Справа № 460/20420/23
Суддя: К.М. Недашківська
Дата ухвалення: 2023-09-13 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

РІВНЕНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

і м е н е м У к р а ї н и

13 вересня 2023 року м. Рівне №460/20420/23

Рівненський окружний адміністративний суд у складі головуючої судді К.М.Недашківської, за участю: секретаря судового засідання І.С.Ляшук; представника позивача І.Д.Комісарова; представника відповідача А.А.Гуменюка; представника третьої особи адвоката І.О.Грицай; розглянув у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом Державної екологічної інспекції Поліського округу до Рівненського відділу Державної виконавчої служби у Рівненському районі Рівненської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції, за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача Товариства з обмеженою відповідальністю «Колор С.І.М.», про визнання протиправним та скасувати рішення і зобов`язання вчинення певних дій.

До Рівненського окружного адміністративного суду надійшов позов Державної екологічної інспекції Поліського округу (далі позивач) до Рівненського відділу Державної виконавчої служби у Рівненському районі Рівненської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (далі відповідач), в якому позивач просить суд визнати протиправним та скасувати рішення від 16.08.2023 про повернення виконавчого документа без прийняття до виконання - виконавчого листа Рівненського окружного адміністративного суду від 22.06.2023 у справі №460/8668/20; зобов`язати відповідача відкрити виконавче провадження з примусового виконання виконавчого листа Рівненського окружного адміністративного суду від 22.06.2023 у справі №460/8668/20.

Заяви по суті справи.

Позовна заява обґрунтована тим, що позивач звернувся до виконавчого органу із заявою про відкриття виконавчого провадження з виконання Виконавчого листа №1 Рівненського окружного адміністративного суду. Проте, державним виконавцем винесене Повідомлення про повернення виконавчого документа стягувачу без прийняття до виконання від 16.08.2023 відповідно до пункту 7 частини четвертої статті 4 Закону України «Про виконавче провадження» - виконання рішення не передбачає застосування заходів примусового виконання рішень. Позивач вказує, що таке рішення є протиправним, оскільки Виконавчий лист №1 відповідає вимогам закону, а його виконання покладається саме на орган державної виконавчої служби, який повинен вживати відповідних заходів примусового виконання рішення.

Відзив на позовну заяву обґрунтований тим, що у виконавчого органу були наявні правові підстави для повернення виконавчого документа без прийняття до виконання, оскільки Виконавчий лист №1 винесений щодо часткового зупинення виробництва, виконання робіт, надання послуг Товариством з обмеженою відповідальністю «Колор С.І.М.», а отже не передбачає застосування заходів примусового виконання рішень; виконавчий документ не передбачає дій зобов`язального характеру.

Пояснення третьої особи обґрунтовані тим, що відповідач, повертаючи виконавчий документ без прийняття до виконання, діяв правомірно, а виконання судового рішення щодо часткового зупинення виробництва, виконання робіт, надання послуг Товариством з обмеженою відповідальністю «Колор С.І.М.» здійснюється органом, який звертався до суду з позовом про вжиття заходів реагування, тобто позивачем.

Ухвалою суду від 04.09.2023 позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження в адміністративній справі та призначено справу до розгляду за правилами загального позовного провадження, з врахуванням особливостей провадження у категорії справ з приводу оскарження рішень, дій або бездіяльності органу державної виконавчої служби, приватного виконавця (стаття 287 КАС України), у відкритому судовому засіданні на 13.09.2023.

Цією ж ухвалою залучено до участі у справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача Товариство з обмеженою відповідальністю «Колор С.І.М.».

У судове засідання 13.09.2023 прибув представник позивача, підтримав заявлені позовні вимоги та просив суд задовольнити позов у повному обсязі.

До суду також прибув представник відповідача, заперечив проти позовних вимог, та просив суд відмовити позивачу у задоволенні позову повністю.

Представник третьої особи заперечив проти позовних вимог повністю.

Відповідно до частини першої статті 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Суд при вирішенні справи керується принципами верховенства права, законності, рівності усіх учасників адміністративного процесу перед законом і судом, змагальності сторін, диспозитивності та офіційного з`ясування всіх обставин, гласності і відкритості адміністративного процесу.

Розглянувши матеріали та з`ясувавши всі обставини адміністративної справи, які мають юридичне значення для вирішення спору по суті, дослідивши наявні у справі докази у їх сукупності, суд

В С Т А Н О В И В:

Рішенням Рівненського окружного адміністративного суду від 20.10.2022 у справі №460/8668/20 у задоволенні позовних вимог Державної екологічної інспекції Поліського округу до Товариства з обмеженою відповідальністю «Колор С.І.М.» про застосування заходів реагування відмовлено повністю.

Постановою Восьмого апеляційного адміністративного суду від 09.05.2023 апеляційну скаргу Державної екологічної інспекції Поліського округу задоволено; рішення Рівненського окружного адміністративного суду від 20.10.2022 у справі №460/8668/20 скасовано та прийнято нову постанову, якою позов Державної екологічної інспекції Поліського округу задоволено; частково зупинено виробництво, виконання робіт, надання послуг Товариством з обмеженою відповідальністю «Колор С.І.М.» до:

1) отримання дозволу на викиди забруднюючих речовин в атмосферне повітря від додаткових стаціонарних джерел, з яких здійснюються викиди забруднюючих речовин в атмосферне повітря, що зазначені в Акті від 06.10.2020 № 482;

2) виконання вимог, передбачених умовами дозволу № -24 від 29.08.2018 на викиди забруднюючих речовин в атмосферне повітря від стаціонарних джерел щодо проведення виробничого контролю за охороною атмосферного повітря (безперервного та періодичного моніторингу), а також контролю за станом забруднення атмосферного повітря населених місць на межі санітарно-захисної зони.

Рівненський окружний адміністративний суд видав Виконавчий лист №1 від 22.06.2023 щодо виконання судового рішення із зазначенням резолютивної частини постанови суду апеляційної інстанції; боржник - Товариство з обмеженою відповідальністю «Колор С.І.М.»; стягувач Державна екологічна інспекція Поліського округу (а.с. 10).

Стягувач звернувся до виконавчого органу із заявою про відкриття виконавчого провадження з виконання Виконавчого листа №1 (а.с. 6).

Державним виконавцем сформоване рішення Повідомлення про повернення виконавчого документу стягувачу без прийняття до виконання від 16.08.2023 (далі Повідомлення) (а.с. 8).

Відповідно до оскаржуваного Повідомлення виконавчий документ повернуто без прийняття до виконання на підставі пункту 7 частини четвертої статті 4 Закону України «Про виконавче провадження».

Перевіривши правову та фактичну обґрунтованість оскаржуваного рішення Повідомлення, на відповідність вимогам частини другої статті 2 КАС України, суд зазначає таке.

I.

За приписами статті 1 Закону України «Про виконавче провадження» від 02.06.2016 №1404-VIII (далі Закон №1404-VIII), виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

За правилами пункту 1 частини першої статті 3 Закону №1404-VIII, відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню рішення на підставі таких виконавчих документів: виконавчих листів та наказів, що видаються судами у передбачених законом випадках на підставі судових рішень, рішень третейського суду, рішень міжнародного комерційного арбітражу, рішень іноземних судів та на інших підставах, визначених законом або міжнародним договором України.

Відповідно до частини першої статті 4 Закону №1404-VIII, у виконавчому документі зазначаються:

1) назва і дата видачі документа, найменування органу, прізвище, ім`я, по батькові та посада посадової особи, яка його видала;

2) дата прийняття і номер рішення, згідно з яким видано документ;

3) повне найменування (для юридичних осіб) або прізвище, ім`я та, за наявності, по батькові (для фізичних осіб) стягувача та боржника, їх місцезнаходження (для юридичних осіб) або адреса місця проживання чи перебування (для фізичних осіб), дата народження боржника - фізичної особи;

4) ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань стягувача та боржника (для юридичних осіб - за наявності);

реєстраційний номер облікової картки платника податків або серія та номер паспорта (для фізичних осіб, які через свої релігійні переконання в установленому порядку відмовилися від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків та повідомили про це відповідний контролюючий орган і мають відмітку в паспорті) боржника (для фізичних осіб - платників податків);

5) резолютивна частина рішення, що передбачає заходи примусового виконання рішень;

6) дата набрання рішенням законної сили (крім рішень, що підлягають негайному виконанню);

7) строк пред`явлення рішення до виконання.

Суд констатує, що Виконавчий лист №1 повністю відповідає вимогам, визначеним частиною першою статті 4 Закону №1404-VIII, а повернення виконавчого документа стягувачу не відбувалося на підставі пункту 6 частини четвертої статті 4 Закону №1404-VIII.

II.

Зі змісту оскаржуваного Повідомлення вбачається, що Виконавчий лист №1 повернутий стягувачу без прийняття до виконання відповідно до пункту 7 частини четвертої статті 4 Закону №1404-VIII.

За правилами пункту 7 частини четвертої статті 4 Закону №1404-VIII, виконавчий документ повертається стягувачу органом державної виконавчої служби, приватним виконавцем без прийняття до виконання протягом трьох робочих днів з дня його пред`явлення, якщо: виконання рішення не передбачає застосування заходів примусового виконання рішень.

У Повідомленні також зазначено, що виконавчим документом не передбачено дій зобов`язального характеру.

За приписами частини першої статті 5 Закону №1404-VIII, примусове виконання рішень покладається на органи державної виконавчої служби (державних виконавців) та у передбачених цим Законом випадках на приватних виконавців, правовий статус та організація діяльності яких встановлюються Законом України «Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів».

Відповідно до частини першої статті 18 Закону №1404-VIII, виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

За приписами пункту 1 частини другої статті 18 Закону №1404-VIII, виконавець зобов`язаний: здійснювати заходи примусового виконання рішень у спосіб та в порядку, які встановлені виконавчим документом і цим Законом.

Згідно з пунктом 1 частини першої статті 26 Закону №1404-VIII, виконавець розпочинає примусове виконання рішення на підставі виконавчого документа, зазначеного у статті 3 цього Закону за заявою стягувача про примусове виконання рішення.

За рішенням немайнового характеру виконавець у постанові про відкриття виконавчого провадження зазначає про необхідність виконання боржником рішення протягом 10 робочих днів (крім рішень, що підлягають негайному виконанню) (частина шоста статті 26 Закону №1404-VIII).

Відповідно до статті 63 Закону №1404-VIII, за рішеннями, за якими боржник зобов`язаний особисто вчинити певні дії або утриматися від їх вчинення, виконавець наступного робочого дня після закінчення строку, визначеного частиною шостою статті 26 цього Закону, перевіряє виконання рішення боржником.

Виконавець під час виконання рішення про заборону вчиняти певні дії або про утримання від вчинення певних дій доводить до відома боржника резолютивну частину такого рішення, про що складає відповідний акт. Після складення акта виконавець виносить постанову про закінчення виконавчого провадження.

Як зазначалося вище, оскаржуване Повідомлення сформоване з тих підстав, що виконання рішення не передбачає застосування заходів примусового виконання рішень.

Тобто, відповідач вважає, що заходи, зазначені у виконавчому листі, не належать до заходів зобов`язального характеру, а тому не підлягають виконанню органами державної виконавчої служби.

Аналіз положень частини першої статті 4 Закону №1404-VIII, якою визначені обов`язкові реквізити виконавчого документа, у взаємозв`язку з частиною четвертою цієї статті, якою визначені підстави для повернення без виконання виконавчого документа, свідчить, що органи державної виконавчої служби та в окремих випадках приватні виконавці здійснюють примусове виконання виключно тих судових рішень, резолютивна частина яких містить зобов`язання, що може бути виконане внаслідок застосування одного із заходів примусового виконання рішення.

До таких заходів примусового виконання рішення стаття 10 Закону №1404-VIII відносить: 1) звернення стягнення на кошти, цінні папери, інше майно (майнові права), корпоративні права, майнові права інтелектуальної власності, об`єкти інтелектуальної, творчої діяльності, інше майно (майнові права) боржника, у тому числі якщо вони перебувають в інших осіб або належать боржникові від інших осіб, або боржник володіє ними спільно з іншими особами; 2) звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інший дохід боржника; 3) вилучення в боржника і передача стягувачу предметів, зазначених у рішенні; 4) заборона боржнику розпоряджатися та/або користуватися майном, яке належить йому на праві власності, у тому числі коштами, або встановлення боржнику обов`язку користуватися таким майном на умовах, визначених виконавцем; 5) інші заходи примусового характеру, передбачені цим Законом.

Суд зазначає, що наведений перелік заходів процесуального примусу не є вичерпним, про що свідчить пункт 5 частини першої статті 10 Закону №1404-VIII.

Відповідно до частини першої статті 63 Закону №1404-VIII, за рішеннями, за якими боржник зобов`язаний особисто вчинити певні дії або утриматися від їх вчинення, виконавець наступного робочого дня після закінчення строку, визначеного частиною шостою статті 26 цього Закону, перевіряє виконання рішення боржником. Якщо рішення підлягає негайному виконанню, виконавець перевіряє виконання рішення не пізніш як на третій робочий день після відкриття виконавчого провадження.

У залежності від змісту зобов`язання до боржника можуть застосовуватися й інші заходи примусового виконання рішення, що забезпечують досягнення мети та завдання виконавчого провадження.

Виконавчий лист №1 стосується питання часткового зупинення виробництва, виконання робіт, надання послуг Товариством з обмеженою відповідальністю «Колор С.І.М.» до:

1) отримання дозволу на викиди забруднюючих речовин в атмосферне повітря від додаткових стаціонарних джерел, з яких здійснюються викиди забруднюючих речовин в атмосферне повітря, що зазначені в Акті від 06.10.2020 № 482;

2) виконання вимог, передбачених умовами дозволу № -24 від 29.08.2018 на викиди забруднюючих речовин в атмосферне повітря від стаціонарних джерел щодо проведення виробничого контролю за охороною атмосферного повітря (безперервного та періодичного моніторингу), а також контролю за станом забруднення атмосферного повітря населених місць на межі санітарно-захисної зони.

Нормативно-правовим актом, який визначає правові та організаційні засади здійснення державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності, повноваження органів державного нагляду (контролю), їх посадових осіб, є Закон України «Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності» від 05.04.2007 №877-V (далі Закон №877-V).

Відповідно до частини четвертої статті 4 Закону №877-V, виключно законами встановлюються:

органи, уповноважені здійснювати державний нагляд (контроль) у сфері господарської діяльності;

види господарської діяльності, які є предметом державного нагляду (контролю);

повноваження органів державного нагляду (контролю) щодо зупинення виробництва (виготовлення) або реалізації продукції, виконання робіт, надання послуг;

вичерпний перелік підстав для зупинення господарської діяльності;

спосіб та форми здійснення заходів здійснення державного нагляду (контролю);

санкції за порушення вимог законодавства і перелік порушень, які є підставою для видачі органом державного нагляду (контролю) припису, розпорядження або іншого розпорядчого документа.

Орган державного нагляду (контролю) не може здійснювати державний нагляд (контроль) у сфері господарської діяльності, якщо закон прямо не уповноважує такий орган на здійснення державного нагляду (контролю) у певній сфері господарської діяльності та не визначає повноваження такого органу під час здійснення державного нагляду (контролю).

За правилами частини п`ятої статті 4 Закону №877-V, виробництво (виготовлення) або реалізація продукції, виконання робіт, надання послуг суб`єктами господарювання можуть бути зупинені повністю або частково виключно за рішенням суду.

Відновлення виробництва (виготовлення) або реалізації продукції, виконання робіт, надання послуг суб`єктами господарювання після призупинення можливе з моменту отримання органом державного нагляду (контролю), який ініціював призупинення, повідомлення суб`єкта господарювання про усунення ним усіх встановлених судом порушень.

Відповідно до частини сьомої статті 7 Закону №877-V, на підставі акта, складеного за результатами здійснення заходу, в ході якого виявлено порушення вимог законодавства, орган державного нагляду (контролю) за наявності підстав для повного або часткового зупинення виробництва (виготовлення), реалізації продукції, виконання робіт, надання послуг звертається у порядку та строки, встановлені законом, з відповідним позовом до адміністративного суду. У разі необхідності вжиття інших заходів реагування орган державного нагляду (контролю) протягом п`яти робочих днів з дня завершення здійснення заходу державного нагляду (контролю) складає припис, розпорядження, інший розпорядчий документ щодо усунення порушень, виявлених під час здійснення заходу.

Суд зазначає, що часткове зупинення виробництва, виконання робіт, надання послуг як засіб реагування в сфері державного нагляду, є превентивним заходом, який в межах розгляду судової справи №460/8668/20 був спрямований на припинення Товариством порушення вимог законодавства про охорону атмосферного повітря, що негативно впливали на навколишнє середовище.

Отже, за судовим рішенням у справі №460/8668/20, яким застосовано захід реагування в сфері державного нагляду (контролю), суб`єкт господарювання, відносно якого вжито таких заходів контролю, зобов`язаний тимчасово зупинити виробництво, виконання робіт та надання послуг, до отримання дозволу на викиди забруднюючих речовин в атмосферне повітря та до виконання вимог, передбачених умовами дозволу №-24 від 29.08.2018.

За судовим рішенням суб`єкт господарювання зобов`язаний утриматись від вчинення дій на період до отримання ним передбачених дозвільних документів.

Отже, рішення суду про вжиття заходів реагування у справі №460/8668/20 установлює тимчасову заборону боржнику провадити виробництво, виконувати роботи та надавати послуги, що в розумінні статті 10 Закону №1404-VIII є одним із заходів примусового виконання рішення, за яким боржник зобов`язаний утриматись від вчинення певних дій (стаття 63 Закону №1404-VIII).

Суд зазначає, що відповідно до пункту 5 частини третьої статті 18 Закону №1404-VIII державний та приватний виконавець під час здійснення виконавчого провадження має право, зокрема, безперешкодно входити на земельні ділянки, до приміщень, сховищ, іншого володіння боржника - юридичної особи, проводити їхній огляд, примусово відкривати та опечатувати їх.

З урахуванням вказаного вище, доводи відповідача стосовно того, що Виконавчий лист №1 не передбачає заходів примусового виконання рішень і щодо неможливості його примусового виконання є помилковими та безпідставними.

III.

Аналіз положень частини першої статті 8 Закону №877-V у поєднанні з частиною 4 статті 4 Закону №877-V дає підстави для висновку, що повноваження органів державного нагляду (контролю) щодо зупинення виробництва (виготовлення) або реалізації продукції, виконання робіт, надання послуг; спосіб та форми здійснення заходів державного нагляду (контролю), встановлюються виключно законом.

Водночас Законом №877-V на Державну екологічну інспекцію Поліського округу, як орган державного нагляду (контролю), не покладено повноважень щодо практичної реалізації рішень судів, прийнятих за наслідками розгляду позовів про застосування заходів реагування в сфері державного нагляду.

Наявність у позивача (стягувача) функцій контролю за дотриманням суб`єктами господарювання вимог природоохоронного законодавства, у даному випадку, не виключає можливості звернення судового рішення до примусового виконання органами державної виконавчої служби.

В оскаржуваному Повідомленні також зазначено, що у разі невідповідності виконавчого документа передбаченим вимогам, стягувач має право звернутися до суду чи іншого органу, що видав виконавчий документ, щодо приведення його у відповідність із зазначеними вимогами.

Суд констатує, що таке зазначення в оскаржуваному Повідомленні є безпідставним, оскільки Виконавчий лист №1 відповідає вимогам статті 4 Закону №1404-VIII; оскаржуване Повідомлення не містить жодного опису невідповідності виконавчого документа вимогам статті 4 Закону №1404-VIII; оскаржуване Повідомлення не формувалося на підставі пункту 6 частини четвертої статті 4 Закону №1404-VIII.

Вказане свідчить про відсутність у відповідача правових підстав для повернення позивачу Виконавчого листа №1 без прийняття до виконання відповідно до пункту 7 частини четвертої статті 4 Закону №1404-VIII, у зв`язку з чим оскаржуване Повідомлення є протиправним та підлягає скасуванню.

IV.

Щодо позовної вимоги про зобов`язання відкрити виконавче провадження з примусового виконання Виконавчого листа №1, суд зазначає таке.

Відповідно до пункту 23 частини першої статті 4 КАС України, похідна позовна вимога - вимога, задоволення якої залежить від задоволення іншої позовної вимоги (основної вимоги).

За правилами пункту 2 частини другої статті 245 КАС України, у разі задоволення позову суд може прийняти рішення про: визнання протиправним та скасування індивідуального акта чи окремих його положень.

Частиною третьою статті 245 КАС України визначено, що у разі скасування нормативно-правового або індивідуального акта суд може зобов`язати суб`єкта владних повноважень вчинити необхідні дії з метою відновлення прав, свобод чи інтересів позивача, за захистом яких він звернувся до суду.

Відповідно до частини четвертої статті 245 КАС України, у випадку, визначеному пунктом 4 частини другої цієї статті, суд може зобов`язати відповідача - суб`єкта владних повноважень прийняти рішення на користь позивача, якщо для його прийняття виконано всі умови, визначені законом, і прийняття такого рішення не передбачає права суб`єкта владних повноважень діяти на власний розсуд.

У випадку, якщо прийняття рішення на користь позивача передбачає право суб`єкта владних повноважень діяти на власний розсуд, суд зобов`язує суб`єкта владних повноважень вирішити питання, щодо якого звернувся позивач, з урахуванням його правової оцінки, наданої судом у рішенні.

Вказана норма передбачає можливість зобов`язання суб`єкта владних повноважень вирішити питання, щодо якого звернувся позивач, у випадку якщо прийняття рішення на користь позивача передбачає право суб`єкта владних повноважень діяти на власний розсуд.

Тобто йдеться про поняття дискреції.

Під дискреційними повноваженнями слід розуміти надання органу або посадовій особі повноважень діяти на власний розсуд в межах закону. Зокрема, дискреційні повноваження полягають у тому, що суб`єкт владних повноважень може обирати у конкретній ситуації альтернативне рішення, яке є законним.

Дискреційні повноваження - це комплекс прав і зобов`язань представників влади як на державному, так і на регіональному рівнях, у тому числі представників суспільства, яких уповноважили діяти від імені держави чи будь-якого органу місцевого самоврядування, що мають можливість надати повного або часткового визначення і змісту, і виду прийнятого управлінського рішення. Також ця особа може вибирати рішення у передбачених для конкретних ситуацій нормативно-правових актах або схожих документах.

Відповідно до Рекомендацій Комітету Міністрів Ради Європи №R(80)2 щодо здійснення адміністративними органами влади дискреційних повноважень, прийнятої Комітетом Міністрів 11 березня 1980 року на 316-й нараді, під дискреційними повноваженнями слід розуміти повноваження, які адміністративний орган, приймаючи рішення, може здійснювати з певною свободою розсуду, тобто, коли такий орган може обирати з кількох юридично допустимих рішень те, яке він вважає найкращим за даних обставин.

Тобто, коли такий орган може обирати з кількох юридично допустимих рішень те, яке він уважає найкращим за конкретних обставин, та яке захистить або відновить порушене право.

Дискреційні повноваження можуть закріплюватися в нормативно-правових актах, проектах нормативно-правових актів такими способами:

1) за допомогою оціночних понять, наприклад: «за наявності поважних причин орган вправі надати …», «у виключних випадках особа, уповноважена на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, може дозволити…», «рішення може бути прийнято, якщо це не суперечить суспільним інтересам…» тощо;

2) шляхом перерахування видів рішень, що приймаються органом (особою, уповноваженою на виконання функцій держави або місцевого самоврядування), не вказуючи підстав для прийняття того чи іншого рішення або шляхом часткового визначення таких підстав;

3) шляхом надання права органу (особі, уповноваженій на виконання функцій держави або місцевого самоврядування) при виявленні певних обставин (настанні конкретних юридичних фактів) приймати чи не приймати управлінське рішення залежно від власної оцінки цих фактів;

4) за допомогою нормативних приписів, що містять лише окремі елементи гіпотези чи диспозиції правової норми, що не дозволяють зробити однозначний висновок про умови застосування нормативного припису або правові наслідки застосування такого припису.

Стосовно дискреційних повноважень, суд, за наслідками аналізу вказаних положень, зазначає, що такими є повноваження суб`єкта владних повноважень обирати у конкретній ситуації між альтернативами, кожна з яких є правомірною.

Прикладом таких повноважень є повноваження, які закріплені у законодавстві із застосуванням слова «може».

Дійсно суд не може зобов`язати суб`єкта владних повноважень обрати один з правомірних варіантів поведінки, оскільки який би варіант реалізації повноважень не обрав відповідач, кожен з них буде правомірним, а тому це не порушує будь-чиїх прав.

У даному ж випадку зобов`язання відповідача відкрити виконавче провадження з примусового виконання Виконавчого листа №1 жодним чином не впливає на дискреційні повноваження суб`єкта владних повноважень, оскільки йдеться про єдиний можливий правовий механізм захисту права позивача через констатацію факту протиправності оскаржуваного Повідомлення.

Суд зазначає, що Виконавчий лист №1 відповідає вимогам Закону №1404-VIII; відповідач не мав правових підстав для повернення Виконавчого листа №1 без прийняття до виконання у порядку пункту 7 частини четвертої статті 4 Закону №1404-VIII; законної альтернативи дій виконавчого органу у даному випадку немає, окрім як відкрити виконавче провадження за таким виконавчим документом та забезпечити виконання судового рішення, яке є обов`язковим.

За приписами статті 19 Конституції України від 28.06.1996 №254к/96-ВР, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідачем не доведено правомірність оскаржуваного Повідомлення в порядку статті 77 КАС України, а тому права та інтереси позивача підлягають судовому захисту шляхом визнання протиправним та скасування рішення суб`єкта владних повноважень та зобов`язання вчинити певні дії.

V.

За правилами частини першої статті 139 КАС України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

У спірних правовідносинах позивач не має статусу суб`єкта владних повноважень, а є особою, яка звернулася до адміністративного суду з позовом за захистом своїх прав та інтересів у зв`язку з прийняттям державною виконавчою службою (суб`єктом владних повноважень) протиправного рішення акта індивідуальної дії.

Тому на користь позивача підлягає стягненню сума судового збору у розмірі 2684,00 грн, сплачена відповідно до Платіжної інструкції від 25.08.2023 №351, за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень.

Керуючись статтями 241-246, 255, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

В И Р І Ш И В :

Адміністративний позов Державної екологічної інспекції Поліського округу (вулиця Леха Качинського, 12А, місто Житомир, 10014; ) до Рівненського відділу Державної виконавчої служби у Рівненському районі Рівненської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (вулиця Петра Могили, 22б, місто Рівне, 33001; ), за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача Товариства з обмеженою відповідальністю «Колор С.І.М.» (вулиця Центральна, 38, смт Клевань, Рівненський район, Рівненська область, 35312; ), про визнання протиправним та скасувати рішення і зобов`язання вчинення певних дій задовольнити повністю.

Визнати протиправним та скасувати Повідомлення про повернення виконавчого документу стягувачу без прийняття до виконання від 16.08.2023, винесене Рівненським відділом Державної виконавчої служби у Рівненському районі Рівненської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції щодо повернення Виконавчого листа №1 від 22.06.2023, виданого Рівненським окружним адміністративним судом у справі №460/8668/20.

Зобов`язати Рівненський відділ Державної виконавчої служби у Рівненському районі Рівненської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції відкрити виконавче провадження з виконання Виконавчого листа №1 від 22.06.2023, виданого Рівненським окружним адміністративним судом у справі №460/8668/20, за заявою стягувача Державної екологічної інспекції Поліського округу від 11.07.2023.

Стягнути на користь Державної екологічної інспекції Поліського округу суму судового збору у розмірі 2684 грн 00 коп за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень Рівненського відділу Державної виконавчої служби у Рівненському районі Рівненської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку апеляційного оскарження, а у разі їх апеляційного оскарження - з моменту проголошення судового рішення суду апеляційної інстанції.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення. Днем подання апеляційної скарги є день її надходження до відповідного суду. Строк подання апеляційної скарги не може бути поновлено. Апеляційна скарга подається безпосередньо до Восьмого апеляційного адміністративного суду.

Повний текст рішення складений 13 вересня 2023 року

Суддя К.М. Недашківська