкового кодексу України та Митного кодексу України, якими передбачено пільги у вигляді звільнення від оподаткування податком на додану вартість операцій з ввезення товарів на митну територію України і ввізним митом товарів.

Так, Податковий кодекс України доповнено підпунктом 69.23 пункту 69 підрозділу 10 розділу ХХ «Перехідні положення», за змістом якого, тимчасово, з 1 квітня 2022 року на період дії воєнного стану на території України звільняються від оподаткування податком на додану вартість операції з ввезення товарів на митну територію України у митному режимі імпорту суб`єктами господарювання, які зареєстровані платниками єдиного податку першої, другої та третьої групи, крім фізичних та юридичних осіб, які обрали ставку єдиного податку, визначену підпунктом 1пункту 293.3 статті 293 цього Кодексу.

В Митному кодексі України розділ XXI «Прикінцеві та перехідні положення» доповнено пунктом 9-11, згідно якому тимчасово, на період з дня набрання чинності Законом України «Про внесення змін до Податкового кодексу України та інших законодавчих актів України щодо вдосконалення законодавства на період дії воєнного стану», але не раніше 1 квітня 2022 року, до припинення чи скасування воєнного стану на території України, пропуск та митне оформлення товарів, що ввозяться (пересилаються) на митну територію України для вільного обігу, здійснюється з урахуванням таких особливостей: пп.1) звільняються від оподаткування ввізним митом: товари, що ввозяться (пересилаються) на митну територію України підприємствами для вільного обігу, крім спирту етилового та інших спиртових дистилятів, алкогольних напоїв, пива (крім квасу "живого" бродіння), тютюнових виробів, тютюну, промислових замінників тютюну, рідин, що використовуються в електронних сигаретах.

Звільнення від оподаткування ввізним митом, передбачене цим підпунктом, не поширюється на товари, які мають походження з країни, визнаної державою-окупантом згідно із законом та/або визнаної державою-агресором щодо України згідно із законодавством, або ввозяться з території держави-окупанта (агресора) та/або з окупованої території України, визначеної такою згідно із законом.

Виходячи із змісту вказаних норм, положення підпункту 69.23 пункту 69 підрозділу 10 розділу ХХ ПК України, в редакції Закону № 2142-ІХ від 24.03.2022, а також п.9-11 розділу XXI МК України повинні застосовуватися з 01.04.2022, оскільки про це є пряма вказівка в цих нормах.

В подальшому абз.1-4 пп.1 п.9-11 розділу XXI МК України та пп.69.23 п.69 підрозділу 10 розділу ХХ ПК України виключені на підставі Закону № 2325-IX від 21.06.2022, який набрав чинності 01.07.2022.

Таким чином, звільнення від сплати ввізного мита та податку на додану вартість, запроваджене Законом № 2142-IX, діяло в період з 01.04.2022 по 30.06.2022.

Перевіряючи рішення суб`єкта владних повноважень на відповідність вимогам частини другої статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, зокрема, має перевірити чи прийнято воно на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення.

Щодо товарів, переміщення яких через митний кордон України відбувалось до запровадження звільнення від сплати митних платежів за кодом пільги « 224» (до 05.04.2022).

Згідно змісту відзиву на позов, відповідач зазначив, що за наступними деклараціями здійснено митне оформлення товарів, що були ввезені на митну територію України до запровадження звільнення від сплати митних платежів за кодом пільги « 224» (до 01.04.2022):

ЕМД від 31.03.2023 № UA110000/2022/905225, UA 110000/2022/905230.

Разом з тим, згідно зі ст. 278 Митного кодексу України, п. 187.8 ст. 187 та п. 216.4 ст. 216 Податкового кодексу України датою виникнення податкових зобов`язань із сплати митних платежів (в тому числі мита) у разі ввезення товарів на митну територію України є, зокрема, дата подання митному органу митної декларації для митного оформлення.

Так, у графі 40 МД №UA110020/2022/001954 від 05.04.2022 та UA110020/2022/001973 від 06.04.2022 зазначено « 1801/UA110000/2022/905225 від 31.03.2022/1» та « 1801/UA110000/2022/905230 від 31.03.2022/1», відповідно.

Згідно Порядку заповнення митних декларацій на бланку єдиного адміністративного документа, затвердженого наказом Міністерства фінансів від 30.05.2012 №651, графа 40 заповнюється, якщо заявленому за МД митному режиму передував інший митний режим або поданню МД передувало оформлення, тимчасової або періодичної МД.

У графі зазначаються відомості про попередній документ, у тому числі той, який при оформленні товару в митний режим, що передує заявленому, використовувався замість МД. Якщо товари, що декларуються, послідовно розміщувалися в кількох митних режимах, то в графі зазначаються відомості про МД або інший документ, що використовувався замість МД, за якою (яким) цi товари розміщувалися в останній митний режим, що передує заявленому.

Відповідно до п.14.1.21-1 ст.14 ПК України ввезення товарів на митну територію України, вивезення товарів за межі митної території України - сукупність дій, пов`язаних із переміщенням товарів через митний кордон України у будь-який спосіб у відповідному напрямку, відповідно до Митного кодексу України.

Оформлення митним органом митної декларації, заповненої у звичайному порядку, є згідно з ч. 1 ст. 258 МК України випуском товарів у заявлений митний режим.

Отже, ввезення товару на митну територію України як операція, з якою в даному випадку законодавець пов`язує звільнення від обов`язку сплати митних платежів, не обмежується лише фізичним перетином товару через митний кордон України, а включає в себе необхідність виконання ряду необхідних митних формальностей.

Враховуючи, що митне оформлення та випущення товару у вільний обіг на території України відбулось саме за деклараціями №UA110020/2022/001954 від 05.04.2022 та UA110020/2022/001973 від 06.04.2022, висновки відповідача щодо відсутності підстав для надання позивачу пільги зі сплати ПДВ за цими деклараціями необґрунтовані, тому позовні вимоги в цій частині підлягають задоволенню.

Щодо операцій, розпочатих в рамках режиму, відмінного від імпорту (ввезення товарів в режимі переробки на митній території із застосуванням звільнення від сплати митних платежів за кодом пільги « 517»).

Так, згідно змісту відзиву, за наступними деклараціями здійснено митне оформлення в режимі «імпорт» товарів, що були ввезені на митну територію України в рамках режиму відмінного від імпорту, зокрема, ввезення товарів відбувалось в режимі переробки на митній території із застосуванням звільнення від сплати митних платежів за кодом пільги « 517»: № UA110020/2022/002126 від 21.04.2022; № UA110020/2022/002146, № UA110020/2022/002147 від 22.04.2022, № UA110020/2021/002153, № UA110020/2022/002159, № UA110020/2021/002162 від 25.04.2022.

Згідно Класифікатора звільнень від сплати митних платежів при ввезенні товарів на митну територію України, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 20.09.2012 № 1011, у розділі V Застосування звільнень від сплати митних платежів залежно від обраного митного режиму міститься інформація, про те що код пільги « 517» застосовується до товарів, що поміщуються в митний режим переробки на митній території України.

Отже, товари за наведеними вище деклараціями були спочатку (до 01.04.2022) переміщені у митний режим переробки, а потім на підставі декларацій № UA110020/2022/002126 від 21.04.2022; № UA110020/2022/002146, № UA110020/2022/002147 від 22.04.2022, № UA110020/2021/002153, № UA110020/2022/002159, № UA110020/2021/002162 від 25.04.2022 пройшли митне оформлення та випущені у вільний обіг на митну територію України.

За визначенням в п.49 ч.1 ст.4 МК України пропуск товарів через митний кордон України - надання митним органом відповідній особі дозволу на переміщення товарів через митний кордон України з урахуванням заявленої мети такого переміщення.

Відповідно до ст.74 МК України імпорт (випуск для вільного обігу) - це митний режим, відповідно до якого іноземні товари після сплати всіх митних платежів, встановлених законами України на імпорт цих товарів, та виконання усіх необхідних митних формальностей випускаються для вільного обігу на митній території України.

Частиною 1 ст.75 МК України встановлено, що митний режим імпорту може бути застосований до товарів, що надходять на митну територію України та до товарів, що зберігаються під митним контролем або поміщені в інший митний режим, а також до продуктів переробки товарів, поміщених у митний режим переробки на митній території.

Згідно з ч.3 ст.75 МК України для поміщення товарів у митний режим імпорту особа, на яку покладається дотримання вимог митного режиму, повинна: 1) подати митному органу, що здійснює випуск товарів, документи на такі товари; 2) сплатити митні платежі, якими відповідно до законів України обкладаються товари під час ввезення на митну територію України в режимі імпорту; 3) виконати встановлені відповідно до закону вимоги щодо заходів нетарифного регулювання зовнішньоекономічної діяльності.

Таким чином, при імпорті товари не просто переміщуються через митний кордон України, а саме випускаються для вільного обігу на митній території України.

Кожний митний режим відповідає меті переміщення товарів і транспортних засобів через митний кордон України.

Водночас, митне законодавство дозволяє зміну митного режиму на інший, вибраний декларантом, у зв`язку з чим розпочатий процес ввезення (переміщення) товарів, зокрема, в митному режимі тимчасового ввезення продовжується шляхом поміщення таких товарів в інший митний режим, зокрема, імпорт (випуску для вільного обігу) (ст.71 МК України).

Отже, митне оформлення та пропуск товарів через митний кордон за своєю суттю є різними діями, і є діями, які розділені в часі, а тому у розумінні Закону №2142-IX товари, що ввозяться (пересилаються) на митну територію України підприємствами для вільного обігу звільняються від оподаткування ввізним митом як при пропуску через митний кордон з 01.04.2022 , так і при митному оформленні таких товарів з 01.04.2022.

До того ж, згідно зі ст. 278 МК України, п. 187.8 ст. 187 та п. 216.4 ст. 216 Податкового кодексу України датою виникнення податкових зобов`язань із сплати митних платежів (в тому числі мита) у разі ввезення товарів на митну територію України є, зокрема, дата подання митному органу митної декларації для митного оформлення.

Як вже зазначалось, оформлення митним органом митної декларації, заповненої у звичайному порядку, є згідно з ч. 1 ст. 258 МК України випуском товарів у заявлений митний режим.

Отже, ввезення товару на митну територію України як операція, з якою в даному випадку законодавець пов`язує звільнення від обов`язку сплати митних платежів, не обмежується лише фізичним перетином товару через митний кордон України, а включає в себе необхідність виконання ряду необхідних митних формальностей.

Як вже було зазначено, товар за деклараціями № UA110020/2022/002126 від 21.04.2022; № UA110020/2022/002146, № UA110020/2022/002147 від 22.04.2022, № UA110020/2021/002153, № UA110020/2022/002159, № UA110020/2021/002162 від 25.04.2022, був ввезений на митну територію України до набрання чинності Законом України №2142-IX, однак тоді не був оформлений в митному режимі імпорт, і лише після митного оформлення він був випущений для вільного обігу на митній території України, а отже лише після цього була завершена вся сукупність дій, пов`язаних із переміщенням товарів через митний кордон України, що свідчить про можливість поміщення товару в режим імпорт та його випуск для вільного обігу на митній території України.

З урахуванням викладеного суд дійшов висновку про наявність у позивача пільги зі сплати митних платежів за деклараціями № UA110020/2022/002126 від 21.04.2022; № UA110020/2022/002146, № UA110020/2022/002147 від 22.04.2022, № UA110020/2021/002153, № UA110020/2022/002159, № UA110020/2021/002162 від 25.04.2022, на підставі підпункту 69.23 пункту 69 підрозділу 10 розділу ХХ ПК України, в редакції Закону № 2142-ІХ від 24.03.2022, а тому позовні вимоги в цій частині підлягають задоволенню.

Щодо митних декларацій від 08.04.2022 UA110020/2022/209542 та від 08.04.2022 UA110020/2022/209547, які оформлені в зоні діяльності Київської митниці.

Заперечуючи проти позовних вимог в цій частині, митниця зазначає, що розгляд питання повернення коштів за митними деклараціями, оформленими в зоні діяльності Київської митниці, не відноситься до повноважень Дніпровської митниці.

Так, відповідно до п. 1 розділу ІІІ Порядку № 643 повернення з державного бюджету помилково та/або надміру сплачених сум митних, інших платежів та пені здійснюється за заявою платника податків протягом 1095 днів від дня їх виникнення.

Повернення сум відповідних митних платежів у випадках, передбачених частиною п`ятою статті 301 Митного кодексу України, здійснюється за умови, що заява подається не пізніше одного року з дня, наступного за днем виникнення обставин, що тягнуть за собою повернення сплачених сум митних платежів.

Платник податків подає до митниці Держмитслужби заяву довільної форми в паперовому вигляді або за допомогою засобів електронного зв`язку в електронній формі з дотриманням вимог законодавства у сферах захисту інформації, електронних довірчих послуг та електронного документообігу, або в електронній формі за допомогою засобів ІТС Держмитслужби з дотриманням вимог законодавства у сферах захисту інформації, електронних довірчих послуг та електронного документообігу, або в електронній формі через систему електронної взаємодії державних інформаційних ресурсів та з дотриманням вимог законодавства у сферах захисту інформації, електронних довірчих послуг та електронного документообігу.

Згідно частин 1, 2 статті 546 Митного кодексу України, митниця є митним органом, який у зоні своєї діяльності забезпечує виконання завдань, покладених на митні органи.

Митниця є територіальним органом центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну митну політику, має окремий баланс, рахунки в органах, що здійснюють казначейське обслуговування бюджетних коштів, печатку та бланк із зображенням Державного Герба України та із своїм найменуванням і діє відповідно до Конституції України, цього Кодексу, інших нормативно-правових актів та на підставі положення, яке затверджується наказом центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну митну політику.

Виходячи із даного законодавчого врегулювання, всі повноваження, делеговані митниці Держмитслужбою здійснюються нею тільки в межах зони своєї діяльності.

Відповідно до Положення про Дніпровську митницю, затвердженого наказом Держмитслужби від 29.10.2020 № 489, зоною діяльності митниці визначено виключно територію Дніпропетровської області.

Відповідно до п. 4, 5, 6 розділу ІІІ Порядку № 643, після надходження до митниці Держмитслужби заява, подана за допомогою засобів ІТС Держмитслужби в електронній формі, автоматично після перевірки засобами антивірусного захисту інформації вноситься до Реєстру опрацювання заяв на повернення (далі - Реєстр), який ведеться за допомогою засобів АСМО.

Внесення до Реєстру інформації щодо заяви, поданої платником у паперовому вигляді або за допомогою засобів електронного зв`язку в електронній формі, здійснює працівник Підрозділу.

Реєстр містить дані, зазначені в заяві, та дані, внесені Підрозділом.

Заяву платника, внесену до Реєстру, розглядають відповідні структурні підрозділи митниці Держмитслужби, за визначенням керівника митниці.

Підрозділ перевіряє факт перерахування суми коштів з відповідного рахунку до державного бюджету та відсутність у нього податкового боргу за допомогою засобів АСМО.

Співробітник Підрозділу до Реєстру вносить дату сплати і реквізити, за якими кошти перераховано до бюджету (код класифікації доходів бюджету, бюджетний рахунок, на який перераховано кошти, код за ЄДРПОУ територіального органу Казначейства, на ім`я якого відкрито рахунок, та МФО Казначейства).

Якщо за результатами розгляду заяви митницею Держмитслужби встановлено наявність підстав для повернення коштів, працівник Підрозділу формує електронний висновок про повернення з державного бюджету помилково та/або надміру сплачених сум митних, інших платежів та пені (далі - електронний висновок) за формою згідно з додатком 2 до цього Порядку, який подається керівнику (заступнику керівника) митниці Держмитслужби для прийняття рішення щодо повернення відповідної суми коштів.

На кожний сформований електронний висновок, за яким прийнято рішення про повернення, накладаються кваліфіковані електронні підписи керівника (заступника керівника) структурного підрозділу, що сформував електронний висновок, керівника (заступника керівника) митниці Держмитслужби та кваліфікована електронна печатка такого органу.

Отже, відповідна митниця Держмитслужби тільки в зоні своєї діяльності має можливість виконати певні дії щодо розгляду заяви про повернення надміру/помилково сплачених митних платежів.

Тому, доводи відповідача щодо відсутності повноважень у Дніпровської митниці розглянути питання щодо повернення коштів за митними деклараціями, оформленими в зоні діяльності Київської митниці, є такими, що підтверджені законодавчими нормами, а тому в цій частині в задоволенні позовних вимог слід відмовити.

Щодо доводів відповідача про те, що позивач не використав податкову пільгу протягом строку дії пільги, а тому не має права на її використання поза періодом її дії.

Відповідно до п. 30.1-30.4 ст. 30 Податкового кодексу України, податкова пільга - передбачене податковим та митним законодавством звільнення платника податків від обов`язку щодо нарахування та сплати податку та збору, сплата ним податку та збору в меншому розмірі за наявності підстав, визначених пунктом 30.2 цієї статті.

Підставами для надання податкових пільг є особливості, що характеризують певну групу платників податків, вид їх діяльності, об`єкт оподаткування або характер та суспільне значення здійснюваних ними витрат.

Платник податків вправі використовувати податкову пільгу з моменту виникнення відповідних підстав для її застосування і протягом усього строку її дії.

Платник податків вправі відмовитися від використання податкової пільги (крім податкових пільг з податку на додану вартість) чи зупинити її використання на один або декілька податкових періодів, якщо інше не передбачено цим Кодексом. Податкові пільги, не використані платником податків, не можуть бути перенесені на інші податкові періоди, зараховані в рахунок майбутніх платежів з податків та зборів або відшкодовані з бюджету.

Як вже зазначалось, Розділом ІІІ Порядку №643 передбачено, що повернення з державного бюджету помилково та/або надміру сплачених сум митних, інших платежів та пені здійснюється за заявою платника податків протягом 1095 днів від дня їх виникнення.

Здійснюючи митне оформлення товару протягом квітня 2022 року, позивач, як платник податків на загальній системі оподаткування, сплатив митні платежі (ПДВ) у повному обсязі. До лютого 2023 року було спірним питання щодо перебування позивача на спрощеній чи загальній системах оподаткування, тому до набуття чинності рішенням у справі № 160/6822/22 позивач був позбавлений можливості скористатись законодавчо встановленою пільгою.

Отже, з огляду на обставини справи, позивач, який, як встановлено судом у справі №160/6822/22, у квітні 2022 року перебував на спрощеній системі оподаткування за наявності законодавчо встановленої пільги помилково сплатив митні платежі у вигляді ПДВ за митне оформлення товару у квітні 2022 року та вчасно звернувся до відповідача з відповідною заявою. Тому доводи відповідача щодо відсутності у позивача права скористатись пільгою поза межами її строку дії, в даному випадку, є недоречними.

Відповідно до ст. 90 Кодексу адміністративного судочинства України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

Частиною 1 статті 9 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що суд при вирішенні справи керується принципом змагальності сторін, диспозитивності та офіційного з`ясування всіх обставин у справі, відповідно до якого розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Відповідно до частини 1 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Втім, відповідачем не в повній мірі доведено правомірність прийнятого ним рішення.

Враховуючи встановлені судом обставини, системно проаналізувавши норми законодавства, оцінивши наявні у матеріалах справи докази у їх сукупності при безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні, за результатами з`ясування обставини у справі та їх правової оцінки, суд дійшов висновку про наявність підстав для часткового задоволення позовних вимог.

Вирішуючи питання щодо розподілу судових витрат щодо сплати судового збору, суд виходить з такого.

Згідно з частиною третьою статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України, при частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. При цьому суд не включає до складу судових витрат, які підлягають розподілу між сторонами, витрати суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката та сплату судового збору.

Відповідно до частини 8 цієї статті, у випадку зловживання стороною чи її представником процесуальними правами або якщо спір виник внаслідок неправильних дій сторони суд має право покласти на таку сторону судові витрати повністю або частково незалежно від результатів вирішення спору.

Як вбачається з матеріалів справи, позивачем при зверненні до суду понесені судові витрати, пов`язані зі сплатою судового збору за подання позовної заяви до суду в розмірі 5368,00 грн., що документально підтверджується платіжною інструкцією №256597 від 16.05.2023.

Разом з тим, за подання даного позову судовий збір має бути сплачений у розмірі 2684,00 грн, тому позивач має право на повернення надміру сплаченого судового збору шляхом подання відповідної заяви.

Оскільки даний спір виник виключно внаслідок неправильних дій відповідача, суд, з урахуванням вказаних положень КАС України, дійшов висновку про необхідність використати своє право та покласти на відповідача судові витрати у вигляді судового збору в повному обсязі, незважаючи на часткове задоволення позовних вимог.

До того ж, 31.08.2023 позивачем подана заява про розподіл витрат на професійну правничу допомогу.

Відповідно до частини 4 статті 143 КАС України, для вирішення питання про судові витрати суд призначає судове засідання, яке проводиться не пізніше п`ятнадцяти днів з дня ухвалення рішення по суті позовних вимог.

Враховуючи наведене, суд вважає за необхідне призначити судове засідання для розгляду заяви позивача.

Керуючись ст.ст. 2, 5, 14, 139, 143, 241-246, 255, 263, 295 КАС України суд, -

УХВАЛИВ:

Адміністративний позов - задовольнити частково.

Визнати протиправним та скасувати рішення Дніпровської митниці про відмову оформити та направити на адресу відповідного органу Державної казначейської служби України висновків щодо повернення надміру сплачених сум митних платежів, оформлене листом від 10.03.2023 № 7.5-1/7.5-15/4/1380, в частині суми 2 573 710,91 грн.

Зобов`язати Дніпровську митницю () оформити та направити на адресу відповідного органу Державної казначейської служби України висновки щодо повернення Товариству з обмеженою відповідальністю "Спецтехоснастка" () на поточний рахунок платника податку в установі банку, відповідно до заяви № 158 від 27.02.2023 суми митних платежів (податку на додану вартість) у розмірі 2 573 710,91 грн.

У задоволенні іншої частини позовних вимог відмовити.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Дніпровської митниці () на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Спецтехоснастка" () суму сплаченого судового збору у розмірі 2684 грн.

Призначити розгляд заяви представника Товариства з обмеженою відповідальністю "Спецтехоснастка" про розподіл судових витрат на 19.09.2023 о 13:00 год.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене в порядку та строки, передбачені статтями 295, 297 Кодексу адміністративного судочинства України.

Повний текст рішення суду складено 12.09.2023 року.

Суддя Н.Є. Калугіна