Справа № 580/6160/23
Суддя: Алла РУДЕНКО
Дата ухвалення: 2023-09-12 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 вересня 2023 року справа № 580/6160/23

м. Черкаси

Черкаський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Руденко А.В.,

за участю:

секретаря судового засідання Могили І.В.,

представника відповідача Сиротюка Д.В. (самопредставництво),

розглянувши у судовому засіданні в спрощеному позовному провадженні в приміщенні суду адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Управління забезпечення примусового виконання рішень у Черкаській області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) про визнання незаконною та скасування постанови про стягнення виконавчого збору та стягнення моральної шкоди, -

встановив:

17.07.2023 до Черкаського окружного адміністративного суду звернулась ОСОБА_1 з позовною заявою до Управління забезпечення примусового виконання рішень у Черкаській області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ), в якій просить:

- визнати незаконною та скасувати постанову заступника начальника відділу примусового виконання рішень у Черкаській області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Харченко К.І. від 23.09.2022 про стягнення виконавчого збору у сумі 14897,32 грн;

- стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Управління забезпечення примусового виконання рішень у Черкаській області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) на користь позивачки 50 000 (п`ятдесят тисяч) гривень моральної шкоди.

Обгрунтовуючи позовні вимоги позивач зазначає, що приватним нотаріусом Дніпровського міського нотаріального округу Бондар Іриною Михайлівною 17.10.2018 був виданий виконавчий напис, зареєстрований в книзі за №1678, про звернення стягнення на належний позивачці житловий будинок АДРЕСА_1 , яким було забезпечено виконання кредитного договору №CSR0G від 02.04.2008, укладеного між ПАТ КБ «Приватбанк» та ОСОБА_2 . На підставі вказаного виконавчого напису було відкрито виконавче провадження ВП №61659795.

Постановою Черкаського апеляційного суду від 22.07.2021 у справі №691/1323/20 визнано таким, що не підлягає виконанню виконавчий напис, вчинений 17.10.2018 року приватним нотаріусом Дніпровського міського нотаріального округу Бондар І. М. зареєстрований в реєстрі за №1678, про звернення стягнення на житловий будинок по АДРЕСА_1 , яким забезпечено виконання кредитного договору № CSR0G від 02.04.2008 року, укладеного між ПАТ КБ «ПриватБанк» (правонаступником якого є АТ КБ «ПриватБанк») та ОСОБА_2 . У зв`язку з визнанням виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, виконавче провадження ВП №61659795 було закінчено.

Проте, 23.09.2022 державним виконавцем було винесено постанову про стягнення з позивача виконавчого збору у сумі 14 897 грн 32 коп., яку позивач вважає протиправною та такою, що підлягає скасуванню, оскільки виконавчий напис був визнаний таким, що не підлягає виконанню, отже державний виконавець не мав права стягувати виконавчий збір.

Також позивач вважає, що наявні підстави для стягнення з відповідача моральної шкоди у сумі 50 000 грн, оскільки відповідачем були порушені норми Закону України «Про виконавче провадження», що зумовило позивача докладати більше зусиль для організації свого життя. Крім цього, протягом двох років від посадових осіб відповідача отримувала телефонні виклики з погрозами звернення стягнення на належний позивачу будинок. Також внаслідок блокування карткового рахунку позивач втратила єдиний дохід у вигляді пенсії. Вказані обставини зумовили погіршення стану здоров`я позивача.

Відповідач проти позову заперечив. 01.09.2023 надав відзив на позовну заяву, в якому зазначив, що на виконанні у відповідача перебуває виконавче провадження АСВП №70071630 з примусового виконання постанови ВП №61659795 від 23.09.2022 про стягнення з позивача виконавчого збору у розмірі 14 897 грн 32 коп. Постанова про відкриття виконавчого провадження від 13.10.2022 була направлена позивачу рекомендованим листом з трек-номером 949.

18.10.2022 державним виконавцем було винесено постанову про звернення стягнення на кошти на рахунках боржника та направлено до АТ КБ «Приватбанк», яка була прийнята останнім до виконання. Повідомлень, що наявні на картковому рахунку кошти мають спеціальний статус та що на них не може бути звернено стягнення, від АТ КБ «Приватбанк» не надходило.

У провадженні відповідача перебувало виконавче провадження №61659795 з виконання виконавчого напису нотаріуса №1678 від 17.10.2018 про звернення стягнення на предмет іпотеки, а саме: житловий будинок, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , що належить на праві власності ОСОБА_1 . Виконавчий напис був повернутий стягувачу на підставі п. 9 ч. 1 ст. 37 Закону України «Про виконавче провадження» у зв`язку з тим, що Верховною Радою України був прийнятий Закон №2455-ІХ від 27.07.2022, відповідно до якого на час дії в Україні воєнного стану забороняється примусове виконання виконавчих написів нотаріусів.

Відповідно до п. 3 ст. 40 Закону України «Про виконавче провадження» у разі повернення виконавчого документа стягувачу з підстав, передбачених пунктами 1,3,4,6 частини першої статті 37 цього Закону закінчення виконавчого провадження з підстав. передбачених пунктами 1.2,4.6,9 (крім випадку, передбаченою частиною 9 статті 27 цього Закону), 11.14 і 15 частини першої статті 39 цього Закону, якщо виконавчий збір не стягнуто, державний виконавець не пізніше наступного робочого дня з дня повернення виконавчого документа (закінчення виконавчого провадження) виносить постанову про стягнення виконавчого збору, яку виконує в порядку, встановленому цим Законом.

Оскільки виконавчий напис нотаріуса №1678 від 17.10.2018 був повернутий стягувачу, державним виконавцем була винесена постанова ВП №61659795 від 23.09.2022 про стягнення з позивача виконавчого збору у розмірі 14 897 грн 32 коп.

При відкритті виконавчого провадження ВП №70071630 постанова Черкаського апеляційного суду від 22.07.2021 у справі №691/1323/20 не містилась в матеріалах справи, тому у державного виконавця не було підстав застосувати п. 7 ч. 1 ст. 27 Закону України «Про виконавче провадження».

Щодо стягнення моральної шкоди у сумі 50 000 грн зазначив, що позивач не довела ні факту завдання моральної шкоди, ні причинно-наслідкового зв`язку між діями посадових осіб відповідача та заподіянням позивачу моральної шкоди.

З вказаних підстав просив у задоволенні позову відмовити.

Ухвалою судді від 21.08.2023 прийнято позовну заяву до розгляду, відкрито спрощене позовне провадження у справі та призначено судове засідання для розгляду справи по суті.

Позивач у судове засідання не прибула. Про причини неявки суд не повідомила. Була належним чином повідомлена про дату, час та місце судового засідання.

Згідно частини 3 статті 268 Кодексу адміністративного судочинства України неприбуття у судове засідання учасника справи, повідомленого відповідно до положень цієї статті, не перешкоджає розгляду справи у судах першої та апеляційної інстанцій.

Зважаючи на викладене суд здійснює розгляд справи за відсутності позивача.

З`ясувавши доводи учасників справи, викладені у заявах по суті, дослідивши подані письмові докази, суд встановив наступне.

17.10.2018 приватним нотаріусом Дніпровського міського нотаріального округу Бондар І.М. був виданий виконавчий напис, зареєстрований у книзі за №1678, про звернення стягнення на предмет іпотеки, а саме житловий будинок, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , що належить на праві власності ОСОБА_1 .

Виконавчий напис №1678 від 17.10.2018 був поданий до органів державної виконавчої служби, на виконання якого постановою в.о. начальника Городищенського районного відділу державної виконавчої служби ЦМУМЮ (м. Київ) 26.03.2020 було відкрито виконавче провадження ВП №61659795.

Згідно постанови про прийняття виконавчого провадження від 19.10.2020 ВП№61659795 виконавче провадження №61659795 прийнято старшим державним виконавцем Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Черкаській області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Яжуком С.С.

Постановою Черкаського апеляційного суду від 22.07.2021 у справі №691/1323/20 визнано таким, що не підлягає виконанню виконавчий напис, вчинений 17.10.2018 року приватним нотаріусом Дніпровського міського нотаріального округу Бондар І. М. зареєстрований в реєстрі за №1678, про звернення стягнення на житловий будинок по АДРЕСА_1 , яким забезпечено виконання кредитного договору № CSR0G від 02.04.2008 року, укладеного між ПАТ КБ «ПриватБанк» (правонаступником якого є АТ КБ «ПриватБанк») та ОСОБА_2 .

Постановою заступника начальника відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Черкаській області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Харченка К.Г. від 23.09.2022 ВП №61659795 виконавчий напис №1678 від 17.10.2018 був повернутий стягувачу на підставі пункту 102 розділу Х111 «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про виконавче провадження», яким передбачена заборона примусового виконання виконавчих написів нотаріусів у період дії воєнного стану.

23.09.2022 заступником начальника відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Черкаській області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Харченко К.І. на підставі ст. 3, 27, 40 Закону України «Про виконавче провадження» була винесена постанова ВП №61659795 про стягнення з позивача виконавчого збору у сумі 14 897 грн 32 коп.

13.10.2022 заступником начальника відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Черкаській області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Харченка К.Г. була винесена постанова ВП №70071630, якою відкрито виконавче провадження з виконання постанови №61659795 від 23.09.2022 про стягнення з позивачки виконавчого збору у сумі 14897,32 грн.

18.10.2022 була винесена постанова державного виконавця ВП №70071630 про арешт коштів боржника, якою накладено арешт на грошові пошти позивачки, які містяться на відкритих рахунках, а також на рахунках, які будуть відкриті після винесення постанови про арешт коштів боржника, крім коштів, що містяться на рахунках накладення арешту та/або звернення стягнення на які заборонено законом, та належать боржнику.

Згідно листа АТ «Державний ощадний банк України» від 07.12.2022 №46/12-11/1/5984 на виконання постанови про арешт коштів за ВП №70071630 від 18.10.2022, АТ «Ощадбанк» накладено арешт на грошові кошти, що містяться на рахунках боржника ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , залишок коштів на рахунках № НОМЕР_2 -0,00 грн (рахунок використовується в тому числі для зарахування пенсійних виплат).

Згідно розпоряджень державного виконавця №70071630 від 07.02.2023 грошові кошти у сумі 339,61 грн що надійшли 03.02.2023 на рахунок обліку депозитних сум при примусовому виконанні виконавчого документа №61659795, виданого 23.09.2022, зараховані: 69 грн та 148,75 грн на погашення витрат виконавчого провадження, 121,86 грн на погашення виконавчого збору.

Згідно розпорядження державного виконавця №70071630 від 03.08.2023 грошові кошти у сумі 6182,74 грн, що надійшли 02.08.2023 на рахунок обліку депозитних сум при примусовому виконанні виконавчого документа №61659795, виданого 23.09.2022, зараховані на погашення виконавчого збору.

Вважаючи постанову ВП №61659795 від 23.09.2022 про стягнення 14 897 грн 32 коп виконавчого збору протиправною, позивач звернувся до суду.

Відповідно до частини 2 статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Вирішуючи спір, суд зазначає, що відносини щодо примусового виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) регулюються Законом України «Про виконавче провадження» від 02.06.2016 №1404-VІІІ (у подальшому Закон №1404).

В силу статей 1, 5 Закону України «Про виконавче провадження» № 1404-VIII виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) - це сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, законами та нормативно-правовими актами.

Примусове виконання рішень покладається на органи державної виконавчої служби (державних виконавців) та у передбачених цим Законом випадках на приватних виконавців, правовий статус та організація діяльності яких установлюються Законом України від 02 червня 2016 року № 1403-VIII «Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів» (далі - Закон № 1403-VIII).

Законом № 1403-VIII визначено основи організації та діяльності з примусового виконання судових рішень і рішень інших органів (посадових осіб) органами державної виконавчої служби та приватними виконавцями, їхні завдання та правовий статус. Завданням органів державної виконавчої служби та приватних виконавців є своєчасне, повне і неупереджене виконання рішень, примусове виконання яких передбачено законом (стаття 3).

Згідно з статтею 10 Закону України «Про виконавче провадження» № 1404-VIII заходами примусового виконання рішень є: 1) звернення стягнення на кошти, цінні папери, інше майно (майнові права), корпоративні права, майнові права інтелектуальної власності, об`єкти інтелектуальної, творчої діяльності, інше майно (майнові права) боржника, у тому числі якщо вони перебувають в інших осіб або належать боржникові від інших осіб, або боржник володіє ними спільно з іншими особами; 2) звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інший дохід боржника; 3) вилучення в боржника і передача стягувачу предметів, зазначених у рішенні; 4) заборона боржнику розпоряджатися та/або користуватися майном, яке належить йому на праві власності, у тому числі коштами, або встановлення боржнику обов`язку користуватися таким майном на умовах, визначених виконавцем; 5) інші заходи примусового характеру, передбачені цим Законом.

Відповідно до частини першої статті 18 Закону № 1404-VІІІ виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Згідно з пунктом 1 частини першої статті 26 Закону № 1404-VIII виконавець розпочинає примусове виконання рішення на підставі виконавчого документа, зазначеного у статті 3 цього Закону, за заявою стягувача про примусове виконання рішення.

Частиною п`ятою вказаної статті встановлено, що виконавець не пізніше наступного робочого дня з дня надходження до нього виконавчого документа виносить постанову про відкриття виконавчого провадження, в якій зазначає про обов`язок боржника подати декларацію про доходи та майно боржника, попереджає боржника про відповідальність за неподання такої декларації або внесення до неї завідомо неправдивих відомостей. У постанові про відкриття виконавчого провадження за рішенням, примусове виконання якого передбачає справляння виконавчого збору, державний виконавець зазначає про стягнення з боржника виконавчого збору в розмірі, встановленому статтею 27 цього Закону.

Відповідно до частин першої та другої статті 27 Закону № 1404-VІІІ виконавчий збір - це збір, що справляється на всій території України за примусове виконання рішення органами державної виконавчої служби. Виконавчий збір стягується з боржника до Державного бюджету України.

Виконавчий збір стягується державним виконавцем у розмірі 10 відсотків суми, що фактично стягнута, повернута, або вартості майна боржника, переданого стягувачу за виконавчим документом.

Частина 7 статті 27 Закону №1404 передбачає, що у разі закінчення виконавчого провадження у зв`язку із скасуванням рішення, що підлягало виконанню, або визнання судом виконавчого документа таким, що не підлягає виконанню, виконавчий збір не стягується, а стягнутий виконавчий збір підлягає поверненню.

Таким чином, згідно вказаних норм, у разі визнання виконавчого документа таким, що не підлягає виконанню, виконавчий збір з боржника не стягується, а у разі якщо виконавчий збір був стягнутий з боржника виконавчий збір підлягає поверненню.

Судом встановлено, що постановою Черкаського апеляційного суду від 22.07.2021 у справі №691/1323/20 визнано таким, що не підлягає виконанню виконавчий напис, вчинений 17.10.2018 року приватним нотаріусом Дніпровського міського нотаріального округу Бондар І. М. зареєстрований в реєстрі за №1678, про звернення стягнення на житловий будинок по АДРЕСА_1 , яким забезпечено виконання кредитного договору № CSR0G від 02.04.2008 року, укладеного між ПАТ КБ «ПриватБанк» (правонаступником якого є АТ КБ «ПриватБанк») та ОСОБА_2 .

Отже постанова державного виконавця від 23.09.2022 ВП №61659795 про стягнення з позивача виконавчого збору у сумі 14 897 грн 32 коп підлягає скасуванню.

Позивач як на підставу протиправності постанови ВП №61659795 від 23.09.2022 про стягнення виконавчого збору посилається на ту обставину, що постановою Черкаського апеляційного суду від 22.07.2021 у справі №691/1323/20 виконавчий напис вчинений 17.10.2018 року приватним нотаріусом Дніпровського міського нотаріального округу Бондар І. М. зареєстрований в реєстрі за №1678 був визнаний таким, що не підлягає виконанню.

В судовому засіданні судом були досліджені матеріали виконавчого провадження ВП №61659795, з яких вбачається, що в них відсутня копія постанови Черкаського апеляційного суду від 22.07.2021 у справі №691/1323/20.

При розгляді справи №691/1323/20 відповідач участі не брав.

Крім цього, позивачка не надала доказів, що надавала копію вказаної постанови державному виконавцю.

Отже, позивач не повідомила відповідача про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню, та копію постанови Черкаського апеляційного суду від 22.07.2021 у справі №691/1323/20 не надала, і саме внаслідок цього державним виконавцем було винесено постанову ВП №61659795 від 23.09.2022 про стягнення виконавчого збору.

Отже постанова ВП №61659795 від 23.09.2022 була винесена на законних підставах, тому позовні вимоги щодо визнання її незаконною є необгрунтованими та задоволенню не підлягають.

Разом з цим, в силу приписів частини 7 статті 27 Закону №1404 у разі визнання виконавчого документа таким, що не підлягає виконанню, виконавчий збір не стягується, або стягнутий виконавчий збір підлягає поверненню.

Враховуючи, що постановою Черкаського апеляційного суду від 22.07.2021 у справі №691/1323/20 визнано таким, що не підлягає виконанню виконавчий напис, вчинений 17.10.2018 року приватним нотаріусом Дніпровського міського нотаріального округу Бондар І. М. зареєстрований в реєстрі за №1678, підстави для стягнення з позивача виконавчого збору відсутні.

Відтак, належним та ефективним способом захисту порушених прав позивача є скасування постанови ВП №61659795 від 23.09.2022 про стягнення виконавчого збору, тому позовні вимоги в цій частині є обгрунтованими та підлягають задоволенню.

Щодо позовних вимог про стягнення моральної шкоди у сумі 50 000 грн суд зазначає наступне.

Стаття 23 Цивільного кодексу України передбачає, що особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав.

Моральна шкода полягає: 1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; 2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; 3) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; 4) у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи (частина друга статті 23 ЦК України).

Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості (частина третя статті 23 ЦК України).

За змістом частини першої статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення.

Позивач не надала доказів подання державному виконавцю постанови Черкаського апеляційного суду від 22.07.2021 у справі №691/1323/20. В свою чергу саме неподання вказаної постанови державному виконавцю мало наслідком прийняття останнім оскаржуваної постанови.

Крім цього, позивач не надала доказів на підтвердження погіршення самопочуття та на підтвердження причинного зв`язку між діями відповідача та завданням моральної шкоди (у вигляді розладів здоров`я внаслідок душевних страждань, психологічних переживань тощо).

Суд зазначає, що сам лише факт порушення прав позивачів не може слугувати виключною підставою для стягнення моральної шкоди, оскільки моральна шкода має бути обов`язково підтверджена належними та допустимими доказами, тому суд дійшов висновку про необґрунтованість позовних вимог про відшкодування моральної шкоди.

Згідно частини 2 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Враховуючи викладене, позовні вимоги є підлягають частковому задоволенню.

Оскільки позивачка звільнена від сплати судового збору як особа з інвалідністю 1 групи на підставі Закону України «Про судовий збір» розподіл судових витрат відповідно до статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України не здійснюється.

Керуючись ст. 241-245, 250, 287 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

вирішив:

Позов ОСОБА_1 задовольнити частково.

Скасувати постанову заступника начальника відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Черкаській області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Харченко К.І. ВП №61659795 від 23 вересня 2022 року про стягнення з ОСОБА_1 виконавчого збору у сумі 14 897 грн 32 коп.

В решті позовних вимог відмовити.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного провадження. Апеляційна скарга може бути подана безпосередньо до Шостого апеляційного адміністративного суду протягом десяти днів з дня підписання судового рішення.

Головуючий Алла РУДЕНКО