Справа № 240/7734/23
Суддя: Черняхович Ірина Едуардівна
Дата ухвалення: 2023-09-12 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЖИТОМИРСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 вересня 2023 року м. Житомир справа № 240/7734/23

категорія 106000000

Житомирський окружний адміністративний суд у складі судді Черняхович І.Е., розглянувши у письмовому провадженні адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції в Житомирській області, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору - Державна казначейська служба України про визнання протиправним та скасування акту, зобов`язання вчинити дії, стягнення моральної шкоди,

встановив:

ОСОБА_1 (далі - позивач) звернувся до суду з позовом до Головного управління Національної поліції в Житомирській області (далі - відповідач), в якому просить:

- визнати протиправним та скасувати Акт №3/2 спеціального розслідування нещасного випадку від 02 березня 2023 року;

- зобов`язати Головне управління Національної поліції в Житомирській області повторно здійснити розслідування нещасного випадку, який стався з ОСОБА_2 15 січня 2021 року та прийняти рішення відповідно до вимог Порядку розслідування та ведення обліку нещасних випадків, що сталися з поліцейськими, затвердженого наказом Міністерства внутрішніх справ України від 05 жовтня 2020 року № 705, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 17 листопада 2020 року за № 1139/35422, з урахуванням висновків суду;

- стягнути з держави в особі Головного управління Національної поліції в Житомирській області через Державну казначейську службу України за рахунок коштів державного бюджету України шляхом списання коштів з єдиного казначейського рахунку на його користь моральну шкоду в розмірі 1000000 грн., завдану протиправними діями службових осіб органів державної влади - ГУНП в Житомирській області.

На обгрунтування заявлених позовних вимог ОСОБА_1 зазначив, що оскаржуваний акт від 02.03.2023 №3/2 спеціального розслідування нещасного випадку - загибелі його сина капітана поліції ОСОБА_2 внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, яка сталась 15.01.2021, є протиправним, оскільки вказаний в цьому акті висновок про те, що нещасний випадок стався в період проходження ОСОБА_2 служби, але не при виконання ним службових обов`язків, прийнятий без урахування рішення Житомирського окружного адміністративного суду від 16.06.2022 та постанови Сьомого апеляційного адміністративного суду від 18.01.223 у справі №240/2547/22 та вказаних у цих судових рішенням них висновків суду. Зокрема, висновків суду про те, що коли з капітаном поліції ОСОБА_2 стався нещасний випадок, він виїхав з центру міста у бік поліцейської станції №1 для її обстеження, а тому це підтверджує факт виконання ним службових обов`язків, а також висновків про безпідставність доводів про те, що подія трапилась із загиблим після закінчення робочого дня під час керування ним власним транспортним засобом. З огляду на зазначене, ОСОБА_1 звернувся з даним позовом до суду.

Ухвалою судді від 01 травня 2022 року відкрито провадження в адміністративній справі №240/7734/23 за правилами спрощеного позовного провадження.

Головне управління Національної поліції в Житомирській області подало до суду відзив на позовну заяву (вх..№35605/23 від 19.05.2023), в якому заперечувало проти заявлених позовних вимог. Аргументуючи свою позицію відповідач зазначив, що згідно правових норм Порядку розслідування та ведення обліку нещасних випадків, що сталися з поліцейськими, затвердженого наказом Міністерства внутрішніх справ України від 05 жовтня 2020 року №705, визначальним при проведенні розслідування нещасного випадку та складанні за його результатами висновку про те чи трапився такий нещасний випадок в період проходження служби та чи пов`язаний / не пов`язаний він з виконанням службових обов`язків, є встановлення факту чи виконував поліцейський під час травмування чи виконував поліцейський під час травмування завдання і повноваження поліції, визначені статтями 2, 23 Закону України "Про національну поліцію", а також встановлення факту чи не був нещасний випадок наслідком вчинення самим потерпіли поліцейським діяння, яке є кримінальним чи адміністративним правопорушенням, або ж дисциплінарним проступком.

Відповідач вказує, що за результатами проведеного на виконання судового рішення у справі №240/2547/22 повторного розслідування нещасного випадку, що стався з капітаном поліції ОСОБА_2 , комісією було встановлено, що дорожньо-транспортна пригода, в результаті якої капітан поліції ОСОБА_2 (далі - ОСОБА_2 ) трагічно загинув, сталася 15.01.2021 о 19:40, тобто вже після завершення робочого дня, і в момент цієї дорожньо-транспортної пригоди ОСОБА_2 керував не службовим, а особистим автомобілем (автомобілем марки "Volkswagen Polo" державний номерний знак НОМЕР_1 , яким належав його батьку - ОСОБА_1 ). При цьому, згідно показань старшого лейтенанта поліції ОСОБА_3 та капітана поліції ОСОБА_4 , 15 січня 2021 року капітан поліції ОСОБА_2 спільно з лейтенантом поліції ОСОБА_3 на службовому автомобілі ВАЗ 2104 (номерний знак НОМЕР_2 ) упродовж дня проводили на виконання вимог протоколу наради керівників підрозділів превентивної діяльності головних управлінь Національної поліції в областях та м. Києві від 17.09.2020 № 14 обстеження поліцейських станцій на території м.Житомира і Житомирської області щодо технічної можливості їх підключення до Інформаційно-телекомунікаційної системи "Інформаційний портал Національної поліції України", а також встановлення та налаштування комп`ютерної, оргтехніки, систем відеоспостереження. Однак, у зв`язку з технічними проблемами зі стартером службового автомобіля та необхідністю здійснення обстеження поліцейської станції №1 (вул.Чуднівська, 98), яка знаходилась у попутному напрямку місця проживання капітана поліції ОСОБА_2 , останній, отримавши відповідне погодження у свого начальника - капітана поліції ОСОБА_4 , поїхав на обстеження поліцейської станції №1 на особистому автомобілі (марки "Volkswagen Polo" державний номерний знак НОМЕР_1 , яким належав його батьку - ОСОБА_1 ) та, проїжджаючи через Чуднівський міст, потрапив в дорожньо-транспортну пригоду, в результаті якої загинув. Водночас відповідач вказує, що в ході повторного розслідування нещасного випадку було встановлено, що згідно Журналу виїзду та повернення транспортних засобів (інв. №399 том 3) за 15.01.2021 наявна відмітка про справність службового автомобіля ВАЗ 2104 (номерний знак НОМЕР_2 ) з підписом водія лейтенанта поліції ОСОБА_3 . На переконання відповідача, зазначене спростовує надані старшим лейтенантом поліції ОСОБА_3 та капітаном поліції ОСОБА_4 пояснення про несправність службового транспортного засобу, на якому того дня здійснювалось обстеження поліцейських станцій, як підставу для застосування капітаном поліції ОСОБА_2 у цих цілях власного автомобіля. Крім того, відповідач зауважив, що в ході повторного розслідування також було виявлено, що вказаним у протоколі наради керівників підрозділів превентивної діяльності головних управлінь Національної поліції в областях та м. Києві від 17.09.2020 № 14 терміном виконання робіт з технічного підключення усіх поліцейських станцій, які функціонують або готуються до відкриття на територіях об`єднаних територіальних, до інформаційно-телекомунікаційних систем «Інформаційний портал Національної поліції України» був термін до 30.09.2020. З огляду на вказане відповідач вважає, що 15.01.2021, після закінчення робочого дня, капітан поліції ОСОБА_2 не міг направлятися на виконання вимог протоколу наради керівників підрозділів превентивної діяльності головних управлінь Національної поліції в областях та м. Києві від 17.09.2020 № 14 до поліцейської станції №1 для її обстеження щодо технічної можливості підключення до Інформаційно-телекомунікаційної системи "Інформаційний портал Національної поліції України", а тому потрапив у дорожньо-транспортну пригоду та загину не при виконання службових обов`язків. Також, під час повторного розслідування були взяті до уваги вказані у постанові про закриття кримінального провадження висновки експерта від 15.03.2021 №СЕ-19/106-21/860-ІТ про те, що з технічної точки зору дії водія автомобіля «Volkswagen Polo» (державний номерний знак НОМЕР_1 ) ОСОБА_2 не відповідали вимогам пунктів 10.1; 11.4; дорожньої розмітки 1.3 ПДР України, та про те, що в дорожніх умовах, які склалися, та при заданих вихідних даних, з технічної точки зору в причинному зв`язку зі створенням аварійної обстановки та виникненням даної дорожньо-транспортної пригоди знаходиться рух автомобіля «Volkswagen Polo» під керуванням ОСОБА_2 , на смугу зустрічного руху, коли водій тролейбуса «ЗиУ-9» (інвентарний номер 1045) ОСОБА_5 своїми односторонніми діями не мав технічної можливості уникнути зіткнення. В сукупності усі вищезазначені обставини, в тому числі щодо дорожньо-транспортної пригоди в поза робочий час та щодо порушення капітаном поліції ОСОБА_2 вимог Правил дорожнього руху, стали підставою для висновку, що нещасний випадок зі смертельним наслідком загибель капітана поліції ОСОБА_2 , стався в період проходження ним служби, однак не при виконанні службових обов`язків, про що був складений акт №3/2 від 02.03.2023 форми Н-1/НВП. На підставі викладеного Головне управління Національної поліції в Житомирській області у відзиві зазначило, що під час складання оскаржуваного акту № 3/2 від 02.03.2023 форми Н-1 (НПВ) ним було дотримано вимоги Порядку №705, тому акт є законодавчо обґрунтованим та правомірним, а позовні вимоги ОСОБА_1 є безпідставними. Крім того, у відзиві відповідач заперечував проти задоволення позовних вимог в частині стягнення моральної шкоди.

29 травня 2023 року до суду надійшла відповідь на відзив на позовну заяву, в якій ОСОБА_1 зазначив, що відповідач не спростував, чому при проведенні повторного розслідування нещасного випадку не було враховано висновків, зроблених у рішенні Житомирського окружного адміністративного суду від 16.06.2022 та постанові Сьомого апеляційного адміністративного суду від 18.01.2023 у справі №240/2547/22, де під час розгляду справи суди встановили, що капітан ОСОБА_2 виконував свої службові обов`язки на дату та на час нещасного висновку. Вказує, що оскільки капітан ОСОБА_2 15.01.2023 направлявся зі свого робочого місця в ГУ НП в Житомирській для обстеження поліцейської станції №1, то загинув саме під час виконання службових обов`язків, що підтверджено вищезазначеними судовими рішенням. Також зауважує, що сам акт розслідування нещасного випадку акт №3/2 від 02.03.2023, який є предметом судового оскарження, не містить жодних відомостей про те, що Протокол наради керівників підрозділів превентивної діяльності головних управлінь Національної поліції в областях та м. Києві від 17.09.2020 № 14 чи Журнал виїзду та повернення транспортних засобів (інв. №399 том 3) досліджувались під час проведення такого розслідування, а тому вважає, що ці документи були долучені відповідачем вже при написанні відзиву на позовну заяву.

Крім того, у відповіді на відзив позивач звернув увагу на відсутність доказів того, що службовий автомобіль ВАЗ 2104 (номерний знак НОМЕР_2 ) оглядався відповідальною особою ГУ НП у Житомирській області на предмет його справності, як це визначено в п.13 Порядком використання і зберігання транспортних засобів Національної поліції України, затвердженим наказом Міністерства внутрішніх справ України від 07.09.2017 №757, а також на відсутність шляхового листа. Водночас, підтверджена показами лейтенанта поліції несправність стартера на службовому автомобілі ВАЗ 2104 (номерний знак НОМЕР_2 ), є доказом того, що пересування на вказаному автомобілі було небезпечним та могло створити загрозу життю і здоров`ю водія. Також позивач вважає безпідставними доводи відповідача про те, що 15.01.2021 капітан ОСОБА_2 , в момент, коли з ним стався нещасний випадок, не виконував своїх службових обов`язків, тому що вказаним у протоколі наради від 17.09.2020 № 14 терміном виконання робіт з технічного підключення усіх поліцейських станцій до інформаційно-телекомунікаційних систем «Інформаційний портал Національної поліції України» був термін до 30.09.2020, оскільки на підтвердження цих доводів відповідач не надав відповідний звіт чи інші докази, що свідчать про виконання протоколу в наради до вказаного строку. З огляду на вказані обставини ОСОБА_1 просив задовольнити його позов.

21 червня 2023 року до суду надійшли заперечення Головного управління Національної поліції в Житомирській області, в яких відповідач звертає увагу на відсутність необхідності в залученні капітана ОСОБА_2 до виконання службових обов`язків відповідно до статті 91 Закону України «Про Національну поліцію» з огляду на вказані у протоколі наради від 17.09.2020 № 14 строки виконання робіт з технічного підключення усіх поліцейських станцій до інформаційно-телекомунікаційних систем «Інформаційний портал Національної поліції України», а також вказує на недотримання вимог наказу ГУ НП в Житомирській області від 12.08.2016 №275 «Про внутрішній розпорядок дня поліцейських, державних службовців та працівників ГУ НП в Житомирській області». Крім того, відповідач зазначив, що комісією під час розслідування було встановлено відсутність будь-якого наказу, доручення, розпорядження про залучення капітана поліції ОСОБА_2 в неробочий час до виконання службових обов`язків, а також будь-яких документів, які б дозволили йому використовувати власний автомобіль у службових цілях. За таких обставин відповідач вважає, що позовні вимоги не підлягають задоволенню.

Під час судового розгляду справи позивач та його представники заявлені позовні вимоги підтримали, натомість представник відповідача проти позову заперечував, просив відмовити у задоволенні позовних вимог з підстав, викладених у відзиві на позовну заяву, та запереченнях.

Після заслуховування позиції сторін та дослідження наявних у матеріалах справи доказів, суд, під час судового засідання, що проводилось 07 серпня 2023 року, виніс протокольну ухвалу, якою перейшов до подальшого розгляду справи в порядку письмового провадження.

Згідно з частиною 5 статті 250 КАС України датою ухвалення судового рішення в порядку письмового провадження є дата складення повного судового рішення.

Дослідивши наявні у матеріали справи документи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд дійшов наступних висновків.

Судом встановлено, що позивач ОСОБА_1 є батьком капітана поліції ОСОБА_2 (далі ОСОБА_2 ), який проходив службу на посаді заступника начальника відділу телефонних комунікацій, структурованих кабельних систем, відео-, аудіо сервісів та електронних засобів контролю управління інформаційно-аналітичної підтримки Головного управління Національної поліції в Житомирській області.

15 січня 2021 року о 19:40 ОСОБА_2 , проїжджаючи на автомобілі марки «Volkswagen Polo» (державний номерний знак НОМЕР_1 ), який належить його батьку ОСОБА_1 , через Чуднівський міст у місті Житомирі потрапив в дорожньо-транспорту пригоду, внаслідок якої трагічно загинув.

15 січня 2021 року за вказаним фактом слідчим управлінням Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Хмельницькому, внесено відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань №0000037 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого частиною 2 статті 286 Кримінального кодексу України. 27 липня 2021 року назване кримінальне провадження закрито у зв`язку з відсутністю в діях ОСОБА_2 складу кримінального правопорушення, про що прийнято відповідну постанову. Крім того, за вказаним фактом ГУ НП в Житомирській області проведено службове розслідування та складено акт спеціального розслідування нещасного випадку від 10 вересня 2021 року №10 за формою Н-1 (ПВ), відповідно до висновків якого нещасний випадок зі смертельним наслідком стався з капітаном ОСОБА_2 в період проходження служби при виконанні службових обов`язків.

В подальшому, на вимогу листа Департаменту управління майном Національної поліції України від 11 жовтня 2021 року №5337/31/02-2021 «Про скасування акту спеціального службового розслідування», у зв`язку з виявленими порушеннями Порядку №705 наказом ГУ НП в Житомирській області від 21 жовтня 2021 року №1156 скасовано акт спеціального розслідування нещасного випадку від 10 вересня 2021 року №10 та призначено за вказаним фактом повторне спеціальне розслідування нещасного випадку. За наслідками проведення такого розслідування 12 листопада 2021 року складено акт за формою Н-1/НПВ № 10/1. Відповідно до його висновку нещасний випадок зі смертельним наслідком стався з капітаном ОСОБА_2 в період проходження служби не при виконанні службових обов`язків.

Не погоджуючись із такими висновками розслідування нещасного випадку, ОСОБА_1 оскаржив акт розслідування від 12.11.2021 №10/1 в судовому порядку.

Рішенням Житомирського окружного адміністративного суду від 16 червня 2022 року у справі №240/2547/22, залишеним без змін постановою Сьомого апеляційного адміністративного суду від 18 січня 2023 року, позов ОСОБА_1 було задоволено частково: визнано протиправним та скасовано акт №10/1 спеціального розслідування нещасного випадку від 12 листопада 2021 року, а також зобов`язано Головне управління Національної поліції в Житомирській області повторно здійснити розслідування нещасного випадку, який стався з ОСОБА_2 15 січня 2021 року, з урахуванням правової оцінки, наданої судом у рішенні, та прийняти рішення відповідно до вимог Порядку розслідування та ведення обліку нещасних випадків, що сталися з поліцейськими, затвердженого наказом Міністерства внутрішніх справ України від 05 жовтня 2020 року № 705, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 17 листопада 2020 року за № 1139/35422. При цьому, з мотивувальної частини рішення Житомирського окружного адміністративного суду від 16 червня 2022 року у справі №240/2547/22 вбачається, що в ході розгляду цієї справи суд встановив, що висновок експерта від 10 червня 2020 року №СЕ-19/106-21/5697-ІТ, на який враховувала спеціальна комісія, роблячи висновок, що організаційною причиною нещасного випадку є порушення вимог безпеки під час експлуатації автомобільного транспорту ОСОБА_2 , в матеріалах спеціального розслідування відсутній, а його дата не відповідає даті нещасного випадку, який стався з ОСОБА_2 15 січня 2021 року. З огляду на викладене, суд в своєму рішенні вказав, що висновок спеціальної комісії про вчинення ОСОБА_2 діяння, яке є адміністративним правопорушенням, а саме порушення Правил дорожнього руху України, є таким, що не ґрунтується на здобутих під час спеціального розслідування нещасного випадку доказах. Крім того, суд звернув увагу, що матеріали спеціального розслідування не містили інформації про те чи був ОСОБА_2 пристебнутий під час руху транспортного засобу, а тому дійшов висновку про неналежне виконання спеціальною комісією покладених на неї пунктом 6 розділу ІІІ Порядку №705 обов`язків.

В свою чергу, в постанові Сьомого апеляційного адміністративного суду від 18 січня 2023 року надаючи оцінку доводам відповідача про те, що подія трапилася 15.01.2021 о 19.40 год., тобто після завершення робочого дня, та про те, що ОСОБА_2 керував власним транспортним засобом, а не службовим, апеляційний суд зазначив, що згідно матеріалів справи ОСОБА_2 виїхав з центру міста у бік поліцейської станції №1 для її обстеження, коли з ним стався нещасний випадок, що підтверджує факт виконання ним службових обов`язків.

На виконання судового рішення у справі №240/2547/22 Головне управління Національної поліції у Житомирській області видало наказ від 30.01.2023 №120, яким скасувало акт спеціального розслідування нещасного випадку від 12.11.2021 акт №10/1 за формою Н-1/НПВ та призначило за фактом загибелі капітана поліції ОСОБА_2 повторне службове розслідування.

За результатами проведеного на виконання рішення суду повторного службового розслідування нещасного випадку Головне управління Національної поліції у Житомирській області склало акт від 02.03.2023 №3/2 за формою Н-1/НПВ, в якому зазначило, що в ході розслідування було встановлено наступні обставини, за яких стався нещасний випадок:

«15 січня 2021 року заступник начальника відділу телефонних комунікацій, структурованих кабельних систем, відео-, аудіосервісів та електронних засобів контролю управління інформаційно-аналітичної підтримки ГУНП в Житомирській області капітан поліції ОСОБА_2 на виконання вимог протоколу наради керівників підрозділів превентивної діяльності головних управлінь Національної поліції в областях та м. Києві від 17.09.2020 № 14, з метою забезпечення належних умов несення служби поліцейськими офіцерами громади ГУНН в Житомирській області, в рамках проекту «Поліцейський офіцер громади», упродовж дня на території м. Житомира і Житомирської області проводив обстеження поліцейських станцій щодо технічної можливості їх підключення до Інформаційно-телекомунікаційної системи «Інформаційний портал Національної поліції України» (ІПНП), а також встановлення та налаштування комп`ютерної, оргтехніки, систем відеоспостереження.

Цього ж дня капітан поліції ОСОБА_2 на автомобілі марки «Volkswagen Polo», номерний знак НОМЕР_3 , який належить його батьку ОСОБА_1 , виїхав з центру міста у бік поліцейської станції № 1, що розташована за адресою: м. Житомир, вул. Чуднівська, 98, для її обстеження. О 19:40 проїжджаючи через Чуднівський міст транспортний засіб під керуванням капітана поліції ОСОБА_2 виїхав на смугу зустрічного руху, де відбулося бокове зіткнення з тролейбусом, бортовий №1045, який рухався у зустрічному напрямку за маршрутом № 15-А (Селецька-Гідропарк), під керуванням водія ОСОБА_5 . На момент ДТП водії були тверезі та мали усі необхідні документи на право керування транспортними засобами.

В результаті вказаної дорожньо-транспортної пригоди водій легкового автомобіля загинув «Volkswagen Polo», номерний знак НОМЕР_3 , капітан поліції ОСОБА_2 загинув. Відповідно до лікарського свідоцтва про смерть від 16.01.2021 № 85 смерть капітана поліції ОСОБА_2 наступила внаслідок гострої крововтрати та перелому ребер з розривом аорти. Відповідно до листа Обласного бюро судово-медичної експертизи Житомирської обласної ради від 26.01.2021 №445 при судово-токсикологічній експертизі крові та сечі трупа ОСОБА_2 етиловий та інші спирти не виявлено.

За вказаним фактом слідчим управлінням Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого y м. Хмельницькому, внесено відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань №0000037 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України (Порушення правил безпеки дорожнього руху або експлуатації транспорту особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило смерть потерпілого). Однак, на підставі постанови від 27 липня 2021 року вказане кримінальне провадження було закрито у зв`язку з відсутністю в діях ОСОБА_2 складу кримінального правопорушення.

При цьому, у вищезазначеній постанові про закриття кримінального провадження було вказано та враховано при її прийнятті, що згідно висновку експерта за результатами судової інженерно-транспортної експертизи обставин та механізму дорожньо-транспортної пригоди у дані дорожній обстановці водієві автомобіля «Volkswagen Polo», д.н.з. НОМЕР_3 , ОСОБА_2 необхідно було діяти відповідно до вимог пп. 10.1; 11.4; дорожній знак 3.29: дорожня розмітка 1.3 Правил дорожнього руху України. З технічної точки зору, при заданому комплексі вихідних даних, дії водія автомобіля «Volkswagen Polo», д.н.з. НОМЕР_1 , ОСОБА_2 не відповідали вимогам пунктів 10.1; 11.4; дорожньої розмітки 1.3 ПДР України. Оцінити дії водія щодо вимог дорожнього знаку 3.29 не представляється можливим у зв`язку з відсутністю даних щодо швидкості руху автомобіля «Volkswagen Polo», д.н.з. НОМЕР_4 під керуванням водія ОСОБА_2 . Відтак, згідно висновку експерта в наведених дорожніх умовах, при заданих вихідних даних, з технічної точки зору в причинному зв`язку із створенням аварійної обстановки та виникненням даної ДТП знаходиться рух автомобіля «Volkswagen Polo», д.н.з. НОМЕР_1 , під керуванням водія ОСОБА_2 на смугу зустрічного руху, коли водій тролейбуса марки «ЗИУ-9», інвентарний номер 1045, ОСОБА_5 своїми односторонніми діями не мав технічної можливості уникнути зіткнення».

Зміст оскаржуваного акту від 02.03.2023 №3/2 за формою Н-1/НПВ свідчить, що при проведенні спеціального розслідування нещасного випадку, що стався з капітаном поліції ОСОБА_2 , комісією Головного управління Національної поліції у Житомирській області було відібрано пояснення у заступника начальника управління - начальник відділу телефонних комунікацій, структурованих кабельних систем, відео, аудіоресурсів та електронних засобів контролю управління інформаційно-аналітичної підтримки ГУ НП в Житомирській області капітана поліції ОСОБА_4 , який є безпосереднім керівником капітана поліції ОСОБА_2 .

У своїх поясненнях капітан поліції ОСОБА_4 повідомив, що 15 січня 2021 року капітан поліції ОСОБА_2 спільно із лейтенантом поліції ОСОБА_3 на виконання вимог протоколу наради керівників підрозділів превентивної діяльності Головних управлінь Національної поліції в областях га м. Києві від 17.09.2020 №14, з метою забезпечення належних умов несення служби поліцейськими офіцерами громади ГУНП в Житомирській області, в рамках проекту «Поліцейський офіцер громади», упродовж дня на території м. Житомира проводили обстеження поліцейських станцій щодо технічної можливості їх підключення до Інформаційно-телекомунікаційної системи «Інформаційний портал Національної поліції України» (ІПНП), а також встановлення та налаштування комп`ютерної, оргтехніки, систем відеоспостереження. В цей день, вищезазначені працівники здійснювали обстеження поліцейських станцій № 14, 16, 18 (вулиця Вітрука, 42/7), № 19 (вулиця Шевченка, 107), № 11 (вулиця Шевченка, 41), № 12 (вулиця В. Бердичівська, 87) та № 1 (вулиця Чуднівська, 98) на службовому автомобілі ВАЗ 2104 (номерний знак НОМЕР_2 ) під керуванням старшого лейтенанта поліції ОСОБА_3 . Після здійснення обстеження поліцейської станції № 12, працівниками було виявлено технічні проблеми зі стартером автомобіля, про що вони повідомили капітана поліції ОСОБА_4 особисто. Зважаючи на наближення закінчення робочого дня та того, що необстежена поліцейська станція № 1 знаходиться в попутному до напрямку місця проживання капітана поліції ОСОБА_2 , останній запропонував капітану поліції ОСОБА_4 самостійно обстежити зазначену поліцейську станцію на власному автомобілі, після чого поїхати до місця свого проживання. Дану ініціативу було підтримано.

Крім того, під час спеціального розслідування нещасного випадку аналогічні за змістом пояснення, надав старший інженер відділу телефонних комунікацій, структурованих кабельних систем, відео-, аудіосервісів та електронних засобів контролю управління інформаційно-аналітичної підтримки ГУ НП в Житомирській області старший лейтенант поліції ОСОБА_3 .

Також, враховуючи висновки, викладені в рішенні Житомирського окружного адміністративного суду від 16.06.2022 у справі №240/2547/22, комісією з спеціального розслідування нещасного випадку було направлено запит до Обласного бюро судово-медичної експертизи Житомирської обласної ради щодо питання, чи був пристебнутий ременем безпеки під час ДТП капітан поліції ОСОБА_2 . У відповідь, Обласне бюро судово-медичної експертизи повідомило, що об`єктивних судово-медичних даних, які б дозволили судити чи був пристебнутий ременем безпеки гр. ОСОБА_2 під час дорожньо-транспортної пригоди чи не був, при судово-медичній експертизі трупа виявлено не було. Крім того, не вдалося встановити даних обставин і під час відібрання пояснень у водія тролейбуса ОСОБА_5 , який повідомив, що не бачив чи був пристебнутий ОСОБА_2 ременем безпеки.

З огляду на вищезазначені обставини, комісія спеціального розслідування нещасного випадку встановила, що відповідно до Класифікатору, передбаченого в Додатку №6 Порядку розслідування та ведення обліку нещасних випадків, що сталися з поліцейськими, видом події, яка призвела до нещасного випадку з капітаном поліції ОСОБА_2 , є подія під час руху транспортного засобу, а причиною, що призвела до настання нещасного випадку, є організаційна причина, а саме порушення ОСОБА_2 вимог безпеки під час експлуатації автомобільного транспорту. Відтак, за результатами спеціального розслідування в оскаржуваному акті від 02.03.2023 №3/2 за формою Н-1/НПВ комісією був зазначений наступний висновок: «Дисциплінарною комісією в діях капітана поліції ОСОБА_2 ознак дисциплінарних проступків, порушень вимог нормативно правових актів за результатами проведеного службового розслідування, не встановлено. Відсутні будь-які документи (наказ, доручення, розпорядження), які б дозволили капітану поліції ОСОБА_2 використовувати власний транспортний засіб у службових цілях, а також нещасний випадок стався близько 19:40 год., що є поза робочим часом ГУНП. Спеціальна комісія з розслідування нещасного випадку дійшла висновку, що нещасний випадок зі смертельним наслідком, що стався з капітаном поліції ОСОБА_2 стався в період проходження служби не при виконанні службових обов`язків. ОСОБА_2 порушені вимоги Правил дорожнього руху України, а також ДТП сталася поза робочим часом».

Вважаючи протиправними вказаний акт спеціального розслідування нещасного випадку від 02.03.2023 №3/2 за формою Н-1/НПВ, а його висновки хибними, ОСОБА_1 , звернувся з даним позовом до суду.

Надаючи оцінку спірним правовідносинам, суд зазначає наступне.

Відповідно до частини 1 статті 2 Закону України від 2 липня 2015 року № 580-VIII "Про Національну поліцію" (далі - Закон № 580-VIII) завданнями поліції є надання поліцейських послуг у сферах: 1) забезпечення публічної безпеки і порядку; 2) охорони прав і свобод людини, а також інтересів суспільства і держави; 3) протидії злочинності; 4) надання в межах, визначених законом, послуг з допомоги особам, які з особистих, економічних, соціальних причин або внаслідок надзвичайних ситуацій потребують такої допомоги.

Основні повноваження поліції визначені в статті 23 Закону №580-VIII.

Згідно частини 1 статті 18 Закону №580-VIII поліцейський зобов`язаний неухильно дотримуватися положень Конституції України, законів України та інших нормативно-правових актів, що регламентують діяльність поліції, та Присяги поліцейського; професійно виконувати свої службові обов`язки відповідно до вимог нормативно-правових актів, посадових (функціональних) обов`язків, наказів керівництва.

Згідно зі статтею 13 Дисциплінарного статуту Національної поліції України, затвердженого Законом України від 15 березня 2018 року №2337-VIII (далі - Дисциплінарний статут) службова дисципліна це дотримання поліцейським Конституції і законів України, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, актів Президента України і Кабінету Міністрів України, наказів Національної поліції України, нормативно-правових актів Міністерства внутрішніх справ України, Присяги поліцейського, наказів керівників.

Службова дисципліна ґрунтується на створенні необхідних організаційних та соціально-економічних умов для чесного, неупередженого і гідного виконання обов`язків поліцейського, повазі до честі і гідності поліцейського, вихованні сумлінного ставлення до виконання обов`язків поліцейського шляхом зваженого застосування методів переконання, заохочення та примусу.

Основні положення щодо реалізації конституційного права працівників на охорону їх життя і здоров`я у процесі трудової діяльності, на належні, безпечні і здорові умови праці, єдиний порядок організації охорони праці в Україні визначає Закон України «Про охорону праці» від 14 жовтня 1992 року №2694-ХІІ з наступними змінами та доповненнями у редакції на час виникнення спірних правовідносин (далі - Закон України №2694-ХІІ).

Статтею 1 Закону №2694-ХІІ визначено, що охорона праці - це система правових, соціально-економічних, організаційно-технічних, санітарно-гігієнічних і лікувально-профілактичних заходів та засобів, спрямованих на збереження життя, здоров`я і працездатності людини у процесі трудової діяльності.

Відповідно до статті 14 Закон України №2694-ХІІ працівник зобов`язаний: дбати про особисту безпеку і здоров`я, а також про безпеку і здоров`я оточуючих людей в процесі виконання будь-яких робіт чи під час перебування на території підприємства; знати і виконувати вимоги нормативно-правових актів з охорони праці, правила поводження з машинами, механізмами, устаткуванням та іншими засобами виробництва, користуватися засобами колективного та індивідуального захисту; проходити у встановленому законодавством порядку попередні та періодичні медичні огляди. Працівник несе безпосередню відповідальність за порушення зазначених вимог.

Статтею 22 Закону України №2694-ХІІ передбачено, що роботодавець повинен організовувати розслідування та вести облік нещасних випадків, професійних захворювань і аварій відповідно до положення, що затверджується Кабінетом Міністрів України за погодженням з всеукраїнськими об`єднаннями профспілок. За підсумками розслідування нещасного випадку, професійного захворювання або аварії роботодавець складає акт за встановленою формою, один примірник якого він зобов`язаний видати потерпілому або іншій заінтересованій особі не пізніше трьох днів з моменту закінчення розслідування.

Згідно абзацу 10 пункту 2 Порядку розслідування та обліку нещасних випадків, професійних захворювань та аварій на виробництві, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17 квітня 2019 року №337, Розслідування та облік нещасних випадків щодо осіб, зазначених в абзацах третьому - восьмому цього пункту, до яких відносяться й особи рядового та начальницького складу органів внутрішніх справ та поліцейські, здійснюються у порядку, визначеному міністерствами та іншими державними органами, в управлінні яких перебувають військові частини, установи, організації, заклади освіти та підрозділи, де проходять службу або утримуються такі особи.

Відповідно до статті 22 Закону України «Про охорону праці» та абзацу десятого пункту 2 Порядку розслідування та обліку нещасних випадків, професійних захворювань та аварій на виробництві, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17 квітня 2019 року № 337, Міністерством внутрішніх справ України був прийнятий наказ від 05.10.2020 №705, яким затверджено Порядок розслідування та ведення обліку нещасних випадків, що сталися з поліцейськими (далі Порядок №705).

Відповідно до визначення, наведеного в пункті 3 розділу І Порядку №705 нещасний випадок це отримання поліцейським під час проходження служби в поліції травми, тілесних ушкоджень, гострого професійного захворювання (отруєння) та інших отруєнь, сонячного або теплового удару, опіку, обмороження, а також у разі утоплення, самогубства, ураження електричним струмом, блискавкою та іонізуючим випромінюванням, одержання інших ушкоджень внаслідок аварії, пожежі, стихійного лиха (землетрус, зсув, повінь, ураган тощо), контакту з представниками тваринного та рослинного світу, які призвели до втрати працездатності на один день чи більше або смерті, а також зникнення поліцейського.

Згідно пункту 4 розділу І Порядку №705 розслідування проводиться в разі настання нещасного випадку, у тому числі про який своєчасно не повідомлено керівника органу (підрозділу) поліції. В свою чергу, правовими нормами пункту 5 розділу І Порядку №705 передбачено, що в разі нещасного випадку із смертельним наслідком проводиться спеціальне розслідування.

Відповідно до правових норм пунктів 1, 2, 3, 5 розділу ІІ Порядку №705, яким врегульовано порядок організації розслідувань (спеціальних розслідувань) нещасних випадків, про кожний нещасний випадок потерпілий поліцейський або особа, яка його виявила, негайно повідомляє прямому керівникові.

Прямий керівник після отримання відомостей про настання нещасного випадку зобов`язаний: терміново організувати надання домедичної допомоги потерпілому поліцейському, забезпечити (за потреби) його направлення до закладу охорони здоров`я; негайно повідомити про нещасний випадок керівникові органу (підрозділу) поліції та посадовій особі з державного нагляду за охороною праці; зберегти до прибуття комісії (спеціальної комісії) з розслідування (спеціального розслідування) нещасного випадку обстановку та устаткування в такому стані, у якому вони були на момент нещасного випадку (якщо це не загрожує життю чи здоров`ю інших осіб), ужити необхідних заходів для запобігання таким випадкам.

В свою чергу, керівник органу (підрозділу) поліції, де стався нещасний випадок, наказом не пізніше наступного робочого дня після отримання інформації про нещасний випадок утворює комісію (спеціальну комісію) з розслідування (спеціального розслідування) нещасного випадку.

До складу спеціальної комісії із спеціального розслідування нещасного випадку входять: 1) заступник керівника органу (підрозділу) поліції (голова комісії); 2) керівник (спеціаліст) з державного нагляду за охороною праці або посадова особа, на яку покладено виконання функцій з державного нагляду за охороною праці; 3) керівник (спеціаліст) підрозділу кадрового забезпечення; 4) психолог (у разі самогубства); 5) представник первинної організації профспілки (за згодою); 6) спеціаліст Державної установи «Центр превентивної медицини МВС України» (у разі гострого професійного захворювання (отруєння)); 7) інші посадові особи органів (підрозділів) поліції (за потреби).

Згідно пункту 2 розділу ІІІ Порядку №705 спеціальне розслідування нещасного випадку проводиться протягом одного місяця з дня утворення спеціальної комісії з розслідування нещасного випадку.

Відповідно до пункту 6 розділу ІІІ Порядку №705 комісія (спеціальна комісія) з розслідування (спеціального розслідування) нещасного випадку зобов`язана:

1) провести засідання, на якому розглянути інформацію про нещасний випадок, розподілити функції між членами комісії (спеціальної комісії) з розслідування (спеціального розслідування) нещасного випадку та скласти протокол засідання (додаток 3);

2) провести фотографування, обстежити місце нещасного випадку та скласти протокол огляду місця, де стався нещасний випадок (додаток 4);

3) одержати письмові пояснення потерпілого поліцейського, посадових осіб, поліцейських, свідків нещасного випадку (додаток 5);

4) вивчити наявні документи і матеріали стосовно нещасного випадку та надіслати (за потреби) запити відповідним установам, організаціям, закладам щодо надання інформації про нещасний випадок;

5) визначити вид події та причини, що призвели до настання нещасного випадку, згідно з Класифікатором видів подій, причин, що призвели до настання нещасного випадку (додаток 6);

6) визначити відповідність умов праці та її безпеки вимогам законодавства про охорону праці;

7) визначити необхідність проведення лабораторних досліджень, випробувань, технічних розрахунків, експертиз тощо для встановлення причин настання нещасного випадку;

8) з`ясувати обставини перебування потерпілого поліцейського у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції; учинення ним кримінального, адміністративного правопорушення, дисциплінарного проступку, навмисного заподіяння шкоди своєму здоров`ю або самогубства;

9) установити осіб, які порушили вимоги нормативно-правових актів з охорони праці, та розробити заходи із запобігання таким нещасним випадкам;

10) кваліфікувати нещасний випадок відповідно до обставин: у період проходження служби під час виконання службових обов`язків або не пов`язаний з виконанням службових обов`язків;

11) прийняти рішення шляхом голосування членів комісії (спеціальної комісії), у разі рівної кількості їхніх голосів голос голови комісії (спеціальної комісії) вирішальний;

12) скласти акти за формою Н-1 у кількості примірників, визначених рішенням комісії (спеціальної комісії) з розслідування (спеціального розслідування) нещасного випадку. У разі групового нещасного випадку скласти акти за формою Н-1 на кожного потерпілого поліцейського. Акти за формою Н-1 прошиваються та скріплюються печаткою органу (підрозділу) поліції;

13) розглянути та підписати примірники актів за формою Н-1 (тимчасові акти за формою Н-1). У разі незгоди члена комісії (спеціальної комісії) з розслідування (спеціального розслідування) нещасного випадку із змістом акта за формою Н-1 підписати акти з відміткою про наявність окремої думки. Окрема думка викладається письмово. В окремій думці член комісії (спеціальної комісії) обґрунтовано викладає пропозиції до змісту акта за формою Н-1 (окрема думка додається до акта за формою Н-1 та є його невід`ємною частиною);

14) передати не пізніше наступного робочого дня після підписання актів за формою Н-1 матеріали розслідування (спеціального розслідування) нещасного випадку та примірники актів за формою Н-1 керівникові органу (підрозділу) поліції, що утворив комісію (спеціальну комісію) з розслідування (спеціального розслідування) нещасного випадку, для їх розгляду та затвердження;

15) додержуватися вимог законодавства про інформацію щодо захисту персональних даних потерпілих поліцейських та інших осіб, які зібрані в межах повноважень комісії (спеціальної комісії) під час проведення розслідування (спеціального розслідування) нещасного випадку.

Згідно пункту 4 розділу ІІІ Порядку №705 за результатами розслідування (спеціального розслідування) нещасного випадку складається акт розслідування (спеціального розслідування) нещасного випадку за формою Н-1 (далі - акт за формою Н-1) (додаток 2).

При цьому, пунктом 7 розділу ІІІ Порядку № 705 визначено, що обставинами настання нещасного випадку в період проходження служби під час виконання службових обов`язків є:

1) виконання потерпілим поліцейським завдань та повноважень поліції, визначених Законом України «Про Національну поліцію», здійснення діяння з припинення правопорушення у вільний від служби час;

2) вплив на потерпілого поліцейського шкідливих чи небезпечних факторів під час виконання завдань та повноважень поліції, визначених Законом України Про Національну поліцію, унаслідок яких виникло гостре професійне захворювання (отруєння), що підтверджено медичним висновком.

Натоміть, положеннями пункту 8 розділу ІІІ Порядку № 705 передбачено, що Згідно обставинами настання нещасного випадку в період проходження служби і не пов`язаного з виконанням службових обов`язків є:

1) діяння потерпілого поліцейського, не пов`язане з виконанням завдань і повноважень поліції, визначених Законом України Про Національну поліцію ;

2) навмисне спричинення потерпілим поліцейським тілесного ушкодження, іншої шкоди своєму здоров`ю або самогубства (крім випадку доведення особи до самогубства, що доведений судом);

3) учинення потерпілим поліцейським діяння, яке є кримінальним, адміністративним правопорушенням або дисциплінарним проступком;

4) учинення дій під час несення служби потерпілим поліцейським у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції (за наявності медичного висновку).

У додатку № 6 до Порядку № 705 закріплено Класифікатор видів подій, причин, що призвели до настання нещасного випадку (далі - Класифікатор).

Згідно з пунктом 1 додатку № 6 до Порядку № 705 до видів подій, що призвели до нещасного випадку, належить, зокрема пригоди (події) під час руху транспортних засобів усіх видів.

В свою чергу, пункт 2 додатку № 6 до Порядку № 705 виокремлює такі причини нещасного випадку:

1) технічні: конструктивні недоліки, недосконалість, недостатня надійність транспортних засобів; невідповідність засобів колективного та індивідуального захисту встановленим вимогам та їх недостатність; незадовільний технічний стан будинків, споруд, території; інші види (зазначити причину);

2) організаційні: незадовільне функціонування, недосконалість або відсутність системи управління охороною праці; недодержання вимог законодавства про охорону праці; порушення вимог безпеки під час експлуатації обладнання, устаткування, машин, механізмів тощо; порушення вимог безпеки під час експлуатації (користування) транспорту (автомобільного, водного, залізничного, повітряного); порушення вимог безпеки під час експлуатації мобільних засобів праці та технологічних транспортних засобів; незабезпеченість засобами індивідуального захисту; невикористання засобів індивідуального захисту за їх наявності; незастосування засобів колективного захисту (за наявності); порушення службової дисципліни; інші види (зазначити причину);

3) психофізіологічні: алкогольне, наркотичне чи інше сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції; травмування (смерть) унаслідок протиправних дій інших осіб; низька нервово-психічна стійкість; незадовільні фізичні дані або стан здоров`я; незадовільний психологічний клімат у колективі; особиста необережність потерпілого поліцейського (у разі відсутності технічних і організаційних причин, впливу шкідливих або небезпечних виробничих факторів, порушень вимог законодавчих і нормативно-правових актів, інструкцій тощо); інші види (вказати причину);

4) техногенні, природні, екологічні та соціальні: викид небезпечних хімічних, радіоактивних, біологічних речовин; контакт з представниками тваринного та рослинного світу; стихійне лихо (метеорологічні, топологічні та тектонічні катастрофи: землетрус, зсув, селі, снігові лавини, повінь, просідання і зсув ґрунту тощо); гідрометеорологічні явища (мороз, ожеледиця, заметіль, шквальний вітер, ураган, град, спека, туман, злива, блискавка тощо); соціальний конфлікт (страйк, оголошена та неоголошена війна, терористичний акт, блокада, революція, заколот, повстання, масові заворушення, громадська демонстрація, протиправні дії осіб тощо); інші види (вказати причини).

З аналізу наведених норм чинного законодавства вбачається, що у разі нещасного випадку із смертельним наслідком, керівник органу (підрозділу) поліції, де стався нещасний випадок наказом утворює комісію та призначає спеціальне розслідування нещасного випадку, за результатами якого складається акт спеціального розслідування нещасного випадку за формою Н-1. При цьому, нещасний випадок за результатами такого розслідування кваліфікується відповідно до обставин, як такий, що стався у період проходження служби під час виконання службових обов`язків або як такий, що стався у період проходження служби, однак не пов`язаний з виконанням службових обов`язків.

Якщо нещасний випадок визнається таким, що стався в період проходження служби під час виконання службових обов`язків, це позначається великим літерами ПВ (Н-1/ПВ), якщо нещасний випадок визнається таким, що стався в період проходження служби і не пов`язаний з виконанням службових обов`язків, це позначається великими літерами НПВ (Н-1/НПВ).

Разом з тим, обставини настання нещасного випадку в період проходження служби під час виконання службових обов`язків та в період проходження служби і не пов`язаного з виконанням службових обов`язків визначені Порядком № 705 та є вичерпними.

При цьому суд зауважує, що в контексті спірних правовідносин для висновку про те, що нещасний висновок стався з поліцейським в період проходження служби під час виконання службових обов`язків необхідна наявність двох умов:

1) підтвердження факту виконання поліцейським завдань та повноважень поліції, визначених Законом України «Про Національну поліцію» в момент, коли з ним трапився нещасний випадок;

2) встановлення відсутності в діях потерпілого поліцейського наступних обставин:

- навмисного спричинення ним тілесного ушкодження, іншої шкоди своєму здоров`ю або самогубства;

- учинення ним діяння, яке є кримінальним, адміністративним правопорушенням або дисциплінарним проступком;

- учинення ним під час несення служби дій у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Під час розгляду справи судом встановлено, що за результатами спеціального розслідування нещасного випадку комісією був зроблений висновок, що нещасний випадок зі смертельним наслідком, що стався з капітаном поліції ОСОБА_2 , стався в період проходження служби не при виконанні службових обов`язків, про що був складений акт від 02.03.2023 №3/2.

При цьому, зміст вказаного акту свідчить про те, що комісія з розслідування нещасного випадку дійшла такого висновку у зв`язку з тим, що дорожньо-транспортна пригода сталась з капітаном ОСОБА_2 близько 19:40 год., тобто в поза робочий час, та при керуванні ним власним автомобілем, за відсутності при цьому будь-яких документів (наказу, доручення, розпорядження), які б дозволили йому використовувати власний транспортний засіб у службових цілях. Крім того, комісія встановила, що ОСОБА_2 були порушені вимоги Правил дорожнього руху України, а саме вимоги безпеки під час експлуатації автомобільного транспорту.

Надаючи правову оцінку зазначеному висновку комісії з розслідування нещасного випадку, що стався з капітаном ОСОБА_2 суд зазначає наступне.

Як вже було зазначено судом, однією з причин для висновку про те, що нещасний випадок зі смертельним наслідком стався з капітаном поліції ОСОБА_2 не при виконанні службових обов`язків, стало встановлення комісією порушення капітаном ОСОБА_2 під час дорожньо-транспортної пригоди вимог Правил дорожнього руху України.

Однак, суд зауважує, що згідно з положеннями пункту 8 розділу ІІІ Порядку № 705 обставиною, яка є свідченням того, що нещасний випадок не пов`язаний з виконанням службових обов`язків, є не порушення потерпілим поліцейським правил дорожнього руху, а вчинення ним діяння, яке є адміністративним чи кримінальним правопорушенням.

Відповідно до статті 9 КУпАП України адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Під складом адміністративного правопорушення розуміється сукупність встановлених адміністративним законодавством об`єктивних і суб`єктивних ознак, за наявності яких діяння вважається адміністративним правопорушенням. До складу адміністративного правопорушення входять ознаки, які характеризують об`єкт, об`єктивну сторону, суб`єктивну, суб`єкт.

Об`єктивна сторона адміністративного правопорушення це зовнішній прояв суспільно шкідливого посягання на об`єкт, що перебуває під охороною адміністративно-правових санкцій. Об`єктивна сторона адміністративного правопорушення знаходить прояв у діянні (акті його зовнішнього вияву): дії чи бездіяльності, що заборонені адміністративним правом. Дія це активне невиконання законних вимог, а також порушення встановленого нормами права заборони, а бездіяльність пасивне невиконання передбачених законодавчими й нормативними актами обов`язків.

Суб`єктивна сторона, як елемент складу адміністративного правопорушення, що визначається сукупністю ознак, які характеризують його внутрішню сторону, психічне ставлення особи правопорушника до вчинюваного діяння та наслідків такої дії. Основною і обов`язковою ознакою суб`єктивної сторони є вина, що виражається у психічному ставленні особи до вчиненого проступку і його наслідків. Виділяють дві форми вини: умисел та необережність.

Відповідно до статті 10 КУпАП України адміністративне правопорушення визнається вчиненим умисно, коли особа, яка його вчинила, усвідомлювала протиправний характер своєї дії чи бездіяльності, передбачала її шкідливі наслідки і бажала їх або свідомо допускала настання цих наслідків.

В свою чергу, згідно статті 11 КУпАП України адміністративне правопорушення визнається вчиненим з необережності, коли особа, яка його вчинила, передбачала можливість настання шкідливих наслідків своєї дії чи бездіяльності, але легковажно розраховувала на їх відвернення або не передбачала можливості настання таких наслідків, хоч повинна була і могла їх передбачити.

Суд наголошує, що вина (у формі умислу або необережності) є необхідною умовою відповідальності. Якщо в діях особи вину не встановлено, а шкідливі наслідки стали результатом випадкових обставин, то суб`єктивної сторони адміністративного правопорушення немає, відповідно й в діях особи відсутнє адміністративне правопорушення, та як наслідок відсутні підстави для його адміністративної відповідальності. Таким чином, відсутність вини виключає визнання діяння адміністративним порушенням.

Відтак, в контексті спірних правовідносин для висновку про вчинення потерпілим поліцейським адміністративного правопорушення, комісія мала б встановити як об`єктивну так і суб`єктивну сторону вчинення ним такого правопорушення.

Матеріали справи свідчать, що на переконання відповідача, об`єктивна сторона адміністративного правопорушення полягала у порушенні капітаном ОСОБА_2 під час дорожньо-транспортної пригоди вимоги Правил дорожнього руху України. При цьому, із досліджених під час судового розгляду справи матеріалів службового розслідування вбачається, що комісія дійшла до висновку про порушення капітаном ОСОБА_2 вимоги Правил дорожнього руху України, посилаючись на вказані в постанові від 27.06.2021 про закриття кримінального провадження №0000037 висновки судової інженерно-транспортної експертизи обставин та механізму дорожньо-транспортної пригоди.

Згідно висновків вказаної судової інженерно-транспортної експертизи обставин та механізму дорожньо-транспортної пригоди дії водія автомобіля «Volkswagen Polo» (д.н.з. НОМЕР_1 ) ОСОБА_2 не відповідали вимогам пунктів 10.1; 11.4; дорожньої розмітки 1.3 ПДР України. У зв`язку з чим, експерт дійшов висновку, в наведених дорожніх умовах, при заданих вихідних даних, з технічної точки зору в причинному зв`язку із створенням аварійної обстановки та виникненням даної ДТП знаходиться рух автомобіля «Volkswagen Polo», д.н.з. НОМЕР_1 , під керуванням водія ОСОБА_2 на смугу зустрічного руху, коли водій тролейбуса марки «ЗИУ-9», інвентарний номер 1045, ОСОБА_5 своїми односторонніми діями не мав технічної можливості уникнути зіткнення. Відтак, згідно вказаних висновків експерта причиною дорожньо-транспортної пригоди, в результаті якої загинув капітан поліції ОСОБА_2 , був рух автомобіля «Volkswagen Polo» (д.н.з. НОМЕР_1 ) під його керуванням на суму зустрічного руху внаслідок порушенням вимог пунктів 10.1; 11.4; дорожньої розмітки 1.3 ПДР України.

Водночас, як вбачається із висновків комплексної судово-медичної експертизи від 22.07.2021 №66, вказаних в постанові від 27.06.2021 про закриття кримінального провадження №0000037, при судово-гістологічній експертизі шматочків внутрішніх органів було виявлено гіпертрофію та дистрофію міозитів та фіброз строми серцевого м`язу, які є морфологічним проявом захворювання серця кардіопатії, що не була діагностовано у гр. ОСОБА_2 прижиттєво. Вказане захворювання серця може бути фоном для втрати чи потьмарення свідомості в результаті емоційного перенавантаження чи інших зовнішніх чинників. Разом з тим, встановити чи перебував капітан поліції ОСОБА_2 на момент дорожньо-транспортної пригоди у свідомості за результатами цієї експертизи не вдалось, через не встановлення відповідних об`єктивних судово-медичних даних при експертизі трупу.

З огляду на вказане суд зазначає, що за відсутності інформації про перебування капітана поліції ОСОБА_2 на момент дорожньо-транспортної пригоди у свідомості, не можна стверджувати про свідоме вчинення ним діяння з порушення вимог пунктів 10.1; 11.4; дорожньої розмітки 1.3 ПДР України, а відтак і про наявність його вини (у формі умислу чи у формі необережності) в порушенні автомобілем під його керуванням Правил дорожнього руху, що мало своїм наслідком дорожньо-транспортну пригоду та загибель останнього. Зазначені обставини виключають суб`єктивну сторону скоєння капітаном поліції ОСОБА_2 адміністративного правопорушення, яке полягає у недотримання пунктів 10.1; 11.4; дорожньої розмітки 1.3 ПДР України.

Крім того, суд зауважує, що результати судової інженерно-транспортної експертизи обставин та механізму дорожньо-транспортної пригоди не містять висновку експерта про причинно-наслідковий зв`язок свідомих дій капітана поліції ОСОБА_2 із рухом його транспортного засобу з недотримання вимог пунктів 10.1; 11.4; дорожньої розмітки 1.3 ПДР України.

В контексті зазначеного суд приходить до висновку, що відповідач в оскаржуваному акті спеціального розслідування нещасного випадку від 02.03.2023 №3/2 зробив безпідставний висновок про порушення капітаном ОСОБА_2 вимоги Правил дорожнього руху України, посилаючись при цьому на результати судової інженерно-транспортної експертизи обставин та механізму дорожньо-транспортної пригоди, які містять лише висновок про те, що причиною виникнення дорожньо-транспортної пригоди був рух автомобіля «Volkswagen Polo» під керуванням водія ОСОБА_2 на смугу зустрічного руху, та не містить при цьому висновку про свідоме вчинення останнім дій щодо порушення вимог пунктів 10.1; 11.4; дорожньої розмітки 1.3 ПДР України.

Відтак, суд вважає під час проведеного спеціального розслідування відповідачем було зроблено помилковий висновок про вчинення капітаном ОСОБА_2 діяння, яке є адміністративним (порушення ним ПДР України), а відтак і хибний висновок про наявність визначеної в пункті 8 розділу ІІІ Порядку № 705 обставини, яка свідчить, що нещасний, який стався з ОСОБА_2 не пов`язаний з виконанням службових обов`язків.

Ще однією обставиною, яка з огляду на правові норми пункту 7 розділу ІІІ Порядку № 705, підлягала обов`язковому встановленню комісією під час спеціального розслідування нещасного випадку, є встановлення чи виконував капітан поліції ОСОБА_2 визначені Законом України «Про Національну поліцію» завдання та повноваження поліції в момент, коли з ним трапився нещасний випадок.

Матеріали справи свідчать, що під час спеціального розслідування були відібрані пояснення у заступника начальника управління - начальник відділу телефонних комунікацій, структурованих кабельних систем, відео, аудіоресурсів та електронних засобів контролю управління інформаційно-аналітичної підтримки ГУ НП в Житомирській області капітана поліції ОСОБА_4 , який є безпосереднім керівником капітана поліції ОСОБА_2 , а також у старшого інженера відділу телефонних комунікацій, структурованих кабельних систем, відео-, аудіосервісів та електронних засобів контролю управління інформаційно-аналітичної підтримки ГУ НП в Житомирській області старшого лейтенанта поліції ОСОБА_3 .. Вказані особи в своїх поясненнях повідомили, що 15 січня 2021 року капітан поліції ОСОБА_2 спільно із лейтенантом поліції ОСОБА_3 на виконання вимог протоколу наради керівників підрозділів превентивної діяльності Головних управлінь Національної поліції в областях га м. Києві від 17.09.2020 №14, з метою забезпечення належних умов несення служби поліцейськими офіцерами громади ГУНП в Житомирській області, в рамках проекту «Поліцейський офіцер громади», упродовж дня на території м. Житомира проводили обстеження поліцейських станцій щодо технічної можливості їх підключення до Інформаційно-телекомунікаційної системи «Інформаційний портал Національної поліції України» (ІПНП), а також встановлення та налаштування комп`ютерної, оргтехніки, систем відеоспостереження. В цей день, вони здійснювали обстеження поліцейських станцій № 14, 16, 18 (вулиця Вітрука, 42/7), № 19 (вулиця Шевченка, 107), № 11 (вулиця Шевченка, 41), № 12 ( АДРЕСА_1 ) та № 1 (вулиця Чуднівська, 98) на службовому автомобілі ВАЗ 2104 (номерний знак НОМЕР_2 ) під керуванням старшого лейтенанта поліції ОСОБА_3 . Однак, після здійснення обстеження поліцейської станції № 12, поліцейські виявили технічні проблеми зі стартером автомобіля, про що вони повідомили капітана поліції ОСОБА_4 особисто. Зважаючи на наближення закінчення робочого дня та беручи до уваги, що необстежена поліцейська станція № 1 знаходилась в попутному до напрямку місця проживання капітана поліції ОСОБА_2 , останній запропонував капітану поліції ОСОБА_4 самостійно обстежити зазначену поліцейську станцію на власному автомобілі, після чого поїхати до місця свого проживання. Дану ініціативу капітана ОСОБА_2 його безпосередній керівник капітан ОСОБА_4 підтримав.

Відтак, із вищезазначених пояснень вбачається, що згідно них в момент, коли капітан поліції ОСОБА_2 потрапив у дорожньо-транспортну пригоду, він прямував до поліцейської станції №1 (вулиця Чуднівська, 98) для виконання вимог протоколу наради від 17.09.2020 №14 щодо проведення обстеження поліцейських станцій на предмет їх підключення до Інформаційно-телекомунікаційної системи «Інформаційний портал Національної поліції України» (ІПНП), а також для встановлення та налаштування комп`ютерної, оргтехніки, систем відеоспостереження, тобто для виконання своїх службових повноважень.

Однак відповідач заперечує виконання капітаном поліції ОСОБА_2 в момент, коли з ним стався нещасний випадок, завдання та повноваження поліції, визначених Законом України «Про Національну поліцію». Таку правову позицію відповідач обґрунтовує тим, що у протоколі наради від 17.09.2020 № 14 терміном виконання робіт з технічного підключення усіх поліцейських станцій до інформаційно-телекомунікаційних систем «Інформаційний портал Національної поліції України» був термін до 30.09.2020. З огляду на вказане відповідач вважає, що 15.01.2021, після закінчення робочого дня, капітан поліції ОСОБА_2 не міг направлятися до поліцейської станції №1 для її обстеження щодо технічної можливості підключення до Інформаційно-телекомунікаційної системи "Інформаційний портал Національної поліції України" на виконання вимог протоколу від 17.09.2020 № 14.

Надаючи оцінку вказаним доводам відповідача суд зауважує, що згідно матеріалів спеціального розслідування комісією під час проведення цього розслідування не досліджувалась посадова інструкція загиблого капітана поліції ОСОБА_2 , не встановлювалось, які обов`язки він був уповноважений здійснювати в рамках виконання своїх повноважень. Крім того, комісією не перевірялось чи був капітан поліції ОСОБА_2 тією особою, на яку було покладено виконання вимог протоколу наради від 17.09.2020 №14, адже жодного документу (н-д: наказу чи службової записки), який би свідчив про залучення ОСОБА_2 до виконання вимог протоколу наради від 17.09.2020 № 14 щодо технічного підключення поліцейських станцій до інформаційно-телекомунікаційних систем «Інформаційний портал Національної поліції України» матеріали службового розслідування не містять. Аналогічно в матеріалах службового розслідування відсутній будь-який документ, який підтверджує, що вимоги протоколу наради від 17.09.2020 № 14 були виконанні Головним управлінням Національної поліції у Житомирській області в строк, встановлений в цьому протоколі (тобто до 30.09.2020). Зазначення в проколі від 17.09.2020 № 14 строку його виконання до 30.09.2022 жодним чином не підтверджує, що вказані в ньому вимоги були виконанні в цей строк, як і не спростовує того, що цей строк міг бути продовженим.

В контексті зазначеного суд зауважує, що без встановлення усіх вищезазначених обставин, висновки комісії про те, що в момент, коли з капітаном поліції ОСОБА_2 стався нещасний випадок, він не виконував службових обов`язків з технічного підключення поліцейських станцій до інформаційно-телекомунікаційних систем «Інформаційний портал Національної поліції України», оскільки дорожньо-транспортна пригода сталась з ним закінчення робочого дня (о 19:40), та 15.01.2021, в той час як вказаним в протоколі наради від 17.09.2020 № 14 терміном виконання цих технічних робіт було до 30.09.2020, є передчасними та безпідставними, а результати спеціального розслідування, викладені в оскаржуваному акті від 02.03.2023 №3/2, є такими, що не ґрунтуються на повному та всебічному встановлені всіх обставин нещасного випадку.

Щодо доводів відповідача про керування капітаном ОСОБА_2 під час дорожньо-транспортної пригоди власним, а не службовим транспортним засобом, та відсутність будь-яких документів, які б дозволяли йому використовувати власний автомобіль у службових цілях, суд зазначає наступне.

Відібраними під час розслідування поясненнями капітана поліції ОСОБА_4 , який є безпосереднім керівником капітана поліції ОСОБА_2 , підтверджується отримання останнім усного дозволу у свого керівника на використання особистого транспортного засобу (автомобілю «Volkswagen Polo», державний номерний знак НОМЕР_1 ) для виїзду на обстеження поліцейської станції №1 (вулиця Чуднівська, 98) з метою її технічного підключення до інформаційно-телекомунікаційних систем «Інформаційний портал Національної поліції України». Інші зібрані під час розслідування нещасного випадку докази отримання капітаном поліції ОСОБА_2 у свого безпосереднього керівника капітана поліції ОСОБА_4 вказаного дозволу на використання власного автомобіля у службових цілях, не спростовуються. Відтак, використання ОСОБА_2 власного транспортного засобу у службових цілях не було самовільним, а здійснювалось за дозволом керівництва.

В свою чергу, відсутність документів про надання поліцейському дозволу на використання власного транспортного засобу у службових цілях, таких як відповідний наказ чи розпорядження, ще не є свідченням того, що власний автомобіль не використовувався поліцейським в службових цілях, а є лише свідченням того, що таке використання не було належним чином документально оформлене.

Щодо посилання відповідача на Журнал виїзду та повернення транспортних засобів (інв. №399 том 3) за 15.01.2021, в якому наявна відмітка про справність службового автомобіля ВАЗ 2104 (номерний знак НОМЕР_2 ), то суд зазначає що вказаний автомобіль був зданий старшим лейтенантом поліції ОСОБА_3 у справному стані 15.01.2021 о 18:00. Однак вказана відмітка у журналі не спростовує той факь, що 15.01.2021 під час робочого дня та на момент отримання капітаном ОСОБА_2 у безпосереднього керівника капітана поліції ОСОБА_4 дозволу на використання власного автомобіля в службових цілях, зазначений службовий автомобіль ВАЗ 2104 (номерний знак НОМЕР_2 ) мав технічні проблеми зі стартером.

Підсумовуючи вищенаведене, суд приходить до висновку, що висновки спеціального розслідування, викладені в оскаржуваному акті від 02.03.2023 №3/2, про те, що нещасний випадок зі смертельним наслідком, що стався з капітаном поліції ОСОБА_2 , стався в період проходження служби, але не при виконанні службових обов`язків, є такими, що не ґрунтуються на повному та всебічному встановлені всіх обставин нещасного випадку, а тому акт спеціального розслідування від 02.03.2023 №3/2 є протиправним та підлягає скасуванню.

Застосовуючи механізм захисту права позивача, порушеного суб`єктом владних повноважень, суд вважає за необхідне зобов`язати Головне управління Національної поліції в Житомирській області повторно здійснити розслідування нещасного випадку, який стався 15.01.2021 з капітаном поліції ОСОБА_2 , та прийняти рішення відповідно до вимог Порядку розслідування та ведення обліку нещасних випадків, що сталися з поліцейськими, затвердженого наказом Міністерства внутрішніх справ України від 05 жовтня 2020 року № 705, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 17 листопада 2020 року за № 1139/35422, та з урахуванням із врахуванням встановлених даним рішенням обставин справи та висновків суду.

Вирішуючи спірні правовідносини в частині позовних вимог про стягнення з держави в особі Головного управління Національної поліції в Житомирській області на користь позивача моральної шкоди в розмірі 1000000 грн, суд зазначає наступне.

Стаття 56 Конституції України передбачає, що кожен має право на відшкодування за рахунок держави чи органів місцевого самоврядування матеріальної та моральної шкоди, завданої незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їх посадових і службових осіб при здійсненні ними своїх повноважень.

Частиною першою статті 22 Цивільного кодексу України (далі - ЦК) встановлено, що особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування.

Відповідно до статті 23 ЦК особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав; моральна шкода полягає у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.

Згідно зі статті 1167 ЦК моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.

Моральна шкода відшкодовується незалежно від вини органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим, органу місцевого самоврядування, фізичної або юридичної особи, яка її завдала: 1) якщо шкоди завдано каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю фізичної особи внаслідок дії джерела підвищеної небезпеки; 2) якщо шкоди завдано фізичній особі внаслідок її незаконного засудження, незаконного притягнення до кримінальної відповідальності, незаконного застосування як запобіжного заходу тримання під вартою або підписки про невиїзд, незаконного затримання, незаконного накладення адміністративного стягнення у вигляді арешту або виправних робіт; 3) в інших випадках, встановлених законом.

Відповідно до частини 1 статті 1173 ЦК України шкода, завдана фізичній або юридичній особі незаконними рішеннями, дією чи бездіяльністю органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування при здійсненні ними своїх повноважень, відшкодовується державою, Автономною Республікою Крим або органом місцевого самоврядування незалежно від вини цих органів.

Відповідно до постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року № 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди», під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб.

Моральна шкода може полягати, зокрема: у приниженні честі, гідності, престижу або ділової репутації, моральних переживаннях у зв`язку з ушкодженням здоров`я, у порушенні права власності (в тому числі інтелектуальної), прав, наданих споживачам, інших цивільних прав, у зв`язку з незаконним перебуванням під слідством і судом, у порушенні нормальних життєвих зв`язків через неможливість продовження активного громадського життя, порушенні стосунків з оточуючими людьми, при настанні інших негативних наслідків.

Разом з тим, слід надати оцінку тому, чим саме підтверджується факт заподіяння моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, у чому саме полягає вина заподіювача та інші обставини, що мають значення для вирішення спору в цій частині.

Розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоров`я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості.

Загальні підходи до відшкодування моральної шкоди, завданої органом державної влади, були сформульовані Верховним Судом у постанові від 10 квітня 2019 року у справі № 464/3789/17, в якій суд дійшов висновку, що адекватне відшкодування шкоди, зокрема й моральної, за порушення прав людини є одним із ефективних засобів юридичного захисту.

Моральна шкода полягає у стражданні або приниженні, яких людина зазнала внаслідок протиправних дій. Страждання і приниження це емоції людини, змістом яких є біль, мука, тривога, страх, занепокоєння, стрес, розчарування, відчуття несправедливості, тривала невизначеність, інші негативні переживання.

Виходячи із загальних засад доказування, у справах про відшкодування моральної шкоди, завданої органами державної влади та органами місцевого самоврядування, позивач повинен довести, які саме дії (рішення, бездіяльність) спричинили страждання чи приниження, яку саме шкоду вони заподіяли і який її розмір.

Порушення прав людини чи погане поводження із нею з боку суб`єктів владних повноважень завжди викликають негативні емоції. Проте, не всі негативні емоції досягають рівня страждання або приниження, які заподіюють моральну шкоду. Оцінка цього рівня залежить від усіх обставин справи, які свідчать про мотиви протиправних дій, їх інтенсивність, тривалість, повторюваність, фізичні або психологічні наслідки та, у деяких випадках, стать, вік та стан здоров`я потерпілого.

У справах про відшкодування моральної шкоди, завданої органом державної влади або органом місцевого самоврядування, суд повинен встановити чи мали дії (рішення, бездіяльність) відповідача негативний вплив, чи досягли негативні емоції позивача рівня страждання або приниження, встановити причинно-наслідковий зв`язок та визначити співмірність розміру відшкодування спричиненим негативним наслідкам. При цьому, в силу статті 1173 ЦК України шкода відшкодовується незалежно від вини відповідача, а протиправність його дій та рішень презюмується - обов`язок доказування їх правомірності покладається на відповідача.

Вимоги щодо відшкодування моральної шкоди у розмірі 1000000,00 грн позивач пов`язує з неналежним проведенням відповідачем спеціального службового розслідування нещасного випадку, внаслідок якого загинув його син капітан поліції ОСОБА_2 , що спричинило йому моральні страждання у вигляді відчуття несправедливості, психічного напруження, тривалих переживань, та як наслідок призвело до погіршення здоров`я. Зокрема вказує, що в результаті протиправних дій відповідача в нього 15.01.2022, в річницю загибелі сина, стався інсульт, в підтвердження чого надає виписку з медичної карти хворого №864, епікриз №22/0145 та виписку №343.

Вирішуючи питання про наявність підстав для відшкодування позивачу моральної шкоди суд враховує правову позицію Верховного Суду, викладену в постановах від 10 квітня 2019 року у справі №464/3789/17, від 22 січня 2020 року у справі №560/798/16-а, від 24 березня 2020 року у справі №818/607/17, та зазначає, що психологічне напруження, розчарування та незручності, що виникли внаслідок порушення органом державної влади прав людини, навіть якщо вони не потягли вагомих наслідків у вигляді погіршення здоров`я, можуть свідчити про заподіяння моральної шкоди. Крім того, з огляду на характер правовідносин між людиною і державою (в особі органу державної влади), з метою забезпечення реального та ефективного захисту прав людини, у справах адміністративного судочинства саме на суб`єкта владних повноважень - відповідача покладається тягар спростування факту заподіяння моральної шкоди та доведення. В даному випадку, відповідач не довів, що його тривалі протиправні дії (проведення двох поспіль розслідувань нещасного випадку з порушенням норм Порядку №705 та прийняття за їх наслідками протиправних актів, що скасовані судом) не викликала у позивача психологічне напруження та не завдали йому моральної шкоди, а тому суд приходить до висновку про наявність підстав для відшкодування позивачу моральної шкоди.

Що стосується розміру моральної шкоди, то у силу частини третьої статті 23 ЦК України якщо інше не встановлено законом, моральна шкода відшкодовується грошовими коштами, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.

З огляду на те, що «розумність» і «справедливість» є оціночним поняттям, суди першої та апеляційної інстанцій, які встановлюють фактичні обставини справи, мають широкий діапазон розсуду під час визначення розумного та справедливого (співмірного) розміру відшкодування моральної шкоди.

Позивач просить стягнути з відповідача моральну шкоду в розмірі 1000000,00 грн, проте, враховуючи вищезазначені обставини заподіяння йому моральної шкоди, недоведення та не обґрунтування позивачем, що заявлене ним відшкодування в розмірі 1000000,00 грн є співміриним із завданою шкодою, суд, керуючись критеріями «розумності» та «співмірності», вважає, що справедливим та розумним розміром відшкодування моральної шкоди є 10000,00 грн.

Відповідно до ч. 1 ст. 9 Кодексу адміністративного судочинства України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

У силу ч.ч. 1 та 2 ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Відповідно до пункту 30 рішення Європейського Суду з прав людини у справі «Hirvisaari v. Finland» від 27.09.2001, рішення судів повинні достатнім чином містити мотиви, на яких вони базуються для того, щоб засвідчити, що сторони були заслухані, та для того, щоб забезпечити нагляд громадськості за здійсненням правосуддя .

Згідно пункту 29 рішення Європейського Суду з прав людини у справі «Ruiz Torija v. Spain» від 09.12.1994, статтю 6 не можна розуміти як таку, що вимагає пояснень детальної відповіді на кожний аргумент сторін. Відповідно, питання, чи дотримався суд свого обов`язку обґрунтовувати рішення може розглядатися лише в світлі обставин кожної справи.

Згідно пункту 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення.

Відтак, суд, з`ясувавши всі обставини справи в їх сукупності, перевіривши їх наявними в матеріалах справи і дослідженими доказами, дійшов висновку, що позовні вимоги є обґрунтованими та підлягають частковому задоволенню.

Оскільки позивач звільнений від сплати судового збору на підставі частини 1 статті 5 Закону України "Про судовий збір" та в матеріалах справі відсутні докази на підтвердження понесення ним інших судових витрат по даній справі, підстави для вирішення питання про розподілу судових витрат - відсутні.

Керуючись статями 2, 9, 77, 90, 139, 242-246, 250, 255, 262, 263, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

вирішив:

Позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_2 ; РНОКПП НОМЕР_5 ) до Головного управління Національної поліції в Житомирській області (вул. Старий Бульвар, 5/37, м. Житомир, 10008; ), третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору - Державна казначейська служба України (вул. Бастіонна, 6, м. Київ, 02000; ) про визнання протиправним та скасування акту, зобов`язання вчинити дії, стягнення моральної шкоди - задовольнити частково.

Визнати протиправним та скасувати акт від 02.03.2023 №3/2 спеціального розслідування нещасного випадку, який стався з капітаном поліції ОСОБА_2 .

Зобов`язати Головне управління Національної поліції в Житомирській області повторно здійснити розслідування нещасного випадку, який стався 15.01.2021 з капітаном поліції ОСОБА_2 , та прийняти рішення відповідно до вимог Порядку розслідування та ведення обліку нещасних випадків, що сталися з поліцейськими, затвердженого наказом Міністерства внутрішніх справ України від 05 жовтня 2020 року № 705, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 17 листопада 2020 року за № 1139/35422 та з урахуванням із врахуванням встановлених даним рішенням обставин справи та висновків суду.

Стягнути з Головного управління Національної поліції в Житомирській області на користь ОСОБА_1 моральну шкоду в розмірі 10000,00 грн (десять тисяч гривень).

В задоволені решти позовних вимог - відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Рішення суду може бути оскаржене шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до Сьомого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя І.Е.Черняхович