Справа № 206/3626/23
Суддя: Маштак К. С.
Дата ухвалення: 2023-09-08 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 206/3626/23
Провадження № 2-а/206/29/23
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08.09.2023 Самарський районний суд

м. Дніпропетровська

у складі:

головуючий суддя Маштак К.С.

за участю:

секретаря судового засідання Сливчук В.В.

представника відповідача Виприк Т.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Дніпро адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Самарського районного територіального центру комплектування та соціальної підтримки про скасування постанови про адміністративне правопорушення, -

І. Стислий виклад позиції позивача та представника відповідача.

Позивач в обґрунтування позову зазначив, що 02.08.2023 у зв`язку з неможливістю зняти кошти з карткового рахунку, який виявився заблокованим, ОСОБА_1 було з`ясовано, що 01.08.2023 державним виконавцем Самарського ВДВС у місті Дніпрі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) винесено постанову про відкриття виконавчого провадження № 72402274 на виконання постанови відповідача № 4647 та 01.08.2023 року винесено постанову про арешт коштів боржника у ВП № 72402274. Про прийняття оскаржуваної постанови ОСОБА_1 стало відомо тільки з матеріалів виконавчого провадження, а оскаржувана постанова складена без його участі. Про розгляд питання про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності останній жодним чином не повідомлявся. В подальшому 03.08.2023 засобами поштового зв`язку ОСОБА_1 отримав оскаржувану постанову та протокол № 4646 про адміністративне правопорушення за ч. 2 ст. 210-1 КУпАП від 05.07.2023. Отже, 05.07.2023 начальником Самарського РТЦК та СП м. Дніпро винесено постанову № 4647 про накладення на ОСОБА_1 стягнення за ч. 2 ст. 210-1 КУпАП, де зазначено що військовозобов`язаний ОСОБА_2 (хто такий ОСОБА_2 позивачу не відомо) порушив вимоги ч. 3 ст. 22 ЗУ «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію», п.п. 1, 2, 3 ст. 17 ЗУ «Про оборону» та вимоги абзацу 5 ч. 3 ст. 1 ЗУ «Про військовий обов`язок і військову службу» зі змінами, а позивач отримавши під особистий підпис 12.06.2023 повістку керівника Самарського РТЦК та СП м. Дніпро про явку о 09-00 год. 13.06.2023 до Самарського РТЦК та СП м. Дніпро, не з`явився у строки зазначені у повістці без поважних причин, про причини неявки не повідомив. Позивача військовозобов`язаного молодшого лейтенанта запасу ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 притягнуто до адміністративної відповідальності у виді штрафу в розмірі 3400,00 грн. Позивач вважає, що вказана постанова є незаконною, необґрунтованою та прийнята з порушенням вимог чинного законодавства, а тому підлягає скасуванню з наступних підстав. 12.06.2023 ОСОБА_1 було отримано під особистий підпис повістку керівника ІНФОРМАЦІЯ_2 про його явку о 09 год. 00 хв. 13.06.2023 до Самарського РТЦК та СП м. Дніпро. Проте, 13.06.2023 о 09.00 він не мав змоги прибути до Самарського РТЦК та СП м. Дніпро через погіршення стану здоров`я. 13.06.2023 ОСОБА_1 засобами телефонного зв`язку, повідомив СамарськийРТЦК та СП м. Дніпро про поважність причин своєї неявки на 09:00 год. 13.06.2023 року, вказана обставина була зафіксована черговою частиною Самарського РТЦК та СП м. Дніпро. Крім того, уповноваженою особою Самарського РТЦК та СП м. Дніпро при підготовці до розгляду справи про адміністративне правопорушення, належним чином не вирішено питання щодо сповіщення позивача про час і місце розгляду, в наслідок чого в ході розгляду такої справи належним чином не з`ясовано чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винний позивач та інше. У зв`язку з неповідомленням позивача про розгляд справи, відповідач фактично позбавив позивача можливості надати свої пояснення та докази хвороби, що є підставою для відстрочки від призову та свідчить про безпідставність притягнення його до адміністративної відповідальності. Позивач просив скасувати постанову начальника Самарського РТЦК та СП майора Стужук Максима від 05.07.2023 № 4647 про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 210-1 КУпАП (а.с. 1-14).

Не погодившись із вказаним позовом, представник відповідача подав відзив на позовну заяву, в якому зазначив, що доводи позивача викладені у позовній заяві не є обґрунтованими, оскільки ОСОБА_1 завчасно не повідомив про поважність причин неявки по повістці до Самарського РТЦК та СП, хоча мав всі можливості для вчинення таких дій. Перевіркою було встановлено, що 13.06.2023 до чергової частини ІНФОРМАЦІЯ_2 від громадянина ОСОБА_1 телефонних дзвінків не надходило. Також до теперішнього часу до ІНФОРМАЦІЯ_2 не надходили відповідні письмові заяви від ОСОБА_1 про його неможливість прибути за викликом до ІНФОРМАЦІЯ_2 у зв`язку з непрацездатністю у період з 12.06.2023. по 16.06.2023. Про вказані обставини ІНФОРМАЦІЯ_3 , було не відомо, що особа на час виклику до Самарського РТЦК та СП перебувала на лікарняному. Про вказані обставини відповідачу стало відомо лише із позовної заяви. Окрім того, позивач до теперішнього часу так і не прибув до ІНФОРМАЦІЯ_2 . Заяви та повідомлення від громадянина ОСОБА_1 , у тому числі про надання відстрочки від призову на військову службу за мобілізацією, не надходили. 17.06.2023 на адресу ОСОБА_1 було направлено повідомлення про призначення розгляду адміністративної справи о 10 год. 00 хв. 05.07.2023 про адміністративне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 210-1 КУпАП, в якому було зазначено про необхідність його явки до Самарського РТЦК та СП для участі у розгляді адміністративної справи. Вказане повідомлення ОСОБА_1 було отримано, тобто ОСОБА_1 знав про дату та час розгляду адміністративної справи. Проте ОСОБА_1 у зазначений час та дату не з`явився для участі в розгляді адміністративної справи та про причини своєї неявки не повідомив, через що його неявка була визнана як без поважних причин, про що у протоколі зроблено відповідний запис і 05.07.2023 справу було розглянуто без його участі. Просив відмовити в задоволенні позовних вимог (а.с. 23-48).

Від позивача ОСОБА_1 до суду надійшла відповідь на відзив, відповідно до якої останній зазначає, що викладені у відзиві мотиви невизнання відповідачем позовних вимог є безпідставними, доводи відповідача суперечать вимогам закону та не ґрунтуються на матеріалах справи. Так, ОСОБА_1 не з`явився 13.06.2023 за викликом до відповідача з поважних причин, а саме у зв`язку із хворобою. Жодного повідомлення про те, що відповідачем призначено розгляд адміністративної справи на 05.07.2023 ОСОБА_1 не отримано. Наданий текст повідомлення № 4169 від 15.06.2023 року та фіскальний чек від 17.06.2023 не свідчать про належний виклик ОСОБА_1 , оскільки відповідачем не додано опису вкладення відправлення, що унеможливлює встановлення змісту відправлення. Твердження про те, що ОСОБА_1 знав про дату та час розгляду справи у зв`язку із відомостями про особисте отримання 23.06.2023 повідомлення на офіційному сайті Укрпошти є безпідставними, оскільки у відзиві листоноша поштового відділення № 117 ВПЗ м. Дніпро вручила лист № 114 на ім`я ( ОСОБА_1 ) не особисто йому, а його батькові ОСОБА_3 , про що позивачу стало відомо лише із відзиву відповідача, оскільки він з батьком не підтримує будь-яких стосунків і про отримання будь-яких поштових відправлень ОСОБА_4 позивача не повідомляв. Рекомендований лист ОСОБА_1 не вручено, повідомлення про особисте вручення даного листа позивачу у відповідача відсутнє. Витяг з сайту Укрпошти не є належним доказом підтвердження вручення ОСОБА_1 повідомлення про слухання справи про адміністративне правопорушення, оскільки ведення такого сайту не передбачено Правилами надання послуг поштового зв`язку чи іншим нормативним актом, у відповідача відсутній опис вкладення, що унеможливлює підтвердження змісту поштового відправлення, інформація про «вручення особисто 23.06.2023» не підтверджена належними доказами про вручення (книгою форми 8, повідомленням про вручення), а навпаки суперечить ним (а.с. 49-50).

В судове засідання позивач ОСОБА_1 не з`явився, проте подав клопотання про розгляд справи за його відсутності, підтримав позовні вимоги в повному обсязі та просив їх задовольнити з наведених у позовній заяві підстав.

Представник відповідача Виприк Т.М. в судовому засіданні позов не визнала, просила відмовити у задоволенні позову з підстав вказаних у відзиві.

ІІ. Заяви, клопотання. Інші процесуальні дії у справі.

09.08.2023 позивачем подано дану позовну заяву з додатками (а.с. 1-14).

14.08.2023 відкрито провадження у справі, призначено судовий розгляд на 23.08.2023 (а.с. 16).

16.08.2023 від позивача надійшло клопотання про розгляд справи за його відсутності (а.с. 18).

23.08.2023 в судовому засіданні представник відповідача просила суд відкласти судовий розгляд та надати час для підготовки відзиву. Судовий розгляд було відкладено на 08.09.2023 (а.с. 20).

28.08.2023 на адресу суду від представника відповідача надійшов відзив на позовну заяву з додатками (а.с. 23-48).

05.09.2023 на адресу суду від позивача надійшла відповідь на відзив та клопотання про розгляд справи за його відсутності в якій, він підтримав позовну заяву в повному обсязі та наполягав на її задоволенні (а.с. 49-51).

08.09.2023 проведено судовий розгляд, під час якого заслухано вступне слово представника відповідача, досліджено письмові докази, що містяться в матеріалах справи, оголошено вступну та резолютивну частини рішення суду (а.с. 52-53).

ІІІ. Фактичні обставини, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин.

12.06.2023 року ОСОБА_1 отримав повістку про виклик до Самарського РТЦК та СП на 09 годину 00 хвилин 13.06.2023 року, що підтверджується його особистим підписом у розписці № 5724 (а.с. 46).

12.06.2023 було складено медичний висновок про непрацездатність у період з 12.06.2023 по 16.06.2023 № 7AX4-3XPS-HE83-THXA від 12.06.2023, виданого «ДЦПМСД №10» на ім`я ОСОБА_1 (а.с. 11).

05.07.2023 року постановою начальника Самарського РТЦК та СП майора Стужука М.І. № 4647 на ОСОБА_1 , у зв`язку зі скоєння ним адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 210-1 КУпАП, накладено адміністративне стягнення у виді штрафу у сумі 3400,00 гривень.

З постанови вбачається, що 12.06.2023 військовозобов`язаному молодшому лейтенанту запасу ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , було вручено під особистий підпис повістку керівника ІНФОРМАЦІЯ_2 про явку о 09 годині 00 хвилин 13.06.2023 до Самарського РТЦК та СП, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 . Однак, 13.06.2023 року військовозобов`язаний ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , не з`явився до Самарського РТЦК та СП у строки, зазначені в отриманій ним повістці, без поважних причин. Про причини неявки не повідомив, місце його знаходження не відомо, у зв`язку з чим військовозобов`язаний « ОСОБА_2 » порушив ч. 3 ст. 22 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію», п. 1, 2, 3 ст. 17 Закону України «Про оборону» та вимоги абз. 5 ч. 3 ст. 1 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» зі змінами (а.с. 9).

Вказана постанова має низку суперечностей, так зокрема в постанові зазначається, що «військовозобов`язаний « ОСОБА_2 » порушив ч. 3 ст. 22 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію», п. 1, 2, 3 ст. 17 Закону України «Про оборону» та вимоги абз. 5 ч. 3 ст. 1 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» зі змінами». Також в першому абзаці вказаної постанови зазначено, що вона складена « ІНФОРМАЦІЯ_4 майором ОСОБА_5 », а в кінці самої постанови зазначено вже, що її підписав начальник ІНФОРМАЦІЯ_2 майор Максим СТУЖУК.

17.07.2023 вказану постанову разом з протоколом про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 за ч. 2 ст. 210-1 КУпАП від 05.07.2023 року відправлено засобами поштового зв`язку на адресу ОСОБА_1 , що підтверджується долученими до відзиву на позовну заява документам: копією рекомендованого поштового повідомлення, копією квитанції АТ «Укрпошта» про відправлення листа з рекомендованим поштовим повідомленням, копією опису вкладення. Відомості про отримання позивачем вказаних документів засобами поштового зв`язку 03.08.2023 року підтверджується поштовим повідомленням (а.с. 41-43).

ІV. Докази відхилені судом та мотиви їх відхилення.

Відповідно до ст. 73 КАС України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Згідно з ст. 75 КАС України, достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи.

15.06.2023 складено повідомлення на ім`я ОСОБА_1 про те, що справа про адміністративне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 210-1 КУпАП, відносно нього призначена до розгляду о 10 годині 00 хвилин 05.07.2023 року в приміщенні Самарського РТЦК та СП, у зв`язку із чим останньому необхідно з`явитися для участі у розгляді адміністративної справи (а.с. 34).

Також, представником відповідача долученою копію квитанції АТ «Укрпошта» про відправлення листа з рекомендованим поштовим повідомленням на ім`я ОСОБА_1 від 17.06.2023, окрім цього, долучено відомості з сайту Укрпошти від 29.06.2023 року, та письмові пояснення ОСОБА_6 .

Вказані письмові докази за переконанням суду є такими, що не відповідають критеріям належності та достовірності доказів, оскільки останні містять в собі недостовірні відомості щодо предмету доказування.

Так, з письмових пояснень ОСОБА_6 , яка працює поштаркою у поштовому відділенні № 49117 вбачається, що вона здійснювала доставку (вручення) листа з рекомендованим повідомленням про вручення на ім`я ОСОБА_1 . Виконуючи доставку (вручення) даного листа вона виходила за місцем мешкання (адресою відправлення) ОСОБА_1 , однак вказаний лист не було вручено йому особисто, а вручено під особистий підпис його батькові ОСОБА_3 .

Вказаний спосіб доставки рекомендованих повідомлення про вручення поштових відправлень є такий, що не суперечить Правилам надання послуг поштового зв`язку, затвердженим постановою КМУ № 270 від 05 березня 2009 року (далі Правила).

Проте, поштового повідомлення на підтвердження вручення повнолітньому члену сім`ї, а саме батькові ОСОБА_4 , який проживає разом з ОСОБА_1 , як зазначено в письмових поясненнях листоношею ОСОБА_6 , відповідачем долучено не було, а також опису вкладення до нього.

Тому суд погоджується з доводами позивача про те, що його не було належним чином повідомлено про дату, час та місце розгляду справи про адміністративне правопорушення.

Тому твердження відповідача, що ОСОБА_1 знав про дату та час розгляду справи у зв`язку із відомостями про особисте отримання 23.06.2023 повідомлення на офіційному сайті Укрпошти є безпідставними.

Відповідно до протоколу № 4646 про адміністративне правопорушення від 05.07.2023, ІНФОРМАЦІЯ_5 військовозобов`язаний ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1 , не з`явився до Самарського РТЦК та у СП у строки, зазначені в отриманій ним повістці, без поважних причин.

В той же час, суд не може погодитися з вказаними в протоколі обставинами, оскільки причини неявки ОСОБА_1 до Самарського РТЦК та СП 13.06.2023 є поважними, у зв`язку з тим, що останній перебував на лікарняному.

До того ж відповідно до копії обкладинки адміністративної справи, 05.07.2023 було тільки розпочато справу про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 за ч. 2 ст. 210-1 КУпАП, а отже, справа з`явилася лише 05.07.2023. В той же час, слід прийняти до уваги, що 15.06.2023 справи про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 ще не було, а тому він фактично не міг викликатися на її розгляд.

До того ж, 05.07.2023 головним спеціалістом командування (юристом) Самарського РТЦК та СП працівником ЗСУ складено доповідну записку, з якої вбачається, що у зв`язку з порушенням військовозобов`язаним ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 вимог законодавства про оборону та мобілізаційну підготовку та мобілізацію, останнього було запрошено листом з повідомленням до Самарського РТЦК та СП о 10:00 год. 05.07.2023 року для складання протоколу про адміністративне правопорушення за ч. 2 ст. 210-1 КУпАП та його розгляд у встановленому законом порядку. Однак, 05.07.2023 року військовозобов`язаний ОСОБА_1 , для складання адміністративного протоколу та розгляду адміністративної справи за ч. 2 ст. 210-1 КУпАП, до Самарського РТЦК та СП не прибув, про причину неявки не повідомив.

Це ще раз підтверджує, що 15.06.2023 справи про адміністративне правопорушення ще не було, та позивача не можливо було викликати на її розгляд.

До того ж, датою складання протоколу зазначено «05.072023р.», окрім цього в 3 абзаці фабули правопорушення протоколу зазначено взагалі про іншу особу, а саме: «військовозобов`язаний « ОСОБА_2 » порушив ч. 3 ст. 22 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію», п. 1, 2, 3 ст. 17 Закону України «Про оборону» та вимоги абз. 5 ч. 3 ст. 1 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» зі змінами».

V. Мотивована оцінка кожного аргументу, наведеного позивачем та представником відповідача щодо наявності чи відсутності підстав для задоволення позову. Норми права, які застосував суд, та мотиви їх застосування.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 9, ч. 1 ст. 77 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Згідно частини 2 статті 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Керівники територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки розглядаючи справи про адміністративне правопорушення від імені територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки, зокрема за ч. 2 ст. 210-1 КУпАП, з метою своєчасного, всебічного, повного і об`єктивного з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, повинні, крім іншого, вирішити питання визначені ст. 278 КУпАП, а саме: чи належить згідно з ст. 235 КУпАП до його компетенції розгляд даної справи; чи правильно складено протокол згідно з ст. 256 КУпАП та інші матеріали справи про адміністративне правопорушення; чи сповіщено осіб, які беруть участь у розгляді справи згідно з ст. 277-2 КУпАП, про час і місце її розгляду; чи витребувано необхідні додаткові матеріали; чи підлягають задоволенню клопотання особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілого, їх законних представників і адвоката. При розгляді справи зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи (ст. 280 КУпАП).

Водночас в ході судового розгляду встановлено, що начальником Самарського РТЦК та СП майором ОСОБА_5 при підготовці до розгляду справи про адміністративне правопорушення, розпочатої відносно ОСОБА_1 за ч. 2 ст. 210-1 КУпАП, належним чином не перевірено питання щодо сповіщення ОСОБА_1 про час і місце її розгляду, внаслідок чого в ході розгляду такої справи належним чином не з`ясовано чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винний ОСОБА_1 в його вчиненні, чи підлягає він адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжуються відповідальність, не встановлено наявність інших обставин, що мають значення для правильного вирішення справи.

Правові засади організації та діяльності Територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки, а також порядок проходження служби в РТЦК визначає Положення «Про територіальні центри комплектування та соціальної підтримки».

Відповідно до пункту 4 розділу 12 Положення, керівник РТЦК та СП має право: розглядати справи про адміністративне правопорушення, визначені ст. 235 КУпАП, і накладати адміністративні стягнення.

Згідно положень ст. 235 КУпАП, Територіальні центри комплектування та соціальної підтримки розглядають справи про такі адміністративні правопорушення: про порушення призовниками, військовозобов`язаними, резервістами правил військового обліку, про порушення законодавства про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію, про зіпсуття військово-облікових документів чи втрату їх з необережності (статті 210, 210-1, 211 (крім правопорушень, вчинених військовозобов`язаними чи резервістами, які перебувають у запасі Служби безпеки України або Служби зовнішньої розвідки України).

Від імені територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право керівники територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки.

Відповідно до ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото-і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Отже, притягнення особи до адміністративної відповідальності можливе лише за наявності події адміністративного правопорушення та вини особи у його вчиненні, яка підтверджена належними доказами.

Завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності ст. 245 КУпАП.

Так, позивача було притягнуто за адміністративне правопорушення передбачене ч. 2 ст. 210-1 КУпАП.

Відповідно до ст. 254 КУпАП про вчинення адміністративного правопорушення складається протокол уповноваженими на те посадовою особою або представником громадської організації чи органу громадської самодіяльності.

Відповідно абз. 1-2, 4 до ст. 256 КУпАП у протоколі про адміністративне правопорушення зазначаються: дата і місце його складення, посада, прізвище, ім`я, по батькові особи, яка склала протокол; відомості про особу, яка притягається до адміністративної відповідальності (у разі її виявлення); місце, час вчинення і суть адміністративного правопорушення; нормативний акт, який передбачає відповідальність за дане правопорушення; прізвища, адреси свідків і потерпілих, прізвище викривача (за його письмовою згодою), якщо вони є; пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності; інші відомості, необхідні для вирішення справи. Якщо правопорушенням заподіяно матеріальну шкоду, про це також зазначається в протоколі. Протокол підписується особою, яка його склала, і особою, яка притягається до адміністративної відповідальності; при наявності свідків і потерпілих протокол може бути підписано також і цими особами. При складенні протоколу особі, яка притягається до адміністративної відповідальності, роз`яснюються його права і обов`язки, передбачені статтею 268 цього Кодексу, про що робиться відмітка у протоколі.

Згідно з абз. 1 ст. 268 КУпАП особа, яка притягається до адміністративної відповідальності має право: знайомитися з матеріалами справи, давати пояснення, подавати докази, заявляти клопотання; при розгляді справи користуватися юридичною допомогою адвоката, іншого фахівця у галузі права, який за законом має право на надання правової допомоги особисто чи за дорученням юридичної особи, виступати рідною мовою і користуватися послугами перекладача, якщо не володіє мовою, якою ведеться провадження; оскаржити постанову по справі. Справа про адміністративне правопорушення розглядається в присутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності. Під час відсутності цієї особи справу може бути розглянуто лише у випадках, коли є дані про своєчасне її сповіщення про місце і час розгляду справи і якщо від неї не надійшло клопотання про відкладення розгляду справи.

Розгляд справи з порушенням закріплених у ст. 268 КУпАП прав особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 призвів, зокрема, до неможливості надання ним пояснень та подання доказів копії медичного висновку про непрацездатність у період з 12.06.2023 по 16.06.2023 № 7AX4-3XPS-HE83-THXA від 12.06.2023, виданого «ДЦПМСД №10» на ім`я ОСОБА_1 .

Відповідно до частини другої та третьої статті 283 КУпАП постанова по справі про адміністративне правопорушення повинна містити: найменування органу (посадової особи), який виніс постанову, дату розгляду справи; відомості про особу, щодо якої розглядається справа; опис обставин, установлених при розгляді справи; зазначення нормативного акта, який передбачає відповідальність за дане адміністративне правопорушення; прийняте по справі рішення.

У справах за позовом фізичної особи щодо оскарження постанов про притягнення до адміністративної відповідальності, в силу приписів статті 77 КАС України, обов`язок доказування правомірності своїх дій у разі, якщо останній заперечує проти позову покладається на суб`єкта владних повноважень. У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин (ч. 2 ст. 77 КАС України).

Зазначена норма вказує на те, що саме на суб`єкта владних повноважень покладається обов`язок по доведенні правомірності своїх дій/рішень. При цьому суб`єкт владних повноважень при винесенні постанови про притягнення особи до адміністративної відповідальності має чітко дотриматися вимог КУпАП.

Суд погоджується з позицією позивача щодо відсутності належних, допустимих та достатніх доказів вчинення ним адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 210-1 КУпАП.

Відповідно до ст. 90 КАС України, суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), що міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Згідно із практикою Європейського суду з прав людини за своєю природою змагальність судочинства засновується на диференціації процесуальних функцій і відповідно - правомочностей головних суб`єктів процесуальної діяльності цивільного судочинства - суду та сторін (позивача та відповідача). Диференціація процесуальних функцій об`єктивно призводить до того, що принцип змагальності відбиває властивості цивільного судочинства у площині лише прав та обов`язків сторін. Це дає можливість констатувати, що принцип змагальності у такому розумінні урівноважується з принципом диспозитивності та, що необхідно особливо підкреслити, із принципом незалежності суду. Він знівельовує можливість суду втручатися у взаємовідносини сторін завдяки збору доказів самим судом. У процесі, побудованому за принципом змагальності, збір і підготовка усього фактичного матеріалу для вирішення спору між сторонами покладається законом на сторони. Суд тільки оцінює надані сторонам матеріали, але сам жодних фактичних матеріалів і доказів не збирає.

Європейський суд з прав людини вказав, що пункт перший статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматися як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними, залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (рішення ЄСПЛ у справі «Проніна проти України» від 18 липня 2006 року).

Також, відповідно до висновку Верховного Суду у постанові від 23 жовтня 2019 року по справі № 917/1307/18, розтлумачено сутність принципу змагальності та неможливість застосування учасником справи концепції «негативного доказу» для обґрунтування власної позиції. Так, Верховний Суд зазначив, що принцип змагальності полягає в обов`язку кожної сторони довести ті обставини, на які вона посилається на підтвердження або заперечення власних вимог у спорі. Мається на увазі, що позивач стверджує про існування певної обставини та подає відповідні докази, а відповідач може спростувати цю обставину, подавши власні докази, які вважає більш переконливими. В свою чергу суд, дослідивши надані сторонами докази, та з урахуванням переваги однієї позиції над іншою виносить власне рішення. При цьому сторони не можуть будувати власну позицію на тому, що їх позиція є доведеною, доки інша сторона її не спростує (концепція негативного доказу), оскільки за такого підходу втрачає сенс уся концепція принципу змагальності.

Таким чином, дослідивши всебічно, повно, безпосередньо та об`єктивно наявні у справі докази, оцінивши їх належність, допустимість, достовірність, достатність і взаємний зв`язок у їх сукупності, з`ясувавши усі обставини справи, на які сторони посилалися як на підставу своїх вимог і заперечень, з урахуванням того, що відповідно до ст. 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень, суд, з урахуванням п. 3 ч. 3 ст. 286 КАС України, приходить до висновку, що позов ОСОБА_1 підлягає задоволенню повністю.

Відповідно до ч. 1 ст. 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

За таких обставин, необхідно стягнути за рахунок бюджетних асигнувань з відповідача на користь позивача витрати по сплаті судового збору в розмірі 536,80 гривень.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 1, 2, 5, 9, 73-79, 90, 121, 139, 241-246, 286 КАС України,

УХВАЛИВ:

Адміністративний позов ОСОБА_1 (місце реєстрації: АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_1 ) до Самарського районного територіального центру комплектування та соціальної підтримки про скасування постанови про адміністративне правопорушення задовольнити.

Скасувати постанову Начальника Самарського районного територіального центру комплектування та соціальної підтримки про адміністративне правопорушення № 4647 від 05.07.2023, якою ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , було притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 210-1 КУпАП, а провадження у справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 за ч. 2 ст. 210-1 КУпАП закрити.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Самарського районного територіального центру комплектування та соціальної підтримки (49127, м. Дніпро, вул. Електрична, 1-Б, ) на користь ОСОБА_1 , (місце реєстрації: АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_1 ) судовий збір в розмірі 536 грн. 80 коп.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів, з дня його проголошення до Третього апеляційного адміністративного суду.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції повністю або частково, крім випадків встановлених КАС України.

Повне судове рішення складено 13.09.2023.

Суддя К.С. Маштак