Справа № 120/14087/23
Суддя: Сало Павло Ігорович
Дата ухвалення: 2023-09-14 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

14 вересня 2023 р. Справа № 120/14087/23

Вінницький окружний адміністративний суд у складі судді Сала Павла Ігоровича, розглянувши в місті Вінниці у письмовому провадженні заяву представника позивача про забезпечення позову в адміністративній справі за позовом ОСОБА_1 , від імені та в інтересах якого діє адвокат Мирополець Денис Олександрович, до Центральної військово-лікарської комісії Міністерства оборони України, військово-лікарської комісії військової частини НОМЕР_1 Міністерства оборони України про визнання протиправними та скасування постанови і рішення,

УСТАНОВИВ:

12.09.2023 поштою до суду надійшла позовна заява за підписом адвоката Миропольця Д.О., подана від імені та в інтересах позивача ОСОБА_1 про визнання протиправними та скасування постанови військово-лікарської комісії військової частини НОМЕР_1 Міністерства оборони України, оформленої довідкою № 2338 від 14.04.2023, та рішення Центральної військово-лікарської комісії Міністерства оборони України, оформленого листом за вих. № 598/5021 від 07.06.2023, якими позивача визнано придатним до проходження військової служби.

Позивач вважає, що зазначені рішення військово-лікарських комісій не відповідають нормам чинного законодавства, прийняті з порушенням визначеної процедури та без врахування і оцінки реального стану здоров`я позивача.

Разом з позовною заявою представником позивача також подано заяву про забезпечення позову у спосіб зупинення оскаржуваних постанови і рішення відповідачів до набрання рішенням суду у цій справі законної сили.

Заява обґрунтовується тим, що позивач є солдатом за призовом у військовій частині НОМЕР_2 та отримав поранення 03.03.2023 внаслідок участі у бойових діях. У подальшому позивач пройшов військово-лікарську комісію у військовій частині НОМЕР_1 (далі ВЛК) та отримав постанову, оформлену довідкою № 2338 від 15.04.2023, згідно з якою його визнано придатним до військової служби. Водночас у вказаній довідці не зазначено на підставі якої статті графи ІІ Розкладу хвороб, станів та фізичних вад, що визначають ступінь придатності до військової служби, позивачу встановлена придатність до військової служби, чим допущено порушення п. 1.2. ч. 1 розділу ІІ Наказу від 14.08.2008 № 402 Міністерства оборони України "Про затвердження Положення про військово-лікарську експертизу в Збройних Силах України". Відтак позивач звернувся до Центральної військово-лікарської комісії Міністерства оборони України (далі ЦВЛК) із заявою про перегляд вищезазначеної постанови, однак рішенням, оформленим листом № 598/5021 від 07.06.2023 позивача повідомлено про відсутність підстав для перегляду постанови ВКЛ.

Представник позивача зазначає, що внаслідок отриманих поранень стан здоров`я позивача значно погіршився, що фактично унеможливлює подальше повноцінне несення ним військової служби. У зв`язку з цим він потребує проведення повторного медичного огляду на предмет визначення ступеня його придатності та направлення на лікування у цивільних закладах охорони здоров`я згідно з отриманими рекомендаціями.

Відтак представник позивача вважає, що невжиття заходів забезпечення позову шляхом зупинення дії оскаржуваних постанови ВКЛ та рішення ЦВЛК може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ж ефективний захист чи поновлення порушених прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся до суду.

Частиною першою статті 154 КАС України визначено, що заява про забезпечення позову розглядається судом, у провадженні якого перебуває справа або до якого має бути поданий позов, не пізніше двох днів з дня її надходження, без повідомлення учасників справи.

Враховуючи наведене та беручи до уваги, що матеріалів справи достатньо для вирішення відповідного процесуального питання, заява про забезпечення позову розглядається судом без повідомлення (виклику) учасників справи (у письмовому провадженні).

Відповідно до частин першої та другої статті 150 КАС України суд за заявою учасника справи або з власної ініціативи має право вжити визначені цією статтею заходи забезпечення позову.

Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо: 1) невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду; або 2) очевидними є ознаки протиправності рішення, дії чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень, та порушення прав, свобод або інтересів особи, яка звернулася до суду, таким рішенням, дією або бездіяльністю.

Отже, підставою для вжиття заходів забезпечення адміністративного позову можуть бути такі обставини:

1) невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду;

2) невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду;

3) очевидність ознак протиправності рішення, дії чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень;

4) очевидність порушення прав, свобод або інтересів особи, яка звернулася до суду, таким рішенням, дією або бездіяльністю.

Водночас згідно з ч. 1 ст. 151 КАС України адміністративний позов може бути забезпечено: 1) зупиненням дії індивідуального акта або нормативно-правового акта; 2) забороною відповідачу вчиняти певні дії; 4) забороною іншим особам вчиняти дії, що стосуються предмета спору; 5) зупиненням стягнення на підставі виконавчого документа або іншого документа, за яким стягнення здійснюється у безспірному порядку.

Таким чином, суд повинен у кожному випадку, виходячи з конкретних доказів, встановити, чи є хоча б одна з названих обставин, і оцінити, чи не може застосуванням заходів забезпечення позову бути завдано ще більшої шкоди, ніж та, якій можна запобігти.

При суд, вирішуючи питання про забезпечення позову, надає оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення адміністративного суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.

Крім того, у питаннях забезпечення позову суд повинен брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені, у зв`язку із застосуванням відповідних заходів. Також суд має враховувати співмірність вимог заяви про забезпечення позову із заявленими позовним вимогам та обставинам справи.

За наслідками розгляду поданої заяви з урахуванням наведених у ній доводів суд доходить висновку, що заявником не доведено та документально не підтверджено обставини, які б вказували на очевидну небезпеку заподіяння шкоди правам, свободам та інтересам позивача, які б унеможливили захист його прав, свобод та інтересів без вжиття відповідних заходів до ухвалення рішення у справі.

Звернувшись до суду з заявою про забезпечення позову представник позивача фактично лише вказує на дії, які можуть бути вчинені в майбутньому та які, на його думку, можуть ускладнити виконання рішення суду, однак не наводить жодних фактів на підтвердження того, що для прав або інтересів позивача у спірних правовідносинах існує реальна загроза, що відповідач чи треті особи умисно діють недобросовісно на шкоду таким права або інтересам і що ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, на захист яких подано адміністративний позов, є неможливим без вжиття заходів забезпечення позову.

Про відсутність вказаних обставин, на думку суду, додатково свідчить та обставина, що оскаржувані рішення датовані ще 15.04.2023 та 07.06.2023. Водночас із позовом до суду про їх скасування позивач звернувся лише 07.09.2023.

Окрім того, з врахуванням позовних вимог, в яких позивач просить визнати протиправною та скасувати постанову ВКЛ, оформлену довідкою № 2338 від 15.04.2023, а також визнати протиправним та скасувати рішення ЦВЛК, оформлене листом № 598/5021 від 07.06.2023, та зобов`язати ЦВЛК повторно провести огляд позивача з метою встановлення причинного зв`язку захворювань та визначення придатності до військової служби та прийняти нову постанову, оскаржувані рішення та дії відповідачів підлягають дослідженню під час розгляду справи по суті, а тому не є достатніми та переконливими для висновку про наявність очевидної небезпеки заподіяння шкоди правам, свободам та інтересам позивача та неможливості їх відновлення прийнятим судом рішенням і, як наслідок, необхідності застосування заходів забезпечення позову за правилами, встановленими статтями 150-151 КАС України.

Суд звертає увагу на те, що застосування такого заходу забезпечення позову, який просить позивач, є неможливим без надання оцінки законності спірним постанові та рішенню, що, однак, входить до предмету доказування у цій справі.

На цьому етапі суд позбавлений можливості встановити наявність ознак протиправності оскаржуваних постанови та рішення. Крім того, встановлення ознак їх протиправності є фактично вирішенням адміністративного спору по суті, враховуючи предмет позову, що є неприпустимим на цій стадії судового процесу.

Вживаючи заходи забезпечення позову у відповідний спосіб до встановлення протиправності або правомірності прийняття оскаржуваних рішень, суд фактично до вирішення справи по суті усуне всі наслідки, які на підставі цих рішень були або можуть бути застосовані до позивача, що є неможливим та порушуватиме принцип рівності сторін, регламентований статтею 8 КАС України.

Виходячи із завдання адміністративного судочинства та цілей, які спрямовані на вжиття заходів забезпечення позову, суд доходить висновку, що представником позивача не наведено обґрунтованих підстав, які б вказували на існування очевидної небезпеки заподіяння шкоди правам та інтересам позивача до ухвалення рішення в цій адміністративній справі.

Водночас ймовірне настання певних негативних наслідків для позивача у спірних правовідносинах ще не є беззаперечним свідченням необхідності вжиття судом заходів забезпечення адміністративного позову. Адже чинне законодавство передбачає захист порушеного права, в тому числі шляхом оскарження відповідних рішень та дій суб`єкта владних повноважень, чи відшкодування шкоди, заподіяної вчиненими протиправними рішеннями, діями або бездіяльністю суб`єкта владних повноважень, або іншим порушенням прав, свобод та інтересів суб`єктів публічно-правових відносин, що свідчить про наявність механізмів для відновлення прав позивача, якщо таке буде підтверджено за результатами вирішення спору по суті.

Отже, судом не встановлено існування обставин для забезпечення позову, передбачених частиною другою статті 150 КАС України.

Відтак у задоволенні заяви про забезпечення позову належить відмовити.

Керуючись ст.ст. 150-154, 156, 248, 256, 294 КАС України, суд

УХВАЛИВ:

Відмовити у задоволенні заяви представника позивача про забезпечення позову ОСОБА_1 до Центральної військово-лікарської комісії Міністерства оборони України, військово-лікарської комісії військової частини НОМЕР_1 Міністерства оборони України про визнання протиправними та скасування постанови і рішення.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею.

Ухвала з питань забезпечення адміністративного позову може бути оскаржена. Оскарження ухвали про забезпечення позову не зупиняє її виконання, а також не перешкоджає подальшому розгляду справи.

Відповідно до положень ст. 295 КАС України апеляційна скарга на ухвалу суду може бути подана протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення (складання).

Ухвала складена та підписана суддею 14.09.2023.

Суддя Сало Павло Ігорович