Справа № 120/5749/22
Суддя: Матковська Зоряна Мирославівна
Дата ухвалення: 2023-09-12 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 вересня 2023 рокуЛьвівСправа № 120/5749/22 пров. № А/857/3397/23

Восьмий апеляційний адміністративний суд в складі колегії суддів:

головуючого судді: Матковської З.М.,

суддів: Глушка І.В., Довгої О.І.

розглянувши в порядку письмового провадження в м. Львові апеляційну скаргу Головного управління ДПС у Вінницькій області на рішення Львівського окружного адміністративного суду від 12 січня 2023 року у справі № 120/5749/22 за адміністративним позовом Головного управління ДПС у Вінницькій області до ОСОБА_1 про стягнення податкового боргу (головуючий суддя першої інстанції Костецький Н.В., час ухвалення за правилами спрощеного позовного провадження, місце ухвалення м. Львів, дата складання повного тексту- 12 січня 2023 року),-

В С Т А Н О В И В:

Головне управління ДПС у Вінницькій області звернулося до суду з позовною заявою до ОСОБА_1 про стягнення податкового боргу в сумі 11029,88 грн.

Позовні вимоги обґрунтовано тим, що відповідач є платником податків і зборів, передбачених Податковим кодексом України. Згідно картки особового рахунку платника податків за відповідачем рахується податкова заборгованість зі сплати земельного податку з фізичних осіб в сумі 11029,88 грн. Зазначена заборгованість утворилась в результаті несплати донарахованих ГУ ДПС у Вінницькій області сум грошового зобов`язання та підтверджується карткою особового рахунку та податковими повідомленнями-рішеннями. З моменту направлення/вручення податкової вимоги, борг відповідача не погашався у повному обсязі.

Ухвалою Вінницького окружного адміністративного суду від 15.08.2022 справу передано за підсудністю до Львівського окружного адміністративного суду.

Рішенням Львівського окружного адміністративного суду від 12.01.2023 у задоволенні позову відмовлено.

Не погоджуючись із рішенням суду першої інстанції, позивач подав апеляційну скаргу, в якій покликаючись на неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи, неправильне застосування норм матеріального права та порушення норм процесуального права, що в своїй сукупності призвело до помилкового вирішення спору, просить суд апеляційної інстанції скасувати рішення суду та прийняти нову постанову, якою заявлений позов задовольнити.

В обґрунтування апеляційних вимог покликається на те, що ОСОБА_1 03.11.2022 сплатив кошти по земельному податку з фізичних осіб в сумі 11029,88 грн. Станом на дату сплати відповідачем 11029,88 грн. за ним рахувалась заборгованість в сумі 44249,79 грн.

У разі наявності у платника податків податкового боргу контролюючі органи зобов`язані зараховувати кошти, що сплачує платник податків, в рахунок погашення податкового боргу згідно з черговістю його виникнення незалежно від напряму сплати, визначеного платником податків, з черговістю податків або за рішенням суду.

Сплачені ОСОБА_1 кошти зараховувались в рахунок погашення податкового боргу (по відповідних термінах сплати) з урахуванням черговості його виникнення, тому податковий борг в сумі 11029,88 грн. не був погашений відповідачем.

Відповідач не подав до суду апеляційної інстанції відзив на апеляційну скаргу в письмовій формі протягом строку, визначеного в ухвалі про відкриття апеляційного провадження, що не перешкоджає апеляційному розгляду справи.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 311 КАС України, суд апеляційної інстанції може розглянути справу без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження) за наявними у справі матеріалами, якщо справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів, у разі: подання апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції, які ухвалені в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у порядку письмового провадження).

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Судом установлено та з матеріалів справи слідує, що відповідно до довідки про суми заборгованості перед бюджетом платника податків, станом на 21.07.2022 за ОСОБА_1 рахується податкова заборгованість зі сплати земельного податку з фізичних осіб в сумі 11029,88 грн.

Вказана заборгованість утворилась в результаті несплати донарахованих ГУ ДПС у Вінницькій області сум грошового зобов`язання і підтверджується карткою особового рахунку та податковими повідомленнями-рішеннями №-0228 від 12.08.2021, №-0228 від 12.08.2021, №-0228 від 12.08.2021, №-0228 від 12.08.2021.

Податкові повідомлення-рішення було направлено за податковою адресою відповідача ( АДРЕСА_1 ), що підтверджується копією поштового конверту та рекомендованими повідомленнями про вручення поштового відправлення № 000, №000.

Відповідно до вимог ст.ст. 42, 59 Податкового кодексу України, ГУ ДПС у Вінницькій області надіслано відповідачу на його податкову адресу податкову вимогу №0-0203 від 24.06.2021, що підтверджується копією поштового конверту та рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення № 580.

Згідно відомостей Відділу обліку та моніторингу інформації про реєстрацію місця проживання Головного управління Державної міграційної служби України у Львівській області від 22.09.2022, позивач ОСОБА_1 18.08.2021 року зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 .

Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того, що заборгованість у розмірі 11029,88 грн. відповідачем сплачено, що підтверджується відповідною квитанцією, тому відсутні підстави для задоволення позову.

Апеляційний суд не погоджується з висновками суду першої інстанції, вважає їх такими, що не у повній мірі відповідають нормам матеріального права і фактичним обставинам справи, з огляду на наступне.

Відповідно до ч.2 ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Статтею 67 Конституції України передбачено обов`язок кожного сплачувати податки і збори в порядку і розмірах, встановлених законом.

Відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, зокрема, визначення вичерпного переліку податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов`язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов`язки їх посадових осіб під час здійснення податкового контролю, а також відповідальність за порушення податкового законодавства регулює Податковий кодекс ( далі ПК України).

Згідно з п. 15.1. ст. 15 ПК України платниками податків визнаються фізичні особи (резиденти і нерезиденти України), юридичні особи (резиденти і нерезиденти України) та їх відокремлені підрозділи, які мають, одержують (передають) об`єкти оподаткування або провадять діяльність (операції), що є об`єктом оподаткування згідно з цим Кодексом або податковими законами, і на яких покладено обов`язок із сплати податків та зборів згідно з цим Кодексом.

Відповідно до п. 16.1.4 ст. 16 ПК України платник податків зобов`язаний сплачувати податки та збори в строки та у розмірах, встановлених цим Кодексом та законами з питань митної справи.

Приписами ст. 36 ПК України встановлено, що податковий обов`язок виникає у платника за кожним податком, збором та є безумовним і першочерговим стосовно інших неподаткових обов`язків платника податків, крім випадків, передбачених законом.

Підстави припинення податкового обов`язку, крім його виконання, визначені п. 37.3. ст. 37 ПК України.

Згідно з пп.38.1., 38.2 ст. 38 ПК України виконанням податкового обов`язку визнається сплата в повному обсязі платником відповідних сум податкових зобов`язань у встановлений податковим законодавством строк. Сплата податку та збору здійснюється платником податку безпосередньо, а у випадках, передбачених податковим законодавством, - податковим агентом, або представником платника податку.

З огляду на наведе, відповідач є платником податків та зобов`язаний сплачувати податки та збори в строки та у розмірах, встановлених чинним законодавством.

Відповідно до пп. 20.1.19. п. 20.1 ст. 20 ПК України контролюючі органи наділені, зокрема, правом застосовувати до платників податків передбачені законом фінансові (штрафні) санкції (штрафи) за порушення податкового чи іншого законодавства, контроль за додержанням якого покладено на контролюючі органи; стягувати до бюджетів та державних цільових фондів суми грошових зобов`язань та/або податкового боргу у випадках, порядку та розмірі, встановлених цим Кодексом та іншими законами України; стягувати суми недоїмки із сплати єдиного внеску; стягувати суми простроченої заборгованості суб`єктів господарювання перед державою (Автономною Республікою Крим чи територіальною громадою міста) за кредитами (позиками), залученими державою (Автономною Республікою Крим чи територіальною громадою міста) або під державні (місцеві) гарантії, а також за кредитами із бюджету в порядку, визначеному цим Кодексом та іншими законами України.

Підпунктом 14.1.156. п. 14.1. ст. 14 ПК України визначено, що податкове зобов`язання - це сума коштів, яку платник податків, у тому числі податковий агент, повинен сплатити до відповідного бюджету як податок або збір на підставі, в порядку та строки, визначені податковим законодавством (у тому числі сума коштів, визначена платником податків у податковому векселі та не сплачена в установлений законом строк), та/або сума коштів, сформована за рахунок податкових пільг, що були використані платником податків не за цільовим призначенням чи з порушенням порядку їх надання, встановленим цим Кодексом та/або Митним кодексом України.

Згідно з пп. 14.1.39. п. 14.1. ст. 14 ПК України грошове зобов`язання платника податків - сума коштів, яку платник податків повинен сплатити до відповідного бюджету або на єдиний рахунок як податкове зобов`язання та/або інше зобов`язання, контроль за сплатою якого покладено на контролюючі органи, та/або штрафну (фінансову) санкцію, що справляється з платника податків у зв`язку з порушенням ним вимог податкового законодавства та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, а також санкції за порушення законодавства у сфері зовнішньоекономічної діяльності та пеня

Відповідно до пп. 14.1.175. п. 14.1. ст. 14 ПК України податковий борг - це сума узгодженого грошового зобов`язання, не сплаченого платником податків у встановлений цим Кодексом строк, та непогашеної пені, нарахованої у порядку, визначеному цим Кодексом.

За правилами п. 95.1. ст. 95 ПК України контролюючий орган здійснює за платника податків і на користь держави заходи щодо погашення податкового боргу такого платника податків шляхом стягнення коштів, які перебувають у його власності, а в разі їх недостатності - шляхом продажу майна такого платника податків, яке перебуває у податковій заставі.

Стягнення коштів та продаж майна платника податків провадяться не раніше ніж через 30 календарних днів з дня надіслання (вручення) такому платнику податкової вимоги (п. 95.2. ст. 95 ПК України).

З матеріалів справи слідує, що на виконання положень ПК України ГУ ДПС у Вінницькій області надіслало на податкову адресу ОСОБА_1 податкову вимогу форми «Ф» від 24.06.2021 № 0-0203 про сплату податкового боргу на суму 28449,65 грн., що підтверджується копіями конверта з відміткою «адресат відсутній за вказаною адресою» та рекомендованого повідомлення про вручення поштового відправлення.

Відповідно до п.42.2 ст.42 ПК України, документи вважаються належним чином врученими, якщо вони надіслані у порядку, визначеному пунктом 42.4 цієї статті, надіслані за адресою (місцезнаходженням, податковою адресою) платника податків рекомендованим листом з повідомленням про вручення або особисто вручені платнику податків (його представнику).

Згідно п.45.1 ст.45 Податкового кодексу України, платник податків - фізична особа зобов`язаний визначити свою податкову адресу. Податковою адресою платника податків - фізичної особи визнається місце її проживання, за яким вона береться на облік як платник податків у контролюючому органі.

З урахуванням зазначеного, направлена відповідачу податкова вимога форми «Ф» від 24.06.2021 № 0-0203 є врученою відповідачу на підставі ст. 42 та абз. 3 п. 58.3. ст. 58 ПК України та на час розгляду справи не оскаржувалась й не відкликалась.

Механізм погашення заборгованості регулюється правилами п. 87.9 ст. 87 ПК України, яким встановлено, що у разі наявності у платника податків податкового боргу, контролюючі органи зобов`язані зарахувати кошти, що сплачує такий платник податків, в рахунок погашення податкового боргу згідно з черговістю його виникнення незалежно від напряму сплати, визначеного платником податків. У такому ж порядку відбувається зарахування коштів, що надійдуть у рахунок погашення податкового боргу платника податків відповідно до ст. 95 цього Кодексу або за рішенням суду у випадках, передбачених законом. Спрямування коштів платником податків на погашення грошового зобов`язання перед погашенням податкового боргу забороняється, крім випадків спрямування цих коштів на виплату заробітної плати та єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування.

Відповідно до п. 131.2. ст. 131 ПК України при погашенні суми податкового боргу (його частини) кошти, що сплачує такий платник податків, у першу чергу зараховуються в рахунок податкового зобов`язання. У разі повного погашення суми податкового боргу кошти, що сплачує такий платник податків, в наступну чергу зараховуються у рахунок погашення штрафів, в останню чергу зараховуються в рахунок пені. Якщо платник податків не виконує встановленої цим пунктом черговості платежів або не визначає її у платіжному документі (чи визначає з порушенням зазначеного порядку), контролюючий орган самостійно здійснює такий розподіл такої суми у порядку, визначеному цим пунктом.

Таким чином, контролюючий орган зобов`язаний зарахувати кошти, що сплачує платник податків, в рахунок погашення податкового боргу згідно з черговістю його виникнення незалежно від напряму сплати чи зазначеного у платіжному документі призначення, визначеного платником податків. При цьому зміст графи призначення платежу у платіжних дорученнях за будь-яких умов не має значення, що прямо передбачено приписами наведеної норми.

Аналогічний правовий висновок висвітлений Верховним Судом у постановах від 17.04.2020 у справі № 806/124/17, від 13.02.2020 у справі № 806/129/17, від 13.08.2021 у справах № 806/46/17, № 806/126/17, № 806/43/17.

Згідно представленої відповідачем копії квитанції № 0.0..1 03.11.2022 ОСОБА_1 сплатив заборгованість у сумі 11029,88 грн., яка відповідала сумі заборгованості перед бюджетом станом на 21.07.2022.

Облік надходжень по земельному податку з фізичних осіб за земельні ділянки державної та комунальної власності здійснюється в цілому по інтегрованій картці платника в розрізі адміністративно-територіальних одиниць без розмежування та відповідного обліку надходжень окремо по кожній земельній ділянці.

Згідно картки особового рахунку платника податків (копія долучена до апеляційної скарги) станом на дату сплати ОСОБА_1 заборгованості у сумі 11029,88 грн., тобто станом на 03.11.2022, за ним рахувалась заборгованість у сумі 44249,79 грн.

ГУ ДПС у Вінницькій області, відповідно до вимог п. 87.9. ст. 87 ПК України, здійснено процедуру погашення податкових зобов`язань, а саме в рахунок погашення податкового боргу згідно з черговістю його виникнення незалежно від напрямку сплати, визначеного платником податків.

З урахуванням наведеного, сплачена відповідачем сума коштів 11029,88 грн. в рахунок погашення податкового зобов`язання по земельному податку з фізичних осіб, не призвела до повного погашення боргу, який рахується за відповідачем.

Таким чином, оцінюючи в сукупності вищевикладене, заявлений позов є підставним та обґрунтованим, через що підлягає до задоволення, з наведених мотивів.

З огляду на вищевикладене, доводи апеляційної скарги є суттєвими і складають підстави для висновку про неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи, неправильне застосування норм матеріального права, що у своїй сукупності призвело до помилкового вирішення спору, через що рішення суду підлягає скасуванню з прийняттям нової постанови про задоволення заявленого позову, з вищевикладених мотивів.

Стаття 77 КАС України передбачає, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Відповідно до ч.1 ст.90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

Наведені вище обставини є безсумнівною підставою для скасування рішення суду першої інстанції та прийняття нової постанови про задоволення позовних вимог з наведених вище підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 317 КАС України, підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є: 1) неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи; 2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; 3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; 4) неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.

Відповідно до ч. 1 ст. 315 КАС України, суд апеляційної інстанції за наслідками розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвали нове судове рішення у відповідній частині або змінити судове рішення.

З урахуванням наведеного, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, рішення суду першої інстанції скасуванню та апеляційним судом приймається нова постанова про задоволення позову.

Відповідно до ст.139 КАС України понесені судові витрати по сплаті судового збору за подання апеляційної скарги належить покласти на апелянта ГУ ДПС у Вінницькій області.

Керуючись статтями 243, 250, 308, 311, 315, 317, 321, 322, 325 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Головного управління ДПС у Вінницькій області задовольнити.

Рішення Львівського окружного адміністративного суду від 12 січня 2023 року у справі № 120/5749/22 скасувати та прийняти нову постанову, якою позов задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_1 податковий борг в сумі 11029, 88 грн. (одинадцять тисяч двадцять дев`ять гривень 88 копійок).

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дати її прийняття, та може бути оскаржена у касаційному порядку у випадках, передбачених п.2 ч.5 ст.328 КАС України, шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий суддя З. М. Матковська
судді І. В. Глушко
О. І. Довга