Справа № 370/862/23
Суддя: Косенко А. В.
Дата ухвалення: 2023-05-24 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

МАКАРІВСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД КИЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"24" травня 2023 р. Справа №370/862/23

Макарівський районний суд Київської області у складі головуючого судді Косенко А.В., із секретарем судового засідання Захарченко Т.М., розглянувши у порядку письмового провадження у залі суду у смт Макарів Київської області справу за адміністративним позовом

ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції в Київській області про визнання постанови по справі про адміністративне правопорушення незаконною та її скасування, -

в с т а н о в и в :

ОСОБА_1 , (далі - позивач) звернувся до Макарівського районного суду Київської області із адміністративним позовом до Головного управління Національної поліції в Київській області (далі - відповідач) про визнання постанови серії БАД № 333854 від 04.04.2023 року по справі про адміністративні правопорушення незаконною та її скасування, якою його визнано винним у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 121, ч. 1 ст. 126, ч. 2 ст. 126 КУпАП та накладено стягнення у виді штрафу у розмірі 3400,00 грн.

Обґрунтовуючи пред`явлений позов, позивач вказав, відповідно до протоколу серії БАД № 333854 від 04.04.2023 року слідує, що: 04.04.2023 року о 15-ій годині, в Бучанському районі, а/д сполученням с. Забуяння с. Комарівка, водій громадянин ОСОБА_1 керував авто «ГАЗ 3307», д/н НОМЕР_1 , не мав при собі посвідчення водія та не мав відповідної категорії «С1» на право керування таким ТЗ, а також полісу обов`язкового страхування ВНТЗ та акту проходження обов`язкового технічного огляду, чим порушив п.п. 2.1.(а); п.п.2.4.; п.п.2.1.(г); п.п.31.3(б) ПДР, чим скоїв адміністративні правопорушення, передбачені ч. 3 ст. 121 КУпАП, ч. 1 ст. 126 КУпАП, ч. 2 ст. 126 КУпАП.

Вказали, що дійсно 04 квітня 2023 року, близько 14-ої години, ОСОБА_1 приїхав з с. Забуяння, на автодорогу між с. Комарівка та ст. Буян, де в цей час перебував його товариш, ОСОБА_2 на своєму автомобілі марки «ГАЗ 3307» д.н.з. НОМЕР_1 . ОСОБА_1 приїхав на вказане місце на прохання ОСОБА_2 , так як його автомобіль марки «ГАЗ 3307» поламався і ОСОБА_3 потребував допомоги у його ремонті. На час прибуття ОСОБА_1 вищевказаний автомобіль був завантажений сухими колодами породи «Сосна» та стояв нерухомо на узбіччі автодороги, так як була несправність з двигуном. Після цього, він спільно з ОСОБА_2 почали ремонтувати автомобіль. В процесі ремонту, ОСОБА_1 час від часу сідав за кермо автомобіля та намагався його завести. В один із таких моментів, близько 15-ої години, повз них проїздили працівники поліції, які побачивши, що автомобіль завантажений деревиною, відразу зупинилися та підійшли до них. На запитання працівників поліції, чи мають вони документи на перевезення вказаної деревини, ОСОБА_3 їм пояснив, що вказана деревина була придбана ще осінню минулого року, документи не збереглися, а зараз вона просто перевозиться з дому на пилораму для того щоб розпустити її на дошки. Почувши, що документи на деревину відсутні, працівники поліції відразу почали звинувачувати нас у незаконній порубці дерев та викликали слідчо-оперативну групу. При цьому хочемо зазначити той факт, що коли працівники поліції підійшли до них, то ОСОБА_1 в цей час перебував за кермом автомобіля, двигун автомобіля вже працював і він підтримував його роботу, а ОСОБА_2 закривав капот. Перш за все працівники поліції попросили пред`явити документи на автомобіль та посвідчення водія, а тому ОСОБА_1 не розуміючи наслідків, показав працівникам поліції своє посвідчення водія, а ОСОБА_2 пред`явив свідоцтво про реєстрацію автомобіля. Отриманні дані один із працівників поліції почав перевіряти по планшету, а інший почав вимагати документи на деревину, про що описано вище. Після того, як працівники поліції не взяли до уваги пояснення з приводу походження деревини та викликали слідчо-оперативну групу, було зрозуміло той факт, що конструктивного діалогу не вийде, так як працівники поліції гнули свою лінію і нічого не хотіли слухати. Крім того, під час очікування приїзду слідчо-оперативної групи, працівники поліції почали вимагати у них пред`явлення полісу обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності та протоколу огляду технічного стану транспортного засобу, погрожуючи тим, що в разі не пред`явлення вказаних документів ними буде винесено ще й постанову про адміністративне правопорушення. Зрозумівши, що працівники поліції керуються не нормами чинного законодавства, а власними амбіціями, їм було повідомлено, що більше ніяких документів їм ніхто пред`являти не буде і вони можуть робити все що вважають за необхідне. По приїзду слідчо-оперативної групи, останні вирішили вилучити автомобіль на штраф майданчик і коли слідчим складалися процесуальні документи, до ОСОБА_1 підійшов один із працівників патрульної поліції, та повідомив що він має розписатися в постанові про адміністративне правопорушення. Самостійно прочитавши вказану постанову, ОСОБА_1 зрозумів, що його звинувачують у керуванні автомобілем без відповідної категорії, без полісу обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності та протоколу огляду технічного стану транспортного засобу. Він спробував пояснити працівнику поліції, що він транспортним засобом не керував, а лише сидів за кермом автомобіля в той момент, коли працівники поліції до нього під`їхали, і не розуміючи наслідків, мав необережність, на вимогу працівника поліції показати їм своє посвідчення водія. Крім того, вказав, що даний автомобіль навіть не його. Всі пояснення ОСОБА_1 працівника поліції не цікавили, він лише сказав, що ОСОБА_1 має право оскаржити його дії і якщо хоче отримати копію постанови то маєте поставити в ній свої підписи, вказавши місця, де саме. Розуміючи той факт, що на місці будь-що довести працівникам поліції неможливо, з метою подальшого оскарження дій працівників поліції, ОСОБА_1 поставив свої підписи у постанові, і лише завдяки цьому отримав її копію.

Крім того, відповідно до постанови серії БАД № 333854 від 04.04.2023 року ОСОБА_1 вчинив три окремі адміністративні правопорушення, відповідальність за які передбачена різними статтями КУпАП. При цьому працівником поліції було винесено лише одну постанову, що суперечить нормам чинного законодавства. Зокрема ч. 1 ст. 36 передбачено, що при вчиненні однією особою двох або більше адміністративних правопорушень адміністративне стягнення накладається за кожне правопорушення окремо.

Тому позивач просив: скасувати постанову серії БАД № 333854 від 04.04.2023 року по справі про адміністративні правопорушення передбачені ч. 3 ст. 121, ч. 1 ст. 126 та ч. 2 ст. 126 КУпАП про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності у вигляді штрафу в розмірі 3400 гривень, а справу про адміністративне правопорушення щодо нього закрити. Стягнути з Головного управління Національної поліції в Київській області, на користь ОСОБА_1 судові витрати в розмірі 536 гривень 80 копійок.

Ухвалою суду від 12.04.2023 року позовну заяву ОСОБА_1 прийнято до розгляду та відкрито провадження у даній справі. Розгляд справи постановлено проводити в порядку спрощеного позовного провадження у судовому засіданні з повідомленням учасників справи, яке призначено на 11.05.2023 року, яке було відкладено на 24.05.2023 року. Роз`яснено відповідачу право на подання відзиву на позов відповідно до ст. 162 КАС України.

Копія ухвали суду від 12.04.2023 р. та копія позовної заяви з додатками відповідачу надсилалися на електронну адресу: ІНФОРМАЦІЯ_1 (документ доставлено до електронної скриньки ІНФОРМАЦІЯ_2 ), що підтверджується довідкою про доставку електронного листа. У встановлений судом строк відзиву відповідач не подав, будь-яких заяв, клопотань від нього до суду також не надходило.

У судове засідання 24.05.2023 року належним чином повідомлені учасники справи не з`явилися, представником позивача було подано заяву про розгляд справи у його та позивача відсутність, у зв`язку із чим справа розглядається у порядку письмового провадження.

Згідно ч. 4 ст. 229 КАС України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.

Дослідивши письмові докази, які містяться в матеріалах справи, судом встановлено наступне.

Згідно постанови серії БАД № 333854 від 04.04.2023 року, 04.04.2023 року о 15-ій годині, в Бучанському районі, а/д сполученням с. Забуяння с. Комарівка, водій громадянин ОСОБА_1 керував авто «ГАЗ 3307», д/н НОМЕР_1 , не мав при собі посвідчення водія та не мав відповідної категорії «С1» на право керування таким ТЗ, а також полісу обов`язкового страхування ВНТЗ та акту проходження обов`язкового технічного огляду, чим порушив п.п. 2.1.(а); п.п.2.4.; п.п.2.1.(г); п.п.31.3(б) ПДР, чим скоїв адміністративні правопорушення, передбачені ч. 3 ст. 121 КУпАП, ч. 1 ст. 126 КУпАП, ч. 2 ст. 126 КУпАП. Та притягнутий до адміністративної відповідальності у вигляді штрафу в розмірі 3400 гривень.

Як вказав позивач у позовній заяві, 04 квітня 2023 року, близько 14-ої години, ОСОБА_1 приїхав з с. Забуяння, на автодорогу між с. Комарівка та ст. Буян, де в цей час перебував його товариш, ОСОБА_2 на своєму автомобілі марки «ГАЗ 3307» д.н.з. НОМЕР_1 . ОСОБА_1 приїхав на вказане місце на прохання ОСОБА_2 , так як його автомобіль марки «ГАЗ 3307» поламався і ОСОБА_3 потребував допомоги у його ремонті. На час прибуття ОСОБА_1 вищевказаний автомобіль був завантажений сухими колодами породи «Сосна» та стояв нерухомо на узбіччі автодороги, так як була несправність з двигуном. Після цього, він спільно з ОСОБА_2 почали ремонтувати автомобіль. В процесі ремонту, ОСОБА_1 час від часу сідав за кермо автомобіля та намагався його завести. В один із таких моментів, близько 15-ої години, повз них проїздили працівники поліції, які побачивши, що автомобіль завантажений деревиною, відразу зупинилися та підійшли до них. На запитання працівників поліції, чи мають вони документи на перевезення вказаної деревини, ОСОБА_3 їм пояснив, що вказана деревина була придбана ще осінню минулого року, документи не збереглися, а зараз вона просто перевозиться з дому на пилораму для того щоб розпустити її на дошки. Почувши, що документи на деревину відсутні, працівники поліції відразу почали звинувачувати нас у незаконній порубці дерев та викликали слідчо-оперативну групу. При цьому хочемо зазначити той факт, що коли працівники поліції підійшли до них, то ОСОБА_1 в цей час перебував за кермом автомобіля, двигун автомобіля вже працював і він підтримував його роботу, а ОСОБА_2 закривав капот. Перш за все працівники поліції попросили пред`явити документи на автомобіль та посвідчення водія, а тому ОСОБА_1 не розуміючи наслідків, показав працівникам поліції своє посвідчення водія, а ОСОБА_2 пред`явив свідоцтво про реєстрацію автомобіля. Отриманні дані один із працівників поліції почав перевіряти по планшету, а інший почав вимагати документи на деревину, про що описано вище. Після того, як працівники поліції не взяли до уваги пояснення з приводу походження деревини та викликали слідчо-оперативну групу, було зрозуміло той факт, що конструктивного діалогу не вийде, так як працівники поліції гнули свою лінію і нічого не хотіли слухати. Крім того, під час очікування приїзду слідчо-оперативної групи, працівники поліції почали вимагати у них пред`явлення полісу обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності та протоколу огляду технічного стану транспортного засобу, погрожуючи тим, що в разі не пред`явлення вказаних документів ними буде винесено ще й постанову про адміністративне правопорушення. Зрозумівши, що працівники поліції керуються не нормами чинного законодавства, а власними амбіціями, їм було повідомлено, що більше ніяких документів їм ніхто пред`являти не буде і вони можуть робити все що вважають за необхідне. По приїзду слідчо-оперативної групи, останні вирішили вилучити автомобіль на штраф майданчик і коли слідчим складалися процесуальні документи, до ОСОБА_1 підійшов один із працівників патрульної поліції, та повідомив що він має розписатися в постанові про адміністративне правопорушення. Самостійно прочитавши вказану постанову, ОСОБА_1 зрозумів, що його звинувачують у керуванні автомобілем без відповідної категорії, без полісу обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності та протоколу огляду технічного стану транспортного засобу. Він спробував пояснити працівнику поліції, що він транспортним засобом не керував, а лише сидів за кермом автомобіля в той момент, коли працівники поліції до нього під`їхали, і не розуміючи наслідків, мав необережність, на вимогу працівника поліції показати їм своє посвідчення водія. Крім того, вказав, що даний автомобіль навіть не його. Всі пояснення ОСОБА_1 працівника поліції не цікавили, він лише сказав, що ОСОБА_1 має право оскаржити його дії і якщо хоче отримати копію постанови то маєте поставити в ній свої підписи, вказавши місця, де саме. Розуміючи той факт, що на місці будь-що довести працівникам поліції неможливо, з метою подальшого оскарження дій працівників поліції, ОСОБА_1 поставив свої підписи у постанові, і лише завдяки цьому отримав її копію.

Вирішуючи вимоги за даним адміністративним позовом, суд керується наступним.

Відповідно до ст. 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

У справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Так, оцінюючи оскаржувану постанову відповідно до ч. 2 ст. 2 КАС України суд відзначає наступне.

Відповідно до ч. 1 ст.121 КУпАП - керування водієм транспортним засобом, що підлягає обов`язковому технічному контролю, але своєчасно його не пройшов, - тягне за собою накладення штрафу в розмірі двадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Відповідно до п. 31.3.б ПДР забороняється експлуатація транспортних засобів, якщо вони не пройшли обов`язковий технічний контроль (для транспортних засобів, що підлягають такому контролю). У ст. 35 Закону України «Про дорожній рух» перелічено категорії транспортних засобів, які підлягають обов`язковому технічному контролю. п. 2.4 ПДР України передбачено, що на вимогу поліцейського водій повинен зупинитися з дотриманням вимог цих Правил, а також: пред`явити для перевірки документи, зазначені в п. 2.1 ПДР (2.4.а); дати можливість оглянути транспортний засіб, у тому числі провести з використанням спеціальних приладів перевірку технічного стану транспортних засобів, які підлягають обов`язковому технічному контролю (2.4.в). У п.2.1 ПДР наведено вичерпний перелік документів, які повинен надати водій для перевірки. Це, зокрема, посвідчення водія, реєстраційний документ на транспортний засіб, страховий поліс. Проте у вказаному переліку відсутній такий документ як протокол технічного огляду транспортного засобу. Натомість ст. 35 Закону України «Про дорожній рух» визначено, що на кожний транспортний засіб, що пройшов обов`язковий технічний контроль і визнаний технічно справним, складається протокол перевірки його технічного стану. Такий протокол видається водію транспортного засобу. Водночас ст. 1 постанови КМУ від 31.05.2012 року № 512 передбачено ведення електронного реєстру результатів обов`язкового технічного контролю транспортних засобів. Користувачами цієї бази даних є уповноваженні підрозділи МВС. Отже, згідно з вищевказаними нормативними актами, після проходження технічного огляду (у випадку необхідності проходження такого огляду), водію видається протокол технічного огляду. А також в електронний реєстр вносяться відомості про транспортні засоби, які пройшли такий технічний огляд. Посадові особи патрульної поліції, з метою перевірки проходження обов`язкового технічного контролю, мають право користуватися реєстром результатів обов`язкового технічного контролю транспортних засобів. Водій в свою чергу зобов`язаний дати можливість оглянути транспортний засіб з метою такої перевірки.

Відповідно до ч.1 ст.126 КУпАП - керування транспортним засобом особою, яка не має при собі або не пред`явила у спосіб, який дає можливість поліцейському прочитати та зафіксувати дані, що містяться в посвідченні водія відповідної категорії, реєстраційному документі на транспортний засіб, а також полісі (договорі) обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів (страхового сертифіката "Зелена картка"), або не пред`явила електронне посвідчення водія та електронне свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу, чинний внутрішній електронний договір зазначеного виду обов`язкового страхування у візуальній формі страхового поліса, а також інших документів, передбачених законодавством, - тягне за собою накладення штрафу в розмірі двадцяти п`яти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Відповідно до п. 2.1. ПДР України водій повинен мати при собі посвідчення водія, реєстраційний документ на транспортний засіб та страховий поліс. Однак згідно зі ст. 16 Закону України «Про дорожній рух» водій зобов`язаний мати при собі та на вимогу поліцейського пред`явити для перевірки посвідчення водія, реєстраційний документ на транспортний засіб, а у випадках, передбачених законодавством, - страховий поліс. Відповідно до ч. 2 ст. 21 Закону України «Про обов`язкове страхування» контроль за наявністю поліса обов`язкового страхування здійснюється поліцією при складанні протоколів щодо порушень правил дорожнього руху та оформленні матеріалів ДТП.

Відповідно до ч. 2 ст.126 КУпАП - керування транспортним засобом особою, яка не має права керування таким транспортним засобом, або передача керування транспортним засобом особі, яка не має права керування таким транспортним засобом, - тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі двохсот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Відповідно до ч. 2 ст. 258 КУпАП протокол не складається у разі вчинення адміністративних правопорушень, розгляд яких віднесено до компетенції Національної поліції, та адміністративних правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксованих в автоматичному режимі.

Згідно з ч. 4 ст. 258 КУпАП у випадках, передбачених частинами першою та другою цієї статті, уповноваженими органами (посадовими особами) на місці вчинення правопорушення виноситься постанова у справі про адміністративне правопорушення відповідно до вимог ст. 283 цього Кодексу.

Відповідно до ст. ст. 33, 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинене адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до пунктів 1 та 2 Розділу ІV Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ від 07.11.2015 року № 1395 (далі Інструкція) розглянувши справу про адміністративне правопорушення, поліцейський виносить постанову по справі про адміністративне правопорушення.

Також, відповідно до ч.1 ст. 283 КУпАП розглянувши справу про адміністративне правопорушення, орган (посадова особа) виносить постанову по справі.

Відповідно до ч.2 ст. 283 КУпАП постанова повинна містити: найменування органу (прізвище, ім`я та по батькові, посада посадової особи), який виніс постанову; дату розгляду справи; відомості про особу, стосовно якої розглядається справа (прізвище, ім`я та по батькові (за наявності), дата народження, місце проживання чи перебування; опис обставин, установлених під час розгляду справи; зазначення нормативного акта, що передбачає відповідальність за таке адміністративне правопорушення; прийняте у справі рішення.

Відповідно до ч. 3 ст. 283 КУпАП постанова по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, крім даних, визначених частиною другою цієї статті, повинна містити відомості про: дату, час і місце вчинення адміністративного правопорушення; транспортний засіб, який зафіксовано в момент вчинення правопорушення (марка, модель, номерний знак); технічний засіб, яким здійснено фото або відеозапис; розмір штрафу та порядок його сплати; правові наслідки невиконання адміністративного стягнення та порядок його оскарження; відривну квитанцію із зазначенням реквізитів та можливих способів оплати адміністративного стягнення у вигляді штрафу.

Згідно до ч. 1 ст. 72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників у справі, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються судом на підставі показань свідків, письмових, речових і електронних доказів, висновків експертів.

Як передбачено ч. 2 ст. 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. Суб`єкт владних повноважень повинен подати суду всі наявні у нього документи та матеріали, які можуть бути використані як докази у справі.

Оскаржувана Постанова не відповідає вимогам закону щодо її форми та змісту, а саме відповідно ч. 1 ст. 36 КУпАП передбачено, що при вчиненні однією особою двох або більше адміністративних правопорушень адміністративне стягнення накладається за кожне правопорушення окремо, а тому і постанова повинна виноситись за кожне правопорушення окремо.

Відповідач своїм правом на подачу відзиву до суду не скористався, відтак суд вважає, що відповідачем не доведено правомірність прийнятого ним рішення про притягнення позивача до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 126 КУпАП, не надано належних, допустимих, достовірних і достатніх доказів законності та обґрунтованості постанови.

Згідно ст. 62 Конституції України обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

У відповідності до ч. 2 ст. 251 КУпАП обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу. Стаття 17 Закону України Про виконання рішень та застосування практики Європейського Суду з прав людини передбачає, що при розгляді справ суди застосовують Конвенцію та практику Суду як джерело права. Згідно ст. 9 Конституції України, ст. 19 Закону України Про міжнародні договори України чинні міжнародні договори, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, є частиною національного законодавства України і застосовуються в порядку, передбаченому для норм національного законодавства.

Законом України від 17.07.1997 № 475/97-ВР ратифікована Європейська Конвенція про захист прав людини та основоположних свобод (далі - Конвенція). Таким чином, з моменту ратифікації Конвенції Держава Україна та її органи влади взяли на себе зобов`язання визнати юрисдикцію Європейського Суду з прав людини (далі - ЄСПЛ), керуватись його рішеннями та при вирішенні будь-якого питання діяти через призму визнання людини та її прав та свобод найвищою цінністю. З наведеного витікає, що рішення суду буде обґрунтованим не лише, якщо воно відповідає внутрішньому законодавству, але й постановлене з урахуванням положень Конвенції та рішень Європейського суду.

При вирішенні питання щодо достатності встановлених під час змагального судового розгляду доказів для визнання особи винуватою, суди мають керуватися стандартом доведення (стандартом переконання) «поза розумним сумнівом», який означає, що сукупність обставин справи, встановлена під час судового розгляду, виключає будь-яке інше розумне пояснення події, яка є предметом судового розгляду, крім того, що інкримінований злочин був вчинений і обвинувачений є винним у вчиненні цього злочину.

Поза розумним сумнівом має бути доведений кожний з елементів, які є важливими для правової кваліфікації діяння: як тих, що утворюють об`єктивну сторону діяння, так і тих, що визначають його суб`єктивну сторону. Це питання має бути вирішено на підставі безстороннього та неупередженого аналізу наданих сторонами обвинувачення і захисту допустимих доказів, які свідчать за чи проти тієї або іншої версії подій.

Обов`язок всебічного і неупередженого дослідження судом усіх обставин справи у цьому контексті означає, що для того, щоб визнати винуватість доведеною поза розумним сумнівом, версія обвинувачення має пояснювати всі встановлені судом обставини, що мають відношення до події, яка є предметом судового розгляду.

Суд не може залишити без уваги ту частину доказів та встановлених на їх підставі обставин лише з тієї причини, що вони суперечать версії обвинувачення. Наявність таких обставин, яким версія обвинувачення не може надати розумного пояснення або які свідчать про можливість іншої версії інкримінованої події, є підставою для розумного сумніву в доведеності вини особи. Для дотримання стандарту доведення поза розумним сумнівом недостатньо, щоб версія обвинувачення була лише більш вірогідною за версію захисту.

Законодавець вимагає, щоб будь-який обґрунтований сумнів у тій версії події, яку надало обвинувачення, був спростований фактами, встановленими на підставі допустимих доказів, і єдина версія, якою розумна і безстороння людина може пояснити всю сукупність фактів, установлених у суді, є та версія подій, яка дає підстави для визнання особи винною за пред`явленим обвинуваченням.

Подібне роз`яснення зазначеного принципу надає у своїх рішеннях Європейський суд з прав людини, зокрема, у п.54 рішення від 06.12.2007 року у справі «Козинець проти України».

Враховуючи викладене, суд вважає, що відповідач не довів правомірність своїх дій в частині притягнення особи до відповідальності за порушення вказаного вище пункту ПДР України, що є підставою для скасування оскаржуваної постанови.

Оскільки відповідачем не надано, в тому числі будь-яких інших доказів на підтвердження того, що ОСОБА_1 дійсно допустив вказані правопорушення, а відповідно до ст. 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень, обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, а тому постанова про адміністративне правопорушення серії БАД № 333854 від 04.04.2023 року є незаконною та підлягає скасуванню, а позовні вимоги ОСОБА_1 підлягають задоволенню.

Відповідно до ст. 286 КАС України за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд має право скасувати рішення суб`єкта владних повноважень та закрити справу про адміністративне правопорушення.

У відповідності до ст. 139 КАС України з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір у розмірі 536,80 грн..

Керуючись ст. ст. 12, 139, 241-246, 250, 255, 268-272, 286, 293 КАС України, суд

у х в а л и в :

Адміністративний позов ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції в Київській області про визнання постанови по справі про адміністративне правопорушення незаконною та її скасування - задовольнити.

Постанову серії БАД № 333854 від 04.04.2023 року по справі про адміністративні правопорушення передбачені ч. 3 ст. 121, ч. 1 ст. 126 та ч. 2 ст. 126 КУпАП про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності у вигляді штрафу в розмірі 3400 гривень, - скасувати, а провадження у справі про адміністративне правопорушення відносно нього за вказаними статтями - закрити.

Стягнути з Головного управління Національної поліції в Київській області за рахунок бюджетних асигнувань на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 судовий збір у розмірі 536,80 грн.

Рішення суду може бути оскаржено через Макарівський районний суд Київської області протягом десяти днів з дня складення повного судового рішення до Київського апеляційного адміністративного суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення складено 24.05.2023 року.

Реквізити учасників справи:

ОСОБА_1 , адреса: АДРЕСА_1 ;

Головне управління Національної поліції в Київській області, адреса: 01601, м. Київ, вул. Володимирська, 15, електронна адреса:

Суддя А.В. Косенко