Справа № 440/10429/22
Суддя: Русанова В.Б.
Дата ухвалення: 2023-09-12 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 вересня 2023 р. Справа № 440/10429/22

Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

Головуючого судді: Русанової В.Б.,

Суддів: Перцової Т.С. , Жигилія С.П. ,

розглянувши в порядку письмового провадження у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою Полтавського районного територіального центру комплектування та соціальної підтримки на рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 07.04.2023 (головуючий суддя І інстанції: М.В. Довгопол) по справі № 440/10429/22

за позовом ОСОБА_1

до Полтавського районного територіального центру комплектування та соціальної підтримки , Військової частини НОМЕР_1

про визнання протиправними та скасування наказів,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 (далі - позивач) звернувся до суду з позовом, в якому просив:

- визнати протиправним та скасувати наказ № 38 від 25.02.2022 в частині мобілізації та наказ №6 від 06.06.2022 про переміщення ОСОБА_1 на військову службу під час мобілізації та направлення для проходження військової служби до військової частини НОМЕР_1 .

В обґрунтування заявлених вимог зазначив, що станом на 24.02.2022 він займав посаду вчителя фізичної культури в Ковалевській філії Великорублівського опорного закладу загальної середньої освіти І-ІІІ ступенів Великорублівської сільської ради, а тому не підлягав мобілізації, як педагогічний працівник закладу загальної середньої освіти. Проте, ІНФОРМАЦІЯ_1 безпідставно прийнято накази від 25.02.2022 про мобілізацію ОСОБА_1 за відсутності згоди на проходження служби та від 06.06.2022 про направлення до військової частини НОМЕР_1 для подальшого проходження служби.

Рішенням Полтавського окружного адміністративного суду від 07.04.2023 позов задоволено.

Визнано протиправним та скасовано наказ начальника Полтавського районного територіального центру комплектування та соціальної підтримки (по стройовій частині) №38 від 25 лютого 2022 року "Про призов військовозобов`язаних на службу до Збройних Сил України під час мобілізації" в частині призову на військову службу в Збройні Сили України під час мобілізації 25 лютого 2022 року, молодшого сержанта запасу ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 (пп. 7.12. п.7).

Визнано протиправним та скасовано пункт 40 наказу командира військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) від 06.06.2022 № 6.

Полтавський районний територіальний центр комплектування та соціальної підтримки (далі відповідач 1), не погодившись із судовим рішенням, подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, неповне з`ясування обставин справи, що призвело до неправомірного висновку, просив скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове, яким відмовити у задоволенні позову.

В обґрунтування апеляційної скарги зазначає, що судом першої інстанції залишено поза увагою, що ОСОБА_1 не викликався відповідачами з метою призову під час мобілізації, натомість останній самостійно добровільно з`явився до Сьомого відділу Полтавського РТЦК та СП для мобілізації за власним бажанням, про що свідчить рапорт від 25.02.2022, про наявність у нього відстрочки від призову не повідомляв.

Вказує, що чинне законодавство України не забороняє у добровільному порядку, без відповідного виклику, приходити на збірні пункти чи до територіального центру комплектування та соціальної підтримки, чи військової частини, чи СБУ, чи органів управління центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері цивільного захисту, з метою призову по мобілізації. При цьому, законодавець не розділяє осіб, які прийшли добровільно, а які викликані повісткою під час оформлення документів та фактичного призову.

Позивач, Військова частина НОМЕР_1 (далі - відповідач 2) не подав відзив на апеляційну скаргу.

Відповідно до ч. 1 ст. 308, п.3 ч.1 ст.311 КАС України справа розглянута в межах доводів апеляційної скарги, в порядку письмового провадження.

Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, перевіривши рішення суду першої інстанції, доводи апеляційної скарги, дослідивши докази по справі, вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджено апеляційним судом, що ОСОБА_1 проходив строкову військову службу у період з 07.07.1993 по 14.12.1994, після чого звільнений у запас з направленням на облік до Кременчуцького РВК в Полтавській області , що підтверджується військовим квитком (а.с. 50 -59).

ОСОБА_1 станом на 24.02.2022 обіймав посаду вчителя фізичної культури в Ковалевській філії Великорублівського ОЗЗСО І - ІІІ ступенів Великорублівської сільської ради з тижневим навантаженням 20,75 год (1,15 ставки), що підтверджується довідкою Великорублівського опорного закладу загальної середньої освіти І-ІІІ ступенів Великорублівської сільської ради № 01-21/92 від 31.08.2022 (а.с. 15).

Указом Президента України від 24.02.2022 №64/2022 "Про введення воєнного стану в Україні", затвердженим Законом України від 24.02.2022 №2102-IX, введено в Україні воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб, який діє по теперішній час.

25.02.2022 ОСОБА_1 прибув до сьомого відділу Полтавського районного територіального центру комплектування та соціальної підтримки.

25.02.2022 наказом начальника Полтавського районного територіального центру комплектування та соціальної підтримки ОСОБА_2 (по стройовій частині) № 38 "Про призов військовозобов`язаних на службу до Збройних Сил України під час мобілізації", на підставі Указу Президента України від 24.02.2022 №69/2022 "Про загальну мобілізацію" 25.02.2022 призвано на військову службу в Збройні Сили України під час мобілізації, зараховано до списків особового складу сьомого відділу Полтавського районного територіального центру комплектування та соціальної підтримки, на всі види забезпечення та призначено молодшого сержанта запасу ОСОБА_1 стрільцем-санітаром відділення охорони взводу охорони роти сьомого відділу Полтавського районного територіального центру комплектування та соціальної підтримки (підпунктом 7.12. пункту 7 наказу) (а.с. 65).

Цього ж дня, ОСОБА_1 звернувся до командира роти ІНФОРМАЦІЯ_3 із рапортом про прийняття справ та посади стрільця-санітара відділення охорони взводу охорони роти, а також приступив до виконання службових обов`язків за посадою (а.с. 66). Рапорт написано власноруч.

Наказом начальника Полтавського обласного територіального центру комплектування та соціальної підтримки (по особовому складу) № 15-РС від 02.06.2022 ОСОБА_1 призначено на посаду командира 3 відділення взводу протитанкових керованих ракет Військової частини НОМЕР_1 .

06.06.2022 Військова частина НОМЕР_1 видала наказ № 6, яким ОСОБА_1 зарахувала до списків особового складу військової частини НОМЕР_1 на всі види забезпечення, визнала, що з 06 червня 2022 року він справи та посаду прийняв та приступив до виконання службових обов`язків за посадою (а.с. 49).

Не погодившись з наказами від 25.02.2022 та від 06.06.2022, позивач звернувся за захистом своїх прав до суду.

Задовольняючи позов, суд першої інстанції виходив з того, що ОСОБА_1 є особою, яка під час мобілізації, на особливий період не може бути призвана на військову службу навіть за його згодою, а тому, здійснюючи призов позивача під час мобілізації 25.02.2022 відповідач діяв з порушенням абз. 3 ч. 2 ст. 23 Закону України "Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію" та ч. 8 ст. 39-1 Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу".

Надаючи правову оцінку встановленим обставинам справи, колегія суддів вважає за необхідне зазначити наступне.

Згідно із ч. 2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до статті 65 Конституції України, захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, шанування її державних символів є обов`язком громадян України. Громадяни відбувають військову службу відповідно до закону.

Закон України «Про військовий обов`язок і військову службу» від 25.03.1992 № 2232-XII (далі - Закон № 2232-XII) здійснює правове регулювання відносин між державою і громадянами України у зв`язку з виконанням ними конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, а також визначає загальні засади проходження в Україні військової служби.

Відповідно до ч. 2 ст. 1 Закону № 2232-XII, військовий обов`язок установлюється з метою підготовки громадян України до захисту Вітчизни, забезпечення особовим складом Збройних Сил України, інших утворених відповідно до законів України військових формувань, а також правоохоронних органів спеціального призначення та Державної спеціальної служби транспорту (Збройні Сили України та інші військові формування), посади в яких комплектуються військовослужбовцями.

Згідно з ч. 3 ст. 1 Закону № 2232-XII, військовий обов`язок включає підготовку громадян до військової служби; приписку до призовних дільниць; прийняття в добровільному порядку (за контрактом) та призов на військову службу; проходження військової служби; виконання військового обов`язку в запасі; проходження служби у військовому резерві; дотримання правил військового обліку.

Відповідно до абз. 1 ч. 10 ст. 1 Закону № 2232-XII громадяни України, які приписані до призовних дільниць або перебувають у запасі Збройних Сил України чи проходять службу у військовому резерві, зобов`язані: прибувати за викликом районного (міського) військового комісаріату для оформлення військово-облікових документів, приписки, проходження медичного огляду, направлення на підготовку з метою здобуття або вдосконалення військово-облікової спеціальності, призову на військову службу або на збори військовозобов`язаних; проходити медичний огляд та лікування в лікувально-профілактичних закладах згідно з рішеннями комісії з питань приписки, призовної комісії або військово-лікарської комісії районного (міського) військового комісаріату; проходити підготовку до військової служби, військову службу і виконувати військовий обов`язок у запасі; виконувати правила військового обліку, встановлені законодавством.

Відповідно до ч. 3 ст. 37 Закону № 2232-XII, призовники, військовозобов`язані та резервісти після прибуття до нового місця проживання зобов`язані в семиденний строк стати на військовий облік та не раніше ніж за три дні до вибуття з місця проживання знятися із зазначеного обліку.

Відповідно до частин 1, 2 ст. 2 Закону № 2232-XII, військова служба є державною службою особливого характеру, яка полягає у професійній діяльності придатних до неї за станом здоров`я і віком громадян України (за винятком випадків, визначених законом), іноземців та осіб без громадянства, пов`язаній із обороною України, її незалежності та територіальної цілісності. Час проходження військової служби зараховується громадянам України до їх страхового стажу, стажу роботи, стажу роботи за спеціальністю, а також до стажу державної служби. Проходження військової служби здійснюється, зокрема, громадянами України - у добровільному порядку (за контрактом) або за призовом.

Пунктом 2 Положення про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України, затвердженого Указом Президента України від 10 грудня 2008 року № 1153/2008, передбачено, що громадяни проходять військову службу у Збройних Силах України (військова служба) в добровільному порядку або за призовом. У добровільному порядку громадяни проходять: військову службу (навчання) за контрактом курсантів у вищих військових навчальних закладах, а також закладах вищої освіти, які мають у своєму складі військові інститути, факультети військової підготовки, кафедри військової підготовки, відділення військової підготовки (далі - військові навчальні підрозділи закладів вищої освіти); військову службу за контрактом осіб рядового складу; військову службу за контрактом осіб сержантського і старшинського складу; військову службу за контрактом осіб офіцерського складу. За призовом громадяни проходять: строкову військову службу; військову службу за призовом під час мобілізації, на особливий період; військову службу за призовом осіб офіцерського складу.

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про оборону України» особливий період - період, що настає з моменту оголошення рішення про мобілізацію (крім цільової) або доведення його до виконавців стосовно прихованої мобілізації чи з моменту введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях та охоплює час мобілізації, воєнний час і частково відбудовний період після закінчення воєнних дій.

Указом Президента України від 24.02.2022 №64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні», затвердженим Законом України від 24.02.2022 №2102-IX, введено в Україні воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб, який діє по теперішній час.

Указом Президента України від 24.02.2022 №69/2022 «Про загальну мобілізацію» постановлено оголосити та провести загальну мобілізацію. Мобілізацію провести на території Вінницької, Волинської, Дніпропетровської, Донецької, Житомирської, Закарпатської, Запорізької, Івано-Франківської, Київської, Кіровоградської, Луганської, Львівської, Миколаївської, Одеської, Полтавської, Рівненської, Сумської, Тернопільської, Харківської, Херсонської, Хмельницької, Черкаської, Чернівецької, Чернігівської областей, міста Києва.

Згідно з вказаним Указом, мобілізація проводиться протягом 90 діб із дня набрання чинності цим Указом.

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» від 21.10.1993 №3543-ХІІ (далі - Закон №3543-ХІІ, в редакції, чинній на час виникнення спірних відносин), мобілізація - комплекс заходів, здійснюваних з метою планомірного переведення національної економіки, діяльності органів державної влади, інших державних органів, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ і організацій на функціонування в умовах особливого періоду, а Збройних Сил України, інших військових формувань, Оперативно-рятувальної служби цивільного захисту - на організацію і штати воєнного часу. Мобілізація може бути загальною або частковою та проводиться відкрито чи приховано.

Статтею 22 Закону №3543-ХІІ визначені обов`язки громадян щодо мобілізаційної підготовки та мобілізації.

Зокрема, відповідно до частин 3, 5 ст. 22 Закону №3543-XII, під час мобілізації громадяни зобов`язані з`явитися до військових частин або на збірні пункти територіального центру комплектування та соціальної підтримки у строки, зазначені в отриманих ними документах (мобілізаційних розпорядженнях, повістках керівників територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки), або у строки, визначені командирами військових частин (військовозобов`язані, резервісти Служби безпеки України - за викликом керівників органів, в яких вони перебувають на військовому обліку, військовозобов`язані, резервісти Служби зовнішньої розвідки України - за викликом керівників відповідних підрозділів Служби зовнішньої розвідки України, військовозобов`язані Оперативно-рятувальної служби цивільного захисту - за викликом керівників відповідних органів управління центрального органу виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну політику у сфері цивільного захисту). Призов громадян на військову службу під час мобілізації або залучення їх до виконання обов`язків за посадами, передбаченими штатами воєнного часу, здійснюють територіальні центри комплектування та соціальної підтримки за сприяння місцевих органів виконавчої влади або командири військових частин (військовозобов`язаних, резервістів Служби безпеки України - Центральне управління або регіональні органи Служби безпеки України, військовозобов`язаних, резервістів Служби зовнішньої розвідки України - відповідний підрозділ Служби зовнішньої розвідки України, військовозобов`язаних Оперативно-рятувальної служби цивільного захисту - відповідні органи управління центрального органу виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну політику у сфері цивільного захисту).

Згідно з пунктом 1 Положення про територіальні центри комплектування та соціальної підтримки, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 23.02.2022 №154, територіальні центри комплектування та соціальної підтримки є органами військового управління, що забезпечують виконання законодавства з питань військового обов`язку і військової служби, мобілізаційної підготовки та мобілізації.

Відповідно до п. 7 вказаного Положення, територіальні центри комплектування та соціальної підтримки Автономної Республіки Крим, областей, мм. Києва та Севастополя є юридичними особами публічного права, мають самостійний баланс, реєстраційні рахунки в органах Казначейства. Районні територіальні центри комплектування та соціальної підтримки є відокремленими підрозділами відповідних територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки Автономної Республіки Крим, областей, мм. Києва та Севастополя.

Згідно з п. 12 Положення, керівник територіального центру комплектування та соціальної підтримки має право, зокрема, видавати у межах своїх повноважень накази та розпорядження.

Статтею 23 Закону №3543-ХІІ передбачена відстрочка від призову на військову службу під час мобілізації.

Відповідно до абз. 3 ч. 2 ст. 23 Закону №3543-XII призову на військову службу під час мобілізації, на особливий період не підлягають: наукові і науково-педагогічні працівники закладів вищої та фахової передвищої освіти, наукових установ та організацій, які мають вчене звання та/або науковий ступінь, і педагогічні працівники закладів загальної середньої освіти, за умови що вони працюють відповідно у закладах вищої чи фахової передвищої освіти, наукових установах та організаціях, закладах загальної середньої освіти за основним місцем роботи не менш як на 0,75 ставки.

З аналізу наведених норм вбачається, що обов`язковою умовою не призову на військову службу під час мобілізації в умовах особливого періоду для педагогічних працівників закладів загальної середньої освіти є їхня зайнятість за основним місцем роботи у цих закладах не менш як на 0,75 ставки.

Судом вірно встановлено, що ОСОБА_1 станом на 25.02.2022 працював на посаді вчителя фізичної культури в Ковалевській філії Великорублівського ОЗЗСО І - ІІІ ступенів Великорублівської сільської ради з тижневим навантаженням 20,75 год (1,15 ставки), а тому відповідно до абз.3 ч.2 ст. 23 Закону №3543-XII не підлягав призову на військову службу під час мобілізації.

Проте, суд першої інстанції безпідставно не врахував, що про вказані обставини ОСОБА_1 не повідомив Полтавський РТЦК та СП під час призову по мобілізації, ні в подальшому військову частину НОМЕР_1 під час зарахування до її особового складу .

Натомість, колегія суддів звертає увагу, що відповідно до ч. 11 ст. 38 Закону № 2232-XII, призовники, військовозобов`язані, резервісти в разі зміни їх сімейного стану, стану здоров`я, адреси місця проживання (перебування), освіти, місця роботи, посади зобов`язані особисто в семиденний строк повідомити про такі зміни відповідні органи, де вони перебувають на військовому обліку, у тому числі у випадках, визначених Кабінетом Міністрів України, через центри надання адміністративних послуг та інформаційно-телекомунікаційні системи.

Таким чином, на позивача, як на військовозобов`язаного, покладено обов`язок повідомляти відповідний орган, де він перебуває на військовому обліку, зокрема, про його місце роботи.

Разом з тим, матеріали справи не містять жодних доказів того, що під час проведення мобілізаційних процедур, позивачем до Сьомого відділу Полтавського районного територіального центру комплектування та соціальної підтримки та до військової частини НОМЕР_1 надавалися будь-які документи на підтвердження того, що він працює у закладі середньої загальної освіти та його зайнятість за основним місцем роботи у цьому закладі становить не менш як 0,75 ставки.

Надана позивачем до суду довідка Великорублівського опорного закладу загальної середньої освіти І-ІІІ ступенів Великорублівської сільської ради про те, що ОСОБА_1 станом на 24.02.2022 працював вчителем фізичної культури видана лише 31.08.2022, тобто через шість місяців після його призову на військову службу, а тому не могла бути взята до уваги при призові на військову службу під час мобілізації.(а.с.15)

Крім того, колегія суддів звертає увагу, що позивач з моменту його призову на військову службу до червня 2022 р. жодних дій, які б свідчили про його незгоду з призовом та проходженням військової служби не вчиняв.

Доцільно також зауважити, що отримати відстрочку від призову на підставі ст. 23 Закону №3543-ХІІ можливо лише до моменту набуття статусу військовослужбовця. Після зарахування до особового складу військової частини подання заяви з відповідними документами про відстрочку, навіть якщо у особи є для цього підстави, втрачає свою мету.

Висновки суду першої інстанції щодо неможливості призову ОСОБА_1 на військову службу навіть за його згоди з огляду на те, що він є педагогічним працівником закладу загальної середньої освіти зі ставкою, вище 0,75, колегія суддів оцінює критично, оскільки Закон № 3543-XII не забороняє таким особам вступати, а військкоматам - приймати їх на військову службу.

Натомість, відповідно до статтей 17 та 65 Конституції України захист суверенітету і територіальної цілісності України, забезпечення її економічної та інформаційної безпеки є найважливішими функціями держави та справою всього Українського народу. Захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України є конституційним обов`язком громадян України. Цей конституційний обов`язок реалізується через проходження громадянами України військової служби відповідно до закону.

Колегія суддів враховує, що доказів примусового призову позивача на військову службу матеріли справи не містять, 25.02.2022 позивач власноручно написав рапорт про прийняття справ та посади стрільця-санітара роти охорони та виконання службових обов`язків, ні територіальному центру комплектування, ні військовій частині на час складання спірних наказів, не повідомляв по наявність у нього обставин, які звільняють від призову, що свідчить про його добровільну згоду на призов на військову службу та реалізацію ним конституційного обов`язку, визначеного ст. 65 Конституції України.

Частиною 2 ст. 77 КАС України встановлено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Відповідачі під час судового розгляду довели, що, у спірних правовідносинах діяли у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України, а також з використанням повноважень з метою, з якою ці повноваження йому надано, обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення; безсторонньо (неупереджено), добросовісно та розсудливо.

За таких обставин, колегія суддів дійшла висновку, що наказ від 25.02.2022 є правомірним та не підлягає скасуванню.

Колегія суддів зауважує, що незгода позивача з наказом від 06.06.2022 виникла з підстав протиправного, на його думку, призову на службу наказом від 25.02.2022.

Разом з тим, враховуючи, що наказ від 25.02.2022 суд апеляційної інстанції визнав таким, що не підлягає скасуванню, тому і вимоги щодо скасування наказу від 06.06.2022, як похідні не підлягають задоволенню.

Натомість, суд першої інстанції неповно дослідив обставини справи, неправильно застосував норми матеріального права, обставини, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими колегія суддів визнала недоведеними, у зв`язку з чим помилково дійшов висновку про задоволення позову.

За приписами п. 2 ч.1 ст.315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити нове судове рішення у відповідній частині або змінити судове рішення.

Згідно зі ст. 317 КАС України підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є: 1) неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи; 2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; 3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; 4) неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.

Враховуючи, вищенаведене, колегія суддів вважає, що доводи апеляційної скарги спростовують позицію суду, викладену в оскаржуваному судовому рішенні, підтверджують допущення судом першої інстанції порушення норм матеріального права, що призвело до неправильного вирішення справи, а тому рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню з прийняттям нової постанови про відмову в задоволенні позову.

Керуючись ст. ст. 308, 311, 315, 317, 322, 325, 326, 328 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Полтавського районного територіального центру комплектування та соціальної підтримки - задовольнити.

Рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 07.04.2023 по справі № 440/10429/22 - скасувати.

Прийняти нову постанову, якою в задоволенні позову ОСОБА_1 - відмовити.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України.

Головуючий суддя В.Б. Русанова
Судді Т.С. Перцова С.П. Жигилій