Справа № 320/8504/23
Суддя: Карпушова Олена Віталіївна
Дата ухвалення: 2023-09-13 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа № 320/8504/23 Суддя (судді) першої інстанції: Шевченко А.В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 вересня 2023 року м. Київ

Шостий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: головуючого судді: Карпушової О.В., суддів: Аліменка В.О., Епель О.В., секретар судового засідання Євгейчук Ю.О., розглянувши в порядку письмово провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Київського окружного адміністративного суду від 02 травня 2023 р. у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Кабінету Міністрів України про визнання дій протиправними, зобов`язання вчинити певні дії та стягнення моральної шкоди

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 звернулася до Київського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Кабінету Міністрів України, яким просила:

- визнати протиправними дії відповідальних осіб Кабінету Міністрів України, що виявилися у відмові розглянути та надати відповідь на звернення громадянці України ОСОБА_1 від 16.01.2023;

- зобов`язати відповідача розглянути та надати відповідь на звернення у встановленому законом порядку з дня набрання чинності рішенням суду позивачці;

- стягнути з відповідача на користь позивачки моральну шкоду еквівалентну 10 прожиткових мінімумів в Україні станом на 2023 рік особи, що втратила працездатність.

Ухвалою Київського окружного адміністративного суду від 02 травня 2023 року позовну заяву повернуто позивачу на підставі п.1 ч.4 ст.169 КАС України.

Не погоджуючись з такою ухвалою, позивач подала апеляційну скаргу, в якій просить її скасувати та направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції. На думку апелянта, ухвала суду першої інстанції винесена з порушенням норм процесуального права та неправильним застосуванням норм матеріального права.

Вимоги апеляційної скарги обґрунтовані тим, що у суду першої інстанції були наявні підстави для звільнення її від сплати судового збору за подання позовної заяви, оскільки вона звернулась до суду з позовом щодо визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії Кабінету Міністрів України, яким, на її думку, були порушені її конституційні права.

Відповідно до ст.312 КАС України, апеляційну скаргу призначено до розгляду в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи.

Відповідно до ч. 1 ст. 308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Розглянувши доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи та дослідивши докази, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, а ухвалу суду необхідно залишити без змін, з наступних підстав.

Судами першої та апеляційної інстанції встановлено, що ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом, предметом якого є дії відповідальних осіб Кабінету Міністрів України, що виявились, як стверджує позивачка, у відмові розглянути та надати відповідь на звернення громадянці України ОСОБА_1 від 16.01.2023, у зв`язку із чим просила також стягнути моральну шкоду еквівалентну 10 прожиткових мінімумів в Україні станом на 2023 рік особи, що втратила працездатність.

Ухвалою Київського окружного адміністративного суду від 03 квітня 2023 року позовну заяву ОСОБА_1 залишено без руху та надано строк для усунення недоліків, виявлених при поданні заяви, шляхом подання до суду оригіналу документа про сплату 2147, 20 грн. судового збору за вимоги майнового та немайнового характеру або доказів на підтвердження наявності за позивачкою відповідних пільг, які звільняють її від сплати збору відповідно до Закону.

На виконання вимог ухвали про залишення позовної заяви без руху позивачкою було надано додаткові пояснення, відповідно до яких зазначила, що документально підтверджуючих доказів сплати судового збору нею не надано, оскільки вона звернулась до суду щодо визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії Кабінету Міністрів України, яким, на її думку, були порушені її конституційні права.

При цьому, у змісті додаткових пояснень наявні посилання позивача на положення пункту 13 частини другої статті 3 Закону України «Про судовий збір», відповідно до якого судовий збір не справляється за подання позовної заяви про відшкодування шкоди, заподіяної особі незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їх посадовою або службовою особою, а так само незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури або суду.

Але, ні надані позивачем додаткові пояснення, ні будь-яка інша заява позивача не містить клопотання про звільнення від сплати судового збору.

Так, у зв`язку із ненаданням ОСОБА_1 документа про сплату 2147, 20 грн. судового збору за вимоги майнового та немайнового характеру або доказів на підтвердження наявності за позивачкою відповідних пільг, які звільняють її від сплати збору відповідно до Закону, ухвалою Київського окружного адміністративного суду від 02 травня 2023 року дану позовну заяву було повернуто позивачу на підставі п.1 ч.4 ст.169 КАС України, зокрема, з підстав не виконання вимог ухвали суду про залишення позову без руху в частині подання доказів сплати судового збору.

Колегія суддів погоджується із висновками суду першої інстанції з огляду на таке.

За приписами частини першої статті 171 Кодексу адміністративного судочинства України, суддя після одержання позовної заяви з`ясовує, зокрема, чи: відповідає позовна заява вимогам, встановленим статтями 160, 161, 172 цього Кодексу; подано позов у строк, установлений законом (якщо позов подано з пропущенням встановленого законом строку звернення до суду, то чи достатньо підстав для визнання причин пропуску строку звернення до суду поважними); немає інших підстав для залишення позовної заяви без руху, повернення позовної заяви або відмови у відкритті провадження в адміністративній справі, встановлених цим Кодексом.

Частиною третьої статті 161 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, до позовної заяви додається документ про сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі або документи, які підтверджують підстави звільнення від сплати судового збору відповідно до закону.

Частиною другою статті 132 цього Кодексу встановлено, що розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом.

Так, оскільки документально підтверджуючих доказів сплати судового збору суду не надано не було, як і не було надано доказів того, що позивачка має пільги, які звільняють її від сплати збору відповідно до Закону, суддя першої інстанції мав всі законні підстави для залишення даного позову без руху та зобов`язання позивача або сплатити судовий збір або надати відповідні докази щодо звільнення від його сплати.

Отже, ухвалу від 03 квітня 2023 року було постановлено суддею відповідно до норм законодавства та є правильною.

В подальшому, ОСОБА_1 на виконання ухвали суду від 03 квітня 2023 надала лише додаткові пояснення, зі змісту яких вбачається, що позивач вважає, що звільнена від надання доказів сплати судового збору, оскільки вона звернулась до суду щодо визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії Кабінету Міністрів України, яким, на її думку, були порушені її конституційні права.

З цього приводу, колегія суддів зауважує, що позивачем клопотання про звільнення від сплати судового збору заявлено не було.

Крім того, відповідно до ч. 1 ст. 133 КАС України суд, враховуючи майновий стан сторони, може своєю ухвалою зменшити розмір належних до оплати судових витрат чи звільнити від їх оплати повністю або частково, чи відстрочити або розстрочити сплату судових витрат на визначений строк.

З наведеного випливає, що звільнення від сплати судового збору, його відстрочення чи розстрочення є дискреційним правом, а не обов`язком суду, можливість реалізації якого пов`язується з майновим станом особи.

Положеннями ч. 2 ст. 8 Закону України «Про судовий збір» передбачено, що суд може зменшити розмір судового збору або звільнити від його сплати на підставі, зазначеній у частині першій цієї статті.

У відповідності до ч. 1 ст. 8 вказаного Закону враховуючи майновий стан сторони, суд може своєю ухвалою за її клопотанням відстрочити або розстрочити сплату судового збору на певний строк, але не довше ніж до ухвалення судового рішення у справі за таких умов:

1) розмір судового збору перевищує 5 відсотків розміру річного доходу позивача - фізичної особи за попередній календарний рік;

2) позивачами є: а) військовослужбовці; б) батьки, які мають дитину віком до чотирнадцяти років або дитину-інваліда, якщо інший з батьків ухиляється від сплати аліментів; в) одинокі матері (батьки), які мають дитину віком до чотирнадцяти років або дитину-інваліда; г) члени малозабезпеченої чи багатодітної сім`ї; ґ) особа, яка діє в інтересах малолітніх чи неповнолітніх осіб та осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена; або

3) предметом позову є захист соціальних, трудових, сімейних, житлових прав, відшкодування шкоди здоров`ю.

Однак, колегією суддів таких підстав та умов не встановлено, за яких відповідно до ч. 1 ст. 133 КАС України та ст. 8 Закону України «Про судовий збір» сторона може бути звільнена від сплати судового збору та сплату судового збору може бути відстрочено.

Сплата судового збору за подання позовної заяви в силу положень ст. 160 КАС України є процесуальним обов`язком сторони, що звертається до суду з позовною заявою.

При цьому слід враховувати, що важкий майновий стан сторони входить до предмета доказування і, відповідно, має бути підтверджений належними і допустимими, у розумінні ст.ст. 73, 74 КАС України, доказами.

Тож, для застосування судом положень ч. 1 ст. 133 КАС України повинні бути відповідні правові підстави, в іншому ж випадку, як зазначено в рішенні Європейського суду з прав людини від 19.06.2001 р. у справі «Креуз проти Польщі», вимога сплатити судовий збір не обмежує право заявників на доступ до правосуддя.

Разом з тим, неспроможність позивача сплатити судовий збір не підтверджуються жодними належними і допустимими, у розумінні ст. 73, 74 КАС України, доказами, а отже, не є достатньою і необхідною правовою підставою для звільнення від його сплати, у відповідності до ч. 1 ст. 133 КАС України.

Висновки позивача щодо наявності підстав для застосування до неї пункту 13 частини другої статті 3 Закону України «Про судовий збір», оскільки предмет її позовної заяви - про відшкодування шкоди, заподіяної особі незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їх посадовою або службовою особою, а так само незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури або суду, колегія суддів вважає безпідставними та погоджується із висновком суду першої інстанції, що ОСОБА_1 не надано доказів, які б підтверджували станом на день звернення з позовом до суду незаконність рішень, дій чи бездіяльності відповідача по відношенню до позивачки, за наявності яких остання зазнала певної шкоди, у т.ч. моральної.

Як вірно було зазначено судом першої інстанції, зазначення в прохальній частині позову про визнання протиправними дії відповідальних осіб Кабінету Міністрів України, що виявились у відмові розглянути та надати відповідь на звернення громадянці України ОСОБА_1 від 16.01.2023, без розгляду справи по суті на цьому етапі не може вважатися незаконними діями чи бездіяльністю органу державної влади по відношенню до позивачки, оскільки такі обставини ще не встановлені та відсутнє рішення відповідного компетентного органу про констатацію такого порушення, а положення пункту 13 частини другої статті 3 Закону України «Про судовий збір», можуть бути застосовані при зверненні до суду за оскарженням не будь-якого рішення, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень, таким рішенням, діями чи бездіяльністю повинна бути заподіяна шкода.

Втім, суд звертає увагу, що позовними вимогами в межах спірних правовідносин є дії Кабміну, які позивачка вважає протиправними, а також, як похідна, заявлена вимога про стягнення моральної шкоди, отже, в силу характеру спірних правовідносин та заявлених позовних вимог, позивачка не є особою, яка звільнена від сплати судового збору на підставі пункту 13 частини другої статті 3 Закону України «Про судовий збір».

Отже, колегія суддів погоджується із висновком суду першої інстанції, що позивач при зазначених обставинах не є особою, що звільнена від сплати судового збору у цій справі.

За таких обставин, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що позивачем не усунуто недоліків позовної заяви, зазначених в ухвалі Київського окружного адміністративного суду від 03 квітня 2023 року, тому ухвала Київського окружного адміністративного суду від 02 травня 2023 року, прийнята на підставі п.1 ч.4 ст.169 КАС України, є обґрунтованою.

Враховуючи наведене, колегія суддів не знаходить підстав для задоволення апеляційної скарги, адже оскаржувану ухвалу суд першої інстанції постановив з дотриманням норм процесуального права, викладені у скарзі міркування та твердження позивача не спростовують правильності висновків суду.

Відповідності до ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст.ст. 243, 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 329 КАС України, апеляційний суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Київського окружного адміністративного суду від 02 травня 2023 р. - залишити без задоволення.

Ухвалу Київського окружного адміністративного суду від 02 травня 2023 р. у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Кабінету Міністрів України про визнання дій протиправними, зобов`язання вчинити певні дії та стягнення моральної шкоди - залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції за наслідками перегляду набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Колегія суддів: О.В. Карпушова

В.О. Аліменко

О.В. Епель