Справа № 580/4098/23
Суддя: Альона КАЛІНОВСЬКА
Дата ухвалення: 2023-09-08 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 вересня 2023 року справа № 580/4098/23

м. Черкаси

Черкаський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Каліновської А.В., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні) адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , далі позивач) звернулась до суду з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області (49000, м. Дніпро, вул. Набережна Перемоги, 26, далі відповідач), в якому просить:

- визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області про відмову у призначенні ОСОБА_1 пенсії за віком у відповідності до ст. 26 Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування;

- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області призначити ОСОБА_1 пенсію за віком у відповідності до ст. 26 Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, з урахуванням всього страхового стажу, зазначеного у належній позивачу трудовій книжці серії НОМЕР_1 .

Також позивач просить стягнути з відповідачів судовий збір.

Ухвалою судді Черкаського окружного адміністративного суду прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у адміністративній справі, вирішено розгляд справи здійснювати за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому проваджені).

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що позивач звернулась до відповідача із заявою про призначення пенсії за віком відповідно Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування». Проте, рішенням Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області від 06.04.2023 45 відмовлено у призначенні пенсії. Підставою для відмови у призначенні пенсії, є відсутність страхового стажу у 30 років, як це передбачено ст.26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування». Також в рішенні зазначено, що до страхового стажу зараховано всі періоди роботи згідно з додатковими документами та даними реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, який становить 20 років 1 місяць та 07 днів. Окрім цього, в рішенні про відмову у призначенні пенсії зазначено, що на титульному аркуші трудової книжки мають бути зазначені відомості про працівника: працівника: прізвище, ім`я та по батькові, дата народження. На титульному аркуші трудової книжки також повинен бути відбиток печатки підприємства-роботодавця. Заявницею надано трудову книжку НОМЕР_1 на титульній сторінці якої відсутній відбиток печатки підприємства-роботодавця, і тому документ не придатний для застосування.

Від відповідача надійшов відзив на позов, в якому зазначено що позовні вимоги є необґрунтованими та такими, що задоволенню не підлягають. Так, рішенням Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області від 06.04.2023 45 позивачу відмовлено у призначенні пенсії за віком у зв`язку з відсутністю на титульній сторінці трудової книжки печатки підприємства роботодавця. Вік позивача становить 60 років. Страховий стаж позивача становить 20 років 01 місяць 07 днів. Відповідно до п. 2.3, п. 2.4 записи в трудовій книжці при звільненні або переведенні на іншу роботи повинні проводитись у точній відповідності з формуванням чинного законодавства і з посиланням на відповідну статтю, пункт закону, також записи в трудовій книжці про прийняття на роботу, переведення на іншу постійну роботу або звільненні, вносяться власником або уповноваженим органом після видання наказу (розпорядження), але не пізніше тижневого строку, а в разі звільнення в день звільнення і повинні точно відповідати тексту наказу. Записи виконують акуратно, ручкою і завіряються печаткою запис про звільнення. Відповідно до наданої позивачем трудової книжки серії НОМЕР_1 , на титульній сторінці якої відсутній відбиток печатки підприємства-роботодавця, а отже документ є непридатним до застосування. Відповідно до п. 3 Порядку 637 за відсутності трудової книжки, а також у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження трудового стажу приймаються довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, а також архівними установами, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які містять відомості про періоди роботи. Додатково до Головного управління документів про підтвердження загального стажу для призначення пенсії за віком у спірний період позивачка не надавала.

Розглянувши подані документи і матеріали, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд зазначає наступне.

З матеріалів справи судом встановлено, що позивач звернулась до Головного управління Пенсійного фонду України в Черкаській області із заявою про призначення пенсії за віком відповідно Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

За принципом екстериторіальності Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області прийняло рішення від 06.04.2023 45 про відмову у призначенні пенсії.

В даному рішенні зазначено зокрема наступне. ОСОБА_1 , досягла пенсійного віку 60 років, та має страховий стаж 20 років 01 місяць 07 днів. Необхідний стаж становить 30 років. Відповідно до наданої позивачем трудової книжки серії НОМЕР_1 , на її титульній сторінці відсутній відбиток печатки підприємства-роботодавця, а отже документ є непридатним до застосування.

Не погоджуючись із рішенням щодо відмови в призначенні пенсії, позивач звернулась до суду з даним позовом.

Статтею 46 Конституції України встановлено, що громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Правовідносини, що виникають у сфері пенсійного забезпечення громадян, регулюються Законом України від 05.11.1991 1788-XII «Про пенсійне забезпечення» (далі - Закон 1788-XII) та Законом України від 09.07.2003 1058-ІV «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

Періоди, з яких складається страховий стаж, визначені в статті 24 Закону ?1058-IV, відповідно до якої страховий стаж - період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок (частина перша статті 24).

Відповідно до частини першої статті 24 Закону 1058-IV період, протягом якого особа, яка підлягала загальнообов`язковому державному соціальному страхуванню на випадок безробіття, отримувала допомогу по безробіттю (крім одноразової її виплати для організації безробітним підприємницької діяльності), допомогу по частковому безробіттю, допомогу по частковому безробіттю на період карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2, та матеріальну допомогу у період професійної підготовки, перепідготовки або підвищення кваліфікації, включається до страхового стажу.

Страховий стаж обчислюється територіальними органами Пенсійного фонду відповідно до вимог цього Закону за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку, а за періоди до впровадження системи персоніфікованого обліку - на підставі документів та в порядку, визначеному законодавством, що діяло до набрання чинності цим Законом, а також даних, включених на підставі цих документів до реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування (частина друга статті 24 Закону 1058-IV).

Періоди трудової діяльності та інші періоди, що враховувалися до стажу роботи для призначення пенсії до набрання чинності цим Законом, зараховуються до страхового стажу в порядку і на умовах, передбачених законодавством, що діяло раніше, крім випадків, передбачених цим Законом (частина четверта статті 24 Закону 1058-IV).

Відповідно ст. 26 Закону 1058-IV починаючи з 1 січня 2018 року право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років мають особи за наявності страхового стажу з 1 січня 2023 року по 31 грудня 2023 року - не менше 30 років.

Як встановлено статтею 62 Закону 1788-XII, основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка.

Відповідно до статті 62 Закону 1788-XII постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.1993 637 затверджено Порядок підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній (надалі Порядок 637).

Пунктами 1, 2 Порядку 637 визначено основним документом, що підтверджує стаж роботи за період до впровадження персоніфікованого обліку у системі загальнообов`язкового державного соціального страхування (далі - персоніфікований облік), є трудова книжка. За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній стаж роботи встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами. У разі коли документи про стаж роботи не збереглися, підтвердження стажу роботи здійснюється органами Пенсійного фонду України на підставі показань свідків.

Відповідно до пункту 3 Порядку 637 за відсутності трудової книжки, а також у випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження стажу роботи приймаються дані, наявні в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, а також виписки або довідки, складені на основі даних, наявних в інформаційних (автоматизованих) та/або інформаційно-комунікаційних системах підприємств, установ, організацій, довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які містять відомості про періоди роботи.

Пунктом 17 Порядку 637 визначено, що за відсутності документів про наявний стаж роботи та неможливість їх одержання у зв`язку з воєнними діями, стихійним лихом, аваріями, катастрофами або іншими надзвичайними ситуаціями стаж роботи, який дає право на пенсію, встановлюється на підставі показань не менше двох свідків, які б знали заявника по спільній з ним роботі на одному підприємстві, в установі, організації (в тому числі колгоспі) або в одній системі.

За відсутності документів про наявний стаж роботи і неможливості одержання їх внаслідок ліквідації підприємства, установи, організації або відсутності архівних даних з інших причин, ніж ті, що зазначені в пункті 17 цього Порядку, трудовий стаж установлюється на підставі показань не менше двох свідків, які б знали заявника по спільній роботі на одному підприємстві, в установі, організації (в тому числі колгоспі) або в одній системі і мали документи про свою роботу за час, стосовно якого вони підтверджують роботу заявника (пункт 18 Порядку ?637).

Аналіз наведених норм свідчить про те, що основним документом, що підтверджує стаж роботи є трудова книжка. Проте, якщо у трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження наявного трудового стажу приймаються додаткові докази, зазначені у пункті 3 Порядку 637: довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які місять відомості про періоди роботи, а за відсутності документів про наявний стаж або відсутності архівних даних, трудовий стаж установлюється на підставі показань не менше двох свідків, пов`язаних з заявником спільною роботою.

Судом досліджено копію трудової книжки НОМЕР_1 , оформлену на ОСОБА_1 , дата заповнення трудової книжки 07.01.1982. Записи титульного листа трудової книжки засвідчені підписом власника трудової крижки та особи, відповідальної за видачу трудових книжок.

Розділ Відомості про роботу трудової книжки позивача містять такі записи щодо її трудову діяльності:

- з 28.12.1981 до 10.01.1984 на Виробничому об`єднанні Донецьквугілля прибиральницею;

- з 23.01.1984 до 04.11.1995 в совхоз «Авдієвський» працівницею саду;

- з 04.11.1995 до 30.04.2000 в КСП «Авдієвський» працівницею саду;

- 01.05.2020 прийнята по переводу СГ ТОВ «Авдієвський» працівницею саду;

- 16.04.2005 звільнена по переводу в Маріупольський металургійний комбінат імені Ілліча;

- 18.04.2005 прийнята в агроцех 56 по переводу з СГ ТОВ «Авдієвський» працівником на ручних роботах;

- 05.06.2005 переведена сторожем - прибиральницею території;

- 01.07.2010 переведена в ПАТ "Маріупольський металургійний комбінат імені Ілліча";

- 04.05.2011 звільнена по переводу в ДП "Ілліч-Агро Донбас" Агроцех 44;

- 05.05.2011 прийнята в Агроцех 44 сторожем (з прибиранням території) по переводу з ПАТ "Маріупольський металургійний комбінат імені Ілліча";

- 22.08.2011 звільнена за згодою сторін;

- 23.08.2011 прийнята на роботу в ДП "Ілліч-Агро Донбас" Агроцех 44 сторожем - сезонно;

- 30.12.2011 переведена сторожем в постійний штат Агроцеха 44;

- 01.04.2012 переведена сторожем в Агроцех 45;

- 22.10.2013 звільнена за згодою сторін;

- 10.01.2014 прийнята на посаду сторожа господарчьої групи в Центр оброблення та перевезення пошти ДД УДППЗ "Укрпршта";

- 30.07.2014 звільнена з посади за власним бажанням.

Проте, в рішенні Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області про відмову у призначенні позивачу пенсії від 06.04.201245 не зазначено, які періоди роботи позивача, що зазначені в трудовій книжці НОМЕР_1 зараховані до її страхового стажу та становлять 20 років 01 місяць 07 днів.

В рішенні про відмову у призначенні пенсії зазначено, що на титульному аркуші трудової книжки мають бути зазначені відомості про працівника: прізвище, ім`я та по батькові, дата народження. На титульному аркуші трудової книжки також повинен бути відбиток печатки підприємства-роботодавця. Заявницею надано трудову книжку НОМЕР_1 на титульній сторінці якої відсутній відбиток печатки підприємства-роботодавця, і тому документ не придатний для застосування.

Разом з тим суд зазначає, що станом на дату першого заповнення трудової книжки позивача 07.01.1982, порядок ведення трудових книжок на підприємствах, в установах і організаціях визначався Інструкцією про порядок ведення трудових книжок на підприємствах, в установах і організаціях, яка була затверджена постановою Держкомпраці СРСР від 20.07.1974 162, яка містила приписи, що внесення достовірних та правильних записів до трудової книжки працівника покладається саме на роботодавця, який зобов`язаний здійснити виправлення у трудовій книжці у разі виявлення неправильного або неточного запису.

З дослідженого судом титульного аркуша трудової книжки позивача НОМЕР_1 встановлено, що на титульній сторінці відсутній відбиток печатки підприємства-роботодавця.

Водночас суд звертає увагу, що працівник не може відповідати за правильність та повноту оформлення документів на підприємстві, а неналежний порядок ведення та заповнення трудової книжки чи іншої документації з вини адміністрації підприємства не може бути підставою для позбавлення позивача його конституційного права на соціальний захист щодо вирішення питань надання пенсії за віком на загальних підставах.

Наведене цілком узгоджується з позицією Верховного Суду, викладеною у постанові від 21.02.2018 у справі 687/975/17, висновки якого мають враховувати суди відповідно до положень частини п`ятої статті 242 КАС України.

Крім того, Верховний Суд у постанові від 24.05.2018 у справі 490/12392/16-а висловив позицію про те, що певні недоліки щодо заповнення трудової книжки не можуть бути підставою для не врахування відповідного періоду роботи для обрахунку стажу при призначенні пенсії.

Отже, недоліки заповнення титульної сторінки трудової книжки позивача, при дотриманні усіх вимог щодо порядку оформлення записів, що містять відомості про роботу (прийняття на роботу, переведення, звільнення з роботи тощо), не є підставою для не зарахування спірних періодів до стажу його роботи.

Підсумовуючи наведене, суд дійшов висновку, що відповідач протиправно відмовив позивачу у призначенні пенсії та зазначив, що відомості про трудову діяльність, які зазначені в трудовій книжці позивача серії НОМЕР_1 є непридатними до застосування, оскільки на титульній сторінці трудової книжки відсутній відбиток печатки підприємства-роботодавця.

Що стосується позовної вимоги про зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області призначити пенсію за віком у відповідності до ст. 26 Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, з урахуванням всього страхового стажу, зазначеного у належній позивачу трудовій книжці серії НОМЕР_1 , то суд зазначає наступне.

Відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 5 КАС України способом захисту прав особи від протиправної бездіяльності суб`єкта владних повноважень є визнання її протиправною та зобов`язання вчинити певні дії. Тобто дії, які він повинен вчинити за законом.

На підставі абз. 2 ч. 4 ст. 245 КАС України у випадку, якщо прийняття рішення на користь позивача передбачає право суб`єкта владних повноважень діяти на власний розсуд, суд зобов`язує суб`єкта владних повноважень вирішити питання, щодо якого звернувся позивач, з урахуванням його правової оцінки, наданої судом у рішенні.

Суд зазначає, що перевірка поданих позивачем документів під час обчислення пенсії належить до повноважень пенсійного органу та не може здійснюватись судом, у зв`язку із чим виконуючи завдання адміністративного суду, передбачене у ст. 2 КАС України, суд дійшов висновку, що для належного судового захисту порушених прав позивача слід зобов`язати відповідача повторно розглянути заяву позивача про призначення пенсії із доданими матеріалами та прийняти рішення за наслідками розгляду заяви з урахуванням висновків суду у мотивувальній частині цього рішення.

Перевіряючи дотримання критеріїв, яким має відповідати рішення, дії суб`єкта владних повноважень, визначених частиною другою статті 2 КАС України, суд вважає, що такі не дотримані, відповідач ГУ ПФУ в Дніпропетровській області діяв не на підставі та не у спосіб, що визначені законами України, необґрунтовано, без урахування усіх обставин, що мають значення для вчинення дій, недобросовісно, нерозсудливо, непропорційно.

Враховуючи встановлені обставини справи та положення чинного законодавства, об`єктивно оцінивши докази, що мають юридичне значення для вирішення спору по суті, суд приходить до переконання, що позовні вимоги підлягають задоволенню частково.

Згідно частини 1 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. При цьому в силу положень частини 2 статті 77 вказаного кодексу, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Відповідно до частини 1 статті 139 вказаного Кодексу при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Зважаючи на те, що позовні вимоги позивача підлягають частковому задоволенню, то судові витрати зі сплати судового збору стягуються за рахунок бюджетних асигнувань відповідача пропорційно задоволених вимог.

Інших доказів понесених судових витрат, станом на час прийняття рішення, матеріали справи не містять.

Керуючись ст.ст. 2, 72-78, 132-139, 242-245, 255, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,

ВИРІШИВ:

Адміністративний позов задовольнити частково.

Визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області про відмову у призначенні ОСОБА_1 пенсії за віком у відповідності до ст. 26 Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області (49000, м. Дніпро, вул. Набережна Перемоги, 26, ) повторно розглянути заяву ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 ) про призначення пенсії за віком у відповідності до ст. 26 Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування із доданими документами з урахуванням всього страхового стажу, зазначеного у належній позивачу трудовій книжці серії НОМЕР_1 та прийняти рішення за наслідками розгляду заяви з урахуванням висновків суду у мотивувальній частині цього рішення.

У задоволенні інших вимог відмовити.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області (49000, м. Дніпро, вул. Набережна Перемоги, 26, ) на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 ) судові витрати зі сплати судового збору в сумі 536 (п`ятсот тридцять шість) грн 80 коп.

Копію рішення направити учасникам справи.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. Апеляційна скарга може бути подана до Шостого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного його тексту.

Суддя Альона КАЛІНОВСЬКА