Справа № 600/5459/23-а
Суддя: Маренич Ігор Володимирович
Дата ухвалення: 2023-09-12 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЧЕРНІВЕЦЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 вересня 2023 р. м. Чернівці Справа № 600/5459/23-а

Чернівецький окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Маренича І.В.,

розглянувши в порядку письмового провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Бахмутського міськрайонного відділу ДВС Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції про визнання протиправною та скасування постанови державного виконавця,-

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 (далі - позивач) звернувся в суд з позовом до Бахмутського міськрайонного відділу ДВС Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (далі - відповідач), в якому просить:

- визнати незаконною (протиправною) та скасувати постанову від 27 червня 2023 року старшого державного виконавця Бахмутського міськрайонного відділу ДВС Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції Висторопська Х.А. про закінчення виконавчого провадження №71471390;

- визнати незаконною (протиправною) та скасувати постанову від 04.08.2023 начальника Бахмутського міськрайонного відділу ДВС Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції Легкова О., винесеної за результатами проведеної перевірки ведення виконавчого провадження №71471390.

В обґрунтування заявлених вимог зазначено, що на примусовому виконанні у відповідача в межах виконавчого провадження №71471390 перебував виконавчий лист №600/6220/21-а, виданий Чернівецьким окружним адміністративним судом 27.02.2023, про зобов`язання Військової частини НОМЕР_1 нарахувати та виплатити ОСОБА_1 одноразову грошову допомогу, яка передбачена частиною другою статті 15 Закону України Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей, в розмірі 50 відсотків місячного грошового забезпечення за кожний повний календарний рік служби.

Повідомлено, що 27.06.2023 державним виконавцем прийнято постанову про закінчення виконавчого провадження, однак позивач вважає, що підстави які слугували для винесення вказаної постанови відсутні, оскільки військовою частиною НОМЕР_1 надано відомість про зарахування на рахунок позивача грошових коштів, проте вказана відомість не містить інформації про призначення платежу. Отже, відповідач не перевірив дійсність, правильність та повноту виконання рішення Чернівецького окружного адміністративного суду. В свою чергу, розглядаючи скаргу позивача, відповідачем не було здійснено перевірку первинних документів, які були надані Військовою частиною НОМЕР_1 у якості повноти виконання судового рішення. Вважає постанову про закінчення виконавчого провадження необґрунтованою, безпідставною і протиправною, а тому просив її скасувати в судовому порядку та позов задовольнити повністю.

Ухвалою Чернівецького окружного адміністративного суду відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін на 08.09.2023 р.

Згідно матеріалів справи її учасники були належним чином повідомленні про дату, час та місце розгляду справи.

Відповідач правом на подання відзиву не скористався. Водночас, відповідачем подано витребувані докази.

08.09.2023 року позивачем та представником відповідача подано до суду клопотання про розгляд справи в порядку письмового провадження.

Відповідно до ч. 3 ст. 194 КАС України учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Якщо таке клопотання заявили всі учасники справи, судовий розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження на підставі наявних у суду матеріалів.

Частиною 1 статті 205 КАС визначено, що неявка у судове засідання будь-якого учасника справи, за умови що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею.

Враховуючи положення ст. 194, 205 КАС України, суд приходить до висновку про наявність підстав для розгляду справи в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.

Дослідивши письмові докази судом встановлено наступне.

Рішенням Чернівецького окружного адміністративного суду від 22.03.2022 року по справі № 600/6220/21-а адміністративний позов ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 про визнання протиправною бездіяльність та зобов`язання вчинити дії задоволено повністю. Визнано протиправною бездіяльність Військової частини НОМЕР_1 щодо нарахування та виплати ОСОБА_1 одноразової грошової допомоги в розмірі 50 відсотків місячного грошового забезпечення за кожний повний календарний рік служби, встановленої частиною другою статті 15 Закону України Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей. Зобов`язано Військову частину НОМЕР_1 нарахувати та виплатити ОСОБА_1 одноразову грошову допомогу, яка передбачена частиною другою статті 15 Закону України Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей, в розмірі 50 відсотків місячного грошового забезпечення за кожний повний календарний рік служби.

На виконання вищевказаного рішення Чернівецьким окружним адміністративним судом видано виконавчий лист.

21.03.2023 року позивач звернувся до відповідача з заявою прийняття вказаного вище виконавчого листа до виконання (вх 05.04.2023 р.).

05.04.2023 року відповідачем винесено постанову про відкриття виконавчого провадження у ВП 71471390 відповідно до змісту якого зобов`язано Військову частину НОМЕР_1 нарахувати та виплатити ОСОБА_1 одноразову грошову допомогу, яка передбачена частиною другою статті 15 Закону України Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей, в розмірі 50 відсотків місячного грошового забезпечення за кожний повний календарний рік служби.

22.06.2023 року на адресу відповідача надійшла заява Військової частини НОМЕР_1 , відповідно до змісту якої вказано, що військовою частиною виконано рішення суду №600/6620/21-а від 27.02.2023 та проведено розрахунок одноразової грошової допомоги при звільненні у розмірі 50 % місячного грошового забезпечення за кожний календарний рік служби у сумі 50373,59 грн.

27.06.2023 р. відповідачем винесено постанову про закінчення виконавчого провадження відповідно до змісту якого встановлено фактичне повне виконання рішення та у відповідності до вимог п.9 ч.1 ст.39, ст. 40 Закону України "Про виконавче провадження", у зв`язку з зазначеним виконавче провадження з примусового виконання закінчено.

25.07.2023 р. позивачем подано скаргу до відповідача, відповідно до змісту якої просив здійснити перевірку законності винесення старшим державним виконавцем відповідача постанови від 27.06.2023 р. та винести постанову про скасування вищевказаної постанови.

04.08.2023 р. відповідачем винесено постанову на скаргу позивача, відповідно до змісту якої вказано, що на виконанні у відповідача перебувало ВП №71471390. Згідно наявних в матеріалах справи документах, військовою частиною здійснена одноразова грошова допомога за 9 повних календарних років у сумі 50373,59 грн, утримано військовий збір у розмірі 1,5 % у сумі 755,60 грн. На картковий рахунок позивача перераховано суму у розмірі 49617,99, що підтверджується платіжною інструкцією №2191 від 29.05.2023 року. У зв`язку з наведеним, в задоволенні скарги представника позивача - відмовлено.

В матеріалах справи наявні також листи Військової частини НОМЕР_1 , довідка про розмір грошове забезпечення позивача та відомість про зарахування на картковий рахунок позивача.

Не погоджуючись з рішення відповідача позивач звернувся до суду з вказаним позовом.

Надаючи оцінку спірним правовідносинам, суд зазначає наступне.

Спірні правовідносини врегульовані нормами Закону України від 02.06.2016 №1404-VIII "Про виконавче провадження" (далі - Закон №1404-VIII, у редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин).

В розумінні ст.1 Закону №1404-VIII виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Частиною 1 ст.3 Закону №1404-VIII передбачено, що відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню рішення на підставі таких виконавчих документів, зокрема, виконавчих листів та наказів, що видаються судами у передбачених законом випадках на підставі судових рішень, рішень третейського суду, рішень міжнародного комерційного арбітражу, рішень іноземних судів та на інших підставах, визначених законом або міжнародним договором України.

При цьому, в силу вимог ч.1 ст.5 Закону №1403-VIII примусове виконання рішень покладається на органи державної виконавчої служби (державних виконавців) та у передбачених цим Законом випадках на приватних виконавців, правовий статус та організація діяльності яких встановлюються Законом України "Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів".

Відповідно до положень ст.18 Закону №1404-VIII виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Виконавець зобов`язаний здійснювати заходи примусового виконання рішень у спосіб та в порядку, які встановлені виконавчим документом і цим Законом .

Отже, законодавством не передбачено повноважень державного виконавця здійснювати заходи примусового виконання судового рішення у спосіб, інакший, аніж визначений безпосередньо самим виконавчим документом.

Згідно із вимогами ст.26 Закону №1404-VIII виконавець розпочинає примусове виконання рішення на підставі виконавчого документа, зазначеного у статті 3 цього Закону: 1) за заявою стягувача про примусове виконання рішення; 2) за заявою прокурора у разі представництва інтересів громадянина або держави в суді; 3) якщо виконавчий документ надійшов від суду у випадках, передбачених законом; 4) якщо виконавчий документ надійшов від суду на підставі ухвали про надання дозволу на примусове виконання рішення іноземного суду (суду іноземної держави, інших компетентних органів іноземної держави, до повноважень яких належить розгляд цивільних чи господарських справ, іноземних чи міжнародних арбітражів) у порядку, встановленому законом; 5) у разі якщо виконавчий документ надійшов від Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів.

За рішенням немайнового характеру виконавець у постанові про відкриття виконавчого провадження зазначає про необхідність виконання боржником рішення протягом 10 робочих днів (крім рішень, що підлягають негайному виконанню, рішень про встановлення побачення з дитиною).

Порядок виконання рішень, за якими боржник зобов`язаний вчинити певні дії або утриматися від їх вчинення, визначений ст. 63 Закону № 1404-VIII.

Так, згідно з ст.63 Закону №1404-VIII за рішеннями, за якими боржник зобов`язаний особисто вчинити певні дії або утриматися від їх вчинення, виконавець наступного робочого дня після закінчення строку, визначеного частиною 6 статті 26 цього Закону, перевіряє виконання рішення боржником. Якщо рішення підлягає негайному виконанню, виконавець перевіряє виконання рішення не пізніш як на третій робочий день після відкриття виконавчого провадження.

У разі невиконання без поважних причин боржником рішення виконавець виносить постанову про накладення на боржника штрафу, в якій також зазначаються вимога виконати рішення протягом 10 робочих днів (за рішенням, що підлягає негайному виконанню, - протягом трьох робочих днів) та попередження про кримінальну відповідальність.

Виконавець наступного робочого дня після закінчення строку, передбаченого частиною другою цієї статті, повторно перевіряє виконання рішення боржником.

У разі повторного невиконання без поважних причин боржником рішення, якщо таке рішення може бути виконано без участі боржника, виконавець надсилає органу досудового розслідування повідомлення про вчинення боржником кримінального правопорушення та вживає заходів примусового виконання рішення, передбачених цим Законом.

У разі невиконання боржником рішення, яке не може бути виконано без участі боржника, виконавець надсилає до органу досудового розслідування повідомлення про вчинення боржником кримінального правопорушення та виносить постанову про закінчення виконавчого провадження.

Отже, чинним законодавством визначено певний порядок та механізм виконання рішень, за якими боржник зобов`язаний вчинити певні дії. Так, здійснюючи примусове виконання судових рішень немайнового характеру, за якими боржники зобов`язані особисто вчинити певні дії, державний виконавець має право здійснювати інші заходи примусового характеру.

Суд також звертає увагу на те, що відповідно до ст. 129-1 Конституції України суд ухвалює рішення іменем України; судове рішення є обов`язковим до виконання; держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку.

Згідно зі ст. 14 КАС України судове рішення, яким закінчується розгляд справи в адміністративному суді, ухвалюється іменем України; судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України; невиконання судового рішення тягне за собою відповідальність, встановлену законом.

Отже, розглядаючи адміністративний позов про законність дій державного виконавця органу виконавчої служби, суд має враховувати, що Законом України "Про виконавче провадження" на виконавця покладено функції із забезпечення виконання обов`язкового рішення суду, на виконання якого останній має вжити усі передбачені Законом заходи в межах встановлених повноважень.

Висновок аналогічного змісту викладено у постанові Верховного Суду від 20.01.2021 у справі №619/562/18.

Як встановлено судом з матеріалів справи, постанова про закінчення виконавчого провадження від 27.06.2023 прийнята державним виконавцем на підставі п.9 ч.1 ст.39, ст.40 Закону №1404-VIII.

Підставою для прийняття цієї постанови слугував лист Військової частини НОМЕР_1 про фактичне виконання рішення суду.

Так, згідно з п.9 ч.1 ст.39 Закону №1404-VIII виконавче провадження підлягає закінченню у разі фактичного виконання в повному обсязі рішення згідно з виконавчим документом.

Суд звертає увагу, що листом від 22.06.2023 року військовою частиною НОМЕР_1 повідомлено, що рішення Чернівецького окружного адміністративного суду по справі №600/6220/21-а виконано та проведено розрахунок одноразової грошової допомоги при звільненні у розмірі 50 % місячного грошового забезпечення за кожний повний календарний рік служби у сумі 50373,59 грн, у зв`язку з чим надано відомість зарахувань.

Окрім того, на вимогу відповідача, військовою частиною НОМЕР_1 надано довідку про розміри грошового забезпечення за останні місяць служби та розрахунок одноразової грошової допомоги при звільненні стосовно позивача.

При цьому, суд звертає увагу, що виконавчим листом зобов`язано Військову частину НОМЕР_1 нарахувати та виплатити ОСОБА_1 одноразову грошову допомогу, яка передбачена частиною другою статті 15 Закону України Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей, в розмірі 50 відсотків місячного грошового забезпечення за кожний повний календарний рік служби.

Тобто, виконанням рішення суду у справі №600/6220/21-а та виконавчого листа від 27.02.2023 в межах ВП № 71471390 в повному обсязі буде саме зобов`язання Військової частину НОМЕР_1 нарахувати та виплатити ОСОБА_1 одноразову грошову допомогу, яка передбачена частиною другою статті 15 Закону України Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей, в розмірі 50 відсотків місячного грошового забезпечення за кожний повний календарний рік служби

Суд звертає увагу, що в матеріалах виконавчого провадження наявні докази, які підтверджують про виплату позивачу вищевказаної суми.

У зв`язку з наведеним позовні вимоги в частині визнання незаконною (протиправною) та скасування постанови від 27 червня 2023 року старшого державного виконавця Бахмутського міськрайонного відділу ДВС Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції Висторопська Х.А. про закінчення виконавчого провадження №71471390 задоволенню не підлягають.

Стосовно визнання незаконною (протиправною) та скасування постанови від 04.08.2023 начальника Бахмутського міськрайонного відділу ДВС Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції Легкова О., винесеної за результатами проведеної перевірки ведення виконавчого провадження №71471390.

Позов в адміністративному процесі - це письмово оформлена і адресована суду письмова вимога, яка складається з вимоги процесуального характеру (відкрити провадження по справі) і вимоги матеріального характеру (захистити невизнане, оспорюване чи порушене право).

При цьому складовими частинами позову є предмет позову та підстави позову

Згідно з ч. 1ст. 172 КАС України в одній позовній заяві може бути об`єднано декілька вимог, пов`язаних між собою підставою виникнення або поданими доказами, основні та похідні позовні вимоги.

Пов`язаними між собою можна вважати вимоги, що випливають з одних правовідносин, і, як наслідок, ґрунтуються на одних і тих самих фактичних даних.

Відповідно до п. 23 ч. 1 ст. 4 КАС України похідна позовна вимога - вимога, задоволення якої залежить від задоволення іншої позовної вимоги (основної вимоги).

Оскільки, як встановлено судом вище, позивачу відмовлено в задоволенні позову в частині скасування постанови про закінчення виконавчого провадження ВП 71471390, а постанова на скаргу стосується саме винесення постанови про закінчення виконавчого провадження ВП 71471390, то відповідно, відсутні підстави для задоволення похідної вимоги. При цьому суд звертає увагу, що позивачу роз`яснено на підставі чого винесена постанова про закінчення виконавчого провадження.

Відповідно до ч.1. ст.72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Частиною 2 ст.77 КАС України передбачено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Суб`єкт владних повноважень повинен подати суду всі наявні у нього документи та матеріали, які можуть бути використані як докази у справі.

Згідно із ст.90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

На підставі вищевикладеного, розглянувши справу в межах позовних вимог на підставі наданих доказів, суд дійшов висновку, що адміністративний позов є необґрунтованим та таким, що не підлягає задоволенню.

Стосовно розподілу судових витрат.

Оскільки в задоволені позову відмовлено, розподіл судових витрат не здійснюється.

Керуючись статтями 241 - 246, 250, 287 Кодексу адміністративного судочинства України,

В И Р І Ш И В:

В задоволенні адміністративного позову відмовити в повному обсязі.

Згідно статті 272 Кодексу адміністративного судочинства України рішення суду набирає законної сили після закінчення строку апеляційного оскарження.

У відповідності до статей 287, 293, 295 Кодексу адміністративного судочинства України рішення суду першої інстанції можуть бути оскаржені в апеляційному порядку повністю або частково. Апеляційна скарга на ухвалу подається протягом десяти днів з дня його проголошення.

Повне найменування учасників процесу:

Позивач - ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 )

Відповідач - Бахмутський міськрайонний відділ ДВС Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (вул. Гагаріна, 40-Ж, м. Дніпро, 49045, Код )

Суддя І.В. Маренич