Справа № 160/1712/21
Суддя: Турова Олена Михайлівна
Дата ухвалення: 2023-09-06 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УХВАЛА

06 вересня 2023 року Справа № 160/1712/21
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі:
головуючого судді: Турової О.М.,
за участі секретаря судового засідання: Галайди А.В.,
представника заявника (стягувача): Сомсікова К.В.,
представника боржника: Жиделяєвої Ю.Г.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Дніпрі заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «РВ ГРУПП» про встановлення судового контролю за виконанням рішення суду в адміністративній справі №160/1712/21 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «РВ ГРУПП» до Міністерства захисту довкілля та природних ресурсів України про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії, -
16.08.2023 року до Дніпропетровського окружного адміністративного суду надійшла заява Товариства з обмеженою відповідальністю «РВ ГРУПП» про встановлення судового контролю за виконанням рішення суду в адміністративній справі №160/1712/21 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «РВ ГРУПП» до Міністерства захисту довкілля та природних ресурсів України про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії, в якій заявник просить суд:
- зобов`язати Міністерство захисту довкілля та природних ресурсів України подати у встановлений судом строк звіт про виконання постанови Верховного Суду від 02.08.2022р. у справі №160/1712/21, із врахуванням позиції, викладеної у постанові Верховного Суду від 05 березня 2019 року у справі №2040/6320/18;
- за наслідками розгляду такого звіту вирішити питання про накладення на керівника Міністерства захисту довкілля та природних ресурсів України штрафу в розмірі 40 прожиткових мінімумів для працездатних осіб.
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 18.08.2023р. прийнято до провадження заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «РВ ГРУПП» про встановлення судового контролю за виконанням рішення суду в адміністративній справі №160/1712/21 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «РВ ГРУПП» до Міністерства захисту довкілля та природних ресурсів України про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії та призначено цю заяву до розгляду у судовому засіданні на 06.09.2023 року об 11:30 год.
29.08.2023 року до суду надійшло клопотання представника Міністерства захисту довкілля та природних ресурсів України про участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції.
У судовому засіданні 06.09.2023р. представник заявника (стягувача) підтримав подану заяву про встановлення судового контролю та, посилаючись на викладені в ній доводи, просив її задовольнити.
Представник боржника у судовому засіданні 06.09.2023р. заперечував проти задоволення заяви Товариства з обмеженою відповідальністю «РВ ГРУПП» про встановлення судового контролю за виконанням рішення суду в адміністративній справі №160/1712/21, посилаючись на доводи, викладені у письмових запереченнях на цю заяву.
Заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши матеріали справи та розглянувши наведені у заяві про встановлення судового контрю доводи, а також проаналізувавши зміст норм матеріального та процесуального права, що регулюють спірне питання, суд доходить висновку про відмову у задоволені заяви Товариства з обмеженою відповідальністю «РВ ГРУПП» про встановлення судового контролю за виконанням рішення суду в адміністративній справі №160/1712/21, з огляду на таке.
Судом встановлено, що в провадженні Дніпропетровського окружного адміністративного суду перебувала адміністративна справа №160/1712/21 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «РВ ГРУПП» до Міністерства захисту довкілля та природних ресурсів України про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії.
Рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 07.09.2021 року у справі №160/1712/21 позовну заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «РВ ГРУПП» до Міністерства захисту довкілля та природних ресурсів України про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії задоволено частково, визнано протиправною бездіяльність Міністерства захисту довкілля та природних ресурсів України щодо не розгляду по суті заяви Товариства з обмеженою відповідальністю «РВ ГРУПП» про включення до Переліку установ, організацій та закладів, яким надається право на розробку документів, що обґрунтовують обсяги викидів для підприємств, установ, організацій та громадян суб`єктів підприємницької діяльності, №28/10-20 та зобов`язано Міністерство захисту довкілля та природних ресурсів України розглянути по суті заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «РВ ГРУПП» про включення до Переліку установ, організацій та закладів, яким надається право на розробку документів, що обґрунтовують обсяги викидів для підприємств, установ, організацій та громадян суб`єктів підприємницької діяльності, №28/10-20 та прийняти відповідне рішення за наслідками її розгляду. У задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

Постановою Третього апеляційного адміністративного суду від 18.05.2022 року апеляційні скарги Товариства з обмеженою відповідальністю «РВ ГРУПП» та Міністерства захисту довкілля та природних ресурсів України на рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 07.09.2021 року в адміністративній справі №160/1712/21 залишені без задоволення, а рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 07.09.2021 року в адміністративній справі №160/1712/21 - без змін.

Постановою Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду від 06.10.2022 року касаційну скаргу Міністерства захисту довкілля та природних ресурсів України залишено без задоволення, а рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 07.09.2021 та постанову Третього апеляційного адміністративного суду від 18.05.2022 у справі №160/1712/21- без змін.

Рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 07.09.2021 року у справі №160/1712/21 набрало законної сили 18.05.2022 року.

08.11.2022 року Дніпропетровським окружним адміністративним судом на підставі та на виконання рішення суду від 07.09.2021 року у справі №160/1712/21 позивачу видано відповідні виконавчі листи із строком пред`явлення до виконання до 18.05.2025р. (включно).

Суд зазначає, що доказів щодо відкриття виконавчого провадження з примусового виконання вищевказаних виконавчих листів №160/1712/21, виданих Дніпропетровським окружними адміністративним судом 08.11.2022р., матеріали справи не містять.

Водночас судом також встановлено, що 14.10.2022 року Товариство з обмеженою відповідальністю «РВ ГРУПП» звернулося до Міністерства захисту довкілля та природних ресурсів України з листом за вих. №14/10-22, яким, з посиланням на набрання законної сили рішенням суду у справі №160/1712/21, просило виконати це рішення та повідомити заявника про його виконання.

Листом Міністерства захисту довкілля та природних ресурсів України від 04.11.2022р. за вих. №25/7-14/15054-22 заявника повідомлено, що боржником на виконання рішення суду у справі №160/1712/21 розглянуто по суті заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «РВ ГРУПП» від 28.10.2020р. №28/10-20 про включення до Переліку установ, організацій та закладів, яким надається право на розробку документів, що обґрунтовують обсяги викидів для підприємств, установ, організацій та громадян суб`єктів підприємницької діяльності та за наслідками такого розгляду встановлено відсутність правових підстав для включення Товариства з обмеженою відповідальністю «РВ ГРУПП» до вищевказаного Переліку, позаяк його скасовано відповідно до Закону України «Про охорону атмосферного повітря».

Вказаний лист отримано заявником 12.12.2022р., про що останнім самостійно зазначено у поданій заяві про встановлення судового контролю.

Не погоджуючись з викладеною у листі Міністерства захисту довкілля та природних ресурсів України від 04.11.2022р. за вих. №25/7-14/15054-22 позицією та вважаючи, що останнім не виконано рішення суду у справі №160/1712/21, Товариство з обмеженою відповідальністю «РВ ГРУПП» звернулося до суду з заявою про встановлення судового контролю за виконанням рішення суду у вищевказаній справі відповідно до ст.382 КАС України.

Так, статтею 129-1 Конституції України визначено, що суд ухвалює рішення іменем України. Судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку. Контроль за виконанням судового рішення здійснює суд.

Відповідно до ч. ч. 2, 3 ст. 14 КАС України судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України. Невиконання судового рішення тягне за собою відповідальність, встановлену законом.

Статтею 370 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що судове рішення, яке набрало законної сили, є обов`язковим для учасників справи, для їхніх правонаступників, а також для всіх органів, підприємств, установ та організацій, посадових чи службових осіб, інших фізичних осіб і підлягає виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, або за принципом взаємності, - за її межами. Невиконання судового рішення тягне за собою відповідальність, встановлену законом.

Із наведеного слідує, що рішення суду, яке набрало законної сили, є обов`язковим для учасників справи.

Відповідно до частин 1, 2 статті 382 Кодексу адміністративного судочинства України суд, який ухвалив судове рішення в адміністративній справі, може зобов`язати суб`єкта владних повноважень, не на користь якого ухвалене судове рішення, подати у встановлений судом строк звіт про виконання судового рішення. За наслідками розгляду звіту суб`єкта владних повноважень про виконання рішення суду або в разі неподання такого звіту суддя своєю ухвалою може встановити новий строк подання звіту, накласти на керівника суб`єкта владних повноважень, відповідального за виконання рішення, штраф у сумі від двадцяти до сорока розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Отже, вказаною нормою КАС України передбачено право суду, який ухвалив судове рішення в адміністративній справі, зобов`язати суб`єкта владних повноважень, не на користь якого ухвалено судове рішення, подати у встановлений судом строк звіт про виконання судового рішення.

Аналогічна правова позиція викладена в ухвалах Великої Палати Верховного Суду від 29 травня 2019 року та від 06 травня 2019 року по справі №826/9960/15.

При цьому, зазначені процесуальні дії є диспозитивним правом суду, яке може використовуватися в залежності від наявності об`єктивних обставин, які підтверджені належними та допустимими доказами.

Такого висновку дійшов і Верховний Суд у додатковій постанові від 31.07.2018р. у справі № 235/7638/16-а.

Крім того, відповідно до абзацу 3 статті 1291 Конституції України держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку.

Так, судове рішення може бути виконано в добровільному, або в примусовому порядку. Примусове виконання рішень суду в Україні покладається на органи державної виконавчої служби та у передбачених законом випадках - на приватних виконавців.

Порядок примусового виконання судових рішень регламентовано спеціальним законом Законом України Про виконавче провадження.

За приписами ст.1 Закону України Про виконавче провадження виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Згідно з частиною 1 статті 5 Закону України Про виконавче провадження примусове виконання рішень покладається на органи державної виконавчої служби (державних виконавців) та у передбачених цим Законом випадках на приватних виконавців, правовий статус та організація діяльності яких встановлюються Законом України Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів.

Відповідно до абз.1 ч.6 ст.26 Закону України Про виконавче провадження за рішенням немайнового характеру виконавець у постанові про відкриття виконавчого провадження зазначає про необхідність виконання боржником рішення протягом 10 робочих днів (крім рішень, що підлягають негайному виконанню, рішень про встановлення побачення з дитиною).

Порядок виконання рішень, за якими боржник зобов`язаний вчинити певні дії або утриматися від їх вчинення, встановлено статтею 63 Закону України Про виконавче провадження.

Так, відповідно до приписів ст.63 Закону України Про виконавче провадження за рішеннями, за якими боржник зобов`язаний особисто вчинити певні дії або утриматися від їх вчинення, виконавець наступного робочого дня після закінчення строку, визначеного частиною шостою статті 26 цього Закону, перевіряє виконання рішення боржником. Якщо рішення підлягає негайному виконанню, виконавець перевіряє виконання рішення не пізніш як на третій робочий день після відкриття виконавчого провадження (ч.1 ст.63 Закону).

У разі невиконання без поважних причин боржником рішення виконавець виносить постанову про накладення на боржника штрафу, в якій також зазначаються вимога виконати рішення протягом 10 робочих днів (за рішенням, що підлягає негайному виконанню, - протягом трьох робочих днів) та попередження про кримінальну відповідальність (ч.2 ст.63 Закону).

Виконавець наступного робочого дня після закінчення строку, передбаченого частиною другою цієї статті, повторно перевіряє виконання рішення боржником (ч.3 ст.63 Закону).

У разі повторного невиконання без поважних причин боржником рішення, якщо таке рішення може бути виконано без участі боржника, виконавець надсилає органу досудового розслідування повідомлення про вчинення боржником кримінального правопорушення та вживає заходів примусового виконання рішення, передбачених цим Законом (ч.4 ст.63 Закону).

У разі невиконання боржником рішення, яке не може бути виконано без участі боржника, виконавець надсилає до органу досудового розслідування повідомлення про вчинення боржником кримінального правопорушення та виносить постанову про закінчення виконавчого провадження (ч.5 ст.63 Закону).

Отже, приписами Закону України Про виконавче провадження визначено певний алгоритм дій виконавця в ході примусового виконання рішень, за якими боржник зобов`язаний вчинити певні дії або утриматися від їх вчинення.

Вирішуючи питання щодо необхідності встановлення судового контролю за виконанням рішення суду у справі №160/1712/21, суд враховує, що хоча заявником і було отримано виконавчий лист у справі №160/1712/21, однак, доказів пред`явлення його до державної виконавчої служби для примусового виконання рішення суду у справі №160/1712/21 не надано, а матеріли справи не містять доказів щодо відкриття виконавчого провадження за таким виконавчим листом, а також не містять доказів щодо неможливості його примусового виконання.

Отже, судом не встановлено, що загальний порядок виконання судового рішення не дав очікуваного результату, або що відповідач створює перешкоди для виконання рішення суду у справі №160/1712/21.

При цьому, заявником не надано жодних доказів неможливості примусового виконання рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 07.09.2021 року у справі №160/1712/21 у загальному порядку, таким чином, наразі неможливо стверджувати про наявність підстав для встановлення судового контролю за виконанням цього судового рішення, як і неможливо стверджувати, що примусове виконання цього рішення суду не дасть очікуваних результатів.

Таким чином, позивач, стверджуючи про умисне невиконання відповідачем рішення суду, яке набрало законної сили, не надав до суду доказів звернення до примусового виконання рішення суду та відсутності результату по завершенню процедури примусового виконання рішення суду.

Натомість, судом встановлено, що боржником вчинено дії щодо виконання рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 07.09.2021 року у справі №160/1712/21 та на його виконання здійснено розгляд заяви Товариства з обмеженою відповідальністю «РВ ГРУПП» від 28.10.2020р. №28/10-20 про включення до Переліку установ, організацій та закладів, яким надається право на розробку документів, що обґрунтовують обсяги викидів для підприємств, установ, організацій та громадян суб`єктів підприємницької діяльності та за наслідками такого розгляду встановлено відсутність правових підстав для включення Товариства з обмеженою відповідальністю «РВ ГРУПП» до вищевказаного Переліку, про що останнього повідомлено листом Міністерства захисту довкілля та природних ресурсів України від 04.11.2022р. за вих. №25/7-14/15054-22, отриманим заявником 12.12.2022р.

Разом з цим суд наголошує, що рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 07.09.2021 року у справі №160/1712/21 Міністерство захисту довкілля та природних ресурсів України було зобов`язано саме розглянути заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «РВ ГРУПП» №28/10-20 про включення до Переліку установ, організацій та закладів, яким надається право на розробку документів, що обґрунтовують обсяги викидів для підприємств, установ, організацій та громадян суб`єктів підприємницької діяльності, а не включити заявника до цього Переліку.

Відтак, посилання заявника на те, що відмова боржника у включенні стягувача до такого Переліку свідчить про невиконання боржником рішення суду у справі №160/1712/21 є безпідставними.

Суд також зауважує, що з тексту заяви про встановлення судового контролю, а також з наданих представником заявника пояснень у судовому засіданні, слідує, що фактично заявник не погоджується з результатом розгляду Міністерством захисту довкілля та природних ресурсів України заяви Товариства з обмеженою відповідальністю «РВ ГРУПП» №28/10-20 про включення до Переліку установ, організацій та закладів, яким надається право на розробку документів, що обґрунтовують обсяги викидів для підприємств, установ, організацій та громадян суб`єктів підприємницької діяльності, однак, така незгода свідчить про виникнення нового спору і може бути підставою для оскарження відмови Міністерства захисту довкілля та природних ресурсів України у включенні заявника до вищевказаного Переліку шляхом подання окремої позовної заяви, а не підставою для встановлення судового контролю за виконанням рішення суду у справі №160/1712/21.

Відтак, заявником не доведено, що відповідачем взагалі не вжито будь-яких дій на виконання рішення суду і що заява про встановлення судового контролю за його виконанням не пов`язана фактично з оскарженням дій (рішень) відповідача, що вчинені на виконання такого рішення, яке, відповідно до приписів КАС України, має здійснюватися в іншому порядку, а не згідно зі ст.382 цього Кодексу.

Суд зауважує, що у розумінні приписів ст.382 КАС України процесуальним законом передбачена можливість суду в порядку здійснення судового контролю за виконанням судового рішення в адміністративній справі зобов`язати суб`єкта владних повноважень, не на користь якого ухвалене судове рішення, подати у встановлений строк звіт про виконання судового рішення.

Натомість, такий процесуальний механізм судового контролю застосовується судом на власний розсуд, виходячи з фактичних обставин справи, оскільки дефініція статті 382 КАС України передбачає право суду на його застосування, а не обов`язок.

Необхідність такого застосування має бути належним чином обґрунтована стороною у справі з огляду на доцільність вжиття такого процесуального механізму або потребує наявності певних сумнівів у суду щодо виконання суб`єктом владних повноважень його рішення, чи інших значущих підстав.

Саме по собі застосування судового контролю виконання судових рішень за відсутності очевидної необхідності не є виправданим.

Аналогічний правовий висновок викладений Верховним Судом у постанові від 28.04.2021 у справі 806/2594/16.

Враховуючи, що встановлення судового контролю за виконанням судового рішення є правом, а не обов`язком суду, яке може використовуватися в залежності від наявності об`єктивних обставин, які підтверджені належними та допустимими доказами, а також те, що заявник не навів обґрунтувань та не надав доказів, що підтверджують необхідність вжиття таких заходів за наявних обставин, суд доходить висновку про відсутність підстав для задоволення заяви Товариства з обмеженою відповідальністю «РВ ГРУПП» про встановлення судового контролю за виконанням рішення суду в адміністративній справі №160/1712/21.

Керуючись ст. ст. 243, 248, 382 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

УХВАЛИВ:

У задоволенні заяви Товариства з обмеженою відповідальністю «РВ ГРУПП» про встановлення судового контролю за виконанням рішення суду в адміністративній справі №160/1712/21 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «РВ ГРУПП» до Міністерства захисту довкілля та природних ресурсів України про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії - відмовити у повному обсязі.

Ухвала суду набирає законної сили відповідно до вимог статті 256 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржена до Третього апеляційного адміністративного суду в порядку та у строки, передбачені статтею 295-297 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя: О.М. Турова