Справа № 120/3703/23
Суддя: Слободонюк Михайло Васильович
Дата ухвалення: 2023-09-13 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 вересня 2023 р. Справа № 120/3703/23

Вінницький окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Слободонюка М.В., розглянувши в м. Вінниці в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні) адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління ДПС у Вінницькій області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 (далі - ОСОБА_1 , позивач) звернувся до суду з позовом до Головного управління ДПС у Вінницькій області (далі ГУ ДПС у Вінницькій області, відповідач) про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення № 1-0202 від 08.08.2022 в частині нарахування податкових зобов`язань з податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки за 2021 рік в сумі 35020,8 грн.

Заявлені позовні вимоги мотивовані тим, що при винесені оскаржуваного податкового повідомлення-рішення № 1-0202 від 08.08.2022, відповідачем невірно обрано ставку податку, яка підлягала застосуванню до спірних правовідносин, оскільки належний позивачу об`єкт нерухомого майна нежитлове приміщення, склад будівельно-господарських матеріалів загальною площею 486,4 кв.м., що розміщений по АДРЕСА_1 , класифікований згідно Державного класифікатора будівель та споруд ДК 018-2000 за кодом 1252.9, для якого ставка податку за 1 кв.м. на 2021 рік згідно рішення Джулинської ОТГ № 39/1 від 25.06.2020 становить 0,3 відсотка розміру мінімальної заробітної плати установленої законом на 1 січня календарного року. Таким чином позивач вважає, що сума податкових зобов`язань за даний об`єкт нерухомого майна мала становити 8755,2 грн., а не 43776,00 грн., які безпідставно визначені відповідачем.

За таких обставин позивач вважає, що оскаржуване податкове повідомлення-рішення ГУ ДПС у Вінницькій області в частині нарахування податкових зобов`язань в сумі 35020,8 грн. є протиправним та підлягає скасуванню.

Ухвалою суду від 10.04.2023 дану позовну заяву залишено без руху та надано позивачу строк для усунення недоліків.

Після усунення недоліків позовної заяви, ухвалою від 28.04.2023 судом відкрито провадження у справі та призначено її до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження без повідомленням сторін (у письмовому провадженні). Крім того, встановлені сторонам строки для подання відзиву на позовну заяву, відповіді на відзив та заперечення.

16.05.2023 до суду надійшов відзив на позовну заяву, в якому відповідач просить відмовити у задоволенні позову. Так, заперечуючи проти позову відповідач зазначив, що згідно п.п. 266.3.2 п. 266.3 ст. 266 ПК України база оподаткування об`єктів житлової та нежитлової нерухомості, в тому числі їх часток, які перебувають у власності фізичних осіб, обчислюється контролюючим органом на підставі даних Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, що безоплатно надаються органами державної реєстрації прав на нерухоме майно та/або на підставі оригіналів відповідних документів платника податків, зокрема документів на право власності. Відповідач вказує, що на підставі даних Державного реєстру речових прав на нерухоме майно позивачу належить об`єкт нерухомого майна загальною площею 486,40 кв.м., який розташований в АДРЕСА_1 . У зв`язку з чим за даний об`єкт нерухомого майна позивачу і було нараховане податкове зобов`язання в сумі 43776,00 грн. за 2021 рік та сформовано податкове повідомлення-рішення № 1-0202 від 08.08.2022.

Відповідач вказує, що у разі виявлення розбіжностей між даними контролюючих органів та даними, підтвердженими платником на підставі оригіналів відповідних документів, такий платник не позбавлений можливості звернутися до контролюючого органу із заявою щодо звірки відповідних даних та перерахунки суму податку.

Таким чином відповідач вважає заявлений позов безпідставним та просить суд відмовити у його задоволенні.

Також в матеріалах справи наявні додаткові письмові пояснення представника позивача від 10.05.2023, в яких останній наводить додаткове обґрунтування своїх вимог.

Інших заяв по суті справи від сторін спору до суду не надходило.

Дослідивши наявні у справі докази та надавши їм юридичну оцінку, суд встановив, що 08.08.2022 ГУ ДПС у Вінницькій області відповідно до підпункту 266.7.2 пункту 266.7 статті 266 Податкового кодексу України винесено податкове повідомлення-рішення № 1-0202, яким ОСОБА_1 визначено суму податкового зобов`язання за платежем податок на нерухоме майно відмінне від земельної ділянки, сплачений фізичними особами, які є власниками об`єктів нежитлової нерухомості у 2021 році на суму 43776 грн.

Об`єктом оподаткування в даному випадку було належне на праві власності позивачу нежитлове приміщення - склад будівельно-господарських матеріалів загальною площею 486,4 кв.м., що розміщений по АДРЕСА_1 .

Позивач вважає, що оскільки контролюючим органом при визначені сум податкового зобов`язання невірно обраховано ставку податку, яка мала становити 0,3 відсотка розміру мінімальної заробітної плати установленої законом на 1 січня календарного року за 1 кв. м. нерухомого майна (а не 1,5 % який застосовано відповідачем), тому відповідач неправомірно розрахував відповідну суму податку, у зв`язку з чим таке податкове зобов`язання підлягає перерахунку.

Надаючи оцінку спірним правовідносинам та встановленим обставинам справи, суд враховує наступне.

Відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, зокрема, вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов`язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов`язки їх посадових осіб під час здійснення податкового контролю, а також відповідальність за порушення податкового законодавства регулюються Податковим кодексом України N 2755-VI від 02.12.2010 (у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин, далі - ПК України).

Відповідно до підпункту 265.1.1 пункту 265.1 статті 265 ПК України податок на майно складається в тому числі із податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки.

Фізичні та юридичні особи, в тому числі нерезиденти, які є власниками житлової та/або нежитлової нерухомості, є платниками податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки (п. п. 266.1.1 п. 266.1 ст. 266 ПК України).

Об`єктом оподаткування податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки відповідно до п.п. 266.2.1 п. 266.2 ст. 266 ПК України є об`єкти житлової та нежитлової нерухомості, в тому числі їх частка.

Згідно положень підпунктів 266.3.1 та 266.3.2 пункту 266.3 статті 266 ПК України, базою оподаткування є загальна площа об`єкта житлової та нежитлової нерухомості, в тому числі його часток.

База оподаткування об`єктів житлової та нежитлової нерухомості, в тому числі їх часток, які перебувають у власності фізичних осіб, обчислюється контролюючим органом на підставі даних Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, що безоплатно надаються органами державної реєстрації прав на нерухоме майно та/або на підставі оригіналів відповідних документів платника податків, зокрема документів на право власності.

Відповідно до статті 10 ПК України податок на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки є місцевим податком.

Згідно з підпунктом 266.5.1 пункту 266.5 статті 266 ПК України ставки податку для об`єктів житлової та/або нежитлової нерухомості, що перебувають у власності фізичних та юридичних осіб, встановлюються за рішенням сільської, селищної, міської ради або ради об`єднаних територіальних громад, що створені згідно із законом та перспективним планом формування територій громад, залежно від місця розташування (зональності) та типів таких об`єктів нерухомості у розмірі, що не перевищує 1,5 відсотка розміру мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня звітного (податкового) року, за 1 квадратний метр бази оподаткування.

Базовий податковий (звітний) період дорівнює календарному року (підпункт 266.6.1. пункту 266.6 статті 266 ПК України).

Порядок обчислення суми податку врегульовано положеннями пункту 266.7 статті 266 ПК України, згідно з яким обчислення суми податку з об`єкта/об`єктів нежитлової нерухомості, які перебувають у власності фізичних осіб, здійснюється контролюючим органом за місцем податкової адреси (місцем реєстрації) власника такої нерухомості виходячи із загальної площі кожного з об`єктів нежитлової нерухомості та відповідної ставки податку.

Податкове/податкові повідомлення-рішення про сплату суми/сум податку, обчисленого згідно з підпунктом 266.7.1 пункту 266.7 цієї статті, разом з детальним розрахунком суми/сум податку, та відповідні платіжні реквізити, зокрема, органів місцевого самоврядування за місцезнаходженням кожного з об`єктів житлової та/або нежитлової нерухомості, надсилаються платнику податку контролюючим органом у порядку, визначеному статтею 42 цього Кодексу, до 1 липня року, що настає за базовим податковим (звітним) періодом (роком) (п.п. 266.7.2 п. 266.7 ст. 266 ПК України).

Як свідчать матеріали справи, згідно з Інформаційної довідки з державного реєстру речових прав на нерухоме майно № 328138886 та свідоцтва про право власності на нерухоме майно від 07.06.2010, ОСОБА_1 на праві приватної власності належить нерухоме майно - нежитлове приміщення, склад будівельно-господарських матеріалів загальною площею 486,4 кв.м., що розміщений по АДРЕСА_1 .

Отже, дане нерухоме майно площею 486,4 кв.м. є об`єктом оподаткування відповідно до п.п. 266.2.1 п. 266.2 ст. 266 ПК України.

Відповідно до рішення Джулинської сільської ради Бершадського району Вінницької області № 39/1 від 25.06.2020 «Про встановлення та затвердження місцевих податків та зборів на території Джуринської ОТГ на 2021 рік», органом місцевого самоврядування додатком 2.2 цього рішення встановлено ставки податку на нерухоме майно на 2021 рік на території с. Джулинка.

Зокрема, згідно додатку 2.2 до рішення сільської ради № 39/1 від 25.06.2020 ставка податку щодо нежитлових будівель та споруд для фізичних осіб на 2021 рік згідно Державного класифікатора будівель та споруд ДК 018-2000 за кодом 1252.9 "Склади та сховища інші" становить 0,300 % розміру мінімальної заробітної плати за 1 кв. м.

В той же час ставка податку щодо будівель та споруд за іншими кодами Державного класифікатора будівель та споруд ДК 018-2000, а саме: 1252.1, 1252.2, 1252.3, 1252.4, 1252.5, 1252.6, 1252.7, 1252.8 становить для фізичних осіб 1,500% розміру мінімальної заробітної плати за 1 кв. м.

Статтею 8 Закону України «Про державний бюджет України на 2021 рік» було встановлено мінімальну заробітку плату у місячному розмірі: з 1 січня 6000 грн.

Так, як слідує із розрахунку податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, за 2021 рік згідно оскаржуваного податкового повідомлення-рішення, контролюючим органом при розрахунку сум такого податку щодо згаданого вище об`єкту нерухомого майно взято ставку податку в розмірі 1,5 % мінімальної заробітної плати, у зв`язку з чим визначено суму податку 43776 грн. (1,5% х 6000 грн. х 486,4 кв.м. = 43776 грн.).

Натомість позивач вважає, що у даному випадку ставка податку в розмірі 1,5% мінімальної заробітної плати контролюючим органом обрано невірно, позаяк належний йому об`єкт нерухомості необхідно класифікувати за кодом Державного класифікатора будівель та споруд ДК 018-2000 1252.9, щодо якого ставка податку становить 0,3 % мінімальної заробітної плати за 1 кв.м.

Тобто, фактично спір між сторонами виник щодо правильної класифікації належного позивачу об`єкта нежитлової нерухомості.

З цього приводу суд зазначає, що Державним комітетом України по стандартизації, метрології та сертифікації наказом від 17 серпня 2000 року N 507 затверджено і введено в дію Державний класифікатор будівель та споруд ДК 018-2000, який призначений для використання органами центральної та місцевої виконавчої та законодавчої влади, фінансовими службами, органами статистики та всіма суб`єктами господарювання (юридичними та фізичними особами) України. Об`єктами класифікації в ДК 018-2000 є будівлі виробничого та невиробничого призначення та інженерні споруди різного функціонального призначення.

Відповідно до названого Державного класифікатора резервуари, силоси та склади становлять клас будівель за кодом 1252. При цьому до класу 1252.9 належать: «Склади та сховища інші».

Визначення приналежності будівлі до того чи іншого класу проводиться на підставі документів, що підтверджують право власності, з урахуванням класифікаційних ознак та функціонального призначення об`єкта нерухомості згідно з ДК 018-2000.

Так, як слідує із матеріалів справи, Актом готовності об`єкта до експлуатації від 23.04.2010 № 194, на підставі якого інспекцією Державного архітектурно-будівельного контролю у Вінницькій області було видано сертифікат відповідності ВН №000194 від 05.05.2010 про відповідність закінченого будівництва, прийнято рішення прийняти в експлуатацію об`єкт: будівництво складу будівельно-господарських матеріалів площею 486,4 кв.м., який розташований за адресою: АДРЕСА_1 . При цьому визначено код об`єкта згідно Державного класифікатора будівель та споруд ДК 018-2000 1252.9.

Суд враховує те, що відповідні технічні документи являлись складовими пакету документів, на підставі яких виконкомом Джулинської сільської ради прийнято рішення № 25 від 20.05.2010 про оформлення права приватної власності за ОСОБА_1 на об`єкт нерухомого майна: нежитлового приміщення складу будівельно-господарських матеріалів по АДРЕСА_1 площею 486,4 кв.м. та в подальшому видано свідоцтво про право приватної власності на такий об`єкт нерухомого майна.

Таким чином суд вважає, що належний позивачу на праві власності спірний об`єкт нерухомого майна площею 486,4 кв.м. класифікується згідно Державного класифікатора будівель та споруд ДК 018-2000 за кодом 1252.9.

Будь-яких доказів про те, що такий об`єкт має класифікуватися за іншим кодом ДК 018-2000 відповідачем суду не надано.

Відповідно, ставка податку щодо такого об`єкту на 2021 рік згідно рішення Джулинської сільської ради № 39/1 від 25.06.2020 має становити 0,3 відсотка розміру мінімальної заробітної плати. А отже, сума податкового зобов`язання в цьому випадку мала би становити 8755,2 грн. (0,3% х 6000грн. х 486,4 кв.м. = 8755,2 грн.)., а не 43776 грн., як помилково визначив контролюючий орган.

Тобто, різниця суми податкового зобов`язання між визначеної відповідачем та перевіреної судом складає 35020,80 грн. (43776 грн. 8755,2 грн.), а отже саме на таку суму підлягає скасуванню оскаржуване податкове повідомлення-рішення № 1-0202 від 08.08.2022.

Частиною першою статті 9 КАС України передбачено, що розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Відповідно до частин 1, 2 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Суд також при прийнятті рішення враховує позицію Європейського суду з прав людини (в аспекті оцінки аргументів учасників справи), сформовану, зокрема, у справах "Салов проти України" (заява № 65518/01; від 6 вересня 2005 року; пункт 89), "Проніна проти України" (заява № 63566/00; 18 липня 2006 року; пункт 23) та "Серявін та інші проти України" (заява № 4909/04; від 10 лютого 2010 року; пункт 58): принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, передбачає, що у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення.

Таким чином, перевіривши юридичну та фактичну обґрунтованість основних доводів сторін, оцінивши докази суб`єкта владних повноважень на підтвердження правомірності свого рішення та дій і докази, надані стороною позивача, суд приходить до переконання, що позов належить задовольнити.

Вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суд враховує, що згідно з частиною першою статті 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, усі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Оскільки судом задоволено адміністративний позов, тому сплачена позивачем сума судового збору в розмірі 1073,60 грн. підлягає відшкодуванню на його користь за рахунок бюджетних асигнувань відповідача.

Керуючись ст.ст. 72, 77, 90, 139, 242, 245, 246, 250, 255, 295 КАС України, суд

ВИРІШИВ:

Адміністративний позов задовольнити.

Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення Головного управління ДПС у Вінницькій області від 08.08.2022 за № 1-0202 в частині нарахування ОСОБА_1 податкового зобов`язання в сумі 35020,80 грн.

Стягнути на користь ОСОБА_1 понесені судові витрати зі сплати судового збору в розмірі 1073,60 грн. (одна тисяча сімдесят три гривні шістдесят копійок) за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДПС у Вінницькій області.

Рішення суду набирає законної сили в порядку, визначеному ст. 255 КАС України.

Відповідно до ст. 295 КАС України, апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Повне судове рішення складено 13.09.23.

Інформація про учасників справи:

Позивач: ОСОБА_1 (місце проживання: АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_1 );

Відповідач: Головне управління ДПС у Вінницькій області (код ЄДРПОУ ВП 44069150, місцезнаходження: вул. Хмельницьке шосе, 7, м. Вінниця, 21028).

Суддя Слободонюк Михайло Васильович