Справа № 708/950/23
Суддя: Івахненко О. Г.
Дата ухвалення: 2023-09-14 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 708/950/23
Номер провадження № 2-а/708/33/23
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 вересня 2023 року

Чигиринський районний суд Черкаської області

в складі:

головуючої судді - Івахненко О.Г.,

при секретарі Тендітній Л.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження в м. Чигирині справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до начальника Департаменту патрульної поліції Національної поліції України Жукова Євгенія Олександровича, Управління патрульної поліції в Тернопільській області Департаменту патрульної поліції Національної поліції України про оскарження постанови у справі про адміністративне правопорушення у сфері дорожнього руху,-

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з вказаним адміністративним позовом про визнання незаконною (протиправною) та скасування із закриттям провадження у справі постанови серії ЕАС № 7482878 від 08.08.2023 року, винесену інспектором Управління патрульної поліції в Тернопільській області Департаменту патрульної поліції Національної поліції України старшим лейтенантом поліції Назаровим В.Ю., про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 5 ст. 121 КУпАП у виді штрафу у розмірі 510,00 грн.

В обґрунтування поданого позову зазначив, що 08.08.2023 року постановою поліцейського УПП в Тернопільській області Департаменту патрульної поліції старшого лейтенанта поліції Назарова В.Ю. його визнано винним та притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 5 ст. 121 КУпАП з накладенням адміністративного стягнення у виді штрафу у розмірі 510 грн. Вважає, що оскаржувана постанова винесена незаконно та необґрунтовано, винесена з численними грубими порушеннями порядку розгляду справи про адміністративне правопорушення, що виключає можливість притягнення його до адміністративної відповідальності.

Так, відповідач вже притягував його до адміністративної відповідальності по цій же події з винесенням постанови та накладенням штрафу у розмірі 510 грн.

Відповідно до рішення начальника УПП в Тернопільській області від 19.07.2023 року дана постанова була скасована з направленням справи на новий розгляд.

Справу було призначено до нового розгляду та розглянуто 08.08.2023 року без врахування його правової позиції. Інспектором поліції винесено фактично ідентичну попередній постанову, у якій змінено час події та додано два записи з бодікамер.

В той же час, винесення оскаржуваної постанови розпочато і проведено із порушенням ст. 222 КУпАП, оскільки після зупинки транспортного засобу позивача на обладнаному блок-пості поліцейський повідомив причину зупинки водій не був пристебнутий ременем безпеки під час руху транспортного засобу. З метою продовження спілкування позивач вийшов із автомобіля, оскільки у салоні спала малолітня дитина, а поліцейський попросив передати йому документи та пояснив, що проведе перевірку, на що він не заперечував.

Поліцейським не було оголошено про початок розгляду справи, не були роз`яснені права та обов`язки.

Під час спілкування із поліцейським позивач пояснив, що він є колишнім працівником правоохоронних органів та надав поліцейському своє пенсійне посвідчення, у якому зазначено про наявність у нього ІІ групи інвалідності.

Наближаючись до блок-посту, він здійснював зупинку в населеному пункті, а продовживши рух дорожнього знаку 5.45 (Кінець населеного пункту) не бачив. У самій постанові також зазначено, що він рухався у населеному пункті м. Зборів. Відповідно під час розгляду справи поліцейський не врахував, що у п. 2.3 п.п. в) ПДР України зазначено, що дозволяється не пристібатися в населених пунктах водіям і пасажирам з інвалідністю, фізіологічні особливості яких унеможливлюють користування ременями безпеки.

А згідно зі свідоцтвом про хворобу № 447 від 23.09.2015 року у позивача встановлено хворобу хребта.

Також оскаржувана постанова не містить усіх необхідних відомостей, розгляд справи проводився без його участі тим самим інспектором поліції, який виносив попередню скасовану постанову.

В оскаржуваній постанові змінено час скоєння правопорушення, не зазначено місце скоєння правопорушення.

Відповідно поліцейським прийнято рішення про притягнення до відповідальності позивача без всебічного, повного та об`єктивного з`ясування всіх обставин справи, не надано доказів на підтвердження наявності складу правопорушення.

Тому просить суд визнати незаконною (протиправною) постанову серії ЕАС № 7482878 від 08.08.2023 року, винесену інспектором Управління патрульної поліції в Тернопільській області Департаменту патрульної поліції старшим лейтенантом поліції Назаровим В.Ю. про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 5 ст. 121 КУпАП та накладення стягнення у виді штрафу у розмірі 510 грн. та скасувати її, а провадження у справі про адміністративне правопорушення закрити.

Сторони в судове засідання не викликалися.

Представниця відповідача Управління патрульної поліції в Тернопільській області Департаменту патрульної поліції Національної поліції України Лобач М.В. направила до суду відзив на позов, в якому зазначила, що 29.06.2023 року об 11 год. 25 хв. позивач керував транспортним засобом, обладнаним засобами пасивної безпеки, з непристебнутим ременем безпеки, чим порушив вимоги п. 2.3 в) ПДР України та скоїв правопорушення, відповідальність за яке передбачена ч. 5 ст. 121 КУпАП.

Постанова серії ЕАС № 7248876 від 29.06.2023 року про притягнення позивача до адміністративної відповідальності по вказаному факту та накладення стягнення у виді штрафу була скасована рішенням начальника УПП в Тернопільській області, а справу направлено на новий розгляд, про що письмово було проінформовано позивача із зазначенням часу та місця розгляду справи.

31.07.2023 року позивач направляв на адресу управління клопотання про перенесення розгляду справи та долучення додаткових доказів, однак жодних доказів долучено не було. За клопотанням ОСОБА_1 розгляд справи було перенесено, про що його повідомлено письмово із зазначенням дати і місця розгляду справи, а також роз`яснено, що у випадку неявки справа буде розглянута без його участі.

02.08.2023 року від позивача на адресу управління надійшли аналогічні за змістом клопотання, відповідь на які йому вже було надано.

При цьому представниця відповідача зазначає, що рекомендоване поштове повідомлення про перенесення розгляду справи на 08.08.2023 року Лісовому було вручено особисто, про що свідчать дані трекінгу і що спростовує його посилання на необізнаність про розгляд справи. Тому вважає, що позивач належним чином був повідомлений про час та місце розгляду його справи.

В п.7 оскаржуваної постанови зазначалось, що до неї додаються відеозаписи з відеореєстраторів № 475732 та № 473051, які також долучено до відзиву в якості доказу.

Вказаним відеозаписом зафіксовано факт керування водієм ОСОБА_1 автомобілем з непристебнутим паском безпеки, що не спростовує і сам позивач.

Посилання позивача на ряд порушень інспектором патрульної поліції процедури оформлення матеріалів є необгрунтованими, оскільки вся процедура зафіксована на відеореєстратор та повно і всебічно розглянута за результатами нового розгляду справи з винесенням оскаржуваної постанови.

Також представник відповідача зазначає, що всі водії повинні неухильно дотримуватись правил дорожнього руху, які є єдиними для всіх учасників дорожнього руху, і це правило не є виключенням для позивача.

Тому вважає, що інспектор поліції діяв в межах своїх повноважень та правомріно притягнув позивача до адміністративної відповідальності, у зв`язку з чим просить суд відмовити в задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 .

Позивач надав суду заперечення на відзив на позовну заяву, вказавши, що до відзиву не долучено підтвердження повноважень представника відповідача.

Також зазначає, що під час розгляду його клопотань із заявлених 4-х було розглянуто лише 1, що є порушенням вимог КУпАП. Тобто, на його думку, клопотання відповідачем залишені без уваги.

З відеозапису неможливо з впевненістю сказати, що він керує автомобілем з непристебнутим ременем безпеки, тому цей доказ є безпідставним, а звернення інспектора поліції було без дотримання процедурних норм. Тому просить відмовити у прийнятті відзиву на позовну заяву та задовольнити його позовні вимоги.

Суд, дослідивши в порядку спрощеного позовного провадження матеріали справи, приходить до таких висновків.

Згідно з ч.2 ст.19 Конституції України, органи державної влади їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ч.1 ст.77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких грунтуються її вимоги.

Згідно зі ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Разом з тим, як вбачається з положень ст. 252 КУпАП орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Згідно з ст. 6 Закону України «Про Національну поліцію» поліція у своїй діяльності керується принципом верховенства права, відповідно до якого людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Принцип верховенства права застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини.

Відповідно до ч. 1 ст. 7 Закону України «Про Національну поліцію» під час виконання своїх завдань поліція забезпечує дотримання прав і свобод людини, гарантованих Конституцією та законами України, а також міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, і сприяє їх реалізації.

Згідно з п.8 ч. 1 ст. 23 Закону України «Про Національну поліцію» поліція відповідно до покладених на неї завдань: у випадках, визначених законом, здійснює провадження у справах про адміністративні правопорушення, приймає рішення про застосування адміністративних стягнень та забезпечує їх виконання.

Відповідно до п.4 розділу І Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затвердженого Наказом Міністерства внутрішніх справ № 1395 від 07.11.2015 року, у разі виявлення правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, розгляд якого віднесено до компетенції Національної поліції України, поліцейський виносить постанову у справі про адміністративне правопорушення без складання відповідного протоколу. Постанова виноситься у разі виявлення адміністративних правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, передбачених деякими статтями КУпАП, у тому числі і ч.5 ст.121 КУпАП.

Відповідно до п.2 розділу ІІІ цієї Інструкції постанова у справі про адміністративне правопорушення, передбачене ч.5 ст.121 КУпАП виноситься на місці вчинення адміністративного правопорушення.

Відповідно до п.5 розділу ІІІ Інструкції поліцейський під час підготовки до розгляду справи про адміністративне правопорушення вирішує такі питання:

1) чи належить до його компетенції розгляд цієї справи;

2) чи правильно складено протокол (якщо складання протоколу передбачено КУпАП) та інші матеріали справи про адміністративне правопорушення;

3) чи повідомлено належним чином осіб, які беруть участь у розгляді справи, про час і місце її розгляду (якщо справа не розглядається на місці);

4) чи витребувано необхідні додаткові матеріали, які потрібні для вирішення справи;

5) чи підлягають задоволенню клопотання особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілого, їх законних представників і адвоката.

Розгляд справи про адміністративне правопорушення, передбачене ч.5 ст.121 КУпАП, відповідно до положень ст.222 КУпАП відноситься до компетенції Національної поліції України, тобто постанову винесено уповноваженою особою.

Відповідно до п.4 розділу ІІІ Інструкції особа, яка притягається до адміністративної відповідальності, користується правами, визначеними у ст.268 КУпАП, серед яких зокрема передбачено право при розгляді справи користуватися юридичною допомогою адвоката, іншого фахівця у галузі права, який за законом має право на надання правової допомоги особисто чи за дорученням юридичної особи.

Згідно з п.1 ст. 247 КУпАП обов`язковою умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність події та складу адміністративного правопорушення. Наявність події та складу адміністративного правопорушення доводиться шляхом надання доказів.

Водночас, відповідно до загальних положень ПДР, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 року № 1306, правила відповідно до Закону України «Про дорожній рух» встановлюють єдиний порядок дорожнього руху на всій території України. Учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил, а також бути взаємно ввічливими. Кожний учасник дорожнього руху має право розраховувати на те, що й інші учасники виконують ці Правила. Дії або бездіяльність учасників дорожнього руху та інших осіб не повинні створювати небезпеку чи перешкоду для руху, загрожувати життю або здоров`ю громадян, завдавати матеріальних збитків.

У відповідності до п.1.3 ПДР України, затверджених постановою КМ України № 1306 від 10.10.2001 року, що кореспондується з п.1.9. ПДР України учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил, за порушення яких вони несуть відповідальність згідно з законодавством.

У рішенні по справі «О`Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства» від 29 червня 2007 року, Європейський суд з прав людини у складі його Великої палати постановив, що будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі.

Судом встановлено, що відповідно до постанови серії ЕАС № 7482878 від 08.08.2023 року, винесеної інспектором Управління патрульної поліції в Тернопільській області Департаменту патрульної поліції Національної поліції України старшим лейтенантом поліції Назаровим В.Ю., ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 5 ст. 121 КУпАП та накладено стягнення у виді штрафу у розмірі 510,00 грн.

Зі змісту оскаржуваної постанови вбачається, що 29.06.2023 року об 11:25 год. водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом, обладнаним засобами пасивної безпеки, та був не пристебнутий ременем безпеки, чим порушив п. 2.3.в ПДР порушення правил користування ременем безпеки, за вчинення якого передбачена відповідальність ч. 5 ст. 121 КУпАП.

Суд бере до уваги, що у поданому позові позивач факту керування транспортним засобом в межах населеного пункту з не пристебнутим ременем безпеки не спростовує, підтверджуючи, що така подія дійсно мала місце і він дійсно керував автомобілем з не пристебнутим ременем безпеки, що підтверджується дослідженим судом відеозаписом з боді камери поліцейського.

А адміністративним правопорушенням відповідно до диспозиції частини 5 статті 121 Кодексу України про адміністративні правопорушення є порушення правил користування ременями безпеки або мотошоломами.

Як зазначалося вище, єдиний порядок дорожнього руху на всій території України встановлений Правилами дорожнього руху, затвердженими постановою КМУ від 10.10.2001 року № 1306.

Так, обов`язки і права водіїв транспортних засобів регламентовані Розділом 2 ПДР, відповідно до якого для забезпечення безпеки дорожнього руху водій зобов`язаний, зокрема, на автомобілях, обладнаних засобами пасивної безпеки (підголовники, ремені безпеки), користуватися ними і не перевозити пасажирів, не пристебнутих ременями безпеки.

Відповідно до п. п. в) п. 2.3 ПДР України для забезпечення безпеки дорожнього руху водій зобов`язаний на автомобілях, обладнаних засобами пасивної безпеки (підголовники, ремені безпеки), користуватися ними і не перевозити пасажирів, не пристебнутих ременями безпеки. Дозволяється не пристібатися в населених пунктах водіям і пасажирам з інвалідністю, фізіологічні особливості яких унеможливлюють користування ременями безпеки, водіям і пасажирам оперативних та спеціальних транспортних засобів.

Виходячи з цього, вище вказане загальнообов`язкове правило має виняток, відповідно до якого дозволяється не пристібатися в населених пунктах водіям і пасажирам з інвалідністю, фізіологічні особливості яких унеможливлюють користування ременями безпеки, водіям і пасажирам оперативних та спеціальних транспортних засобів.

З наведеного слідує, що дана норма закону не може поширюватися безумовно на всіх осіб із інвалідністю, а стосується лише окремої групи інвалідів, які мають певні фізіологічні особливості, і лише у випадку, що саме такі особливості унеможливлюють користування засобами пасивної безпеки.

Оскаржуючи постанову, позивач як на підстави, якими обгрунтовує позовні вимоги, посилається на:

- довідку до акту огляду МСЕК серії 12 ААА № 194445 від 17.11.2015 року, відповідно до якої йому безтерміново з 17.11.2015 року встановлено другу групу інвалідності внаслідок травми, пов`язаної з виконанням службових обов`язків, з визначеними протипоказаннями у виді важкої фізичної праці, праце пристосування, де у переліку рекомендацій щодо відновлення працездатності зазначено про лікування та нагляд у лікаря невролога, у тому числі стаціонарно;

- свідоцтво про хворобу № 447 від 23.09.2015 року, відповідно до якого йому встановлено діагноз: поширений остеохондроз, деформуючий спондильоз, клиновидна деформація тіла L 1 хребця, синдроми цервікалгії, люмбалгії без виражених загострень в стадії ремісії без порушення функції хребта.

Тобто, він вважає, що має право не використовувати засоби пасивної безпеки у межах населених пунктів у зв`язку із наявністю у нього ІІ групи інвалідності за вище вказаним діагнозом.

Відповідно до ч.1 ст.9 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

За приписами частин 1, 2 статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Аналізуючи матеріали даної справи, суд вважає не доведеним позивачем належними доказами, що встановлений у свідоцтві про хворобу діагноз є саме тими фізіологічними особливостями, які є підставою для надання йому можливості використовувати виняток із загального правила, закріпленого у п.п. в) п. 2.3 ПДР.

Також суд критично оцінює твердження позивача в частині допущення працівником поліції порушень під час повторного розгляду справи про адміністративне правопорушення, оскільки із наданих до позовної заяви матеріалів вбачається, що ОСОБА_1 письмово повідомляли про скасування постанови серії ЕАС № 7248876 від 29.06.2023 року за ч. 5 ст. 121 КУпАП та направлення даної справи на новий розгляд із запрошенням з`явитися для розгляду матеріалів, згідно наданих відповідачем доказів, рекомендоване поштове відправлення вчасно вручене особисто позивачеві, який неодноразово звертався до відповідача із заявами та клопотаннями щодо даної справи та дій працівників поліції, і що, в свою чергу, слугує підтвердженням дотримання працівником поліції вимог чинного законодавства щодо порядку проведення розгляду справи про адміністративне правопорушення та винесення постанови, а позивачем повною мірою використано передбачені законом засоби для захисту своїх прав і законних інтересів.

Суд також констатує, що інші можливі порушення, допущені під час розгляду справи про адміністративне правопорушення та винесення оскаржуваної постанови, на які посилається позивач, як то різниця у часі в кілька хвилин між первісною постановою, яку було скасовано, і оскаржуваною, вцілому не впливають на суть самого порушення та його наслідки, оскільки позивач в позовній заяві підтверджує факт керування транспортним засобом в межах населеного пункту з не пристебнутим ременем безпеки, тобто, підтверджує, що така подія дійсно мала місце, відтак факт порушення позивачем вимог ч.5 ст.121 КУпАП знайшов своє підтвердження в судовому засіданні та доведена дослідженого судом відеозаписом з боді камери поліцейського, а оскаржувана постанова винесена уповноваженою посадовою особою, в порядку та спосіб, встановлені законодавством, стягнення накладено в межах санкції статті КУпАП та з дотриманням строків накладення адміністративного стягнення.

Враховуючи вищевикладене, відсутність доказів неправомірності дій з боку відповідача, встановлені в судовому засіданні обставини, суд приходить до висновку про необґрунтованість вимог позивача.

Згідно ч. 3 ст. 286 КАСУ, за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право: залишити рішення суб`єкта владних повноважень без змін, а позовну заяву без задоволення; скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і надіслати справу на новий розгляд до компетентного органу (посадової особи); скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення; змінити захід стягнення в межах, передбачених нормативним актом про відповідальність за адміністративне правопорушення, з тим, однак, щоб стягнення не було посилено.

А тому постанову серії ЕАС № 7482878 від 08.08.2023 року слід залишити без змін, а позовну заяву - без задоволення.

Згідно з ч.1 ст.132 КАС України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Відповідно до ст. 7 Закону України «Про державний бюджет України на 2023 рік» прожитковий мінімум для працездатних осіб у 2023 році з 01 січня встановлений у розмірі 2684 грн.

Отже, судовий збір за подання до суду фізичною особою позовної заяви про оскарження постанови про адміністративне правопорушення у розмірі 0,2 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб становить 536,80 грн.

З урахуванням того, що позивач, як особа з інвалідністю 2 групи безтерміново /довідка до акту огляду МСЕК серії 12 ААА № 194445 від 17.11.2015 року/, при зверненні до суду був звільнений від сплати судового збору, тому судові витрати слід компенсувати за рахунок держави.

Керуючись ст.ст. 33, 122, 245, 251, 280 КУпАП, ст.ст.77, 132, КАС України, суд,-

УХВАЛИВ:

Адміністративний позов ОСОБА_1 до начальника Департаменту патрульної поліції Національної поліції України Жукова Євгенія Олександровича, Управління патрульної поліції в Тернопільській області Департаменту патрульної поліції Національної поліції України про оскарження постанови у справі про адміністративне правопорушення у сфері дорожнього руху залишити без задоволення.

Судові витрати компенсувати за рахунок держави.

Рішення може бути оскаржене до Шостого апеляційного адміністративного суду протягом десяти днів з дня його проголошення.

Суддя О.Г. Івахненко