Справа № 522/16118/23
Суддя: Семенюк Г.В.
Дата ухвалення: 2023-09-12 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

12 вересня 2023 р. м. ОдесаСправа № 522/16118/23
Перша інстанція: суддя Косіцина В.В.,

місце ухвалення: м. Одеса

П`ятий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

судді-доповідача Семенюка Г.В.,

суддів Домусчі С.Д., Шляхтицького О.І.,

при секретаріВишневській А.В.

за участю сторін:
ДМСУОСОБА_1 (посвідчення, довіреність)
Пред-к відповідачаБайло Є.С. (адвокат, ордер)
ПерекладачНікішов О.О. (паспорт)
ВідповідачБерулава Варлам Гівієвіч

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні П`ятого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційними скаргами Головного управління Державної міграційної служби України в Одеській області та ОСОБА_2 на рішення Приморського районного суду м. Одеси від 22 серпня 2023 р. у справі за адміністративним позовом Головного управління Державної міграційної служби України в Одеській області до ОСОБА_2 про продовження строку затримання з метою ідентифікації та забезпечення примусового видворення за межі території України особи без громадянства, -

встановиВ:

Головне управління Державної міграційної служби України в Одеській області звернулось до суду з позовом до ОСОБА_2 ( ОСОБА_3 ), ІНФОРМАЦІЯ_1 , про продовження строку затримання з метою ідентифікації та забезпечення примусового видворення за межі території України особи без громадянства, мотивуючи його тим, що оскільки на даний час неможливо забезпечити примусове видворення відповідача, у зв`язку з тим, що до теперішнього часу не отримано інформації з Консульства Грузії в м. Одесі, а також відсутні документи, що дозволяють завершити процедуру ідентифікації та перетнути державний кордон України, та тим, що він не може бути документований сертифікатом на повернення в країну попереднього проживання, що в свою чергу не дає можливості виконати рішення про його примусове видворення за межі України. У зв`язку з вищевикладеним, позивач просить суд продовжити строк затримання на шість місяців по 23.02.2024 особи без громадянства з метою ідентифікації та забезпечення примусового видворення за межі території України.

Рішенням Приморського районного суду м. Одеси від 22 серпня 2023 р. позов задоволено частково. Продовжено строк затримання на три місяці по 22.11.2023 року особи без громадянства Берулави ОСОБА_4 ( ОСОБА_3 ), ІНФОРМАЦІЯ_1 з метою ідентифікації та забезпечення примусового видворення за межі території України.

Не погодившись з рішенням суду першої інстанції, Головне управління Державної міграційної служби України в Одеській області подало апеляційну скаргу, в якій просить суд апеляційної інстанції скасувати рішення суду та прийняти нову постанову, якою задовольнити вимоги позивача у повному обсязі.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги апелянт посилається на неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи, невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення норм матеріального та процесуального права. Зазначає, що задовольняючи позов частково, суд першої інстанції не врахував, що строк затримання 3 (три) місяця не передбачений жодним нормативно-правовим актом, а є лише особистою суб`єктивною думкою суду першої інстанції.

Не погодившись з рішенням суду першої інстанції, ОСОБА_2 подав апеляційну скаргу, в якій просить суд апеляційної інстанції скасувати рішення суду та прийняти нову постанову, якою відмовити позивачу в повному обсязі.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги апелянт посилається на неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи, невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення норм матеріального та процесуального права. Зазначає, що задовольняючи позов частково, суд першої інстанції не врахував, що докази, які мають значення для справи мають існувати на момент подання позову, а створення додаткових доказів має ознаки зловживання процесуальними правами, за відсутності доведення факту того, що таке рішення не могло бути прийнято позивачем впродовж шести місяців, до розгляду справи, поки ОСОБА_5 знаходиться в ПТПІ.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши повноту встановлення судом першої інстанції фактичних обставин справи та правильність застосування ним норм матеріального і процесуального права, колегія суддів вважає, що апеляційні скарги належить залишити без задоволення з наступних підстав:

Судом першої інстанції встановлено, що Рішенням Приморського районного суду м. Одеси від 25.02.2023 року по справі № 522/3864/23 задоволено позовні вимоги Головного управління Державної міграційної служби України в Одеській області до ОСОБА_2 ( ОСОБА_3 ), ІНФОРМАЦІЯ_1 про затримання з метою ідентифікації та забезпечення примусового видворення за межі території України особи без громадянства. Затримано ОСОБА_2 ( ОСОБА_3 ), ІНФОРМАЦІЯ_1 , з метою забезпечення ідентифікації та примусового видворення за межі території України строком на шість місяців до 23.08.2023 року з поміщенням до пункту тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають на території України. Допущено негайне виконання рішення суду. Відповідач - особа без громадянства Берулава ОСОБА_6 ( ОСОБА_3 ), ІНФОРМАЦІЯ_1 не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції подав апеляційну скаргу. Ухвалою П`ятого апеляційного адміністративного суду від 28.04.2023 у відкритті апеляційного провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_2 ( ОСОБА_3 ), ІНФОРМАЦІЯ_1 на рішення Приморського районного суду м. Одеси від 25.02.2023 року - відмовлено.

Станом на 16.08.2023 року рішення Приморського районного суду м. Одеси від 25.02.2023 року та ухвала П`ятого апеляційного адміністративного суду від 28.04.2023 року особою без громадянства ОСОБА_2 ( ОСОБА_3 ), ІНФОРМАЦІЯ_1 в касаційному порядку не оскаржувалися.

17.08.2023 року до Приморського районного суду м. Одеси звернувся представник Головного управління Державної міграційної служби України в Одеській області з позовом до ОСОБА_2 ( ОСОБА_3 ), ІНФОРМАЦІЯ_1 про продовження строку затримання з метою ідентифікації та забезпечення примусового видворення за межі території України особи без громадянства.

Позивач посилається на те, що рішенням Приморського районного суду м. Одеса від 13.03.2023 року по справі № 522/3865/22 задоволені позовні вимоги Головного управління Державної міграційної служби України в Одеській області до ОСОБА_2 ( ОСОБА_3 ), ІНФОРМАЦІЯ_1 , про примусове видворення за межі території України. Примусово видворено з України ОСОБА_2 ( ОСОБА_3 ), ІНФОРМАЦІЯ_1 . Допущено негайне виконання рішення.

Відповідач, особа без громадянства Берулава ОСОБА_6 ( ОСОБА_3 ), ІНФОРМАЦІЯ_1 не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції подав апеляційну скаргу. Постановою П`ятого апеляційного адміністративного суду від 13.04.2023 по справі № 522/3865/23 апеляційну скаргу адвоката Байла Є.С., який діє в інтересах ОСОБА_2 ( ОСОБА_3 ), ІНФОРМАЦІЯ_1 - задоволено. Рішення Приморського районного суду м. Одеси від 13.03.2023 скасовано. Ухвалене нове рішення, яким у задоволенні позову Головного управління Державної міграційної служби України в Одеській області до ОСОБА_2 ( ОСОБА_3 ), ІНФОРМАЦІЯ_1 , про примусове видворення за межі території України - відмовлено.

Не погоджуючись з постановою П`ятого апеляційного адміністративного суду, Головне управління Державної міграційної служби України в Одеській області звернулось до Верховного Суду з касаційною скаргою.

Ухвалою Верховного Суду від 19.05.2023 касаційну скаргу Головного управління Державної міграційної служби України в Одеській області на постанову П`ятого апеляційного адміністративного суду від 13 квітня 2023 року у справі № 522/3865/23 повернуто особі, яка її подала.

Позивач вказує, що Головне управління Державної міграційної служби України в Одеській області за вих. № 5100.5.7-5693/51.3-23 від 17.05.2023 звернулось до Консула Грузії в м. Одесі із запитом щодо надання допомоги в забезпеченні ідентифікації особи без громадянства Берулави ОСОБА_4 ( ОСОБА_3 ), ІНФОРМАЦІЯ_1 , підтвердження або спростування громадянства, а у разі підтвердження документувати свідоцтвом на повернення до Грузії, без плати консульського збору.

Також, Головне управління Державної міграційної служби України в Одеській області за вих. № 5100.5.7-7597/51.2-23 від 03.07.2023 звернулось до регіонального сервісного центру МВС в Одеській області щодо перевірки обставин та документів, що стали підставою для оформлення посвідчення водія серії НОМЕР_1 , у разі виявлення факту неправдивих відомостей, що стали підставою для оформлення та водійського посвідчення скасувати такий документ, що надає право на спеціальний статус у частині підтвердження права його власника на керування транспортними засобами.

До Головного управління Державної міграційної служби України в Одеській області за вх. № 8138/1/5101-23 від 21.07.2023 надійшов лист з регіонального сервісного центру ГСЦ МВС в Одеській області щодо підтвердження факту скасування посвідчення водія.

За результатами перевірки встановлено, що для отримання даного посвідчення водія серед визначених документів ОСОБА_2 дійсно надав посвідку на постійне місце проживання серії НОМЕР_2 від 15.05.2007.

Враховуючи вимоги п. 35 Положення про порядок видачі посвідчень водія та допуску громадян до керування транспортними засобами, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 08.05.1993 за № 340, та згідно висновку РСЦ ГСЦ МВС в Одеській області від 02.03.2023 № 31/15-1521 посвідчення водія серії НОМЕР_1 виданого на ім`я ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , анульовано.

Повторно, Головне управління Державної міграційної служби України в Одеській області за вих. № 5100.5.7-9172/51.2-23 від 04.08.2023 звернулось до Консула Грузії в м. Одесі із запитом щодо надання допомоги в забезпеченні ідентифікації особи без громадянства Берулави ОСОБА_4 ( ОСОБА_3 ), ІНФОРМАЦІЯ_1 , на території Грузії, та у разі підтвердження документувати свідоцтвом на повернення до Грузії, без плати консульського збору.

Крім того, Головне управління Державної міграційної служби України в Одеській області за вих. № 5100.5.7-9591/51.1-23 від 15.08.2023 звернулось до Консула Грузії в м. Одесі з листом про те, що згідно довідки Посольства Грузії в Україні від 21.03.2006 за вих. № 12/172-04, встановлено, що на підставі Указу Президента Грузії № 28 від 21.03.2003 «Про громадянство Грузії», прохання ОСОБА_2 щодо виходу з громадянства Грузії - задоволено та на теперішній час ОСОБА_2 не є громадянином Грузії.

Враховуючи викладене, ГУ ДМС в Одеській області звернулось до Консульства Грузії в м. Одесі з проханням щодо забезпечення ідентифікації ОСОБА_2 ( ОСОБА_3 ), ІНФОРМАЦІЯ_1 , та надання інформації щодо документування та отримання ним статусу особи без громадянства на території Грузії, у разі підтвердження - документувати свідоцтвом на повернення до Грузії, без плати консульського збору.

Станом на 16.08.2023 року відповіді на листи ГУ ДМС в Одеській області з Консульства Грузії в м. Одесі до Головного управління Державної міграційної служби України в Одеській області, не надходило.

Задовольняючи позов частково, суд першої інстанції виходив з того, що строк в шість місяців про який просить позивач є надмірним, оскільки як було встановлено під час розгляду справи з першим запитом до консула Грузії відповідач звернувся лише 17 травня 2023 року, тобто майже через три місяці після затримання відповідача.

П`ятий апеляційний адміністративний суд погоджується з такими висновками суду першої інстанції з огляду на таке:

Згідно із частиною 1 статті 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб`єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень шляхом справедливого, неупередженого та своєчасного розгляду адміністративних справ.

За правилами ч. 7 ст. 5 КАС України іноземці та особи без громадянства користуються в Україні таким самим правом на судовий захист, що і громадяни України.

Згідно з ч. 4 ст. 46 КАС України іноземці чи особи без громадянства можуть бути відповідачами за адміністративним позовом суб`єкта владних повноважень про примусове видворення іноземця чи особи без громадянства.

Судом першої інстанції встановлено, що Головне управління Державної міграційної служби України в Одеській області за вих. № 5100.5.7-5693/51.3-23 від 17.05.2023 звернулось до Консула Грузії в м. Одесі із запитом щодо надання допомоги в забезпеченні ідентифікації особи без громадянства Берулави ОСОБА_4 ( ОСОБА_3 ), ІНФОРМАЦІЯ_1 , підтвердження або спростування громадянства, а у разі підтвердження документувати свідоцтвом на повернення до Грузії, без плати консульського збору.

Також, Головне управління Державної міграційної служби України в Одеській області за вих. № 5100.5.7-7597/51.2-23 від 03.07.2023 звернулось до регіонального сервісного центру МВС в Одеській області щодо перевірки обставин та документів, що стали підставою для оформлення посвідчення водія серії НОМЕР_1 , у разі виявлення факту неправдивих відомостей, що стали підставою для оформлення та водійського посвідчення скасувати такий документ, що надає право на спеціальний статус у частині підтвердження права його власника на керування транспортними засобами.

До Головного управління Державної міграційної служби України в Одеській області за вх. № 8138/1/5101-23 від 21.07.2023 надійшов лист з регіонального сервісного центру ГСЦ МВС в Одеській області щодо підтвердження факту скасування посвідчення водія.

За результатами перевірки встановлено, що для отримання даного посвідчення водія серед визначених документів ОСОБА_2 дійсно надав посвідку на постійне місце проживання серії НОМЕР_2 від 15.05.2007 року.

Враховуючи вимоги п. 35 Положення про порядок видачі посвідчень водія та допуску громадян до керування транспортними засобами, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 08.05.1993 за № 340, та згідно висновку РСЦ ГСЦ МВС в Одеській області від 02.03.2023 № 31/15-1521 посвідчення водія серії НОМЕР_1 виданого на ім`я ОСОБА_2 ( ОСОБА_3 ), ІНФОРМАЦІЯ_1 , анульовано.

Повторно, Головне управління Державної міграційної служби України в Одеській області за вих. № 5100.5.7-9172/51.2-23 від 04.08.2023 звернулось до Консула Грузії в м. Одесі із запитом щодо надання допомоги в забезпеченні ідентифікації особи без громадянства Берулави ОСОБА_4 ( ОСОБА_3 ), ІНФОРМАЦІЯ_1 , на території Грузії, та у разі підтвердження документувати свідоцтвом на повернення до Грузії, без плати консульського збору.

Крім того, Головне управління Державної міграційної служби України в Одеській області за від 15.08.2023 та 18.08.2023 року звернулось до Консула Грузії в м. Одесі з листами про те, що згідно довідки Посольства Грузії в Україні від 21.03.2006 за вих. № 12/172-04, встановлено, що на підставі Указу Президента Грузії № 28 від 21.03.2003 «Про громадянство Грузії», прохання ОСОБА_2 , щодо виходу з громадянства Грузії - задоволено та на теперішній час ОСОБА_2 не являється громадянином Грузії.

Враховуючи викладене, ГУ ДМС в Одеській області звернулось до Консульства Грузії в м. Одесі з проханням щодо забезпечення ідентифікації ОСОБА_2 ( ОСОБА_3 ), ІНФОРМАЦІЯ_1 та надання інформації щодо документування та отримання ним статусу особи без громадянства на території Грузії, у разі підтвердження - документувати свідоцтвом на повернення до Грузії, без плати консульського збору.

Станом на 22.08.2023 року відповіді на листи ГУ ДМС в Одеській області з Консульства Грузії в м. Одесі до Головного управління Державної міграційної служби України в Одеській області, не надходило.

Отже, відсутні документи, що дозволяють завершити процедуру ідентифікації та перетнути державний кордон України.

Пунктом 2.7 Інструкції про примусове повернення та примусове видворення з України іноземців та осіб без громадянства, затвердженої Наказом Міністерства внутрішніх справ України, Адміністрації Державної прикордонної служби України, Служби безпеки України від 23.04.2012 № 353/271/150 детально описує вжиття компетентними органами заходів щодо ідентифікації та документування іноземців та передбачає, що:

- у разі відсутності в іноземця документів, що посвідчують особу, територіальний орган, територіальний підрозділ ДМС, орган СБУ або орган охорони державного кордону України вживають заходів щодо їх ідентифікації та документування (запити до дипломатичних представництв або консульських установ із долученням двох кольорових фотокарток на кожну особу);

- у разі відсутності акредитованого в Україні дипломатичного представництва або консульської установи країни походження іноземця запити до компетентних органів відповідної країни щодо його ідентифікації надсилаються через Департамент консульської служби МЗС. У разі відсутності відповіді від компетентних органів країни походження іноземця запити щодо його ідентифікації надсилаються через Департамент консульської служби МЗС України повторно.

Частиною 11 ст. 289 КАС України (редакція від 19.04.2023) зазначено, що строк затримання іноземців та осіб без громадянства в пунктах тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні, становить шість місяців. За наявності умов, за яких неможливо ідентифікувати іноземця або особу без громадянства, забезпечити примусове видворення чи реадмісію особи у зазначений строк або прийняти рішення за заявою про визнання її біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту в Україні, або особою без громадянства, такий строк може бути продовжено, але не більш як на вісімнадцять місяців.

Про продовження строку затримання не пізніш як за п`ять днів до його закінчення орган (підрозділ), за клопотанням якого затримано іноземця або особу без громадянства, кожні шість місяців подає відповідний адміністративний позов. У такому позові зазначаються дії або заходи, що вживалися органом (підрозділом) для ідентифікації іноземця або особи без громадянства, забезпечення виконання рішення про примусове видворення чи реадмісію або для розгляду заяви про визнання біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту в Україні (відповідно до ч. 13 ст. 289 КАС України, редакція від 19.04.2023 року).

Умовами, за яких неможливо ідентифікувати іноземця чи особу без громадянства, забезпечити примусове видворення чи реадмісію особи, є: 1) відсутність співпраці з боку іноземця або особи без громадянства під час процедури його ідентифікації; 2) неодержання інформації з країни громадянської належності іноземця або країни походження особи без громадянства чи документів, необхідних для ідентифікації особи.

Згідно з ч.4 ст.30 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства» іноземці та особи без громадянства, які не мають законних підстав для перебування на території України, затримані в установленому порядку та підлягають примусовому видворенню за межі України, у тому числі прийняті відповідно до міжнародних договорів України про реадмісію, розміщуються в пунктах тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні, протягом строку, необхідного для їх ідентифікації та забезпечення примусового видворення (реадмісії) за межі України, але не більш як на вісімнадцять місяців.

Відповідно до ч. 1 ст. 289 КАС України за наявності обґрунтованих підстав вважати, що іноземець або особа без громадянства, стосовно якої подано адміністративний позов про примусове видворення, ухилятиметься від виконання рішення про її примусове видворення, а так само у разі відсутності в іноземця або особи без громадянства, яка вчинила порушення законодавства України з прикордонних питань або про правовий статус іноземців, документа, що дає право на виїзд з України, на підставі заяви поданої органом охорони державного кордону до іноземця або особи без громадянства суд може застосувати такий захід як затримання з метою ідентифікації та (або) забезпечення видворення за межі території України.

Верховним Судом в постанові від 17 січня 2019 року у справі № 743/1240/17 висловлено наступну позицію: чинним законодавством наведено вичерпний перелік підстав, які передбачають неможливість примусового видворення особи, а продовження строку затримання іноземців та осіб без громадянства в пунктах тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні можливе лише за їх наявності.

Така практика покликана стимулювати позивачів до активних дій щодо видворення відповідача у встановлений законом 6-місячний строку за реальної можливості встановити його особу, а не займатися формалізмом та утриманням іноземців за рахунок державного бюджету.

Як встановлено в судовому засіданні станом на 22 серпня 2023 року станом у відповідача відсутній паспорт для виїзду за кордон або інший документ, який б дозволив йому самостійно перетнути кордон України та виїхати у третю країну. Так само у відповідача відсутній будь який діючий документ на підставі якого можливо було б його ідентифікувати.

Отже на момент розгляду справи про продовження строку затримання відповідача обставини, які стали підставою для прийняття рішення про його затримання не змінилися. На сьогоднішній день існує діюче рішення про примусове видворення відповідача з території України та відсутня можливість його ідентифікувати, а також відсутній документ на підставі якого відповідач може на законних підставах перетнути кордон України.

За таких обставин, оскільки на даний час неможливо забезпечити примусове видворення відповідача, у зв`язку з тим, що до теперішнього часу не отримано інформації з Консульства Грузії в м. Одесі, а також відсутні документи, що дозволяють завершити процедуру ідентифікації та перетнути державний кордон України суд вбачає підстави для продовження строку затримання відповідача.

Щодо посилань представника відповідача на наявність в його клієнта родини на території України, а саме дружини, матері, дітей та сестри слід зазначити таке.

Наявність сталих соціальних зв`язків, зокрема, народження дитини, одруження, тощо, в жодному разі не є підставою для нехтування вимогами діючого законодавства щодо легальності перебування іноземця на території України та не підміняє собою законодавчо-визначену процедуру отримання дозвільних документів для перебування на території України.

Чинним законодавством не передбачено виключень із загальних для всіх іноземців правил перебування на території України і наявність сім`ї не звільняє особу від необхідності дотримання міграційного законодавства України.

Аналогічна правова позиція знаходить своє відображення в постановах Верховного Суду від 18 березня 2021 року у справі № 522/14416/18, від 23.01.2020 у справі № 343/2242/16, від 10.10.2019 у справі № 2340/2910/18, від 12.08.2020 у справі № 755/14023/17.

Проте, апеляційний суд погоджується із судом першої інстанції, що строк в шість місяців про який просить позивач є надмірним, оскільки як було встановлено під час розгляду справи з першим запитом до консула Грузії відповідач звернувся лише 17 травня 2023 року, тобто майже через три місяці після затримання відповідача.

З метою стимулювання позивача до активних дій щодо видворення відповідача у найкоротший термін за реальної можливості встановити його особу, а не займатися формалізмом та утриманням його за рахунок державного бюджету, суд вважає за доцільне продовжити строк затримання на три місяці.

З огляду на вищевикладене, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що судом першої інстанції правильно встановлені обставини справи, судове рішення постановлено з додержанням норм матеріального та процесуального права і підстав для його скасування не вбачається.

Згідно з ч. 1 ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст.ст. 243, 250, 315, 316, 321, 322, 325, 328, 329 КАС України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційні скарги Головного управління Державної міграційної служби України в Одеській області та ОСОБА_2 , - залишити без задоволення.

Рішення Приморського районного суду м. Одеси від 22 серпня 2023 року по справі № 522/16118/23, - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та оскарженню у касаційному порядку не підлягає.

Суддя-доповідач Г.В. Семенюк
Судді С.Д. Домусчі О.І. Шляхтицький