Справа № 120/7940/23
Суддя: Дончик Віталій Володимирович
Дата ухвалення: 2023-09-07 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Вінниця

07 вересня 2023 р. Справа № 120/7940/23

Вінницький окружний адміністративний суд в складі головуючого судді Дончика Віталія Володимировича, розглянувши в письмовому провадженні в порядку спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області, Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити дії

в с т а н о в и в :

07.06.2023 року ОСОБА_1 звернувся в суд з адміністративним позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області, Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області, у якому просив:

???-визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області №07 від 13.04.2023 року про відмову в призначенні пенсії за віком на пільгових умовах ОСОБА_1 згідно п. "б" ч. 1 ст. 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення»;

???-зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області зарахувати ОСОБА_1 до пільгового стажу наступні періоди:

- період з 21.11.1994 року по 14.05.1995 року (5 місяців 23 дні) - робота на посаді майстра з ремонту ливарної оснастки ливарного цеху;

- період з 21.11.1995 року по 18.07.2001 року (5 років 7 місяців 27 днів) - робота на посаді слюсаря-ремонтника на гарячих дільницях робіт ливарного цеху;

- період з 19.07.2001 року по 01.10.2001 року (2 місяці 13 днів) - робота на посаді механіка ливарного цеху;

- період з 03.10.2006 року по 17.07.2007 року (9 місяців 15 днів) - робота на посаді майстра плавальних, заливальних, розливальних, кокільно-заливальних, термообробки лиття і обрубних відділень, прольотів і дільниць ливарного виробництва;

- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області призначити і виплачувати пенсію ОСОБА_1 згідно п. "б" ч. 1 ст. 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» з 06.04.2023 (дати реєстрації заяви про призначення пенсії на пільгових умовах).

Обґрунтовуючи позовні вимоги позивач зазначив, що звернувся до Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області із заявою про призначення пенсії за віком на пільгових умовах за Списком №2 відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", яка відповідно до принципу екстериторіальності розподілу єдиної черги завдань розглядалась Головним управлінням Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області.

Розглянувши заяву та надані позивачем документи, Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області прийняло рішення про відмову у призначенні пенсії №07 від 13.04.2023 року, у зв`язку з відсутністю необхідного пільгового стажу.

На переконання позивача, вказане рішення є протиправним та підлягає скасуванню, оскільки не належне ведення трудової книжки не може позбавити позивача права на включення спірного періоду роботи до його страхового стажу і на отримання пенсії на пільгових умовах, у зв`язку з чим звернувся з цим позовом до суду.

Ухвалою суду від 13.06.2023 року позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у адміністративній справі, розгляд справи вирішено здійснювати в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні).

18.07.2023 року представником Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області подано відзив на позовну заяву, в якому зазначає, що 13.04.2023 року відповідачем 1 прийнято рішення про відмову в призначенні пенсії №07 у зв`язку з тим, що у позивача на дату звернення (06.04.2023) відсутній необхідний пільговий стаж, передбачений абзацом першим пунктом другим частини 2 статті 114 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування".

Відповідач1 зазначає, що комісія при Головному управлінні Пенсійного фонду України у Вінницькій області, за результатами розгляду заяви ОСОБА_1 про підтвердження періодів роботи, що дає право на призначення пенсії на пільгових умовах та наданих документів, 22.03.2023 року прийняла рішення №2, яким, окрім іншого, відмовила в підтвердженні періодів роботи з 19.07.2001 року по 01.10.2001 року, з 03.10.2006 року по 17.07.2007 року як таких, що дають право на пенсію на пільгових умовах, оскільки відсутні дані про проведення та результати проведення атестації робочих місць; з 21.11.1994 року по 14.05.1995 року, з 21.11.1995 року по 18.07.2001 року як таких, що дають право на пенсію на пільгових умовах, оскільки відсутні дані про проведення та результати проведення атестації робочих місць за професіями: майстра ливарної оснастки та механіка ливарного цеху.

З огляду на викладене, представник відповідача1 вважає, що підстави для задоволення даного адміністративного позову відсутні.

Представник Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області у встановлений судом строк відзив на позовну заяву не подав. Тому суд, керуючись ч. 6 ст. 162 КАС України, вирішує справу за наявними матеріалами.

Суд, вивчивши матеріали справи та оцінивши наявні у ній докази в їх сукупності встановив наступне.

02.03.2023 року позивач звернувся до Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області із заявою про підтвердження стажу роботи на посадах, що дають право на призначення пенсії на пільгових умовах.

Комісією при Головному управлінні Пенсійного фонду України у Вінницькій області прийнято рішення №2 від 22.03.2023 року, яким відмовлено в підтвердженні періодів роботи з 19.07.2001 року по 01.10.2001 року, з 03.10.2006 року по 17.07.2007 року як таких, що дають право на пенсію на пільгових умовах, оскільки відсутні дані про проведення та результати проведення атестації робочих місць; з 21.11.1994 року по 14.05.1995 року, з 21.11.1995 року по 18.07.2001 року як таких, що дають право на пенсію на пільгових умовах, оскільки відсутні дані про проведення та результати проведення атестації робочих місць за професіями: майстра ливарної оснастки та механіка ливарного цеху.

06.04.2023 року позивач звернувся до Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області із заявою про призначення пенсії за віком за Списком №2 відповідно до п. 2 ч. 2 ст. 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

За принципом екстериторіальності зазначена заява розглядалася Головним управлінням Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області.

13.04.2023 року Головним управлінням Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області прийнято рішення № 07 про відмову у призначенні пенсії за віком на пільгових умовах відповідно до п. 2 ч. 2 ст. 114 Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, у зв`язку з відсутністю необхідного пільгового стажу роботи.

В рішенні вказано, що вік заявника становить 55 років 1 місяць.

Загальний стаж становить 37 років 08 місяців 06 днів.

Пільговий стаж роботи - 10 років 11 місяців 22 дні.

До страхового стажу зараховано всі періоди роботи згідно наданих документів, реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування та винесеного рішення комісії при Головному управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області щодо підтвердження стажу роботи на пільгових умовах.

Позивач вважає вказане рішення протиправним та таким, що підлягає скасуванню, а тому звернувся до суду з цим позовом за захистом своїх прав.

Надаючи оцінку спірним правовідносинам та встановленим обставинам справи, суд керується такими мотивами.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ст. 46 Конституції України, громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом. Це право гарантується загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств, установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел соціального забезпечення; створенням мережі державних, комунальних, приватних закладів для догляду за непрацездатними.

Спірні правовідносини, що виникають у сфері пенсійного забезпечення громадян, регулюються Законом України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування.

Частиною 1 статті 9 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" ( далі-Закон №1058) визначено, що у солідарній системі призначаються такі пенсійні виплати: 1) пенсія за віком; 2) пенсія по інвалідності; 3) пенсія у зв`язку з втратою годувальника.

Відповідно до ч. 1 ст. 114 Закону №1058 раво на пенсію за віком на пільгових умовах незалежно від місця останньої роботи мають особи, які працювали на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за списком № 1 та на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці за списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджених Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, на роботах, що дають право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах, зазначених у частинах другій і третій цієї статті, а пенсії за вислугу років - на умовах, зазначених у частині четвертій цієї статті. Розміри пенсій для осіб, визначених цією статтею, обчислюються відповідно до статті 27 та з урахуванням норм статті 28 цього Закону.

В силу вимог абзацу 1 п.2 ч.2 ст. 114 Закону № 1058-IV на пільгових умовах пенсія за віком призначається працівникам, зайнятим повний робочий день на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці за списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затвердженим Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, після досягнення 55 років і за наявності страхового стажу не менше 30 років у чоловіків, з них не менше 12 років 6 місяців на зазначених роботах, і не менше 25 років у жінок, з них не менше 10 років на зазначених роботах.

За відсутності страхового стажу, встановленого абзацом першим цього пункту, у період до 1 квітня 2024 року пенсія за віком на пільгових умовах призначається за наявності на дату досягнення віку, встановленого абзацами першим і третім-тринадцятим цього пункту, страхового стажу:

з 1 квітня 2023 року по 31 березня 2024 року - не менше 29 років 6 місяців у чоловіків і не менше 24 років 6 місяців у жінок.

Працівникам, які не мають стажу роботи з шкідливими і важкими умовами праці, передбаченого абзацом першим цього пункту, але мають не менше половини стажу на зазначених роботах, за наявності передбаченого абзацами першим і п`ятнадцятим-двадцять третім цього пункту відповідного страхового стажу пенсії на пільгових умовах призначаються із зменшенням пенсійного віку, встановленого абзацом першим першої статті 26 цього Закону: чоловікам на 1 рік за кожні 2 роки 6 місяців такої роботи.

Аналіз наведених правових норм дає підстави для висновку, що чоловіки, які досягнули 55-річного віку, мають право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах по Списку № 2 в період з 1 квітня 2023 року по 31 березня 2024 року за наявності страхового стажу не менше 29 років 6 місяців, а не як помилково зазначає пенсійний орган в оскаржуваному рішенні 30 років, з них не менше 12 років 6 місяців на зазначених роботах.

Постановою Кабінету Міністрів України від 18 листопада 2005 року № 383 затверджено Порядок застосування Списків № 1 і № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників при обчисленні стажу роботи, що дає право на пенсію за віком на пільгових умовах (далі Порядок № 383).

Пунктом 1 цього Порядку визначено, що він регулює застосування Списків № 1 і № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників (далі Списки) при обчисленні стажу роботи, що дає право на пенсію за віком на пільгових умовах відповідно до підпунктів "а", "б" статті 13 та статті 100 Закону № 1788-XII.

Відповідно до пунктів 2, 3 Порядку № 383 під повним робочим днем слід уважати виконання робіт в умовах, передбачених Списками, не менше 80 відсотків робочого часу, установленого для працівників даного виробництва, професії чи посади, з урахуванням підготовчих, допоміжних, поточних ремонтних робіт, пов`язаних з виконанням своїх трудових обов`язків.

При визначенні права на пенсію за віком на пільгових умовах застосовуються Списки, що чинні на період роботи особи. До пільгового стажу зараховується весь період роботи на відповідних посадах або за професіями незалежно від дати їх внесення до Списків за умови підтвердження документами відповідних умов праці за час виконання роботи до 21.08.1992 та за результатами проведення атестації робочих місць за умовами праці після 21.08.1992 (приклади у додатках 1, 2).

Зміст наведених норм права свідчить про те, що право на пільгову пенсію мають особи, зайняті повний робочий день на роботах із шкідливими і важкими умовами праці, за списками виробництв, робіт, професій, посад і показників, чинними у період такої роботи. При цьому для зарахування періоду роботи на посадах, віднесених до Списку № 2 у період до 21 серпня 1992 року необхідне підтвердження документами відповідних умов праці, а за період після 21 серпня 1992 року підтвердження результатів проведення атестації робочих місць за умовами праці.

Відповідно до ч. 1 ст. 48 КЗпП України, ст. 62 Закону № 1788-XII та пункту 1 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.1993 № 637 (далі Порядок № 637), основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами.

Пунктом 10 Порядку № 383 визначено, що для підтвердження стажу роботи зі шкідливими і важкими умовами праці необхідно подати трудову книжку із оформленими належним чином записами про займану посаду і період виконуваної роботи, виписку із наказу по підприємству про проведення атестації на відповідному робочому місці та, у разі відсутності в трудовій книжці відомостей, що визначають право на пенсію на пільгових умовах, уточнюючу довідку, передбачену пунктом 20 Порядку № 637.

Відповідно до положень пунктів 3, 20 Порядку № 637 за відсутності трудової книжки, а також у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження трудового стажу приймаються дані, наявні в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які містять відомості про періоди роботи.

У тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні відомості, що визначають право на пенсії на пільгових умовах або за вислугу років, установлені для окремих категорій працівників, для підтвердження спеціального трудового стажу приймаються уточнюючі довідки підприємств, установ, організацій або їх правонаступників (додаток № 5). У довідці має бути вказано: періоди роботи, що зараховуються до спеціального стажу; професія або посада; характер виконуваної роботи; розділ, підрозділ, пункт, найменування списків або їх номери, до якого включається цей період роботи; первинні документи за час виконання роботи, на підставі яких видана зазначена довідка.

Отже, системний аналіз наведених правових норм вказує на те, що основним документом, що підтверджує стаж роботи є трудова книжка, а за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами.

Тобто надання уточнюючої довідки підприємства, установи або організації необхідне у двох випадках: за відсутності трудової книжки як такої, або ж необхідних записів у ній, які визначають право на пільгове пенсійне забезпечення.

Аналогічна правова позиція викладена Верховним Судом у постановах від 20.02.2018 у справі № 234/13910/17, від 07.03.2018 у справі № 233/2084/17, від 04.03.2020 у справі № 367/945/17 та від 27.04.2020 у справі № 367/4230/17.

Згідно з ч. 1 ст. 24 Закону № 1058-IV страховий стаж період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок.

Відповідно до ч. 2 ст. 24 Закону № 1058-IV страховий стаж обчислюється територіальними органами Пенсійного фонду відповідно до вимог цього Закону за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку, а за періоди до впровадження системи персоніфікованого обліку на підставі документів та в порядку, визначеному законодавством, що діяло до набрання чинності цим Законом.

Періоди трудової діяльності та інші періоди, що враховувалися до стажу роботи для призначення пенсії до набрання чинності цим Законом, зараховуються до страхового стажу в порядку і на умовах, передбачених законодавством, що діяло раніше, крім випадків, передбачених цим Законом (ч. 4 ст. 24 Закону № 1058-IV).

Питання щодо подання та оформлення документів для призначення пенсій врегульовано Порядком подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", затвердженим постановою правління Пенсійного фонду України від 25.11.2005 № 22-1, у редакції постанови правління Пенсійного фонду України від 07.07.2014 № 13-1 (далі Порядок № 22-1).

Пунктом 1.1 Порядку № 22-1 встановлено, що заява про призначення пенсії працюючим особам, а також членам сім`ї у зв`язку з втратою годувальника подається заявником до органу, що призначає пенсію, через уповноважену посадову особу підприємства, установи, організації (далі посадова особа) за місцезнаходженням такого підприємства, установи або організації. За бажанням особи така заява може бути подана особисто за місцем проживання (реєстрації) або через представника, який діє на підставі виданої йому довіреності, посвідченої нотаріально, або законного представника.

За приписами пункту 2.1 Порядку № 22-1 документи, які додаються до заяви про призначення пенсії за віком: документ про присвоєння реєстраційного номера облікової картки платника податків або свідоцтво про загальнообов`язкове державне соціальне страхування; документи про стаж, що визначені Порядком підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.1993 року № 637; для підтвердження заробітної плати відділом персоніфікованого обліку надаються індивідуальні відомості про застраховану особу за період з 01 липня 2000 року. За бажанням пенсіонера у період до 01 січня 2016 року ним може подаватись довідка про заробітну плату (дохід) до 01 липня 2000 року (додаток 1) із зазначенням у ній назв первинних документів, на підставі яких її видано, їх місцезнаходження та адреси, за якою можливо провести перевірку відповідності змісту довідки первинним документам.

Відповідно до пункту 4.1 Порядку № 22-1 орган, що призначає пенсію, розглядає питання про призначення пенсії, перерахунок та поновлення виплати раніше призначеної пенсії, а також про переведення з одного виду пенсії на інший при зверненні особи з відповідною заявою.

Заяви осіб про призначення, перерахунок, поновлення, переведення з одного виду пенсії на інший реєструються в журналі реєстрації рішень органу, що призначає пенсію. Особі або посадовій особі органом, що призначає пенсію, видається розписка із зазначенням дати прийняття заяви, а також переліку одержаних і відсутніх документів, які необхідно подати у тримісячний строк з дня прийняття заяви. Копія розписки зберігається в пенсійній справі.

Судом встановлено, що відповідно до записів трудової книжки серії НОМЕР_1 від 03.06.1986 року, позивач:

03.08.1989 року прийнятий слюсарем-ремонтником на гарячих дільницях робіт четвертого розряду до ливарного цеху Виробничого об`єднання «Вінницький завод тракторних агрегатів» (шляхом реорганізації перетворено на ВАт "Вінницький завод тракторних агрегатів") на підставі Наказу № 46 від 02.08.1989 року;

21.11.1994 року переведений майстром по ремонту ливарної оснастки ливарного цеху на підставі перевідної записки № 839 від 21.11.1994 року;

15.05.1995 року переведений слюсарем-ремонтником на гарячих дільницях робіт п`ятого розряду ливарного цеху згідно з перевідної записки № 195 від 15.05.1995 року;

21.11.1995 року переведений механіком ливарного цеху згідно з перевідною запискою № 753 від 21.11.1995 року;

04.09.2006 року переведений на посаду майстра плавальних, заливальних, розливальних, кокільно-заливальних, термообробки лиття і обрубних відділень, прольотів і дільниць ливарного виробництва згідно з наказом № 223 від 04.09.2006 року;

11.09.2007 року звільнений за власним бажанням на підставі наказу № 78 від 11.09.2007 року.

У довідках від 21.12.2022 року №К/24/154060/24-30, №К/24/154061/24-30, №К/24/154062/24-30, виданих Архівним відділом Вінницької міської ради, вказано, що в документах про нарахування заробітної плати за 1989-2000 року значиться ОСОБА_1 , який працював на Вінницькому ордена Трудового Червоного Прапора заводі тракторних агрегатів ім. XXV з?їзду КПРС слюсарем-ремонтником, майстром, механіком та отримував відповідну заробітну плату з серпня 1989 року по липень 1994 року, з вересня 1994 року по грудень 2000 року.

Дійсно, як вже зазначалося вище, трудова книжка хоча й вважається основним документом, що підтверджує стаж роботи особи, уточнюючі довідки підприємств, установ, організацій або їх правонаступників не є обов`язковими лише у тих випадках, якщо відомостей трудової книжки достатньо для підтвердження спеціального трудового стажу в цілях визначення права особи на пільгову пенсію.

З рішення Комісії при Головному управлінні Пенсійного фонду України у Вінницькій області №2 від 22.03.2023 року вбачається, що пенсійний орган зарахував періоди роботи позивача з 04.09.2006 року по 02.10.2006 року, з 18.07.2007 року по 11.09.2007 року, що дають право на пільгове пенсійне забезпечення відповідно пункту | частини 2 статті 114 Закону України «Про загальнообов?язкове державне пенсійне страхування» та періоди роботи з 03.08.1989 року по 20.11.1994 року, з 15.05.1995 року по 20.11.1995 року, з 02.10.2001 року по 03.09.2006 року, що дають право на пільгове пенсійне забезпечення відповідно пункту 2 частини 2 статті 114 Закону України «Про загальнообов?язкове державне пенсійне страхування».

Оцінюючи період роботи позивача з 21.11.1994 року по 14.05.1995 року, з 21.11.1995 року по 18.07.2001 року, з 19.07.2001 року по 01.10.2001 року, з 03.10.2006 року по 17.07.2007 року, суд зазначає таке.

Щодо періодів з 21.11.1994 року по 14.05.1995 року позивач працював на посаді майстра з ремонту ливарної оснастки ливарного цеху; з 21.11.1995 року по 18.07.2001 року - на посаді слюсаря-ремонтника на гарячих дільницях робіт ливарного цеху; з 19.07.2001 року по 01.10.2001 року - на посаді механіка ливарного цеху.

До вказаних періодів роботи позивача був чинний Список №2, затверджений Постановою Кабінету Міністрів України № 162 від 11.03.1994 "Про затвердження списків виробництв, робіт, професій, посад і показників, зайнятість в яких дає право на пенсію за віком на пільгових умовах", до розділу XIV Металообробка, пункт 1 Ливарне виробництво, до якого включено посади майстри по ремонту устаткування та слюсарі-ремонтники в ливарному виробництві.

Щодо періоду роботи з 03.10.2006 року по 17.07.2007 року позивач працював на посаді майстра плавальних, заливальних, розливальних, кокільно-заливальних, термообробки лиття і обрубних відділень, прольотів і дільниць ливарного виробництва.

До вказаного періоду роботи позивача був чинний Список №1, затверджений Постановою Кабінету Міністрів України № 36 від 16.01.2003, до розділу XI Оброблення металу, пункт 1 Ливарне виробництво, до якого включено посади майстри дільниць, старші майстри дільниць плавильних, заливальних (розливальних), кокільно-заливальних, термообробки литва та обрубних відділень, прольотів і дільниць ливарного виробництва.

Отже, вказані професії позивача є такими, які передбачені у Списку № 1 та Списку № 2.

Відповідно до п. 3 постанови Кабінету Міністрів України від 01.08.1992 № 442 "Про Порядок проведення атестації робочих місць за умовами праці" (далі Порядок № 442) керівникам підприємств та організацій незалежно від форм власності й господарювання провести атестацію робочих місць, визначити за її результатами перелік робочих місць, виробництв, робіт, професій і посад з пільговим пенсійним забезпеченням та ознайомити з ним трудящих.

За змістом пунктів 1-4, 9, 11 Порядку № 442 проведення атестації робочих місць за умовами праці, атестація робочих місць за умовами праці проводиться на підприємствах і організаціях незалежно від форм власності й господарювання, де технологічний процес, використовуване обладнання, сировина та матеріали є потенційними джерелами шкідливих і небезпечних виробничих факторів, що можуть несприятливо впливати на стан здоров`я працюючих, а також на їхніх нащадків як тепер, так і в майбутньому.

Основна мета атестації полягає у регулюванні відносин між роботодавцем і працівниками у галузі реалізації прав на здорові й безпечні умови праці, пільгове пенсійне забезпечення, пільги та компенсації за роботу у несприятливих умовах.

Відповідальність за своєчасне та якісне проведення атестації покладається на керівника підприємства, організації.

Згідно з пунктами 3, 4 Порядку № 383 при визначенні права на пенсію за віком на пільгових умовах застосовуються Списки, що чинні на період роботи особи. До пільгового стажу зараховується весь період роботи на відповідних посадах або за професіями незалежно від дати їх внесення до Списків за умови підтвердження документами відповідних умов праці за час виконання роботи до 21.08.92 та за результатами проведення атестації робочих місць за умовами праці після 21.08.92.

Відповідно до пункту 4 Порядку проведення атестації робочих місць за умовами праці, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 01.08.92 № 442 (далі Порядок проведення атестації робочих місць), атестація робочих місць за умовами праці (далі атестація) проводиться в строки, передбачені колективним договором, але не рідше одного разу на 5 років.

Зазначена постанова набула чинності з 21.08.92. Це означає, що при призначенні пенсії за віком на пільгових умовах для зарахування до стажу, який дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, певного 5-річного періоду роботи зі шкідливими і важкими умовами праці після 21.08.92, відповідне право впродовж цього періоду повинне бути підтверджене за результатами атестації.

Результати атестації (як вперше проведеної, так і чергової) застосовуються при обчисленні стажу, який дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, впродовж 5 років після затвердження її результатів, за умови, якщо впродовж цього часу на даному підприємстві не змінювались докорінно умов і характер праці (виробництво, робота, робоче місце), що дають право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах. У разі докорінної зміни умови і характеру праці для підтвердження права на пенсію за віком на пільгових умовах має бути проведена позачергова атестація.

Такий же порядок застосовується у разі припинення діяльності підприємства, установи, організації із визначенням правонаступника.

У разі підтвердження цього права за результатами атестації, вперше проведеної до 21.08.97 (впродовж 5 років після введення в дію Порядку проведення атестації робочих місць, до стажу, який дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, зараховується весь період роботи на даному підприємстві у виробництвах, передбачених Списками, тобто період роботи із шкідливими умовами праці, до дати видання наказу на підприємстві про результати проведення атестації та період роботи впродовж наступних 5 років з урахуванням пункту 4.2 цього Порядку.

Якщо атестація була вперше проведена після 21.08.97, у разі підтвердження права на пенсію за віком на пільгових умовах, до пільгового стажу зараховується весь період роботи до 21.08.92, 5-річний період роботи на даному підприємстві, що передує даті видання наказу про її результати, та період роботи впродовж наступних 5 років з урахуванням пункту 4.2 цього Порядку.

Якщо ж атестація з 21.08.92 не проводилася чи за результатами атестації, вперше проведеної після 21.08.97, право не підтвердилось, до пільгового стажу зараховується лише період роботи із шкідливими умовами праці на даному підприємстві, в установі чи організації до 21.08.92 включно, тобто до набуття чинності Порядком проведення атестації робочих місць.

У такому ж порядку зараховується пільговий стаж, якщо за результатами атестації, вперше проведеної до 21.08.97, право на пільгове пенсійне забезпечення не підтвердилось.

У разі не підтвердження права на пенсію за віком на пільгових умовах за результатами чергової атестації, проведеної протягом 5 років з дати проведення попередньої атестації, до пільгового стажу зараховується період роботи на даному підприємстві, в установі чи організації до дати видання наказу на підприємстві про результати проведення чергової атестації, якою відповідне право не підтверджене.

Приписами пункту 10 Порядку № 383 встановлено, що для підтвердження стажу роботи зі шкідливими і важкими умовами праці необхідно подати трудову книжку із оформленими належним чином записами про займану посаду і період виконуваної роботи, виписку із наказу по підприємству про проведення атестації на відповідному робочому місці та, у разі відсутності в трудовій книжці відомостей, що визначають право на пенсію на пільгових умовах, уточнюючу довідку, передбачену пунктом 20 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.93 № 637.

Аналізуючи наведені норми, суд доходить до висновку, що обов`язок проведення атестації робочих місць повністю покладений на роботодавців-керівників підприємств, установ, організацій, а контроль за її проведенням покладено на державний орган Держпраці.

Зі змісту Порядку застосування Списків № 1 і № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників при обчисленні стажу роботи, що дає право на пенсію за віком на пільгових умовах вбачається, що за наявності стажу роботи який дає право на призначення пенсії на пільгових умовах до 21.08.1992, відсутність атестації робочих місць за умовами праці не позбавляє права працівника на призначення йому такої пенсії, у разі якщо професія передбачена Списками № 2.

Відповідно до п. 20 Порядку № 637 у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні відомості, що визначають право на пенсії на пільгових умовах або за вислугу років, установлені для окремих категорій працівників, для підтвердження спеціального трудового стажу приймаються уточнюючі довідки підприємств, установ, організацій або їх правонаступників.

У довідці має бути вказано: періоди роботи, що зараховуються до спеціального стажу; професія або посада; характер виконуваної роботи; розділ, підрозділ, пункт, найменування списків або їх номери, до якого включається цей період роботи; первинні документи за час виконання роботи, на підставі яких видана зазначена довідка.

При призначені пенсії за віком на пільгових умовах за час роботи на посадах, які передбачені в Списках № 2 до 21.08.1992, працівник не зобов`язаний надавати відомості про атестацію робочого місця за умовами праці.

При цьому, суд зауважує, що у рішенні Комісії при Головному управлінні Пенсійного фонду України у Вінницькій області №2 від 22.03.2023 року прокоментовано, що Комісії надано ксерокопії наказів по ВАТ «Вінницькому заводу тракторних агрегатів» про наслідки атестації робочих місць, згідно яких: від 18.07.1996 року за №130, посаду слюсаря - ремонтника на гарячих дільницях робіт в ливарному цеху, віднесено до професій, які дають право пільгового пенсійного забезпечення за Списком № 2; від 02.10.2001 року посаду майстра плавильних, заливальних, розливальних, термообробки лиття та обрубних відділень ливарного виробництва віднесено до професій, які дають право пільгового пенсійного забезпечення за Списком №1, посаду механіка ливарного цеху - за Списком №2; від 18.07.2007 року №53-в, посада майстра плавильних, заливальних, розливальних, кокільно-заливальних, термообробки лиття та обрубних відділень і дільниць ливарного виробництва віднесено до професій, які дають право пільгового пенсійного забезпечення за Списком №1.

Так, Велика Палата Верховного Суду у постанові від 19.02.2020 в справі № 520/15025/16-а сформулювала правовий висновок, відповідно до якого особи, які зайняті на роботах із шкідливими і важкими умовами праці за Списком № 2, але з вини власника на таких підприємствах не було проведено атестацію робочого місця, мають право на зарахування стажу роботи на таких посадах до спеціального стажу, необхідного для призначення пенсії за віком на пільгових умовах відповідно до пункту «б» статті 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення».

Разом з тим, суд доходить висновку, що у спірних правовідносинах даний висновок не підлягає застосуванню, оскільки відсутні відомості про те, що атестація на підприємстві взагалі не проводилася. Так не проведення атестації з вини власника та відсутність відомостей про проведення атестації не є тотожним.

Відтак суд погоджується з доводами позивача, що особа не може впливати на зміст наказів про атестацію робочих місць, а тому будь-які недоліки чи невчасне проведення атестації робочих місць роботодавцем не можуть позбавити особу права на пенсію на пільгових умовах.

З огляду на викладене суд доходить до висновку, що відповідач неправомірно не зарахував до пільгового стажу роботи позивача за період з 21.11.1994 року по 14.05.1995 року, з 21.11.1995 року по 18.07.2001 року, з 19.07.2001 року по 01.10.2001 року, з 03.10.2006 року по 17.07.2007 року.

Більше того, суд зауважує, що відповідно до п. 4.2 Порядку підтвердження періодів роботи, що зараховуються до трудового стажу для призначення пенсії на пільгових умовах або за вислугу років, затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України від 10.11.2006 № 18-1, орган, що призначає пенсію, має право вимагати від підприємств, установ та організацій, фізичних осіб дооформлення у тримісячний строк з дня подання заяви прийнятих і подання додаткових документів, передбачених законодавством, а також перевіряти обґрунтованість їх видачі.

За приписами пункту 3 статті 44 Закону № 1058-IV органи Пенсійного фонду мають право вимагати відповідні документи від підприємств, організацій і окремих осіб, видані ними для оформлення пенсії, а також в необхідних випадках перевіряти обґрунтованість їх видачі та достовірність поданих відомостей про осіб, які підлягають загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню, умови їх праці та інших відомостей, передбачених законодавством для визначення права на пенсію.

Порядком № 22-1 передбачено, що у необхідних випадках посадовими особами територіальних органів Пенсійного фонду України надається допомога щодо одержання відсутніх у особи документів для призначення пенсії.

Отже, пенсійний орган, у разі виникнення в нього сумнівів щодо записів у трудовій книжці позивача та недостатності відомостей про роботу, наділений правом перевірити та витребувати їх, однак цим правом не скористався. Крім того, при зверненні позивача за пенсією відповідач не надав останньому допомогу в одержанні відсутніх у нього документів, що є обов`язком відповідача.

Враховуючи зазначене, суд приходить до висновку про наявність підстав для зарахування до пільгового стажу періодів роботи позивача з 21.11.1994 року по 14.05.1995 року, з 21.11.1995 року по 18.07.2001 року, з 19.07.2001 року по 01.10.2001 року, з 03.10.2006 року по 17.07.2007 року.

Таким чином, суд доходить висновку про задоволення позовних вимог у частині визнання протиправним та скасування рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області №07 від 13.04.2023 року про відмову в призначенні пенсії за віком на пільгових умовах ОСОБА_1 .

Суд вважає за необхідне, керуючись статтею 9 КАС України, вийти за межі позовних вимог, оскільки це є необхідним для повного захисту прав, свобод та інтересів позивача, про захист яких він просить.

Так, згідно з ч. 2 ст. 9 КАС України, суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог. Суд може вийти за межі позовних вимог, якщо це необхідно для ефективного захисту прав, свобод та інтересів людини і громадянина з боку суб`єктів владних повноважень.

Зі змісту вказаної норми вбачається, що при розгляді справи суд обмежений предметом та обсягом заявлених позовних вимог та не може застосовувати інший спосіб захисту ніж той, що зазначив позивач у позовній заяві. Водночас, суд може вийти за межі правового обґрунтування, зазначеного у позовній заяві, якщо вбачає порушення інших приписів ніж ті, про які йдеться у позовній заяві.

Отже, вихід за межі позовних вимог можливий у справах за позовами до суб`єктів владних повноважень, при цьому, вихід за межі позовних вимог повинен бути пов`язаний із захистом саме тих прав, щодо яких подана позовна вимога.

Вказане підтверджується роз`ясненням поняття "виходу за межі позовних вимог", наведеним у постанові Пленуму Верховного Суду України від 18.12.2009 "Про судове рішення". Так, відповідно до пункту третього цієї постанови, виходом за межі позовних вимог є вирішення незаявленої вимоги, задоволення вимоги позивача у більшому розмірі, ніж було заявлено.

Суд враховує, що спосіб відновлення порушеного права має бути ефективним і таким, який виключає подальші протиправні рішення, дії чи бездіяльність суб`єкта владних повноважень, а у випадку невиконання або неналежного виконання рішення не виникала б необхідність повторного звернення до суду, а здійснювалося примусове виконання рішення.

Відтак, керуючись положеннями частини 2 статті 9 КАС України, суд вважає можливим вийти за межі заявлених позовних вимог та з метою ефективного захисту порушених прав позивача визнати протиправним та скасувати рішення Комісії при Головному управлінні Пенсійного фонду України у Вінницькій області №2 від 22.03.2023 року про результати розгляду заяви ОСОБА_1 про підтвердження стажу роботи на посадах, що дають право на призначення пенсії на пільгових умовах.

Згідно з пунктом 2 частини другої статті 245 КАС України у разі задоволення позову суд може прийняти рішення про визнання протиправним та скасування індивідуального акта чи окремих його положень.

Частина третя статті 245 КАС України передбачає, що у разі скасування нормативно-правового або індивідуального акта суд може зобов`язати суб`єкта владних повноважень вчинити необхідні дії з метою відновлення прав, свобод чи інтересів позивача, за захистом яких він звернувся до суду.

Що стосується позовної вимоги про зобов`язання Головного управління Пенсійного Фонду України в Дніпропетровській області зарахувати до пільгового стажу періоди роботи, то суд звертає увагу, що після винесення рішення про відмову у призначенні пенсії відповідно до Порядку Подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області позбавляється технічної можливості доступу до пенсійної справи та виконання рішення суду. Така можливість наявна лише у спеціалістів відділу призначення Головного управління Пенсійного фонду України в Вінницькій області, оскільки звертався позивач саме до даного територіального органу Пенсійного фонду України та перебуває на обліку Головного управління Пенсійного фонду України в Вінницькій області.

Враховуючи наведене, суд доходить висновку про необхідність зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області зарахувати позивачу до пільгового стажу періоди роботи з 21.11.1994 року по 14.05.1995 року, з 21.11.1995 року по 18.07.2001 року, з 19.07.2001 року по 01.10.2001 року, з 03.10.2006 року по 17.07.2007 року.

Відтак, з метою належного захисту порушених прав позивача відповідача належить зобов`язати призначити та виплачувати позивачу пенсію за віком на пільгових умовах відповідно до пункту 3 частини 2 статті 114 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", з 06.04.2023 року (з дати звернення до пенсійного органу).

Відповідно до положень статті 9 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Згідно з нормами частин 1, 2 статті 77 КАС України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Перевіривши юридичну та фактичну обґрунтованість доводів сторін, оцінивши докази суб`єкта владних повноважень на підтвердження правомірності своїх дій та докази, надані позивачем, суд дійшов висновку, про наявність підстав для задоволення даного адміністративного позову.

Згідно ч.1 статті 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Відтак, на користь позивача підлягають стягненню за рахунок бюджетних асигнувань відповідача понесені ним судові витрати зі сплати судового збору.

Керуючись ст.ст. 73, 74, 75, 76, 77, 90, 94, 139, 241, 245, 246, 250, 255, 295 КАС України, суд

в и р і ш и в :

Адміністративний позов задовольнити.

Вийти за межі позовних вимог. Визнати протиправним та скасувати рішення Комісії при Головному управлінні Пенсійного фонду України у Вінницькій області №2 від 22.03.2023 року про результати розгляду заяви ОСОБА_1 про підтвердження стажу роботи на посадах, що дають право на призначення пенсії на пільгових умовах.

Визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області №07 від 13.04.2023 року про відмову в призначенні пенсії за віком на пільгових умовах ОСОБА_1 .

Зобов`язати Головне управлінні Пенсійного фонду України у Вінницькій області зарахувати ОСОБА_1 до пільгового стажу періоди роботи з 21.11.1994 року по 14.05.1995 року, з 21.11.1995 року по 18.07.2001 року, з 19.07.2001 року по 01.10.2001 року, з 03.10.2006 року по 17.07.2007 року.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області призначити та виплачувати ОСОБА_1 пенсію за віком на пільгових умовах відповідно до пункту 3 частини 2 статті 114 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", з 06.04.2023 року.

Стягнути на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 ) судові витрати зі сплати судового збору в сумі 536,80 грн. (п`ятсот тридцять шість гривень вісімдесят копійок) за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області (вул. Хмельницьке шосе, 7, м. Вінниця, ).

Стягнути на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 ) судові витрати зі сплати судового збору в сумі 536,80 грн. (п`ятсот тридцять шість гривень вісімдесят копійок) за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області (вул. Набережна Перемоги, 26, м. Дніпро, 49094, )

Рішення суду першої інстанції набирає законної сили в порядку, визначеному ст. 255 КАС України.

Відповідно до ст. 295 КАС України, апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Позивач: ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 )

Відповідач1: Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області (вул. Набережна Перемоги, 26, м. Дніпро, 49094, )

Відповідач2: Головне управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області (вул. Хмельницьке шосе, 7, м. Вінниця, ).

Суддя Дончик Віталій Володимирович