Справа № 580/4534/23
Суддя: Альона КАЛІНОВСЬКА
Дата ухвалення: 2023-09-12 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 вересня 2023 року справа № 580/4534/23

м. Черкаси

Черкаський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Каліновської А.В., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні) адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Червонослобідської сільської ради про визнання неправомірною відмови, скасування рішення, зобов`язання вчинити дії,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , далі позивач) звернулася до Черкаського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Червонослобідської сільської ради (19604, Черкаська обл., с. Червона Слобода, вул. Соборна, 2/1, , далі відповідач) в якому просить:

- визнати неправомірною відмову Червонослобідської сільської ради у наданні дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки в оренду строком на 49 (сорок дев`ять) років орієнтовною площею 0,17 га за рахунок земель Червонослобідської ОТГ для сінокосіння, заготівлі сіна курям і малій рогатій худобі;

- скасувати рішення Червонослобідської сільської ради №30-03/VIII «Про відмову у наданні дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки в оренду гр. ОСОБА_1 с. Червона Слобода» від 28.04.2023;

- зобов`язати Червонослобідську сільську раду надати дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки в оренду строком на 49 (сорок дев`ять) років орієнтовною площею 0,17 га за рахунок земель Червонослобідської ОТГ для сінокосіння, заготівлі сіна курям і малій рогатій худобі громадянці ОСОБА_1 .

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що він неодноразово звертався до відповідача із клопотаннями про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки в оренду, однак щоразу відповідач своїми рішеннями відмовляв у наданні такого дозволу. Підкреслює, що оскаржуване у цій справі рішення органу місцевого самоврядування не відповідає критерію обґрунтованості, а також містить підстави для відмови у наданні дозволу, не передбачені Земельним кодексом України. Стверджує, що доказів невідповідності місця розташування земельної ділянки генеральному плану населеного пункту відповідачем не надано. Поряд з іншим зауважує, що іншій юридичній особі суміжна земельна ділянка була надана в оренду без жодних застережень.

Ухвалою судді Черкаського окружного адміністративного суду від 12.06.2023 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у адміністративній справі, вирішено розгляд справи здійснювати за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому проваджені).

Відповідачем надано до суду відзив на адміністративний позов ОСОБА_1 , в якому останній заперечив проти задоволення позовних вимог. В обґрунтування своєї позиції зазначив, що попередньо подані позивачем клопотання про надання дозволу на розробку проекту землеустрою не були розглянуті відповідачем у строк, що надавало ОСОБА_1 підстави для його розробки без відповідного рішення Червонослобідської сільської ради. Підкреслив, що згідно генерального плану села Червона Слобода бажана для отримання позивачем в оренду земельна ділянка відноситься до зелених насаджень та потрапляє у прибережну захисну смугу річки Дніпро, а відтак належить до земель рекреаційного призначення. Окремо зауважив, що за наслідками обстеження 25.04.2023 було встановлено самовільне зайняття позивачем земельної ділянки комунальної форми власності площею 0,07 га, зокрема й частини земельної ділянки орієнтовною площею 0,17 га, за отриманням якої в оренду зверталася ОСОБА_1 .

У відповіді на відзив позивач наголосив, що правом на розробку землеустрою щодо відведення бажаної земельної ділянки в оренду останній не міг скористатися попри бездіяльність відповідача, оскільки будь-якого об`єкта нерухомості на цій ділянці немає. Підкреслив, що достеменних відомостей про те, що земельна ділянка належить до земель зелених насаджень та потрапляє у прибережну захисну смугу річки Дніпро відповідачем не надано. З приводу обстеження земельної ділянки зазначив, що надані документи не підтверджують, що таке обстеження проводилося саме щодо бажаної для отримання в оренду земельної ділянки.

У запереченні на відповідь на відзив відповідач зазначав, що згідно генерального плану села Червона Слобода бажана для отримання позивачем в оренду земельна ділянка відноситься до зелених насаджень та потрапляє у прибережну захисну смугу річки Дніпро.

Розглянувши подані документи і матеріали, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд зазначає наступне.

ОСОБА_1 неодноразово зверталася до Червонослобідської сільської ради (23.08.2022, 16.01.2023) із клопотанням про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки в оренду строком на 49 років, орієнтовною площею 0,17 га за рахунок земель Червонослобідської ОТГ з цільовим призначенням для сінокосіння, заготівлі сіна курям і малій рогатій худобі.

За результатами розгляду вказаних клопотань рішеннями від 22.12.2022 №28-97/VIII та від 10.03.2023 №29-01/VIII у задоволенні цих клопотань Червонослобідскою сільською радою було відмовлено.

У квітні 2023 року позивач вкотре звернувся до відповідача із вказаним клопотанням, до якого додав графічні матеріали розміщення земельної ділянки.

Рішенням від 28.04.2023 №30-03/VIII Червонослобідська сільська рада відмовила ОСОБА_1 у наданні дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки в оренду строком на 49 років, орієнтовною площею 0,17 га за рахунок земель Червонослобідської ОТГ з цільовим призначенням для сінокосіння, заготівлі сіна курям і малій рогатій худобі у зв`язку з невідповідністю поданого клопотання ч. 2, ч. 3 ст. 123 Земельного кодексу України та невідповідністю місця розташування земельної ділянки генеральному плану населеного пункту.

Не погоджуючись із указаним індивідуальним актом, вважаючи його таким, що прийнятий з порушенням вимог Земельного кодексу України і без наявності на те обґрунтованих підстав, позивач звернувся до суду за захистом своїх порушених прав, ставлячи вимогу про визнання його протиправним та скасування.

Надаючи правову оцінку публічно-правовим відносинам, суд виходить із наступних підстав та мотивів.

Відповідно до ч. 1 ст. 3 Земельного кодексу України (далі ЗК України) земельні відносини регулюються Конституцією України цим Кодексом, а також прийнятими відповідно до них нормативно-правовими актами.

Приписи ч. 2 ст. 4 ЗК України визначають, що завданням земельного законодавства є регулювання земельних відносин з метою забезпечення права на землю громадян, юридичних осіб, територіальних громад та держави, раціонального використання та охорони земель.

Згідно ч. ч. 1, 2 ст. 116 ЗК України громадяни та юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом або за результатами аукціону.

Набуття права на землю громадянами та юридичними особами здійснюється шляхом передачі земельних ділянок у власність або надання їх у користування.

Порядок надання земельних ділянок державної або комунальної власності у користування регламентовано статтею 123 Земельного кодексу України, за якою надання земельних ділянок державної або комунальної власності у користування здійснюється Верховною Радою Автономної Республіки Крим, Радою міністрів Автономної Республіки Крим, органами виконавчої влади або органами місцевого самоврядування.

Рішення зазначених органів приймається на підставі проектів землеустрою щодо відведення земельних ділянок у разі: надання земельної ділянки із зміною її цільового призначення; формування нової земельної ділянки (крім поділу та об`єднання).

Надання у користування земельної ділянки в інших випадках здійснюється на підставі технічної документації із землеустрою щодо встановлення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості). У такому разі розроблення такої документації здійснюється на підставі дозволу, наданого Верховною Радою Автономної Республіки Крим, Радою міністрів Автономної Республіки Крим, органом виконавчої влади або органом місцевого самоврядування, відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, крім випадків, коли особа, зацікавлена в одержанні земельної ділянки у користування, набуває право замовити розроблення такої документації без надання такого дозволу (ч. 1).

Особа, зацікавлена в одержанні у користування земельної ділянки із земель державної або комунальної власності за проектом землеустрою щодо її відведення, звертається з клопотанням про надання дозволу на його розробку до відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування, які відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, передають у власність або користування такі земельні ділянки.

У клопотанні зазначаються орієнтовний розмір земельної ділянки та її цільове призначення. До клопотання додаються графічні матеріали, на яких зазначено бажане місце розташування та розмір земельної ділянки, письмова згода землекористувача, засвідчена нотаріально (у разі вилучення земельної ділянки). Верховній Раді Автономної Республіки Крим, Раді міністрів Автономної Республіки Крим, органам виконавчої влади або органам місцевого самоврядування, які передають земельні ділянки державної чи комунальної власності у користування відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, забороняється вимагати додаткові матеріали та документи, не передбачені цією статтею (ч. 2).

Відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування в межах їх повноважень у місячний строк розглядає клопотання і дає дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки або надає мотивовану відмову у його наданні. Підставою відмови у наданні такого дозволу може бути лише невідповідність місця розташування земельної ділянки вимогам законів, прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, а також генеральних планів населених пунктів, іншої містобудівної документації, схем землеустрою і техніко-економічних обґрунтувань використання та охорони земель адміністративно-територіальних одиниць, проектів землеустрою щодо впорядкування території населених пунктів, затверджених у встановленому законом порядку.

Забороняється відмова у наданні дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельних ділянок, місце розташування об`єктів на яких погоджено відповідним органом виконавчої влади або органом місцевого самоврядування згідно із статтею 151 цього Кодексу.

У разі якщо у місячний строк з дня реєстрації клопотання Верховна Рада Автономної Республіки Крим, Рада міністрів Автономної Республіки Крим, відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у користування відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, не надав дозволу на розроблення документації із землеустрою або мотивовану відмову у його наданні, особа, зацікавлена в одержанні у користування земельної ділянки із земель державної або комунальної власності, і якій належить право власності на об`єкт нерухомості (жилий будинок, іншу будівлю, споруду), розташований на такій земельній ділянці, у місячний строк з дня закінчення зазначеного строку має право замовити розроблення документації із землеустрою без надання такого дозволу, про що письмово повідомляє Верховну Раду Автономної Республіки Крим, Раду міністрів Автономної Республіки Крим, відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування. До письмового повідомлення додається договір на виконання робіт із землеустрою щодо відведення земельної ділянки (ч. 3).

Отже, положення цієї статті містить як вичерпні вимоги до клопотання про надання дозволу на розробку проекту землеустрою і доданих до нього документів, які подаються особою, так й вичерпний перелік підстав для відмови у наданні такого дозволу, до яких належать невідповідність місця розташування земельної ділянки вимогам законів, прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, а також генеральних планів населених пунктів, іншої містобудівної документації, схем землеустрою і техніко-економічних обґрунтувань використання та охорони земель адміністративно-територіальних одиниць, проектів землеустрою щодо впорядкування території населених пунктів, затверджених у встановленому законом порядку.

Матеріали справи свідчать, що рішення про відмову у наданні дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки в оренду обґрунтоване посиланням на невідповідність клопотання ч. ч. 2, 3 ст. 123 Земельного кодексу України та невідповідністю місця розташування земельної ділянки генеральному плану населеного пункту.

Надаючи оцінку правомірності такого рішення органу місцевого самоврядування у розрізі спірних правовідносин, суд вважає за необхідне зазначити таке.

Положеннями ч. 1 ст. 19 ЗК України визначено, що землі України за основним цільовим призначенням поділяються, зокрема, на такі категорії: землі сільськогосподарського призначення (п. «а»); землі рекреаційного призначення («ґ»).

Згідно п. «а» ч. 2 ст. 22 ЗК України до земель сільськогосподарського призначення належать, зокрема, сільськогосподарські угіддя (рілля, багаторічні насадження, сіножаті, пасовища та перелоги).

Статтею 34 Земельного кодексу України передбачено, що громадяни можуть орендувати земельні ділянки для сінокосіння і випасання худоби.

Органи виконавчої влади та органи місцевого самоврядування можуть створювати на землях, що перебувають у власності держави чи територіальної громади, громадські сіножаті і пасовища.

Відповідно до ст. 50 Земельного кодексу України до земель рекреаційного призначення належать землі, які використовуються для організації відпочинку населення, туризму та проведення спортивних заходів.

Приписи ст. 51 ЗК України визначають, що до земель рекреаційного призначення належать земельні ділянки зелених зон і зелених насаджень міст та інших населених пунктів.

Положення ч. ч. 3, 4 ст. 52 ЗК України на землях рекреаційного призначення забороняється діяльність, що перешкоджає або може перешкоджати використанню їх за призначенням, а також негативно впливає або може вплинути на природний стан цих земель.

Порядок використання земель рекреаційного призначення визначається законом.

За правилами статті 63 Закону України «Про охорону навколишнього природного середовища» рекреаційними зонами є ділянки суші і водного простору, призначені для організованого масового відпочинку населення і туризму.

На території рекреаційних зон забороняються: а) господарська та інша діяльність, що негативно впливає на навколишнє природне середовище або може перешкодити використанню їх за цільовим призначенням; б) зміни природного ландшафту та проведення інших дій, що суперечать використанню цих зон за прямим призначенням.

Системний аналіз наведених норм дає підстави для висновку, що законодавством не передбачено можливість використання земель рекреаційного призначення для сінокосіння шляхом передачі в оренду громадянам.

На переконання суду, про належність земельної ділянки до земель рекреаційного призначення свідчать наявні у матеріалах справи лист Відділу містобудування та архітектури виконавчого комітету Червонослобідської сільської ради від 03.03.2023 №01/08-2, викопіювання з містобудівної документації «Проект планировки и застройки села Червоная Слобода» (мовою оригінала) (а.с. 99), а також лист Управління екології та природних ресурсів Черкаської обласної державної адміністрації від 28.12.2022 №02/10-04-18/1593/02/10-04-18/ НОМЕР_1 (а.с. 76-81).

Таким чином оскільки, як було встановлено раніше, визначене позивачем бажане місце розташування земельної ділянки для сінокосіння не відповідає вимогам генерального плану населеного пункту села Червона Слобода, за яким остання віднесена до земель рекреаційного призначення, то суд приходить до висновку, що рішення Червонослобідської сільської ради від 30-03/VIII прийнято у відповідності до вимог чинного законодавства з дотриманням вимог ст. 123 Земельного кодексу України.

Викладеним, на переконання суду, спростовується твердження позивача про те, що відповідачем не було доведено належність бажаної для отримання в оренду земельної ділянки до земель рекреаційного призначення.

Посилання позивача на те, що рішенням Червнослобідської сільської ради від 28.10.2022 №25-10/VIII було надано дозвіл ПАТ « 2-й Експедиційний загін підводних і гідротехнічних споруд» на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки в оренду орієнтовною площею 0,85 га для будівництва приміщень під розміщення виробничої техніки та персоналу з метою здійснення облаштування та догляду за прибережними захисними смугами, судом відхиляється, оскільки правомірність прийняття відповідачем цього рішення перебуває поза межами предмету спору у цій справі.

Доводи позовної заяви про те, що бажана для отримання в оренду земельна ділянка належить до земель водного фонду, в відтак в силу ч. 3 ст. 85 Водного кодексу України може використовуватися громадянами для сінокосіння, суд у контексті встановлених вище обставин вважає помилковими, адже позивачем не надано доказів належності згаданої земельної ділянки до земель водного фонду, у той час як відповідачем підтверджено віднесення цієї земельної ділянки за своїми ознаками до земель рекреаційного призначення.

У площині зазначеного суд зауважує, що посилання в оскаржуваному рішенні ради на невідповідність клопотання вимогам ч. ч. 2, 3 ст. 123 ЗК України з огляду на встановлені вище обставини є обґрунтованими, оскільки ці норми містять приписи про необхідність зазначення у клопотанні цільового призначення земельної ділянки та про можливість відмови у наданні дозволу випадку невідповідності місця розташування земельної ділянки генеральному плану населеного пункту.

Отже, з урахуванням наведеного позовні вимоги про визнання неправомірною відмови Червонослобідської сільської ради у наданні дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки в оренду строком на 49 орієнтовною площею 0,17 га за рахунок земель Червонослобідської ОТГ для сінокосіння, заготівлі сіна курям і малій рогатій худобі та про скасування рішення Червонослобідської сільської ради №30-03/VIII «Про відмову у наданні дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки в оренду гр. ОСОБА_1 с. Червона Слобода» від 28.04.2023 є необґрунтованими і такими, що не підлягають задоволенню.

Крім того, не підлягає задоволенню і позовна вимога про зобов`язання Червонослобідську сільську раду надати дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки в оренду строком на 49 років орієнтовною площею 0,17 га за рахунок земель Червонослобідської ОТГ для сінокосіння, заготівлі сіна курям і малій рогатій худобі громадянці ОСОБА_1 , оскільки така вимога є похідною від вимог про визнання протиправною відмови та скасування рішення органу місцевого самоврядування, необґрунтованість яких була встановлена вище.

Частиною 1 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Частиною 2 ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Суб`єкт владних повноважень повинен подати суду всі наявні у нього документи та матеріали, які можуть бути використані як докази у справі.

За таких обставин, системного аналізу положень чинного законодавства України та матеріалів справи, суд дійшов висновку про те, що адміністративний позов слід залишити без задоволення.

Зважаючи на те, що позовні вимоги не підлягають задоволенню, то відсутні підстави для розподілу судових витрат.

Керуючись ст. ст. 2, 72-78, 132-139, 242-245, 255, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,

ВИРІШИВ:

У задоволенні позову відмовити повністю.

Копію рішення направити учасникам справи. Рішення набирає законної сили відповідно до статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене до суду апеляційної інстанції за правилами, встановленими статтями 293, 295-297 Кодексу адміністративного судочинства України шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до Шостого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту.

Суддя Альона КАЛІНОВСЬКА