Справа № 400/4351/23
Суддя: Танасогло Т.М.
Дата ухвалення: 2023-09-13 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
_________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

13 вересня 2023 р.м. ОдесаСправа № 400/4351/23

Перша інстанція: суддя Птичкіна В.В.,

повний текст судового рішення

складено 07.06.2023, м. Миколаїв

П`ятий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

судді-доповідача: Танасогло Т.М.,

суддів: Бітова А.І., Градовського Ю.М.,

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Миколаївського обласного територіального центру комплектування та соціальної підтримки на рішення Миколаївського окружного адміністративного суду від 07 червня 2023 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Миколаївського обласного територіального центру комплектування та соціальної підтримки про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії,-

В С Т А Н О В И В:

У квітні 2023 року ОСОБА_1 (позивач) звернувся до Миколаївського окружного адміністративного суду з позовом до Миколаївського обласного територіального центру комплектування та соціальної підтримки (далі - відповідач), в якій просив визнати протиправною бездіяльність відповідача щодо не проведення перерахунку розміру грошового забезпечення, неоформлення та не надання до Головного управління Пенсійного фонду України в Миколаївський області, оновленої довідки про розмір грошового забезпечення позивача станом на 01.01.2023, з визначенням посадового окладу, розрахованого шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного 2023 року, на відповідний тарифний коефіцієнт що відповідає посаді та військовому званню, з обов`язковим зазначенням відомостей про розміри щомісячних додаткових видів грошового забезпечення (надбавки, доплати, підвищення) та премії від посадового окладу розрахованого шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного 2023 року, на відповідний тарифний коефіцієнт, для здійснення обчислення та перерахунку з 01.02.2023 пенсії, а також зобов`язати підготувати та направити до Головного управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області зазначену довідку.

В обґрунтування позовних вимог вказав, що відмова відповідача у видачі оновленої довідки про розмір його грошового забезпечення станом на 01.01.2023р. для перерахунку пенсії з 01.02.2023р. є протиправною, такою, що суперечить нормам чинного законодавства, оскільки складові грошового забезпечення військовослужбовців, яке враховується для призначення /перерахунку пенсії з 29.01.2020р. через скасування п.6 Постанови КМ України від 21.02.2018 №103 "Про перерахунок пенсій особам, які звільнені з військової служби, та деяким іншим категоріям осіб" (Постанова №103) та відновленням попередньої редакції пункту 4 Постанови КМ України №704, мають обчислюватись із застосуванням розрахункової величини - розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня відповідного календарного року, а не встановленого на 01.01.2018р. Через зростання прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року, зокрема згідно із Законом України «Про Державний бюджет України на 2023 рік», виникли підстави для перерахунку пенсії позивача, призначеної згідно із Законом №2262-ХІІ, виходячи з розміру його складових, розрахованих згідно з постановою №704 у відповідності до вимог статей 43 і 63 Закону 2262-ХІІ, визначених шляхом множення прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого на законом на 1 січня 2023р. на відповідний тарифний коефіцієнт.

Відповідач проти позову заперечував, мотивуючи відсутністю передбачених нормами чинного законодавства підстав для оформлення та надання оновленої довідки позивачу про розмір його грошового забезпечення, визначений станом на 01.01.2023р. із застосуванням в якості розрахункової величини розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого на 01.01.2023р. задля подальшого перерахунку пенсії ОСОБА_1 з 01.02.2023р.

Рішенням Миколаївського окружного адміністративного суду від 07 червня 2023 року позов ОСОБА_1 задоволено повністю, стягнуто судовий збір.

Не погоджуючись з прийнятим судовим рішенням, відповідачем Миколаївським обласним територіальним центром комплектування та соціальної підтримки подано на вказане вище судове рішення апеляційну скаргу, у якій посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, апелянт просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове, яким відмовити у задоволенні позовних вимог повністю.

Обґрунтовуючи вимоги апеляційної скарги, скаржник вказує на відсутність станом на 1 січня календарного 2023 року події реального збільшення фактично отриманого діючим військовослужбовцем поточного грошового забезпечення станом на 01.01.2023р. унаслідок підвищення розміру окладу за посадою та окладу за званням і решти елементів грошового забезпечення із розрахунку прожиткового мінімуму для працездатних осіб 2684,00 грн. Тобто, на думку апелянта, суд першої інстанції, не звернув уваги на відсутність обов`язкової передумови для виникнення у відповідача обов`язку зі складання довідки про розмір грошового забезпечення для перерахунку призначеної пенсії позивача; не врахував, що при визначенні розмірів посадових окладів та окладів за військовим званням, як складових грошового забезпечення військовослужбовців, які у цей час перебувають на військовій службі, в якості розрахункової величини застосовується розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановлений на 01.01.2018р. - 1762грн. За доводами апелянта, скасування з 29.01.2020р. в судовому порядку п.6 Постанови №103 відповідно до постанови Шостого апеляційного адміністративного суду від 29.01.2020р. у справі №826/6453/18, не зумовило підстав для проведення перерахунку пенсії позивачу і підстав для підготовки та направлення до органу ПФУ нової довідки про розмір грошового забезпечення станом на 01.01.2023р. Також, як далі вказує апелянт, суд першої інстанції не звернув уваги на запровадження з 01.01.2023р. згідно ст.7 ЗУ «Про Державний бюджет України» в тому числі спеціальної величини прожиткового мінімуму у розмірі « 2102 грн.» - для визначення посадових окладів працівників державних органів, оплата праці яких регулюється спеціальними законами. Отже, у підсумку, доводи скаржника зводяться до того, що з огляду на викладене, позивач, у розумінні ч.4 ст.63 ЗУ №2662-ХІІ та п.5 порядку №45, не набув права на перерахунок (обчислення нового розміру) раніше вже призначеної пенсії ц порядку Закону №2262-ХІІ, у зв`язку із чим, відсутня у спірних правовідносинах подія вчинення суб`єктом владних повноважень відносно позивача бездіяльності взагалі та протиправної бездіяльності зокрема. Окремо, апелянт звертає увагу й на те, що причиною виникнення даного спору є приведення пункту 4 Постанови КМ України від 30.08.2017р. №704 у відповідність до постанови Шостого апеляційного адміністративного суду від 29.01.2020р. у справі №826/6453/18 Кабінетом Міністрів України. Тому, у спірних правовідносинах, відповідачем використовується текст пункту 4 Постанови №704, розміщений на офіційному сайті Верховної Ради України у мережі Інтернет як офіційного, достовірного та чинного акту права нормативного характеру.

За приписами ч. 1 ст. 308 КАС України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Справу розглянуто в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами у відповідності до ч. 1 ст. 311 КАС України.

Заслухавши суддю-доповідача, розглянувши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, виходячи з меж апеляційного перегляду, перевіривши законність і обґрунтованість судового рішення, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Як встановив суд першої інстанції та підтверджується матеріалами справи, позивач перебуває на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України в Миколаївській області та отримує пенсію, призначену відповідно до Закону України від 09.04.1992 № 2262-ХІІ „Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб (далі - Закон № 2262-ХІІ).

31.02.2023 позивач звернувся до Миколаївського обласного територіального центру комплектування та соціальної підтримки із заявою, в якій просив підготувати та надати до Головного управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області оновлену довідку про розмір грошового забезпечення станом на 01.01.2023.

Листом від 28.02.2023 відповідач повідомив позивачу про відсутність підстав для складання запитуваної довідки та її направлення до Головного управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області.

Не погоджуючись з такою відмовою відповідача, позивач звернувся з даним позовом до суду.

Задовольняючи позовні вимоги, врахувавши правові висновки Верховного Суду, викладені у постанові від 02.08.2022р. у справі №440/6017/21, суд першої інстанції виходив з того, що з 01.01.2020 положення пункту 4 постанови № 704 в частині визначення розрахунковою величиною для визначення посадових окладів, розрахованих згідно з постановою № 704 прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня 2018 року не відповідає правовим актам вищої юридичної сили, згідно із якими прожитковий мінімум як базовий державний стандарт був змінений на відповідний рік, у тому числі як розрахункова велична для визначення посадових окладів, заробітної плати, грошового забезпечення працівників державних органів.

Також, суд першої інстанції зазначив, що через зростання прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року, зокрема, згідно із Законом № 1082-IX, у осіб з числа військовослужбовців виникло право на отримання довідки про розміри грошового забезпечення для перерахунку пенсії за формою, що передбачена додатком 2 до Порядку № 45, з урахуванням оновлених даних про розмір посадового окладу та окладу за військовим (спеціальним) званням, які визначаються шляхом застосування пункту 4 постанови № 704 із використанням для їх визначення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року (через його збільшення на відповідний рік), у зв`язку із чим вважав, що позовні вимоги ОСОБА_1 підлягають задоволенню.

Перевіряючи законність та обґрунтованість оскаржуваного рішення суду першої інстанції, суд апеляційної інстанції виходить з наступного.

У справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи відповідають вони встановленим ч. 2 ст. 2 КАС України вимогам.

Згідно з ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Спеціальним законом, який регулює правовідносини у сфері пенсійного забезпечення громадян України із числа осіб, які перебували на військовій службі, є, зокрема, Закон України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" від 09.04.1992 № 2262-XII (у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин, надалі Закон № 2262-ХІІ).

Виходячи з приписів ч.3, ч.18 ст.43 Закону № 2262-ХІІ, пенсії особам офіцерського складу, прапорщикам і мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом, особам, які мають право на пенсію за цим Законом, та членам їх сімей обчислюються з розміру грошового забезпечення, враховуючи відповідні основні та додаткові види грошового забезпечення.

У разі якщо на момент призначення або виплати пенсії відбулася зміна розміру хоча б одного з видів грошового забезпечення та/або були введені для зазначених категорій осіб нові щомісячні додаткові види грошового забезпечення (надбавки, доплати, підвищення) та премії у розмірах, встановлених законодавством, пенсія призначається з урахуванням таких змін та/або нововведень, а призначена пенсія підлягає невідкладному перерахунку.

У розумінні приписів ст.63 Закону № 2262-ХІІ, перерахунок раніше призначених пенсій військовослужбовцям провадиться за документами, що є у пенсійній справі, а також додатковими документами, поданими пенсіонерами на час перерахунку. Усі призначені за цим Законом пенсії підлягають перерахунку у зв`язку з підвищенням грошового забезпечення відповідних категорій військовослужбовців, осіб, які мають право на пенсію за цим Законом, на умовах, у порядку та розмірах, передбачених Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до ч.4 ст.9 Закону №2011-ХІІ, грошове забезпечення виплачується у розмірах, що встановлюються Кабінетом Міністрів України.

Механізм проведення перерахунку пенсій, призначених відповідно до Закону №2262-XII, визначений Порядком № 45, згідно із пунктом 1 якого пенсії, призначені відповідно до Закону № 2262-ХІІ, у зв`язку з підвищенням грошового забезпечення відповідних категорій військовослужбовців, осіб, які мають право на пенсію згідно із Законом, перераховуються на умовах та в розмірах, передбачених Кабінетом Міністрів України.

З викладеного слідує, що підставою для проведення перерахунку пенсії призначених за Законом №2262-ХІІ, є фактична зміна розміру хоча б одного з видів грошового забезпечення відповідних категорій військовослужбовців, підвищення грошового забезпечення відповідних категорій військовослужбовців, осіб, які мають право на пенсію за цим Законом, на умовах, у порядку та розмірах, передбачених Кабінетом Міністрів України. Перерахунок пенсії здійснюється головними управліннями Пенсійного фонду після надходження від уповноваженого органу відповідної довідки та виключно з урахуванням тих складових грошового забезпечення, які вказані у такій довідці.

30.08.2017р. Кабінет Міністрів України прийняв Постанову № 704 Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб (Постанова №704), якою передбачалося збільшення з 01.03.2018р розмірів посадових окладів та окладів за військовими (спеціальними) званнями військовослужбовців, та якою встановлено тарифну сітку розрядів і коефіцієнтів посадових окладів військовослужбовців з числа осіб рядового, сержантського і старшинського складу, офіцерського складу (крім військовослужбовців строкової військової служби), осіб рядового і начальницького складу.

Вказана вище Постанова набрала чинності 01.03.2018р.

Згідно з п. 2 Постанови №704, грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу складається з посадового окладу, окладу за військовим (спеціальним) званням, щомісячних (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премії) та одноразових додаткових видів грошового забезпечення.

Додатком 1 до постанови №704, встановлено тарифну сітку розрядів і коефіцієнтів посадових окладів військовослужбовців з числа осіб рядового, сержантського і старшинського складу, офіцерського складу (крім військовослужбовців строкової військової служби), осіб рядового і начальницького складу.

Як визначалось п.4 Постанови № 704 (в первинній редакції на дату її прийняття та до 24.02.2018р.), розміри посадових окладів, окладів за військовими (спеціальними) званнями військовослужбовців, осіб рядового та начальницького складу визначаються шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року (але не менше 50 відсотків розміру мінімальної заробітної плати, встановленого законом на 1 січня календарного року), на відповідний тарифний коефіцієнт згідно з додатками 1, 12, 13, 14.

Втім, 21.02.2018 Кабінет Міністрів України ухвалив Постанову № 103 Про перерахунок пенсій особам, які звільнені з військової служби, та деяким іншим категоріям осіб (Постанова №103, набрала чинності з 24.02.2018р.).

Пунктом 6 Постанови №103 було внесено зміни до постанов Кабінету Міністрів України, що додаються, зокрема, у Постанові № 704 пункт 4 викладено в такій редакції: « 4. Установити, що розміри посадових окладів, окладів за військовими (спеціальними) званнями військовослужбовців, осіб рядового та начальницького складу визначаються шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня 2018 р., на відповідний тарифний коефіцієнт згідно з додатками 1, 12, 13 і 14.».

Пункт 8 Прикінцевих положень Закону України від 23.11.2018 № 2629-VIII «Про Державний бюджет України на 2019 рік» установлював, що у 2019 році для визначення посадових окладів, заробітної плати, грошового забезпечення працівників державних органів як розрахункова величина застосовується прожитковий мінімум для працездатних осіб, встановлений на 1 січня 2018 року.

Отже, станом на 01.01.2018 та 01.01.2019, з урахуванням ЗУ «Про Державний бюджет України на 2019 рік», пункт 4 постанови № 704 визначав, що при обчисленні розмірів посадових окладів, окладів за військовими (спеціальними) званнями військовослужбовців, осіб рядового та начальницького складу використовується такий показник, як "розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня 2018 року".

Проте, як вірно враховано було судом першої інстанції, постановою Шостого апеляційного адміністративного суду від 29.01.2020 року у справі №826/6453/18 було визнано протиправним та скасовано п.6 Постанови Кабінету Міністрів України від 21.02.2018 № 103 «Про перерахунок пенсій особам, які звільнені з військової служби, та деяким іншим категоріям осіб».

Отже, з 29.01.2020р. розрахунковою величиною для визначення окладів є розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб, установлений законом на 1 січня саме відповідного календарного року, а не на 1 січня 2018р.

При цьому порядок дій відповідача у зв`язку із втратою чинності положеннями пункту 6 Постанови №103 та змін до пункту 4 Постанови №704, не змінився.

Отже, з набранням чинності судовим рішенням у справі №826/6453/18 виникли підстави для визначення розмірів посадових окладів, окладів за військовими (спеціальними) званнями військовослужбовців, осіб рядового та начальницького складу шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року (але не менше 50 відсотків розміру мінімальної заробітної плати, встановленого законом на 1 січня календарного року), на відповідний тарифний коефіцієнт згідно з додатками 1,12,13,14.

З даного приводу та в контексті надання оцінки доводам апелянта про правомірність на його думку дій відповідача у спірних правовідносинах, апеляційний суд також враховує, що ч.2 статті 265 КАС України не регулює питання щодо можливості застосування нормативно-правових актів, визнаних судом протиправними та ґрунтовно наголосив на неможливості виконання положень нормативно-правового акта, визнаного судом протиправним та таким, що прийнятий поза межами повноважень, не в порядку та в спосіб, передбачені законом.

Водночас, як вірно вказано було судом першої інстанції, згідно ст.6 Закон України від 05.10.2000 №2017-III «Про державні соціальні стандарти та державні соціальні гарантії», базовим державним соціальним стандартом є прожитковий мінімум, встановлений законом, на основі якого визначаються державні соціальні гарантії та стандарти у сферах доходів населення, житлово-комунального, побутового, соціально-культурного обслуговування, охорони здоров`я та освіти.

Прожитковий мінімум щороку затверджується Верховною Радою України в Законі про Державний бюджет України на відповідний рік.

Згідно з приписами ч. 2 ст. 92 Конституції України, виключно законами України встановлюються, Державний бюджет України і бюджетна система України (пункт 1) та порядок встановлення державних стандартів (пункт 3).

Величина грошового забезпечення як виплати, що є визначальною при перерахунку пенсії, встановлюється Кабінетом Міністрів України, при цьому, Кабінет Міністрів України не уповноважений установлювати розрахункову величину для визначення посадових окладів із застосуванням прожиткового мінімуму для працездатних осіб, який не відповідає нормативно-правовому акту вищої юридичної сили.

Судова колегія вважає, що суд першої інстанції доцільно врахував до спірних правовідносин висновок Верховного Суду, викладений у постанові від 02.08.2022 по справа № 440/6017/21, згідно якого, прожитковий мінімум для працездатних осіб встановлений на 01.01.2018 підлягав врахуванню у цілях обрахунку розміру грошового забезпечення військовослужбовців за 2018 - 2019 роки, з урахуванням приписів Законів України про державний бюджет на 2018 та 2019р. відповідно.

Між тим, Закон України № 2710-IX «Про Державний бюджет України на 2023» не містять таких застережень щодо застосування на 2023 рік як розрахункової величини для визначення, зокрема грошового забезпечення, прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого на 1 січня 2018 року.

Отже, положення пункту 4 постанови №704 в частині визначення розрахунковою величиною для визначення розмірів посадових окладів, розрахованих згідно з постановою №704, прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня 2018 року до 01.01.2020 - набрання чинності Законом №294-IX не входили в суперечність із актом вищої юридичної сили, а після указаної дати не відповідали таким.

З урахуванням наведеного, враховуючи приписи ч.3 ст.7 КАС України, а також зважаючи на те, що з 01.01.2020 положення п.4 Постанови №704 в частині визначення розрахунковою величиною для визначення посадових окладів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня 2018 року не відповідає правовим актам вищої юридичної сили, згідно із якими прожитковий мінімум як базовий державний стандарт був змінений законодавцем на відповідний рік, колегія суддів вважає ґрунтовним висновок суду першої інстанції стосовно того, що до спірних правовідносин підлягає застосуванню пункт 4 Постанови № 704 в частині, що не суперечить нормативно-правовому акту, який має вищу юридичну силу, а саме в даному випадку - Закону України №2710-ІХ, із використанням для визначення розміру посадового окладу, окладу за військовим (спеціальним) званням розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року (через його збільшення на відповідний рік), на що вірно звернув увагу суд першої інстанції ухвалюючи судове рішення.

Вказане узгоджується з правовими висновками Верховного суду, викладеними зокрема в постановах від 14.09.2022 року у справі № 500/1886/21, від 19.10.2022 року у справі № 400/6214/21, від 12.09.2022 по справі № 500/1813/21, тощо.

В контексті надання оцінки доводам скаржника з приводу відсутності на його думку правових підстав для оформлення нової довідки про розмір грошового забезпечення позивача станом на 01.01.2023р., судова колегія зауважує, що величина грошового забезпечення як виплати, є визначальною при перерахунку пенсії.

В свою чергу, величина грошового забезпечення в тому числі залежить і від розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, як розрахункової величини для визначення посадового окладу, окладу за військовим званням, інших додаткових видів грошового забезпечення.

Порівнюючи встановлений у статтях 7 Законів України про Державний бюджет України на 2018 та 2023 зазначає, що розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб станом на 1 січня 2018 року становив - 1762,00 грн., а станом на 01 січня 2023р. - 2684,00.

Отже, різниця між розмірами прожиткового мінімуму встановленого на 01.01.2018р. та встановленого на 01.01.2023р. (який є більшим), впливає на визначення розміру складових грошового забезпечення військовослужбовців.

Прохання ж позивача надати йому довідки оновлені для перерахунку пенсії з 01.02.2023р. відповідно до постанови №704 із визначенням складових грошового забезпечення шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року 01.01.2023р., на відповідний коефіцієнт згідно з додатками 1, 12, 13, 14 постанови №704, було обумовлено саме зростанням прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року згідно із Законом України Про Державний бюджет України на 2023 рік, та у зв`язку із цим, - також і підвищення розміру грошового забезпечення відповідних категорій військовослужбовців.

З огляду на викладене, з урахуванням збільшення прожиткового мінімуму для працездатних осіб в 2023р. порівняно до розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб встановленого на 01.01.2018 р, який (розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб) в свою чергу є основною складовою для визначення розміру посадового окладу, інших основних та додаткових видів грошового забезпечення, вбачається право позивача на отримання оновленої довідки станом на 01.01.2023р. із застосуванням пункту 4 постанови №704 в первинній редакції, а саме множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року на відповідний тарифний коефіцієнт згідно з додатками 1, 12, 13, 14, для перерахунку його пенсії з 01.02.2023р.

Наведене вище спростовує доводи апелянта в частині відсутності підстав для оформлення нової довідки про розмір грошового забезпечення позивача станом на 01.01.2023р.

При цьому, розмір мінімальної заробітної плати не є розрахунковою величиною для визначення посадових окладів.

Колегія суддів також вважає за доцільне зазначити, що виходячи з приписів Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» від 30.01.2007 №3-1 (далі - Порядок № 3-1), підставою для вчинення дій, спрямованих на перерахунок раніше призначених пенсій, може бути як відповідна заява пенсіонера та додані до неї документи, так і рішення, прийняте Кабінетом Міністрів України, про що державні органи, визначені Порядком № 45, повідомляють орган ПФУ.

Аналогічний правовий висновок міститься, зокрема, у постанові Верховного Суду України від 22.04.2014 у справі № 21-484а13 та у постанові Верховного Суду від 10.10.2019 у справі № 553/3619/16-а.

Разом з цим, до моменту отримання належної довідки від відповідача у пенсійного органу не виникає обов`язку з перерахунку пенсії позивача.

Відповідно до пункту 4 Порядку №45 перерахунок пенсії здійснюється на момент виникнення такого права і проводиться у строки, передбачені частинами другою і третьою статті 51 Закону. Згідно із частинами другою і третьою статті 51 Закону №2262-ХІІ перерахунок пенсій, призначених особам офіцерського складу, прапорщикам і мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом, особам, які мають право на пенсію за цим Законом та членам їх сімей, провадиться з першого числа місяця, що йде за місяцем, в якому настали обставини, що тягнуть за собою зміну розміру пенсії. Якщо при цьому пенсіонер набув права на підвищення пенсії, різницю в пенсії за минулий час може бути виплачено йому не більш як за 12 місяців.

Перерахунок пенсій у зв`язку із зміною розміру хоча б одного з видів грошового забезпечення відповідних категорій військовослужбовців, осіб, які мають право на такий перерахунок згідно з цим Законом, або у зв`язку із введенням для зазначених категорій осіб нових щомісячних додаткових видів грошового забезпечення (надбавок, доплат, підвищень) та премій у розмірах, встановлених законодавством, не проведений з вини органів Пенсійного фонду України та/або державних органів, які видають довідки для перерахунку пенсії, провадиться з дати виникнення права на нього без обмеження строком.

Колегія суддів зазначає, що Верховний Суд у постанові по справі № 440/6017/21 від 02 серпня 2022 року дійшов висновку, що через зростання прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року, зокрема, згідно із Законом №1082-IX, у осіб з числа військовослужбовців виникло право на отримання довідки про розміри грошового забезпечення для перерахунку пенсії за формою, що передбачена додатком 2 до Порядку № 45, з урахуванням оновлених даних про розмір посадового окладу та окладу за військовим (спеціальним) званням, які визначаються шляхом застосування пункту 4 постанови №704 із використанням для їх визначення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року (через його збільшення на відповідний рік).

У подальшому такий висновок був підтриманий Верховним Судом у справах №120/648/22-а (постанова від 16 листопада 2022 року), №120/8603/21-а (постанова від 31 серпня 2022 року), №500/1813/21 (постанова від 12 вересня 2022 року), №500/1886/21 (постанова від 14 вересня 2022 року), та № 500/3840/21 (постанова від 22 вересня 2022 року).

Зазначений висновок є цілком релевантним до спірних правовідносин.

Підсумовуючи та враховуючи усе наведене вище у сукупності, колегія суддів вважає, що оскільки після зростання прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 01.01.2023 року (з огляду на що у позивача виникло право на отримання оновленої довідки про розмір грошового забезпечення для перерахунку пенсії), відповідач ані самостійно, ані за заявою позивача не виготовив та не направив до відповідного органу ПФУ відповідну довідку про розмір грошового забезпечення станом на 01.01.2023 р., - є протиправною бездіяльність відповідача у спірних правовідносинах, що спростовує відповідні доводи апеляційної скарги з цього приводу та свідчить на користь обґрунтованості висновку суду першої інстанції про задоволення позову.

Посилання апелянта на необхідність застосування в якості розрахункової величини для визначення розміру окладу за посадою та окладу за званням і відповідно решти складових елементів грошового забезпечення позивача спеціальної величини прожиткового мінімуму для визначення посадових окладів працівників державних органів, оплата праці яких регулюється спеціальними законами є неґрунтовними в даному випадку, оскільки по-перше у своїй відмові відповідач на таке не посилався. По друге, таке застосування не узгоджується з приписами Постанови №704 та спростовується вищенаведеним.

Інші доводи апеляційної скарги є несуттєвими, на висновки суду першої інстанції по суті позовних вимог не впливають, не свідчать про неправильне вирішення справи судом першої інстанції.

Відтак, апеляційна скарга Миколаївського обласного територіального центру комплектування та соціальної підтримки задоволенню не підлягає.

Рішення суду першої інстанції, з огляду на викладене вище, відповідає вимогам ст.242 КАС України.

З огляду на наведене, суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, а відтак враховуючи положення ч.1 ст.315, ст.316 КАС України колегія суддів вважає необхідним апеляційну скаргу відповідача залишити без задоволення, а оскаржуване рішення - без змін.

Керуючись ст. ст. 241-243, 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 326, 328 КАС України, апеляційний суд,

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Миколаївського обласного територіального центру комплектування та соціальної підтримки залишити без задоволення.

Рішення Миколаївського окружного адміністративного суду від 07 червня 2023 року у справі № 400/4351/23 - залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів.

Суддя-доповідач Т.М. Танасогло
Судді А.І. Бітов Ю.М.Градовський