Справа № 520/15942/23
Суддя: Шляхова О.М.
Дата ухвалення: 2023-09-13 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Харківський окружний адміністративний суд
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

Харків

13 вересня 2023 р. № 520/15942/23

Суддя Харківського окружного адміністративного суду Шляхова О.М., розглянувши в порядку спрощеного провадження адміністративну справу за позовом Приватної фірми "Артон" (проїзд Верещаківський, буд. 38-А, м. Харків, 61030, ) до Волинської митниці як відокремленого підрозділу Державної митної служби України (вул. Призалізнична, буд. 13, с. Римачі, Волинська область, 44350, ) про визнання протиправним та скасування рішення, -

В С Т А Н О В И В:

Приватна фірма "Артон" звернулася до Харківського окружного адміністративного суду з позовом до Волинської митниці як відокремленого підрозділу Державної митної служби України, в якому просить суд:

- визнати протиправним та скасувати рішення Волинської митниці Державної митної служби України про коригування митної вартості № UA205030/2022/000086/2 від 27.12.2022.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що відповідачем протиправно винесено оскаржуване рішення про коригування митної вартості товарів, адже подані документи підтверджують числове значення заявленої митної вартості товару. Не погодившись із такими діями відповідача, позивач звернувся до суду з адміністративним позовом.

Ухвалою суду від 12.07.2023 по справі відкрито спрощене провадження та запропоновано відповідачу надати відзив на позов, позивачу - відповідь на відзив.

Відповідач подав відзив на позовну заяву в якому у задоволенні позову просив відмовити, зазначив, що під час перевірки документів, поданих для підтвердження заявленої митної вартості товару встановлено, що митна вартість товару, який ввозиться на митну територію України, не може бути визнана у зв`язку з тим, що документи, які подані для підтвердження митної вартості, не містять усіх даних, необхідних для визначення митної вартості за методом обраним декларантом та містять розбіжності, а саме: згідно пункту 3.2 контракту №1907 від 19.07.2021 умови поставки вказано FCA Oslo, згідно інвойсу №5331 від 09.12.2022 умови поставки вказано CPT Lubny. Зазначив, що умови поставки безпосередньо впливають на розподіл між продавцем і покупцем транспортних витрат з доставки товару, а зважаючи на п.10 ч.8 ст.58 МК України від них також залежить розмір митної вартості товару та перелік документів, які будуть подаватись до митного контролю та оформлення. На підставі викладеного, просив суд відмовити у задоволенні позову.

Не погодившись із відзивом на позов, позивач надав відповідь на відзив, де додатково аргументував вимоги позовної заяви та просив суд їх задовольнити.

Відповідно до ч. 5 ст. 262 КАС України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше.

Статтею 258 КАС України визначено, що суд розглядає справи за правилами спрощеного позовного провадження протягом розумного строку, але не більше шістдесяти днів із дня відкриття провадження у справі.

Дослідивши матеріали справи та оцінивши наявні докази, судом встановлено наступне.

Приватна Фірма «АРТОН» на підставі зовнішньоекономічного контракту № 1907 від 19.07.2021, укладеного між Приватною фірмою «АРТОН» (далі - покупець) та Тсс Seafood AS (Норвегія) (далі - продавець), пунктом 1.1. якого погоджено, що продавець зобов`язується, протягом усього строку дії даного Контракту поставляти, а покупець приймати та оплачувати продукцію ("Товар") на умовах, згідно інвойсу по кожній партії товару, що поставляється.

Для митного оформлення товарів декларантом в інтересах ПФ «Артон» подано МД №22UA97U8 від 26.12.2022 на товар: «Риба морожена - Хребти лосося (Salmo Salar): - Frozen Salmon Back bones, 18kg/ctn - 19998,00кг.; Хребти лосося, не солені, без харчових добавок, приправ та інших інгредієнтів, без складових сумішей, без теплової та кулінарної обробки. Температура продукту: -18'С. Дата виготовлення: 06.12.2022 -13.12.2022. Виробник: N1041. Торгівельна марка: ICE SEAFOOD. Країна виробництва: NO».

Згідно митної декларації №22UA97U8 від 26.12.2022 митну вартість вказаного товару визначено за основним методом за ціною договору (контракту), про що свідчить інформація, зазначена в гр. 43 даної митної декларації . На підтвердження митної вартості згаданих товарів позивачем до митного оформлення разом з митною декларацією № 22UA97U8 відповідно до вимог МК України подано наступний перелік документів:

- сертифікат якості б/н від 20.12.2022;

- пакувальний лист б/н від 14.12.2022;

- рахунок-фактура №5331 від 09.12.2022;

- автотранспортна накладна б/н від 20.12.2022;

- міжнародний ветеринарний сертифікат або ветеринарне свідоцтво №22100 318567 від 20.12.2022;

- сертифікат про походження товару форми AR525443992 від 20.12.2022;

- банківський платіжний документ, що стосується товару №85 від 18.12.2022;

- зовнішньоекономічний договір (контракт) купівлі-продажу, стороною якого є виробник товарів, що декларуються, та подання якого для митного оформлення не супроводжується поданням пов`язаних з ним посередницьких (зовнішньоекономічних та/або внутрішніх) договорів №1907 від 19.07.2021;

- договір про надання послуг митного брокера №5/08-08-22 від 08.07.2022;

- інформація про позитивні результати державних видів контролю при застосуванні Порядку інформаційного обміну між органами доходів і зборів, іншими державними органами та підприємствами за принципом «єдиного вікна» з використанням електронних засобів передачі інформації (в якості відомостей про документ зазначається ідентифікатор справи, зґенерований інформаційною системою та переданий декларанту в автоматичному режимі) №9391643 від 25.12.2022.

Рішенням № UA205030/2022/000086/2 від 27.12.2023 у митному оформленні (випуску) товарів відмовлено у відповідності до п.6 статті 54 Митного кодексу України, тобто у зв`язку неподанням документів, які митний орган вважає необхідними для визначення митної вартості товару за ціною договору, згідно з переліком та відповідно до умов, зазначених у ст. 53 Митного кодексу України.

На підставі ч. 12 ст. 254 МК України від 06.12.2022 позивачу вручена Картка відмови № UA205030/2022/000818.

Відповідно до Рішення про коригування митної вартості митна вартість товарів, які ввозяться на митну територію України, не може бути визнана у зв`язку з тим, що документи, які подані для підтвердження митної вартості, не містять усіх даних, необхідних для визначення митної вартості за методом обраним декларантом, та містять наступні розбіжності:

- згідно пункту 3.1 контракту №1907 від 19.07.2021 умови поставки вказано FCA Oslo, згідно інвойсу №5331 від 09.12.2022 умови поставки вказано CPT Lubny.

За цих обставин митний орган обрав резервний метод визначення митної вартості товару з причини відсутності вартісної основи для розрахунку митної вартості в митного органу та декларанта.

Не погоджуючись із такими діями відповідача позивач звернувся за захистом своїх прав до Харківського окружного адміністративного суду.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд зазначає наступне.

Частиною другою статті 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відносини з приводу митного контролю та митного оформлення товарів, що переміщуються через митний кордон України, справлянням митних платежів регулюються положеннями Митного кодексу України.

Так, статтею 49 Митного кодексу України визначено, що митною вартістю товарів, які переміщуються через митний кордон України, є вартість товарів, що використовується для митних цілей, яка базується на ціні, що фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Частиною 4 статті 58 Митного кодексу України визначено, що митною вартістю товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є ціна, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за товари, якщо вони продаються на експорт в Україну, скоригована в разі потреби з урахуванням положень частини десятої цієї статті.

Ціна, що була фактично сплачена або підлягає сплаті, - це загальна сума всіх платежів, які були здійснені або повинні бути здійснені покупцем оцінюваних товарів продавцю або на користь продавця через третіх осіб та/або на пов`язаних із продавцем осіб для виконання зобов`язань продавця (частина 5 статті 58 Митного кодексу України).

За приписами пункту 1 частини 4 статті 54 Митного кодексу України, митний орган під час здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів зобов`язаний здійснювати контроль заявленої декларантом або уповноваженою ним особою митної вартості товарів шляхом перевірки числового значення заявленої митної вартості, наявності в поданих зазначеними особами документах усіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Відповідно до вимог частини 5 цієї статті, митний орган з метою здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів має право: упевнюватися в достовірності або точності будь-якої заяви, документа чи розрахунку, поданих для цілей визначення митної вартості; у випадках, встановлених цим Кодексом, письмово запитувати від декларанта або уповноваженої ним особи встановлені статтею 53 цього Кодексу додаткові документи та відомості, якщо це необхідно для прийняття рішення про визнання заявленої митної вартості; у випадках, встановлених цим Кодексом, здійснювати коригування заявленої митної вартості товарів; проводити в порядку, визначеному статтями 345-354 цього Кодексу, перевірки правильності визначення митної вартості товарів після їх випуску; звертатися до митних органів інших країн із запитами щодо надання відомостей, необхідних для підтвердження достовірності заявленої митної вартості; застосовувати інші передбачені цим Кодексом форми митного контролю.

У відповідності до частини 6 зазначеної статті, митний орган може відмовити у митному оформленні товарів за заявленою декларантом або уповноваженою ним особою митною вартістю виключно за наявності обґрунтованих підстав вважати, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів, у разі: невірно проведеного декларантом або уповноваженою ним особою розрахунку митної вартості; неподання декларантом або уповноваженою ним особою документів згідно з переліком та відповідно до умов, зазначених у частинах другій - четвертій статті 53 цього Кодексу, або відсутності у цих документах всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари; невідповідності обраного декларантом або уповноваженою ним особою методу визначення митної вартості товару умовам, наведеним у главі 9 цього Кодексу; надходження до митного органу документально підтвердженої офіційної інформації митних органів інших країн щодо недостовірності заявленої митної вартості.

Статтею 57 Митного кодексу України визначено, що визначення митної вартості товарів, які ввозяться в Україну відповідно до митного режиму імпорту, здійснюється за такими методами: 1) основний - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються (вартість операції); 2) другорядні: а) за ціною договору щодо ідентичних товарів; б) за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів; в) на основі віднімання вартості; г) на основі додавання вартості (обчислена вартість); ґ) резервний.

Основним методом визначення митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є перший метод - за ціною договору (вартість операції).

Кожний наступний метод застосовується лише у разі, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу відповідно до норм цього Кодексу.

Застосуванню другорядних методів передує процедура консультацій між митним органом та декларантом з метою визначення основи вартості згідно з положеннями статей 59 і 60 цього Кодексу. Під час таких консультацій митний орган та декларант можуть здійснити обмін наявною у кожного з них інформацією за умови додержання вимог щодо її конфіденційності.

У разі неможливості визначення митної вартості товарів згідно з положеннями статей 59 і 60 цього Кодексу за основу для її визначення може братися або ціна, за якою ідентичні або подібні (аналогічні) товари були продані в Україні не пов`язаному із продавцем покупцю відповідно до статті 62 цього Кодексу, або вартість товарів, обчислена відповідно до статті 63 цього Кодексу.

При цьому, кожний наступний метод застосовується, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу.

Методи на основі віднімання та додавання вартості (обчислена вартість) можуть застосовуватися у будь-якій послідовності на прохання декларанта або уповноваженої ним особи.

У разі якщо неможливо застосувати жоден із зазначених методів, митна вартість визначається за резервним методом відповідно до вимог, встановлених статтею 64 цього Кодексу.

У той же час, як визначено частиною сьомою статті 54 Митного кодексу України, у разі якщо під час проведення митного контролю митний орган не може аргументовано довести, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів, заявлена декларантом або уповноваженою ним особою митна вартість вважається визнаною автоматично.

За змістом частини другої статті 73 КАС України предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Згідно обставин цієї справи, між сторонами виник спір щодо правомірності рішення митного органу про коригування митної вартості товарів та, відповідно, Картки відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення.

Отже, при здійсненні контролю за правильністю визначення митної вартості митний орган зобов`язаний перевірити складові числового значення митної вартості, правильність розрахунку, здійсненого декларантом, упевнитись в достовірності та точності заяв, документів чи розрахунків, поданих декларантом, а також відсутності обмежень для визначення митної вартості за ціною договору, наведених у статті 58 Митного кодексу України.

Єдиними підставами, що надають митному органу право відійти від встановлених обмежень, які пов`язані із перевіркою основного переліку документів, що підтверджують митну вартість товарів, та витребувати від декларанта додаткові документи, є лише наявність передбачених законодавцем обставин, а саме - у випадку якщо надані декларантом документи містять розбіжності, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, адже такі вади не дозволяють митному органу законно здійснити визначений законом мінімум митних формальностей, необхідних для забезпечення додержання законодавства України з питань державної митної справи для розмитнення задекларованого товару.

Так, судом встановлено, що за результатами розгляду митної декларації позивача №22UA97U8 від 26.12.202 митний орган прийняв рішення про коригування митної вартості товарів № UA205030/2022/000086/2 від 27.12.2022, згідно якого визначив митну вартість товарів за резервним методом у зв`язку із тим, що подані декларантом до митного оформлення документи, які підтверджують заявлену митну вартість товарів, містять розбіжності та документально не підтверджують заявлену митну вартість.

Суд не погоджується із такими висновками митного органу з огляду на наступне.

У рішенні про коригування митної вартості товарів зазначено, що у пункту 3.1 контракту №1907 від 19.07.2021 умови поставки вказано FCA Oslo, згідно інвойсу №5331 від 09.12.2022 умови поставки вказано CPT Lubny.

Варто зазначити, що до п.п. 3.1 та 3.2 цього контракту ціна Товару, що є предметом купівлі - продажу, вказується в інвойсі і виражається в USD. Ціна Товару визначається на умовах FCA Oslo на підставі чинних правил ІНКОТЕРМС-2010.

Умови постачання можуть змінюватись, що буде обговорено в Інвойсах на кожну окрему партію товару.

З наявного у матеріалах справи інвойсу № 5331 від 09.12.2022, передбачено, що вартість товару коробок із замороженими хребтами лосося становить 19998,00 доларів США із попередньою оплатою, з умовами поставки CPT Лубни. Транспортні витрати включені в ціну Товару. Вага Нетто 19998,00 кг. Вага Брутто 21198,00 кг.

Крім того, з наданих документів справи, а саме: міжнародна товарно-транспортна накладна б/н від 20.12.2022, за якою продавець товару доправив коробки із замороженими хребтами лосося вагою Нетто 19998,00 кг., Брутто 21198,00 кг.; ветеринарний сертифікат, наданого офіційним органом держави Норвегія на коробки із замороженими хребтами лосося вагою Нетто 19998,00 кг., Брутто 21198,00 кг.; Сертифікат походження на коробки із замороженими хребтами лосося вагою Нетто 19998,00 кг., Брутто 21198,00 кг.; Сертифікату якості на коробки із замороженими хребтами лосося вагою Нетто 19998,00 кг., Брутто 21198,00 кг.; Платіжне доручення в іноземній валюті № 85 від 18.12.2022 на суму 19998,00 доларів США, про стовідсоткову попередню оплату за інвойсом № 5331 від 19.12.2022 та контракту № 1907 від 19.07.2021; Копія декларації країни походження № 158713 від 20.12.2022, в якій зазначена підстава оплати документ № 5331 від 19.07.2022, вага товару Нетто 19998,00 кг., Брутто 21198,00 кг., назва товару - заморожені хребти лосося вагою Нетто 19998,00 кг., Брутто 21198,00 кг. - усі числові значення, зазначені у митній декларації 22UA97U8 підтверджені документами, що належать до переліку документів, які подаються декларантом для підтвердження заявленої митної вартості. Міркування стосовно твердження щодо необхідності надати документи, що підтверджують транспортні витрати позивача будуть наведені нижче.

Верховний суд у постанові від 14.04.2021 у справі № 820/4849/16 суд назвав вимоги до запиту додаткових документів, відповідно до яких митний орган повинен вказати, які саме складові митної вартості товарів є непідтвердженими, чому з поданих документів неможливо встановити дані складові, та які документи необхiднi для підтвердження того чи іншого показника.

До подібного висновку дійшов Верховний Суд і у постанові від 21.04.2021 у справі №809/1838/15, вказавши що приписи чинного законодавства зобов`язують митницю зазначити конкретні обставини, які викликали відповідні сумніви, причини неможливості їх перевірки на підставі наданих декларантом документів, а також обґрунтувати необхідність перевірки спірних відомостей та зазначити документи, надання яких може усунути сумніви у їх достовірності.

Тобто, приписи наведених статей МК України зобов`язують митницю зазначити конкретні обставини, які викликали відповідні сумніви, причини неможливості їх перевірки на підставі наданих декларантом документів, а також обґрунтувати необхідність перевірки спірних відомостей та зазначити документи, надання яких може усунути сумніви у їх достовірності.

Суд звернув увагу на те, що, ненаведення митницею в рішенні про коригування митної вартості товарів належних та допустимих доказів того, що документи, подані декларантом для митного оформлення товару, є недостатніми чи такими, що у своїй сукупності викликають сумнів у достовірності наданої інформації, витребування митницею додаткових документів без зазначення обставин, які ці документи повинні підтвердити, свідчать про протиправність рішення щодо застосування іншого, ніж основний метод, визначення митної вартості товарів.

Крім того, наявність у митного органу обґрунтованого сумніву у правильності визначення митної вартості є обов`язковою, оскільки з цією обставиною закон пов`язує можливість витребування додаткових документів у декларанта та надає митниці право вчиняти наступні дії, спрямовані на визначення дійсної митної вартості товарів. Разом з тим витребувати необхідно ті документи, які дають можливість пересвідчитись у правильності чи помилковості задекларованої митної вартості, а не всі, які передбачені ст. 53 Митного кодексу України. Ненадання повного переліку витребуваних документів може бути підставою для визначення митної вартості не за першим методом лише тоді, коли подані документи є недостатніми чи такими, що у своїй сукупності не спростовують сумнів у достовірності наданої інформації.

На підтвердження вартості товару наданий інвойс № 5331 від 19.12.2022, із зазначенням суми до сплати.

З цього приводу, Верховний суд має правову позицію, викладену в постанові від 20.02.2018 за результатом розгляду справи №809/1884/16, згідно з якою посилання відповідача на те, що сума, яка зазначена в рахунку-фактурі (інвойсі), поданому декларантом, не була підтверджена, є безпідставними, оскільки положення статті 53 Митного кодексу України не містять вимог щодо додаткового підтвердження ціни, вказаної у документах, які підтверджують митну вартість товару.

Посилання відповідача на спрацювання системи АСАУР само по собі не може бути належним обґрунтуванням для безумовної відмови в оформленні товару.

Так, у постанові від 25 лютого 2020 року у справі №260/718/19 Верховний Суд дійшов правового висновку, що спрацювання системи управління ризиками АСАУР є лише рекомендацією посадовій особі органу доходів і зборів більш детально проаналізувати умови зовнішньоекономічної операції, та не може бути безумовною підставою для відмови в оформленні товару за самостійно заявленою декларантом митною вартістю товарів. Різниця між вартістю товару, задекларованого особою та вартістю схожих товарів, що розмитнювались цією особою чи іншими особами у попередніх періодах також не свідчить про наявність порушень з боку декларанта і не є підставою для автоматичного збільшення митної вартості товарів до показників автоматизованої системи аналізу та управління ризиками. Верховний Суд у цій справі зауважив, що рішення про коригування митної вартості товару не може базуватися виключно на інформації ЄАІС ДФС України, оскільки порядок її формування, ведення, отримання інформації, а також порядок використання її даних суб`єктами господарських відносин при здійсненні ними зовнішньоекономічної діяльності Митним кодексом України не передбачено. Також, слід врахувати, що в ЄАІС ДФС України відсутня інформація про коригування заявленої митної вартості товарів, а також інформація щодо судових рішень з питань визначення митної вартості товарів та методів її визначення, у зв`язку з чим така інформаційна база не містить всіх об`єктивних даних щодо імпортованих в Україну товарів, які підтверджуються документально та підлягають обчисленню. Крім того, у рішенні про коригування заявленої митної вартості, митний орган повинен також навести пояснення щодо зроблених коригувань на обсяги партії ідентичних або подібних (аналогічних) товарів, умов поставки, комерційних умов тощо та зазначити докладну інформацію і джерела, які використовувалися митним органом при визначенні митної вартості оцінюваних товарів із застосуванням другорядних методів.

Щодо доводів відповідача стосовно неподання достовірних відомостей щодо включення до ціни товару на умовах поставки CPT витрат, суд зазначає, що сторони у інвойсі визначили умови поставки товару на CPT Лубни.

Згідно умов Інкотермс 2010 умови поставки CPT означає, що продавець передає товар перевізнику або іншій особі, номінованому продавцем, в узгодженому місці і продавець зобов`язаний укласти договір перевезення і нести витрати з перевезення, необхідні для доставки товару в узгоджене місце.

Щодо базисних умов поставки CARRIAGE PAID TO (... named place of destination) ФРАХТ/ПЕРЕВЕЗЕННЯ ОПЛАЧЕНО ДО (... назва місця призначення), Офіційних правил тлумачення торговельних термінів Міжнародної торгової палати (редакція 2000 року), ІНКОТЕРМС 2000, так, термін "фрахт/перевезення сплачено до ..." означає, що продавець здійснює поставку товару шляхом його передання перевізнику, призначеному ним самим. Додатково до цього, продавець зобов`язаний оплатити витрати перевезення товару до названого місця призначення. Це означає, що покупець приймає на себе всі ризики та будь-які інші витрати, що можуть виникнути після здійснення поставки товару у вищезазначений спосіб.

Під словом "перевізник" розуміється будь-яка особа, що на підставі договору перевезення зобов`язується здійснити або забезпечити здійснення перевезення товару залізницею, автомобільним, повітряним, морським, внутрішнім водним транспортом або комбінацією цих видів транспорту.

Термін CPT зобов`язує продавця здійснити митне очищення товару для експорту.

За пунктом а) розділу А.3 базисних умов поставки CPT продавець зобов`язаний за власний рахунок укласти на звичайних умовах договір перевезення товару до узгодженого пункту в названому місці призначення звичайним маршрутом і в звичайно прийнятий спосіб. Якщо такого пункту не узгоджено або не визначено практикою поставок, продавець може вибрати пункт у межах названого місця призначення, який найбільш задовольняє його цілям.

Таким чином, за базисними умовами поставок CPT продавець зобов`язаний:

1. Укласти контракт з перевізником або іншою особою, яка забезпечить перевезення товару до пункту призначення або до пункту, де товар передається першому перевізнику.

2. Організувати транспорт товару до вказаного пункту призначення або першого пункту перевезення.

3. Оплатити вартість перевезення товару до пункту призначення або першого пункту перевезення.

З наданих до митного оформлення документів вбачається, що витрати на транспортування включені до вартості товару.

Відповідно до статті 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" суди застосовують як джерело права при розгляді справ положення Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та протоколів до неї, а також практику Європейського суду з прав людини та Європейської комісії з прав людини.

Стаття 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі - Конвенція) гарантує право на справедливий і публічний розгляд справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, при визначенні цивільних прав і обов`язків особи чи при розгляді будь-якого кримінального обвинувачення, що пред`являється особі.

Ключовими принципами статті 6 Конвенції є верховенство права та належне здійснення правосуддя. Ці принципи також є основоположними елементами права на справедливий суд.

У пункті 36 рішення від 4 грудня 1995 року у справі «Белле проти Франції» (Bellet v. France) Європейський суд з прав людини зазначив, що стаття 6 Конвенції містить гарантії справедливого судочинства, одним з аспектів яких є доступ до суду. Рівень доступу, наданий національним законодавством, має бути достатнім для забезпечення права особи на суд з огляду на принцип верховенства права в демократичному суспільстві. Для того, щоб доступ був ефективним, особа повинна мати чітку практичну можливість оскаржити дії, які становлять втручання у її права.

Зміст висновків Європейського суду з прав людини у наведеному та інших рішеннях свідчать про те, що основною складовою права на суд є право доступу, в тому розумінні, що особі має бути забезпечена можливість звернутись до суду для вирішення певного питання, і що з боку держави не повинні чинитись правові чи практичні перешкоди для здійснення цього права. Розглядувана категорія разом із такими елементами як остаточність судового рішення та своєчасність виконання остаточних рішень, є невід`ємними складовими права на суд, яке, у свою чергу, посідає одне з основних місць у системі фундаментальних цінностей будь-якого демократичного суспільства.

Іншим не менш важливим елементом верховенства права є принцип правової визначеності; при реалізації права суб`єктові гарантуватися правова визначеність застосування судом правових норм, що регулюють його поведінку.

Офіційне розуміння правової визначеності як елемента верховенства права надано в пункті 3.1 мотивувальній частині рішення Конституційного Суду України від 29 червня 2010 року № 17-рп/2010 по справі №1-25/2010, відповідно до якого одним із елементів верховенства права є принцип правової визначеності, у якому стверджується, що обмеження основних прав людини та громадянина і втілення цих обмежень на практиці є допустимим за умови передбачуваності застосування правових норм, встановлюваних такими обмеженнями. Тобто, обмеження будь-якого права повинно базуватися на критеріях, які дадуть змогу передбачити юридичні наслідки своєї поведінки.

З огляду на викладене, а також зважаючи на протиправність аргументів митного органу, викладених у оскаржуваному рішенні, на думку суду, працівники митного органу протиправно не застосували перший метод визначення митної вартості товару за ціною угоди та визначили митну вартість товарів за резервним методом.

За таких обставин, суд приходить до висновку, що рішення про коригування митної вартості товарів № UA205030/2022/000086/2 від 27.12.2022 є протиправним, а відтак наявні правові підстави для його скасування.

Решта доводів учасників справи, в тому числі зазначені відповідачем у відзиві, не спростовують висновків суду щодо протиправності винесеного відповідачем оскаржуваного рішення про коригування митної вартості товарів.

З урахуванням наведеного, суд дійшов висновку, що митним органом оскаржуване рішення про коригування митної вартості товарів прийняте без урахуванням усіх обставин та без дотриманням норм чинного законодавства, тому підлягає скасуванню.

Відповідно до ч. 1 ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Частиною 2 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що позовні вимоги позивача підлягають задоволенню.

Розподіл судових витрат здійснюється відповідно до приписів ст. 139 КАС України.

Керуючись ст. 14, 22, 194, 243, 246, 249, 250, 255, 262, 295 КАС України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Адміністративний позов Приватної фірми "Артон" (проїзд Верещаківський, буд. 38-А, м. Харків, 61030, ) до Волинської митниці як відокремленого підрозділу Державної митної служби України (вул. Призалізнична, буд. 13, с. Римачі, Волинська область, 44350, ) про визнання протиправним та скасування рішення задовольнити.

Визнати протиправним та скасувати рішення Волинської митниці Державної митної служби України (вул. Призалізнична, буд. 13, с. Римачі, Волинська область, 44350, ) про коригування митної вартості № UA205030/2022/000086/2 від 27.12.2022.

Стягнути з Волинської митниці як відокремленого підрозділу Державної митної служби України (вул. Призалізнична, буд. 13, с. Римачі, Волинська область, 44350, ) за рахунок бюджетних асигнувань на користь Приватної фірми "Артон" (проїзд Верещаківський, буд. 38-А, м. Харків, 61030, ) сплачений судовий збір у розмірі 2147 (дві тисячі сто сорок сім) грн. 20 коп.

Рішення може бути оскаржене до Другого апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя О.М. Шляхова