Справа № 520/18308/21
Суддя: Присяжнюк О.В.
Дата ухвалення: 2023-09-05 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 вересня 2023 р.Справа № 520/18308/21
Другий апеляційний адміністративний суд у складі:

Головуючого судді: Присяжнюк О.В.,

Суддів: Спаскіна О.А. , П`янової Я.В. ,

за участю секретаря судового засідання Труфанової К.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою Головного управління ДПС у Харківській області на рішення Харківського окружного адміністративного суду від 29.12.2022 р. (ухвалене суддею Заічко О.В.) по справі № 520/18308/21

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Аграрна компанія "Агріум""

до Головного управління ДПС у Харківській області

про визнання противоправним та скасування податкового повідомлення,

ВСТАНОВИВ:

21.09.2021 р. Товариство з обмеженою відповідальністю «Аграрна компанія «Агріум» (в подальшому ТОВ «Аграрна компанія «Агріум») напрвлено до суду адміністративний позов до Головного управління ДПС у Харківській області, в якому, з урахуванням уточнених позовних вимог, просило скасувати податкові повідомлення-рішення Головного управління ДПС у Харківській області: № від 24.09.2021 р., яким збільшено суму грошового зобов`язання з податку на додану вартість за основним платежем на суму 752210 грн. за штрафними санкціями у розмірі 75221 грн.; № від 08.07.2021 р., яким зменшено розмір від`ємного значення суми податку на додану вартість у розмірі 108334 грн.

Рішенням Харківського окружного адміністративного суду від 29.12.2022 р. позов задоволено.

Не погодившись рішенням суду першої інстанції, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального права, в якій просить скасувати рішення Харківського окружного адміністративного суду від 29.12.2022 р. та прийняти нове судове рішення, яким відмовити у задоволенні позову в повному обсязі.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги посилається на порушення норм процесуального права та неправильним застосуванням норм матеріального права, а саме, Податкового кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та на не відповідність висновків суду обставинам справи. Крім того, вважає, що позовна заява ТОВ «Аграрна компанія «Агріум» підлягає залишеню без розгляду, оскільки позивачем пропущено строк звернення до суду.

У судовому засіданні представник апелянта підтримав апеляційну скаргу та просив її задовольнити.

У судовому засідання представник позивача проти задоволення апеляційної скарги заперечував.

Суд, перевіривши підстави для апеляційного перегляду, вважає, що вимоги апеляційної скарги не підлягають задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ст. 308 Кодексу адміністративного судочинства України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Судовим розглядом встановлено, що фахівцями Головного управлінням ДПС у Харківській області проведено камеральну перевірку даних, задекларованих ТОВ «Аграрна компанія «Агріум» в податковій декларації з податку на додану вартість за квітень 2021 року, за результатами якої складено акт №10423/20-40-18-16-05/42874528 від 17.06.2021 р., висновками якого встановлено порушення ТОВ «Аграрна компанія «Агріум», а саме: у декларації з податку на додану вартість за квітень 2021 року неправомірно зазначено (збільшено) у рядку 16 (значення рядка 21 попереднього звітного (податкового періоду) у розмірі 108334 грн., що відповідає даним декларації по податку на додану вартість за березень 2021 року (від 19.04.2021 р. №), але не вказана у рядку 16.3 сума зменшення від`ємного значення, за результатами перевірки контролюючого органу (податкове повідомлення рішення від 01.04.2021 р. № 7 форми «В4») у розмірі 860544 грн., що узгоджена протягом звітного (податкового періоду) (дата вручення 08.04.2021 р.), відповідно виникло заниження позитивного значення різниці між сумою податкових зобов`язань та податкового кредиту поточного звітного (податкового періоду (рядок 18 декларації за квітень 2021 року) на суму 752210 грн. та завищення від`ємного значення, що включається до складу податкового кредиту поточного звітного (податкового)періоду, значення рядка 21 попереднього звітного (податкового) періоду на суму 108334 грн.

На підставі висновків вищевказаного акту перевірки контролюючим органом прийняті наступні податкові повідомлення рішення: № від 08.07.2021 р., яким збільшено суму грошового зобов`язання з податку на додану вартість за основним платежем на суму 752210 грн. за штрафними санкціями, у розмірі 376105 грн.; № від 08.07.2021 р., яким зменшено розмір від`ємного значення суми податку на додану вартість, у розмірі 108334 грн.

Позивач, не погодившись із вищевказаними податковими повідомленнями-рішеннями звернувся до контролюючого органу зі скаргою, за результатами розгляду якої рішенням ДПС № 21044/6/99-00-06-01-02-06 від 14.09.2021 р. скаргу ТОВ «Аграрна компанія «Агріум» задоволено частково, скасовано податкове повідомлення-рішення Головного управління ДПС в Харківській області № від 08.07.2021 р. в частині застосування штрафних санкцій, що перевищує розмір, визначений в п. 123.1 ст. 123 Податкового кодексу України, в іншій частині податкове повідомлення-рішення Головного управління ДПС в Харківській області № від 08.07.2021 р. залишено без змін, а скарга без задоволення.

На підставі вищевказаного рішення прийнято податкове повідомлення-рішення Головного управління ДПС в Харківській області № від 24.09.2021 р., яким збільшено суму грошового зобов`язання з податку на додану вартість за основним платежем на суму 752210 грн. за штрафними санкціями у розмірі 75221 грн.

Не погоджуючись із вищевказаними податковими повідомленнями-рішеннями відповідача, позивач звернувся до суду з цим позовом.

Задовольняючи позов суд першої інстанції виходив з того, що оскаржувані податкові повідомлення-рішення необґрунтовані, з наступних підстав.

Суд апеляційної інстанції погоджується з такими висновками суду першої інстанції, виходячи з наступного.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Доводи апелянта, що позов ТОВ «Аграрна компанія «Агріум» підлягає залишенню без розгляду, у зв`язку із пропуском строку звернення до суду з позовом, суд апеляційної інстанції вважає необґрунтованими з наступних підстав.

Згідно із ч. 1 ст. 122 Кодексу адміністративного судочинства України, позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами.

Відповідно до ч. 2 ст. 122 Кодексу адміністративного судочинства України, для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Згідно із ч. 4 ст. 122 Кодексу адміністративного судочинства України, якщо законом передбачена можливість досудового порядку вирішення спору і позивач скористався цим порядком, або законом визначена обов`язковість досудового порядку вирішення спору, то для звернення до адміністративного суду встановлюється тримісячний строк, який обчислюється з дня вручення позивачу рішення за результатами розгляду його скарги на рішення, дії або бездіяльність суб`єкта владних повноважень. Якщо рішення за результатами розгляду скарги позивача на рішення, дії або бездіяльність суб`єкта владних повноважень не було прийнято та (або) вручено суб`єктом владних повноважень позивачу у строки, встановлені законом, то для звернення до адміністративного суду встановлюється шестимісячний строк, який обчислюється з дня звернення позивача до суб`єкта владних повноважень із відповідною скаргою на рішення, дії або бездіяльність суб`єкта владних повноважень.

Відповідно до п. 56.19 ст. 56 Податкового кодексу України, у разі коли до подання позовної заяви проводилася процедура адміністративного оскарження, платник податків має право оскаржити в суді податкове повідомлення-рішення або інше рішення контролюючого органу про нарахування грошового зобов`язання протягом місяця, що настає за днем закінчення процедури адміністративного оскарження відповідно до пункту 56.17 цієї статті.

Судовим розглядом встановлено, що податкові повідомлення-рішення № , № від 08.07.2021 р. оскаржені позивачем до ДПС України та за результатами розгляду скарги ДПС України прийнято рішення № 21044/6/99-00-06-01-02-06 від 14.09.2021 р., яким частково скасовано податкове повідомлення-рішення № від 08.07.2021 р. та залишено без змін податкове повідомлення-рішення № від 08.07.2021 р. Позов про скасування податкових повідомлень-рішень № , № від 08.07.2021 р. позивач направив до суду першої інстанції 21.09.2021 р. (через сім днів після закінчення процедури оскарження), тобто з дотриманням строку, встановленого п. 56.19. ст. 56 Податкового кодексу України.

Із врахуванням вищевикладених обставин, суд апеляційної інстанції вважає безпідставними доводи апелянта, що позов ТОВ «Аграрна компанія «Агріум» підлягає залишенню без розгляду, у зв`язку із пропуском строку звернення до суду з позовом.

Щодо позовних вимог ТОВ «Аграрна компанія «Агріум» про скасування податкових повідомлень-рішень відповідача, суд апеляційної інстанції зазначає наступне.

Відповідно до пп. 16.1.3 п. 16.1 ст. 16 Податкового кодексу України, платник податків зобов`язаний подавати до контролюючих органів у порядку, встановленому податковим та митним законодавством, декларації, звітність та інші документи, пов`язані з обчисленням і сплатою податків та зборів.

Податковим обов`язком визнається обов`язок платника податку обчислити, задекларувати та/або сплатити суму податку та збору в порядку і строки, визначені цим Кодексом, законами з питань митної справи (п. 36.1. ст. 36 Податкового кодексу України).

Пунктом 38.1 статті 38 Податкового кодексу України встановлено, що виконанням податкового обов`язку визнається сплата в повному обсязі платником відповідних сум податкових зобов`язань у встановлений податковим законодавством строк.

Згідно із п. 202.1 статті 202 Податкового кодексу України, звітним податковим періодом з податку на додану вартість є один календарний місяць.

Відповідно до п. 57.1 ст. 57 Податкового кодексу України, платник податків зобов`язаний самостійно сплатити суму податкового зобов`язання, зазначену у поданій ним податковій декларації, протягом 10 календарних днів, що настають за останнім днем відповідного граничного строку, передбаченого цим Кодексом для подання податкової декларації, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Статтею 203 Податкового кодексу України встановлено, що податкова декларація подається за базовий звітний (податковий) період, що дорівнює календарному місяцю, протягом 20 календарних днів, що настають за останнім календарним днем звітного (податкового) місяця. Сума податкового зобов`язання, зазначена платником податку в поданій ним податковій декларації, підлягає сплаті протягом 10 календарних днів, що настають за останнім днем відповідного граничного строку, передбаченого пунктом 203.1 цієї статті для подання податкової декларації.

Підпунктом 75.1.1 пункту 75.1 статті 75 Податкового кодексу України встановлено, що камеральною вважається перевірка, яка проводиться у приміщенні контролюючого органу виключно на підставі даних, зазначених у податкових деклараціях (розрахунках) платника податків, і а даних системи електронного адміністрування податку на додану вартість (даних центральною органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, в якому відкриваються рахунки платників у системі електронною адміністрування податку на додану вартість, даних Єдиного реєстру податкових накладних та даних митних декларацій), а також даних Єдиного реєстру акцизних накладних та даних системи електронного адміністрування реалізації пального. Предметом камеральної перевірки також може бути своєчасність подання податкових декларацій (розрахунків) та/або своєчасність реєстрації податкових накладних та/або розрахунків коригування до податкових накладних у Єдиному реєстрі податкових накладних, акцизних накладних та/або розрахунків коригування до акцизних накладних у Єдиному реєстрі акцизних накладних, виправлення помилок у податкових накладних та/або своєчасність сплати узгодженої суми податкового (грошового) зобов`язання виключно на підставі даних, що зберігаються (опрацьовуються) у відповідних інформаційних базах.

Відповідно до п. 76.1 ст. 76 Податкового кодексу України, камеральна перевірка проводиться посадовими особами контролюючого органу без будь-якого спеціального рішення керівника (його заступника або уповноваженої особи) такого органу або направлення на її проведення. Камеральній перевірці підлягає вся податкова звітність суцільним порядком. Згода платника податків на перевірку та його присутність під час проведення камеральної перевірки не обов`язкова.

Згідно із п. 76.3 статті 76 Податкового кодексу України, камеральна перевірка податкової декларації або уточнюючого розрахунку може бути проведена лише протягом 30 календарних днів, що настають за останнім днем граничного строку їх подання, а якщо такі документи були надані пізніше - за днем їх фактичного подання. Камеральна перевірка з інших питань проводиться з урахуванням строків давності, визначених статтею 102 цього Кодексу.

Відповідно до п. 102.1 статті 102 Податкового кодексу України, контролюючий орган, крім випадків, визначених пунктом 102.2 цієї статті, має право провести перевірку та самостійно визначити суму грошових зобов`язань платника податків у випадках, визначених цим Кодексом, не пізніше закінчення 1095 дня (2555 дня у разі проведення перевірки контрольованої операції відповідно до статті 39 цього Кодексу), що настає за останнім днем граничного строку подання податкової декларації, звіту про використання доходів (прибутків) неприбуткової організації, визначеної пунктом 133.4 статті 133 цього Кодексу, та/або граничного строку сплати грошових зобов`язань, нарахованих контролюючим органом, а якщо така податкова декларація була надана пізніше, - за днем її фактичного подання.

Згідно із п. 113.1 ст. 113 Податкового кодексу України, строки застосування, сплата, стягнення та оскарження сум штрафних (фінансових) санкцій (штрафів) здійснюються у порядку, визначеному цим Кодексом для сплати, стягнення та оскарження сум грошових зобов`язань.

Відповідно до п. 114.1 ст. 114 Податкового кодексу України, граничні строки застосування штрафних (фінансових) санкцій (штрафів) до платників податків відповідають строкам давності для нарахування податкових зобов`язань, визначеним статтею 102 цього Кодексу.

Згідно із п. 56.1 ст. 56 Податкового кодексу України, рішення, прийняті контролюючим органом, можуть бути оскаржені в адміністративному або судовому порядку.

Відповідно до п. 56.2. ст. 56 Податкового кодексу України, у разі якщо платник податків вважає, що контролюючий орган неправильно визначив суму грошового зобов`язання або прийняв будь-яке інше рішення, що суперечить законодавству або виходить за межі повноважень контролюючого органу, встановлених цим Кодексом або іншими законами України, такий платник має право звернутися із скаргою про перегляд цього рішення до контролюючого органу вищого рівня.

Скарга подається до контролюючого органу вищого рівня у письмовій або електронній формі засобами електронного зв`язку (за потреби - з належним чином засвідченими копіями документів, розрахунками та доказами, які платник податків вважає за потрібне надати з урахуванням вимог пункту 44.6 статті 44 цього Кодексу) протягом 10 робочих днів, що настають за днем отримання платником податків податкового повідомлення-рішення або іншого рішення контролюючого органу, що оскаржується (п. 56.3 ст. 56 Податкового кодексу України).

Згідно із пп. 56.17.3 п. 56.17 ст. 56 Податкового кодексу України, процедура адміністративного оскарження закінчується днем отримання платником податків рішення центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну податкову політику.

Відповідно до п. 56.18 ст. 56 Податкового кодексу України, з урахуванням строків давності, визначених статтею 102 цього Кодексу, платник податків має право оскаржити в суді податкове повідомлення - рішення або інше рішення контролюючого органу у будь-який момент після отримання такого рішення.

Згідно із п. 56.19 ст. 56 Податкового кодексу України, у разі коли до подання позовної заяви проводилася процедура адміністративного оскарження, платник податків має право оскаржити в суді податкове повідомлення-рішення або інше рішення контролюючого органу про нарахування грошового зобов`язання протягом місяця, що настає за днем закінчення процедури адміністративного оскарження відповідно до пункту 56.17 цієї статті.

Перебіг строків подання скарг в адміністративному порядку не зупиняється та застосовуються наслідки порушення їх розгляду, передбачені пунктом 56.9 статті 56 Податкового кодексу України, стосовно скарг щодо законності декларування заявленого до відшкодування з бюджету податку на додану вартість та/або з від`ємного значення з податку на додану вартість.

Пункт 56.18 статті 56 Податкового кодексу України не встановлює процесуальних строків, а лише закріплює право платника податків на оскарження податкового повідомлення-рішення чи іншого рішення в суді в будь-який момент після його отримання із застереженням про те, що реалізація такого права за загальним правилом стає неможливою поза строками давності, які закріплені в статті 102 Податкового кодексу України. Також ця норма закріплює обмеження на позасудовий порядок оскарження відповідних рішень податкового органу, у разі їх оскарження в судовому порядку, та визначає зміну правового стану грошового зобов`язання на неузгоджене.

Відповідно до п. 56.15 Податкового кодексу України скарга, подана із дотриманням строків, визначених пунктом 56.3 цієї статті, зупиняє виконання платником податків грошових зобов`язань, визначених у податковому повідомленні-рішенні (рішенні), на строк від дня подання такої скарги до контролюючого органу до дня закінчення процедури адміністративного оскарження.

Таким чином, суд апеляційної інстанції погоджується з висновком суду першої інстанції, що протягом зазначеного строку, сума грошового зобов`язання, що оскаржується, вважається неузгодженою.

Судовим розглядом встановлено, що Головним управлінням ДПС в Харківської області проведено виїзну документальну перевірку ТОВ «Аграрна компанія «Агріум», за результатами якої складений акт № 3503/20-40-07-27-06/42874528 від 03.03.2021 р., на підставі висновків якого контролюючим органом прийняті податкові повідомлення-рішення: № 27 від 01.04.2021 р., яким збільшено суму грошового зобов`язання з податку на додану вартість за основним платежем на суму 3615885 грн. за штрафними санкціями у розмірі 903963,75 грн.; № 7 від 01.04.2021 р., яким зменшено розмір від`ємного значення суми податку на додану вартість, у розмірі 860544 грн.

Рішенням ДПС України від 23.06.2021 р. №14029/6/99-00-06-01-01-06 «Про результати розгляду скарги», скаргу ТОВ «Аграрна компанія «Агріум» від 05.04.2021 р. задоволено частково, а саме: в частині оскарження податкового повідомлення-рішення № 7 від 01.04.2021 р. скаргу залишено без розгляду; податкове повідомлення-рішення № 27 від 01.04.2021 р. скасовано.

Рішенням Харківського окружного адміністративного суду від 01.12.2021 р. по адміністративній справі № 520/11471/21, яке згідно із Єдиного державного реєстру судових рішень набрало законної сили 26.07.2022 р., позовні вимоги ТОВ «Аграрна компанія «Агріум» задоволено та скасовано податкове повідомлення-рішення № 7 від 01.04.2021 р.

Таким чином, оскільки станом на 17.06.2021 р. (день проведення відповідачем камеральної перевірки, на підставі якої винесені оскаржувані податкові повідомлення-рішення) податкове повідомлення-рішення № 7 від 01.04.2021 р. оскаржувалося позивачем в адміністративному порядку (рішення ДПС України за результатами розгляду скарги № 14029/6/99-00-06-01-01-06 від 23.06.2021 р.), то відповідач передчасно визнав узгодженою суму, визначену в цьому податковому повідомленні-рішенні, та допустив її погашення за рахунок поточних платежів позивача, у зв`язку з чим суд апеляційної інстанції погоджується з висновком суду першої інстанції, що контролюючим органом протиправно нараховано суми, визначені податковими повідомленнями-рішеннями № від 08.07.2021 р., № від 24.09.2021 р. та № від 08.07.2021 р.

Із врахуванням вищевикладених обставин, суд апеляційної інстанції погоджується з висновком суду першої інстанції, що оскільки не є узгодженими податкові зобов`язання, визначені податковим повідомленням-рішенням № 7 від 01.04.2021 р., яке оскаржувалося позивачем в адміністративному та судовому порядку, то ці зобов`язання не повинні декларуватися позивачем, у зв`язку з чим підлягають скасуванню оскаржувані податкові повідомлення-рішення № від 24.09.2021 р. та № від 08.07.2021 р.

Згідно із ч. 2 ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Доводи апеляційної скарги зазначених вище висновків суду першої інстанції не спростовують і не дають підстав для висновку, що судом першої інстанції при розгляді справи неправильно застосовано норми матеріального права, які регулюють спірні правовідносини, чи порушено норми процесуального права.

Відповідно до п. 30. Рішення Європейського Суду з прав людини у справі "Hirvisaari v. Finland" від 27 вересня 2001 р., рішення судів повинні достатнім чином містити мотиви, на яких вони базуються для того, щоб засвідчити, що сторони були заслухані, та для того, щоб забезпечити нагляд громадськості за здійсненням правосуддя.

При прийнятті рішення у даній справі суд врахував позицію Європейського суду з прав людини (в аспекті оцінки інших аргументів учасників справи), сформовану, зокрема у справах Салов проти України (заява № 65518/01; від 6 вересня 2005 року; пункт 89), Проніна проти України (заява № 63566/00; 18 липня 2006 року; пункт 23) та Серявін та інші проти України (заява № 4909/04; від 10 лютого 2010 року; пункт 58): принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, передбачає, що у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі Руїс Торіха проти Іспанії (RuizTorija v. Spain) серія A. 303-A; 09 грудня 1994 року, пункт 29).

Пунктом 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень визначено, що обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.

Із врахуванням такого підходу Європейського суду з прав людини до оцінки аргументів сторін, суд апеляційної інстанції вважає, що ключові аргументи апеляційної скарги отримали достатню оцінку.

Інші доводи і заперечення сторін на висновки суду апеляційної інстанції не впливають.

Відповідно до ст. 316 Кодексу адміністративного судочинства України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення Харківського окружного адміністративного суду від 29.12.2022 р. без змін, оскільки суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст. ст. 243, 308, 316, 322, 325, 326, 328, 329 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Головного управління ДПС у Харківській області залишити без задоволення.

Рішення Харківського окружного адміністративного суду від 29.12.2022 р. по справі № 520/18308/21 залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Головуючий суддя О.В. Присяжнюк
Судді О.А. Спаскін Я.В. П`янова
Повний текст постанови складено 12.09.2023 року