Справа № 300/5202/23
Суддя: Гомельчук С.В.
Дата ухвалення: 2023-09-12 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ІВАНО-ФРАНКІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
"12" вересня 2023 р. справа № 300/5202/23
м. Івано-Франківськ
Івано-Франківський окружний адміністративний суд у складі:
судді Гомельчука С.В.,
ВСТАНОВИВ:
ОСОБА_1 звернувся до суду з адміністративним позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області про визнання відмови протиправною та зобов`язання до вчинення дій.
В обгрунтування позовних вимог позивач зазначив, що рішенням Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 20.01.2023 у справі №300/4956/22 зобов`язано зарахувати до його стажу період роботи з 26.05.2014 по 25.07.2022 в ООО "РН-БУРЕНИЕ" та призначити пенсію за віком на пільгових умовах за Списком №2 відповідно до частини 2 статті 114 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" з 09.11.2022. Відповідач рішення суду виконав, зарахувавши стаж роботи, та призначив пенсію у розмірі 2511, 60 грн, враховуючи надбавку за проживання в гірській місцевості, проте не прийняв до уваги при призначенні пенсії довідки про заробітну плату з російської федерації та відмовив у перерахунку пенсії, що суперечить нормам чинного законодавства.
З урахуванням викладеного, просить суд:
- визнати протиправною відмову ГУ ПФУ в Івано-Франківській області щодо нездійснення з 09.11.2022 перерахунку та виплати пенсії відповідно до довідки від 20.07.2022 №379, архівних довідок від 28.03.2022 №М-114, №М-116, №М-117, № М-118, №М-119, №М-120, №М-121, №М-122, №М-123, №М-124, №М-125 з урахуванням виплачених сум;
- зобов`язати ГУ ПФУ в Івано-Франківській області здійснити з 09.11.2022 перерахунок та виплату пенсії відповідно до довідки від 20.07.2022 №379, архівних довідок від 28.03.2022 №М-114, №М-116, №М-117, № М-118, №М-119, №М-120, №М-121,№М-122, №М-123, №М-124, №М-125, з урахуванням виплачених сум.
Ухвалою від 07.08.2023 відкрито провадження в даній адміністративній справі за правилами спрощеного позовного провадження, без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні).
Відповідач скористався правом на подання відзиву на позовну заяву, який надійшов на адресу суду 23.08.2023. Просив суд в задоволенні позову відмовити з урахуванням тієї обставини, що ОСОБА_1 отримує пенсію за віком на пільгових умовах (Список №2) відповідно до частини 2 статті 114 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" від 09.07.2003 №1058-VІ. Вказує, що позивач звертався щодо здійснення перерахунку та виплати пенсії відповідно до довідки від 20.07.2022 та архівних довідок від 28.03.2022, в свою чергу, 11.07.2023 йому надано відповідь №6139-5971/М-02/8-0900/23, яка носить інформаційний характер, по суті порушених питань. Відповідач вказав, що для проведення перерахунку з дати призначення пенсії відсутні підстави, оскільки повторно із заявою, форма якої визначена Порядком подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" від 25.11.2005 № 22-1 та додатково наданими документами, позивач не звертався, також відповідач зауважив, що з 01.01.2023 російська федерація припинила участь в Угоді про гарантії прав громадян держав-учасниць Співдружності Незалежних Держав у галузі пенсійного забезпечення від 13.03.1992 та Україна зі своєї сторони припинила участь з 19.06.2023. Орган пенсійного фонду вказав, що заробітна плата обчислюється за періоди страхового стажу, набутого на території України, на умовах, визначених частиною 1 статті 40 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування". Згідно із висновками судів, зокрема у постанові Третього апеляційного адміністративного суду від 23.07.2023 у справі №340/4434/22 вказано, що обов`язковою умовою для включення періоду роботи, яка виконувалась на території російської федерації, до страхового стажу є сплата внесків до Пенсійного фонду рф за цей період. Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду України від 29.03.2023 у справі №360/4129/20.
Дослідивши подані сторонами документи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив таке.
Постановою Восьмого апеляційного адміністративного суду від 09 травня 2023 апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області залишити без задоволення, а рішення Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 20 січня 2023 року по справі №300/4956/22 - без змін.
У матеріалах справи міститься довідка ООО "РН-БУРЕНИЕ" Иркутский филиал (мовою оригіналу) від 20.07.2022 №379 та архівні довідки Відділу у справах архіву (муніципальний архів) м.Ноябирськ, рф від 28.03.2022 №М-114, №М-116, №М-117, №М-118, №М-119, №М-120, №М-121, №М-122, №М-123, №М-124 та №М-125 щодо заробітної плати, отриманої позивачем за 2001-2013 роки.
Відповідно до довідки від 20.07.2022 №379 зазначено про суми нарахування заробітної плати у рублях, а також вказано, що на всі суми, включені у довідку, проведено відрахування в Пенсійний фонд російської федерації згідно встановлених тарифів.
Як встановлено судом, відповідачем не враховано заробітну плату позивача відповідно до вищевказаних довідок.
Позивач звернувся до пенсійного органу із заявою від 12.06.2023 про здійснення з 09.11.2022 перерахунку та виплати пенсії відповідно до довідки від 20.07.2022 №379, архівних довідок від 28.03.2022 №М-114, №М-116, №М-117, № М-118, №М-119, №М-120, №М-121,№М-122, №М-123, №М-124, №М-125, з урахуванням виплачених сум.
Листом від 11.07.2023 6139-5971/М-02/8-0900/23 відповідач повідомив, що заробітну плату за період з 01.07.2000 по 31.07.2022 враховано в нульовому обчисленні, оскільки в індивідуальних відомостях про застраховану особу (довідка ОК-5) відсутня інформація про оплату страхових внесків. До того ж, з 01.01.2023 рф в односторонньому порядку припинила участь в Угоді про гарантії прав громадян держав-учасниць Співдружності Незалежних Держав у галузі пенсійного забезпечення від 13.03.1992. Відтак, пенсія в розмірі 2511,60 грн призначена згідно з нормами чинного законодавства.
Не погоджуючись з такою відмовою, позивач звернувся до суду з цим позовом.
Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд зазначає про таке.
Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Частиною 1 статті 46 Конституції України визначено, що громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.
Закон України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" від 09 липня 2003 року № 1058-IV (далі - Закон № 1058-IV) визначає принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій, надання соціальних послуг з коштів Пенсійного фонду, що формуються за рахунок страхових внесків роботодавців, бюджетних та інших джерел, передбачених цим Законом, а також регулює порядок формування Накопичувального пенсійного фонду та фінансування за рахунок його коштів видатків на оплату договорів страхування довічних пенсій або одноразових виплат застрахованим особам, членам їхніх сімей та іншим особам, передбаченим цим Законом.
Відповідно до статті 1 Закону № 1058-IV (в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) у цьому Законі наведені нижче терміни вживаються в такому значенні:
застрахована особа - фізична особа, яка відповідно до цього Закону підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню і сплачує (сплачувала) та/або за яку сплачуються чи сплачувалися у встановленому законом порядку страхові внески на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування та до накопичувальної системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування;
страховий стаж - період (строк), протягом якого особа підлягала державному соціальному страхуванню, якою або за яку сплачувався збір на обов`язкове державне пенсійне страхування згідно із законодавством, що діяло раніше, та/або підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню згідно із цим Законом і за який сплачено страхові внески;
страхові внески - кошти відрахувань на соціальне страхування, збір на обов`язкове державне пенсійне страхування та страхові внески на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, сплачені (які підлягають сплаті) згідно із законодавством, що діяло раніше; надходження від сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, що спрямовуються на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування;
страхувальники - роботодавці та інші особи, які відповідно до закону сплачують єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування та/або є платниками відповідно до цього Закону.
Частиною 1 статті 9 Закону №1058 передбачено, що відповідно до цього Закону в солідарній системі призначаються такі пенсійні виплати: 1) пенсія за віком; 2) пенсія по інвалідності; 3) пенсія у зв`язку з втратою годувальника.
Статтею 26 Закону №1058 встановлені умови призначення пенсії за віком. За загальним правилом особи мають право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років за наявності відповідного стажу, визначеного у статті 26 Закону №1058, який у період з 1 січня 2022 року по 31 грудня 2022 року становить не менше 29 років.
Відповідно до абзацу першого частини другої статті 24 Закону № 1058-IV страховий стаж обчислюється територіальними органами Пенсійного фонду відповідно до вимог цього Закону за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку, а за періоди до впровадження системи персоніфікованого обліку - на підставі документів та в порядку, визначеному законодавством, що діяло до набрання чинності цим Законом.
Відповідно до частини першої статті 27 Закону № 1058-IV розмір пенсії за віком визначається за формулою: П = Зп х Кс, де: П - розмір пенсії, у гривнях; Зп - заробітна плата (дохід) застрахованої особи, визначена відповідно до статті 40 цього Закону, з якої обчислюється пенсія, у гривнях; Кс - коефіцієнт страхового стажу застрахованої особи, визначений відповідно до статті 25 цього Закону.
За бажанням застрахованої особи частина розміру пенсії за віком за період страхового стажу, набутого до дня набрання чинності цим Законом, може бути визначена відповідно до раніше діючого законодавства, а частина розміру пенсії за період страхового стажу, набутого після набрання чинності цим Законом, - відповідно до цього Закону (абзац перший частини другої статті 27 Закону № 1058-IV).
Відповідно до ст. 62 Закону України "Про пенсійне забезпечення" основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка.
Сторонами не заперечується, що позивач досяг пенсійного віку та має необхідний для призначення пенсії стаж. У даному випадку, судовим рішенням по справі № 300/4956/22 від 20.01.2023, яке набрало законної сили, підтверджений факт роботи позивача в ТОВ "РН-БУРЕНИЕ" у періоди, визначені у трудовій книжці та у довідках.
Також разом із заявою від 09.11.2022 про призначення пенсії за віком на пільгових умовах подавав, серед іншого, довідку Іркутського філіалу ТОВ "РН-БУРЕНИЕ" №379 від 20.07.2022 про заробітну плату. Згідно з вказаною довідкою ОСОБА_1 дійсно працював в Іркутському філіалі ТОВ "РН-БУРЕНИЕ" на посаді начальник служби з 10.08.2011 по 11.07.2012 та з 26.05.2014 по день видачі довідки. У цій довідці містяться суми заробітної плати, яку отримував позивач, а у примітках зазначено, що з усіх сум, включених у довідку, здійснювалися відрахування в Пенсійний Фонд рф згідно встановлених тарифів. Довідка видана на підставі розрахункових листів співробітника за період з 10.08.2011 по 22.07.2012, з 26.05.2014 по 30.06.2022, підписана заступником директора підприємства та головним бухгалтером, а вказані підписи засвідчені печаткою Іркутського філіалу ТОВ "РН-БУРЕНИЕ".
Отже, у вищевказані періоди роботи позивача в ТОВ "РН-БУРЕНИЕ" здійснювалися відрахування страхових внесків із його заробітної плати відповідно до чинного законодавства, а позивач набув право на зарахування таких періодів до страхового стажу на території російської федерації та, відповідно до умов Угоди про гарантії прав громадян держав-учасниць Співдружності Незалежних Держав у галузі пенсійного забезпечення від 13.03.1992 - і на території України.
У свою чергу, положеннями ч. 1 ст. 40 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" встановлено, що для обчислення пенсії враховується заробітна плата (дохід) за весь період страхового стажу починаючи з 1 липня 2000 року. За бажанням пенсіонера та за умови підтвердження довідки про заробітну плату первинними документами або в разі, якщо страховий стаж починаючи з 1 липня 2000 року становить менше 60 місяців, для обчислення пенсії також враховується заробітна плата (дохід) за будь-які 60 календарних місяців страхового стажу підряд по 30 червня 2000 року незалежно від перерв.
Для визначення розміру пенсії за віком відповідно до частини другої статті 27 цього Закону заробітна плата для обчислення частини пенсії за період страхового стажу до набрання чинності цим Законом визначається на умовах і в порядку, передбачених законодавством, що діяло раніше, а для обчислення частини пенсії за період страхового стажу після набрання чинності цим Законом - на умовах, передбачених абзацом першим цієї частини (абзац четвертий частини першої статті 40 Закону № 1058-IV).
Заробітна плата (дохід) за період страхового стажу до 1 липня 2000 року враховується для обчислення пенсії на підставі документів про нараховану заробітну плату (дохід), виданих у порядку, встановленому законодавством, за умови підтвердження довідки про заробітну плату первинними документами, а за період страхового стажу починаючи з 1 липня 2000 року - за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку (абзац п`ятий частини першої статті 40 Закону № 1058-IV).
На підставі частини 1 статті 44 Закону № 1058-IV, заява про призначення (перерахунок) пенсії та необхідні документи подаються до територіального органу Пенсійного фонду або до уповноваженого ним органу чи уповноваженій особі в порядку, визначеному правлінням Пенсійного фонду за погодженням із центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сферах трудових відносин, соціального захисту населення, особисто або через представника, який діє на підставі виданої йому довіреності, посвідченої нотаріально.
Відповідно до пункту 1 частини першої статті 45 Закону № 1058-IV пенсія призначається з дня звернення за пенсією, крім таких випадків, коли пенсія призначається з більш раннього строку: пенсія за віком призначається з дня, що настає за днем досягнення пенсійного віку, якщо звернення за пенсією відбулося не пізніше трьох місяців з дня досягнення особою пенсійного віку.
Згідно із пунктом 2.10 Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", затвердженого постановою правління ПФУ від 25 листопада 2005 року № 22-1, довідка про заробітну плату (дохід) особи видається на підставі особових рахунків, платіжних відомостей та інших документів про нараховану та сплачену заробітну плату підприємством, установою чи організацією, де працював померлий годувальник або особа, яка звертається за пенсією. Якщо такі підприємства, установи, організації ліквідовані або припинили своє існування з інших причин, то довідки про заробітну плату видаються правонаступником цих підприємств, установ чи організацій або архівними установами.
У випадках, коли архівні установи не мають можливості видати довідку за встановленою формою з розшифруванням виплачених сум за видами заробітку, вони можуть видавати довідки, що відповідають даним, наявним в архівних фондах, без додержання цієї форми.
Слід додати, що відповідно до частини першої статті 101 Закону України "Про пенсійне забезпечення" органи, що призначають пенсії, мають право вимагати відповідні документи від підприємств, організацій і окремих осіб, а також в необхідних випадках перевіряти обґрунтованість їх видачі. Згідно з частини 3 статті 44 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" органи Пенсійного фонду України мають право вимагати відповідні документи від підприємств, організацій і окремих осіб, видані ними для оформлення пенсії, а також у необхідних випадках перевіряти обґрунтованість їх видачі та достовірність поданих відомостей про осіб, які підлягають загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню, умови їх праці та інші відомості, передбачені законодавством для визначення права на пенсію.
З аналізу вищенаведених законів вбачається, що правом вимагати додаткові документи від підприємств, організацій і окремих осіб наділені лише органи, що призначають пенсії, а не особи, яким призначається пенсія.
Отже, у разі сумніву в розмірі заробітної платні, яка враховується при обчисленні пенсії, орган ПФУ має право вимагати відповідні документи від підприємств, організацій і окремих осіб, а також в необхідних випадках перевіряти обґрунтованість їх видачі. Наведене відповідає правовій позиції Верховного Суду, викладеній у постанові від 06.11.2019 у справі № 352/819/16-а.
За приписами Закону № 1058-IV законодавство про пенсійне забезпечення базується на Конституції України, складається з Основ законодавства України про загальнообов`язкове державне соціальне страхування, цього Закону, законів України Про недержавне пенсійне забезпечення, "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб", міжнародних договорів з пенсійного забезпечення, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України (далі - закони про пенсійне забезпечення), а також інших законів та нормативно-правових актів, прийнятих відповідно до законів про пенсійне забезпечення, що регулюють відносини у сфері пенсійного забезпечення в Україні. Якщо міжнародним договором України, згода на обов`язковість якого надана Верховною Радою України, встановлено інші норми, ніж ті, що передбачені законодавством України про пенсійне забезпечення, то застосовуються норми міжнародного договору.
На час звернення позивача із заявою про призначення пенсії в Україні діяла Угода про гарантії прав громадян держав-учасниць Співдружності Незалежних Держав у галузі пенсійного забезпечення від 13.03.1992 р. (далі за текстом - Угода), зобов`язання за якою були взяті дев`ятьма державами-учасницями СНД, серед яких Україна та Російська Федерація. Згідно зі ст.1 Угоди пенсійне забезпечення громадян держав-учасниць цієї Угоди та членів їхніх сімей здійснюється за законодавством держави, на території якої вони проживають. Статтею 6 Угоди передбачено, що призначення пенсій громадянам держав - учасниць Угоди проводиться за місцем проживання.
Для встановлення права на пенсію, в тому числі пенсію на пільгових умовах і за вислугу років, громадянам держав-учасниць Угоди враховується трудовий стаж, набутий на території будь-якої з цих держав, а також на території колишнього СРСР за час до набуття чинності цією Угодою.
Обчислення пенсій проводиться з заробітку (доходу) за періоди роботи, які зараховуються до трудового стажу. У разі, якщо в державах-учасницях Угоди запроваджена національна валюта, розмір заробітку (доходу) визначається виходячи з офіційно встановленого курсу на момент призначення пенсії.
Відповідно до частин 2, 3 статті 4 Угоди про співробітництво в галузі трудової міграції та соціального захисту трудящих-мігрантів від 15.04.1994 (ратифікована 11.07.1995 та чинна з 11.08.1995), сторонами за якою, серед інших, є Україна та російська федерація, трудовий стаж, зокрема стаж на пільгових підставах і за спеціальністю, взаємно визнається Сторонами.
Таким чином, на час розгляду заяви позивача, міжнародними договорами, укладеними між Україною та російською федерацією, передбачалося, що стаж, набутий на території будь-якої з держав-учасниць Угоди, та заробіток (дохід) за періоди роботи, які зараховуються до трудового стажу, враховуються при встановленні права на пенсію і її обчисленні. При цьому, обчислення стажу здійснюється згідно з законодавством Сторони, на території якої відбувалась трудова діяльність, а пенсійне забезпечення громадян держав-учасниць проводиться по законодавству держави, на території якого вони проживають. При цьому міжнародними договорами не передбачено, що умовою для зарахування стажу працівника на території іншої держави є сплата страхових внесків.
Суд враховує правову позицію Верховного Суду, викладену у постановах від 17.07.2019 у справі №144/669/17 та від 20.03.2019 у справі №688/947/17, згідно з якою, несплата страхувальником страхових внесків не може бути підставою для не зарахування до страхового стажу позивача періодів його роботи на такому підприємстві, оскільки працівник не несе відповідальності за неналежне виконання підприємством-страхувальником свого обов`язку сплати страхових внесків.
Оскільки зловживань з боку позивача не встановлено, враховуючи те, що наявні довідки ТОВ "РН-БУРЕНИЕ" для обчислення пенсії містять всі необхідні відомості , беручи до уваги те, що в порядку виконання обов`язку, визначеного ч. 2 ст. 77 КАС України відповідачем не надано доказів недостовірності внесених у довідки показників заробітної плати, відповідачем не надано до суду інших розрахунків сум заробітної плати позивача за спірний період, а тому підстав для не врахування у розрахунок пенсії даних заробітної плати, зазначених у довідках ТОВ "РН-БУРЕНИЕ", немає.
Європейський суд з прав людини неодноразово у своїх рішеннях зазначав, що предмет і мета Конвенції як інструменту захисту прав людини потребують такого тлумачення і застосування її положень, завдяки яким гарантовані нею права були б не теоретичними чи ілюзорними, а практичними та ефективними (пункт 53 рішення у справі "Ковач проти України" від 07 лютого 2008 року, пункт 59 рішення у справі "Мельниченко проти України" від 19 жовтня 2004 року, пункт 50 рішення у справі "Чуйкіна проти України" від 13 січня 2011 року, пункт 54 рішення у справі "Швидка проти України" від 30 жовтня 2014 року тощо).
Це означає, що суд має оцінювати фактичні обставини справи з урахуванням того, що права, гарантовані Конституцією України та Конвенцією про захист прав людини та основоположних свобод, мають залишатися ефективними та людину не можна ставити в ситуацію, коли вона завідомо не може реалізувати своїх прав.
Відповідно до частини другої статті 6 КАС України суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського суду з прав людини.
За статтею 14 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод користування правами та свободами, визнаними в цій Конвенції, має бути забезпечене без дискримінації за будь-якою ознакою.
Отже, позивач опинився в ситуації, що відповідно позбавляє його можливості забезпечити належний захист своїх прав.
Суд звертає увагу на те, що відповідно до частини третьої статті 23 Загальної Декларації прав людини, пункту 4 частини першої Європейської Соціальної хартії та частини третьої статті 46 Конституції України кожна особа похилого віку має право на справедливу і задовільну винагороду, соціальний захист, за роки важкої праці та шкідливих робіт, - яка є основним джерелом існування для них самих та їхніх сімей.
Враховуючи викладене, суд вважає, що у даному випадку і при обставинах, що склались у зв`язку з введенням воєнного стану в Україні, відмова відповідачем - органом державної влади позивачу - фізичній особі у реалізації її права на отримання пенсії з підстави несплати страхувальником страхових внесків , а також видачі довідок про заробітну плату підприємством, що розташоване на території російської федерації та неможливості проведення перевірки відповідності змісту довідок про заробітну плату для обчислення пенсії первинними документами, оскільки такі документи знаходяться на території рф, містить формальний підхід, не відповідає принципу верховенства права та порушує баланс між конституційним правом позивача на соціальне забезпечення та завданням відповідача щодо перевірки правильності нарахування пенсії.
Відсутність у відповідача можливості здійснити перевірку відомостей про заробітну плату не може бути підставою для відмови особі у реалізації наявного права на пенсійне забезпечення.
Статтею 76 КАС України визначено, що достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.
Підсумовуючи викладене вище, суд доходить висновку про задоволення позовних вимог у повному обсязі.
Що стосується судового збору, то слід зазначити, що відповідно до квитанції від 01.08.2023 позивачем сплачено судові витрати на суму 1073 грн. 60 коп. Враховуючи положення ст. 139 КАС України судовий збір підлягає відшкодуванню за рахунок бюджетних асигнувань відповідача.
На підставі статті 129-1 Конституції України, керуючись статтями 139, 241-246, 250 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -
ВИРІШИВ:
Позов задовольнити повністю.
Визнати протиправною відмову Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області щодо нездійснення з 09.11.2022 перерахунку та виплати пенсії ОСОБА_1 відповідно до довідки від 20.07.2022 №379, архівних довідок від 28.03.2022 №М-114, №М-116, №М-117, № М-118, №М-119, №М-120, №М-121, №М-122, №М-123, №М-124, №М-125 з урахуванням виплачених сум.
Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів, з дня складення повного судового рішення.

Апеляційна скарга подається до Восьмого апеляційного адміністративного суду.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Гомельчук С.В.