Справа № 320/27779/23
Суддя: Вівдиченко Тетяна Романівна
Дата ухвалення: 2023-09-12 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Суддя-доповідач: Вівдиченко Т.Р.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 вересня 2023 року м. Київ

Шостий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

Судді-доповідача Вівдиченко Т.Р.

Суддів Ключковича В.Ю.

Кузьмишиної О.М.

За участю секретаря Заміхановської Д.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за апеляційною скаргою Головного управління ДПС у м. Києві, як відокремленого підрозділу Державної податкової служби України на рішення Київського окружного адміністративного суду від 11 серпня 2023 року у справі за заявою Головного управління ДПС у м. Києві, як відокремленого підрозділу Державної податкової служби України до Українсько-турецького товариства з обмеженою відповідальність «УЗАЙ» про зупинення видаткових операцій, -

В С Т А Н О В И Л А:

Позивач - Головне управління ДПС у м. Києві, як відокремлений підрозділ Державної податкової служби України звернувся до суду за заявою до Українсько-турецького товариства з обмеженою відповідальність «УЗАЙ» (далі - ТОВ «УЗАЙ»), в якому просив зупинити видаткові операції на рахунках ТОВ «УЗАЙ» (), крім операцій з видачі заробітної плати та сплати податків, зборів, єдиного внеску, а також визначених контролюючим органом зобов`язань платника податків, погашення податкового боргу, шляхом накладення арешту на кошти у сумі 15 293 179,28 грн, що знаходяться в АТ «Укргазбанк» на рахунках: НОМЕР_1 - валюта: 978 - євро; НОМЕР_1 - валюта: 840 - долар США; НОМЕР_1 - валюта: 980 - українська гривня.

Рішенням Київського окружного адміністративного суду від 11 серпня 2023 року у задоволенні адміністративного позову відмовлено.

Не погодившись з рішенням суду, позивач - Головне управління ДПС у м. Києві, як відокремлений підрозділ Державної податкової служби України звернувся з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати рішення суду першої інстанції та прийняти нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги в повному обсязі, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права. Зокрема, апелянт вказує, що відсутність можливості перевірити стан збереження майна за правовою природою є бездіяльністю відповідача та нічим іншим, як перешкоджанням діяльності податкового керуючого щодо виконанням останнім своїх обов`язків направлених на погашення податкового боргу.

Заслухавши у відкритому судовому засіданні суддю-доповідача, пояснення учасників процесу, які з`явилися в судове засідання, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, з наступних підстав.

Відповідно до частини 1 статті 2 КАС України, завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом першої інстанції, Українсько-Турецьке товариство з обмеженою відповідальністю «УЗАЙ» (ТОВ «УЗАЙ») () є юридичною особою, що зареєстрована 20.08.1996 з місцезнаходженням: 04073, м. Київ, вул. Скляренка Семена, буд. 17-Б, видами діяльності якої є: 25.11 - виробництво будівельних металевих конструкцій і частин конструкцій (основний), 81.10 - комплексне обслуговування об`єктів, 46.73 - оптова торгівля деревиною, будівельними матеріалами та санітарно-технічним обладнанням, 46.90 - неспеціалізована оптова торгівля, 41.20 - будівництво житлових і нежитлових будівель, 68.20 - надання в оренду й експлуатацію власного чи орендованого нерухомого майна.

Станом на 09 серпня 2023 року за ТОВ «УЗАЙ» обліковується податковий борг з орендної плати з юридичних осіб (18010600) на загальну суму 15 293 179,28 грн., у тому числі, пені на суму 2 967 757,53 грн., з метою сплати якого на адресу ТОВ «УЗАЙ» була спрямована податкова вимога від 04 квітня 2023 року № 0-2615.

Уповноваженою особою Головного управління ДПС у м. Києві, в порядку статті 89 Податкового кодексу України, прийнято рішення від 04 квітня 2023 року № 0-2615 про опис майна у податкову заставу, що перебуває у власності платника податків ТОВ «УЗАЙ», яке разом з податковою вимогою від 04.04.2023 № 0-2615 та листом про надання активів від 04.04.2023 № 25410/6/26-15-13-02-13 були направлені засобами поштового зв`язку АТ «Укрпошта» на податкову адресу ТОВ «УЗАЙ» (ідентифікатор № 190, отримане уповноваженою особою ТОВ «УЗАЙ» 13.04.2023).

08 травня 2023 року на адресу Головного управління ДПС у м. Києві надійшов лист від ТОВ «УЗАЙ», у якому Товариство, виконало вимоги вказані у листі про надання активів від 04.04.2023 № 25410/6/26-15-13-02-13 та надало наступні документи: баланс (Звіт про фінансові результати) Українсько-Турецького Товариства з обмеженою відповідальністю «УЗАЙ» за останній звітній період та інформаційну довідку з Державного реєстру прав на нерухоме майно та їх обтяжень.

Податковим керуючим Сандур Іриною було проведено опис майна у податкову заставу ТОВ «УЗАЙ» () та складено Акт опису майна від 16 червня 2023 року № 115/26-15-13-02-16 на підставі даних інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборони відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна від 19.05.2023 № 332895992.

21 липня 2023 року Головним управлінням ДПС у місті Києві направлено на адресу ТОВ «УЗАЙ» повідомлення про проведення перевірки стану збереження майна платника податків, яке перебуває у податковій заставі (ідентифікатор № 370), відповідно до якого, зазначено, що 09.08.2023 податковим керуючим будуть здійсненні заходи щодо перевірки стану збереження майна платника податків, яке перебуває у податковій заставі (відповідач отримав 28.07.2023).

09 серпня 2023 року податковим керуючим з метою перевірки стану збереження заставного майна здійснено виїзд за податковою адресою ТОВ «УЗАЙ» (04073, м. Київ, Оболонський р-н, вул. Семена Скляренка, буд. 17-Б) та адресою нерухомого майна, яке перебуває в податковій заставі (м. Київ, Голосіївський р-н, вул. Максимовича Михайла буд. 24), про що складено Акт про проведення перевірки стану збереження майна платника податків, яке перебуває у податковій заставі № 384/26-15-13-02-17. Перевіркою встановлено, що ТОВ «УЗАЙ» на момент перевірки за юридичною адресою (04073, м. Київ, Оболонський р-н, вул. Семена Скляренка, буд. 17-Б) не знаходиться, за адресою нерухомого майна, що перебуває у податковій заставі (м. Київ, Голосіївський р-н, вул. Максимовича Михайла, буд. 24) посадові особи та/або засновники відповідача на момент перевірки не знаходяться, що унеможливило реалізацію прав і повноважень податкового керуючого шляхом перевірки відповідних документів бухгалтерського та податкового обліку, шляхом візуального контролю заставне майно не виявлено.

Також, 09 серпня 2023 року податковим керуючим також складено Акт відсутності за місцезнаходженням про те, що за юридичною адресою ТОВ «УЗАЙ» та за адресою нерухомого майна, яке перебуває в податковій заставі, посадові особи та/або засновники підприємства не знаходяться, місцезнаходження їх невідомо.

Вказані обставини були розцінені податковим керуючим Сандул І.Ю. як перешкоджання ТОВ «УЗАЙ» виконанню функцій податкового керуючого, у зв`язку з чим, податковим керуючим 09 серпня 2023 року о 16 годині 20 хвилині складено Акт про перешкоджання платником податків виконанню повноважень податковим керуючим № 8/26-15-13-02-18.

Позивач, з метою зупинення видаткових операцій на рахунках платника податків, звернувся до суду з вищевказаною заявою.

Надаючи правову оцінку встановленим обставинам справи та висновкам суду першої інстанції, колегія суддів зазначає наступне.

Згідно ч. 2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

У відповідності до ст. 67 Конституції України, кожен зобов`язаний сплачувати податки і збори в порядку і розмірах, встановлених законами.

Спірні правовідносини, що склались між сторонами, регулюються Податковим кодексом України від 02 грудня 2010 року № 2755-VI (далі - ПК України), який регулює відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, зокрема визначає вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов`язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов`язки їх посадових осіб під час адміністрування податків, а також відповідальність за порушення податкового законодавства (в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин).

Положеннями п. 88.1 ст. 88 ПК України передбачено, що з метою забезпечення виконання платником податків своїх обов`язків, визначених цим Кодексом, майно платника податків, який має податковий борг, передається у податкову заставу.

Підпунктом 14.1.155 пункту 14.1 статті 14 ПК України визначено, що податкова застава - спосіб забезпечення сплати платником податків грошового зобов`язання та пені, не сплачених таким платником у строк, визначений цим Кодексом. Податкова застава виникає на підставах, встановлених цим Кодексом. У разі невиконання платником податків грошового зобов`язання, забезпеченого податковою заставою, орган стягнення у порядку, визначеному цим Кодексом, звертає стягнення на майно такого платника, що є предметом податкової застави.

Згідно пп. 89.1.1- 89.1.2 п. 89.1 ст. 89 ПК України, право податкової застави виникає: у разі несплати у строки, встановлені цим Кодексом, суми грошового зобов`язання, самостійно визначеної платником податків у податковій декларації, - з дня, що настає за останнім днем зазначеного строку; 89.1.2. у разі несплати у строки, встановлені цим Кодексом, суми грошового зобов`язання, самостійно визначеної контролюючим органом, - з дня виникнення податкового боргу.

Пунктом 89.2 статті 89 ПК України закріплено, що з урахуванням положень цієї статті право податкової застави поширюється на будь-яке майно платника податків, яке перебуває в його власності (господарському віданні або оперативному управлінні) у день виникнення такого права і балансова вартість якого відповідає сумі податкового боргу платника податків, крім випадків, передбачених пунктом 89.5 цієї статті, а також на інше майно, на яке платник податків набуде прав власності у майбутньому.

У разі якщо балансова вартість майна, на яке поширюється податкова застава, є меншою ніж сума податкового боргу платника податків, право податкової застави поширюється на таке майно.

У разі збільшення суми податкового боргу складається акт опису до суми, відповідної сумі податкового боргу платника податків, у порядку, передбаченому цією статтею.

Відповідно до пункту 89.3 статті 89 ПК України, майно, на яке поширюється право податкової застави, оформлюється актом опису.

До акта опису включається ліквідне майно, яке можливо використати як джерело погашення податкового боргу.

Опис майна у податкову заставу здійснюється на підставі рішення керівника (його заступника або уповноваженої особи) контролюючого органу, яке пред`являється платнику податків, що має податковий борг.

Акт опису майна, на яке поширюється право податкової застави, складається податковим керуючим у порядку та за формою, що затверджені центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну фінансову політику.

Відмова платника податків від підписання акта опису майна, на яке поширюється право податкової застави, не звільняє такого платника податків від поширення права податкової застави на описане майно. У такому випадку опис здійснюється у присутності не менш як двох понятих.

Як вбачається з матеріалів справи, Головним управлінням ДПС у м. Києві прийнято рішення від 04 квітня 2023 року № 0-2615 про опис майна у податкову заставу (а.с. 18).

З метою реалізації рішення про опис майна у податкову заставу, 16 червня 2023 року податковим керуючим було складено Акт опису майна № 115/26-15-13-02-16, за яким описано у податкову заставу майно Українсько-турецького товариства з обмеженою відповідальність «УЗАЙ» (а.с. 20).

За приписами п. 91.3 ст. 91 ПК України, податковий керуючий описує майно платника податків, що має податковий борг, в податкову заставу, здійснює перевірку стану збереження майна, яке перебуває у податковій заставі.

Підпунктом 169.1.9 пункту 169.1 статті 169 ПК України передбачено, що платник податків зобов`язаний, зокрема, не перешкоджати законній діяльності посадової особи контролюючого органу під час виконання нею службових обов`язків та виконувати законні вимоги такої посадової особи.

У відповідності до п. 91.4 ст. 91 ПК України, у разі якщо платник податків, що має податковий борг, перешкоджає виконанню податковим керуючим повноважень, визначених цим Кодексом, такий податковий керуючий складає акт про перешкоджання платником податків виконанню таких повноважень у порядку та за формою, що встановлюються центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну фінансову політику.

Контролюючий орган звертається до суду щодо зупинення видаткових операцій на рахунках платника податків та зобов`язання такого платника податків виконати законні вимоги податкового керуючого, передбачені цим Кодексом. Строк, на який можуть бути зупинені видаткові операції, визначається судом, але не більше двох місяців.

Згідно п. 1 ч. 1 ст. 283 КАС України, провадження у справах за зверненням податкових та митних органів при здійсненні ними визначених законом повноважень здійснюється на підставі заяви таких органів щодо: 1) зупинення видаткових операцій платника податків на рахунках/електронних гаманцях платника податків.

Матеріали справи свідчать, що 09 серпня 2023 року податковим керуючим з метою перевірки стану збереження заставного майна здійснено виїзд за податковою адресою ТОВ «УЗАЙ» (04073, м. Київ, Оболонський р-н, вул. Семена Скляренка, буд. 17-Б) та адресою нерухомого майна, яке перебуває в податковій заставі (м. Київ, Голосіївський р-н, вул. Максимовича Михайла буд. 24), про що складено Акт про проведення перевірки стану збереження майна платника податків, яке перебуває у податковій заставі № 384/26-15-13-02-17 (а.с. 27).

Відповідно до вищевказаного Акту, перевіркою встановлено, що ТОВ «УЗАЙ» на момент перевірки за юридичною адресою (04073, м. Київ, Оболонський р-н, вул. Семена Скляренка, буд. 17-Б) не знаходиться, за адресою нерухомого майна, що перебуває у податковій заставі (м. Київ, Голосіївський р-н, вул. Максимовича Михайла, буд. 24) посадові особи та/або засновники відповідача на момент перевірки не знаходяться, що унеможливило реалізацію прав і повноважень податкового керуючого шляхом перевірки відповідних документів бухгалтерського та податкового обліку, шляхом візуального контролю заставне майно не виявлено.

Крім того, 09 серпня 2023 року о 16:20 год. податковим керуючим також складено Акт відсутності за місцезнаходженням, у якому вказано, що за юридичною адресою ТОВ «УЗАЙ» та за адресою нерухомого майна, яке перебуває в податковій заставі, посадові особи та/або засновники підприємства не знаходяться, місцезнаходження їх невідомо (а.с. 26).

Отже, дані обставини були розцінені податковим керуючим Сандул І.Ю. як перешкоджання ТОВ «УЗАЙ» виконанню функцій податкового керуючого, у зв`язку з чим, податковим керуючим 09 серпня 2023 року о 16 годині 20 хвилині складено Акт про перешкоджання платником податків виконанню повноважень податковим керуючим № 8/26-15-13-02-18 (а.с. 28).

Згідно п. 91.4 ст. 91 ПК України, контролюючий орган має право звертається до суду щодо зупинення видаткових операцій на рахунках платника податків та зобов`язання такого платника податків виконати законні вимоги податкового керуючого лише у випадку, якщо платник податків, що має податковий борг, перешкоджає виконанню податковим керуючим повноважень, про що податковим керуючим складено акт про перешкоджання платником податків виконанню таких повноважень.

Беручи до уваги викладене, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що вищезазначеними актами від 09 серпня 2023 року підтверджується виключно факт відсутності відповідача та його посадових осіб за адресами реєстрації товариства та реєстрації майна у конкретний момент часу.

При цьому, ні в Акті про перешкоджання платником податків виконанню повноважень податковим керуючим від 09 серпня 2023 року № 8/26-15-13-02-18, ні в заяві про зупинення видаткових операцій, податковим органом не зазначено, які саме дії відповідача перешкодили податковому керуючому у виконанні своїх повноважень, хто саме вчиняв такі дії, коли і за яких обставин.

Доводи апелянта про те, що відсутність можливості перевірити стан збереження майна за правовою природою є бездіяльністю відповідача та нічим іншим, як перешкоджанням діяльності податкового керуючого щодо виконанням останнім своїх обов`язків направлених на погашення податкового боргу, колегія суддів вважає необгрунтованими, оскільки, як наголосив Верховний Суд у складі Касаційного адміністративного суду у постанові від 24.01.2019 у справі №810/2414/16, визначення словосполучень «недопуск до перевірки» і «відсутність за місцезнаходженням» не є тотожними за своїм значенням, у тому числі і за наслідками, які наступають у разі настання таких обставин у розумінні вимог податкового законодавства України.

Беручи до уваги викладене в сукупності, колегія суддів вважає, що наявні в матеріалах справи акти не свідчать про недопуск платником податків податкового керуючого для здійснення опису майна Товариства у податкову заставу, не подання документів, необхідних для такого опису, або перешкоджання виконанню податковим керуючим своїх повноважень, визначених Податковим кодексом України, що виключає наявність підстав у податкового органу для звернення до суду із даною заявою.

Даний висновок узгоджується з правовою позицією Верховного Суду у складі Касаційного адміністративного суду, що викладена у вищевказаній постанові від 24.01.2019 у справі №810/2414/16.

Решта доводів та заперечень апелянта висновків суду першої інстанції не спростовують.

Згідно п.41 висновку №11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Європи щодо якості судових рішень, обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Слід зазначити, що згідно практики Європейського суду з прав людини та зокрема, рішення у справі "Серявін та інші проти України" від 10 лютого 2010 року, заява 4909/04, відповідно до п.58 якого суд повторює, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі "Руїс Торіха проти Іспанії" від 9 грудня 1994 року, серія A, N 303-A, п.29).

Аналізуючи обставини справи та норми чинного законодавства, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про необґрунтованість заяви Головного управління ДПС у м. Києві, як відокремленого підрозділу Державної податкової служби України про зупинення видаткових операцій на рахунках платника податків та відсутність правових підстав для її задоволення.

Відповідно до ч. 1 ст. 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача (ч. 2 ст. 77 КАС України).

При цьому, доводи апеляційної скарги зазначених вище висновків суду попередньої інстанції не спростовують і не дають підстав для висновку, що судом першої інстанції при розгляді справи неповно з`ясовано обставини, що мають значення для справи, неправильно застосовано норми матеріального права, які регулюють спірні правовідносини, чи порушено норми процесуального права.

Відповідно до ч. 3 ст. 242 КАС України, обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

З підстав вищенаведеного, колегія суддів дійшла висновку, що суд першої інстанції вірно встановив фактичні обставини справи, дослідив наявні докази, надав їм належну оцінку та прийняв рішення, з дотриманням норм матеріального і процесуального права, а тому підстав для його скасування не вбачається.

Відповідно до ст. 316 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст. ст. 243, 250, 283, 315, 316, 321, 322, 325, 329 КАС України, колегія суддів,-

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу Головного управління ДПС у м. Києві, як відокремленого підрозділу Державної податкової служби України залишити без задоволення.

Рішення Київського окружного адміністративного суду від 11 серпня 2023 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та оскарженню не підлягає.

Суддя-доповідач Вівдиченко Т.Р.

Судді Ключкович В.Ю.

Кузьмишина О.М.