Справа № 420/10906/23
Суддя: Вербицька Н.В.
Дата ухвалення: 2023-09-13 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

13 вересня 2023 р.м. ОдесаСправа № 420/10906/23

Перша інстанція: суддя Завальнюк І.В.

Колегія суддів П`ятого апеляційного адміністративного суду у складі:

головуючого судді - Вербицької Н.В.,

суддів Джабурії О.В.,

- Кравченка К.В.,

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Одеського окружного адміністративного суду від 23 червня 2023 року по справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області про визнання дій протиправними, зобов`язання вчинити певні дії,

В С Т А Н О В И Л А:

15 травня 2023 року ОСОБА_1 звернулася до Одеського окружного адміністративного суду з позовною заявою, в якій просила:

- визнати протиправною бездіяльність Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області щодо неврахування при призначенні пенсії по втраті годувальника ОСОБА_1 на двох утриманців ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) та ОСОБА_3 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_2 ), суми додаткової винагороди, згідно постанови КМУ № 168 від 28.02.2022, яка виплачувалась померлому військовослужбовцю ОСОБА_4 протягом проходження ним військової служби з березня по серпень 2022 року згідно його грошового атестату;

- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області включити до розрахунку пенсії по втраті годувальника ОСОБА_1 на двох утриманців ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) та ОСОБА_3 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_2 ) суми грошового забезпечення отриманого військовослужбовцем у вигляді додаткової винагороди, згідно постанови КМУ № 168 від 28.02.2022, яка виплачувалась померлому військовослужбовцю ОСОБА_4 протягом проходження ним військової служби з березня по серпень 2022 року згідно його грошового атестату, та здійснити перерахунок таких пенсії з 01.09.2022 року.

В обґрунтування позову зазначено, що ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , проходив службу у в/ч НОМЕР_3 з березня 2022 р. по серпень 2022 р. (помер ІНФОРМАЦІЯ_4 ). На його утриманні було двоє неповнолітніх дітей, які мають право на отримання пенсії у зв`язку з втратою годувальника на підставі ст. ст. 29-30 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби та деяких інших осіб».

Згідно повідомлень ГУ ПФУ в Одеській області ОСОБА_1 призначено пенсію в разі втрати годувальника на ОСОБА_2 та ОСОБА_3 у розмірі 50% грошового забезпечення з 01.09.2022. Однак до розрахунку пенсії не увійшла додаткова грошова винагорода в розмірі 100 000 грн, яку померлий отримував згідно постанови КМУ № 168 від 28.02.2022.

На звернення представника позивачка до ГУ ПФУ в Одеській області щодо включення вказаної додаткової грошової винагороду до розрахунку пенсії по втраті годувальника отримано відмову з підстав, що це не передбачено законодавством України. Зважаючи на порушення соціальних прав та інтересів дітей померлого чоловіка, позивач звернулася до суду із даним позовом.

Відповідач заперечував проти задоволення позову, зазначаючи, що оскільки Законом України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби та деяких інших осіб» та Порядком подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб не передбачено врахування до складу грошового забезпечення при обчисленні пенсій таких видів грошового забезпечення як винагорода, підстави для врахування зазначених виплат в грошове забезпечення для обчислення пенсії відсутні. На вищезазначених умовах позивачу на двох утриманців ( ОСОБА_5 та ОСОБА_3 ) була призначена Головним управлінням пенсія в разі втрати годувальника відповідно до Закону з 01.09.2022 у розмірі 50 % відповідних сум грошового забезпечення, зазначених у грошовому атестаті та довідці про додаткові види грошового забезпечення, які були надані Одеським обласним територіальним центром комплектування та соціальної підтримки для призначення пенсії.

Рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 23 червня 2023 року у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 відмовлено.

Не погодившись з прийнятим рішенням, позивач подала апеляційну скаргу, в якій посилаючись на невірне застосування судом норм матеріального та процесуального права, невідповідність висновків суду обставинам справи, просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове, яким позовні вимоги задовольнити повністю. Зокрема, апелянт зазначила, що винагорода померлого чоловіка у розмірі 100 000 грн, яка виплачувалася йому на підставі постанови КМУ № 168 носила постійний характер і не залежала від додаткових факторів, що вказує на те, що така виплата не є тимчасовою. З огляду на це, апелянт вважає, що суд першої інстанції дійшов помилкового висновку, що винагорода згідно постанови КМУ № 168 має одноразовий характер.

Крім того, апелянт звертає увагу, що умовою призначення пенсії у даному випадку та обрахунок її розміру мав би відбуватися з усіх видів грошового забезпечення померлого чоловіка, з яких було сплачено ЄСВ. Враховуючи те, що військовою частиною сплачувалося ЄСВ при виплаті померлому чоловіку винагороди, то така мала би братися до уваги пенсійним органом при призначенні пенсії по втраті годувальника.

Також апелянт просила суд врахувати правові позиції Верховного Суду, висловлені в постанові від 26.06.2018 року по справі № 420/1232/16 та від 30.11.2018 року по справі № 415/6132/16, оскільки спірні правовідносини за своєю суттю у справах, які переглядалася Верховним Судом та цією справою є тотожними.

Відповідач надав відзив на апеляційну скаргу, в якому просив залишити апеляційну скаргу без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін, у зв`язку із необґрунтованістю доводів апелянта.

Відповідно до п.3 ч.1 ст.311 КАС України справа розглядається в порядку письмового провадження.

Заслухавши доповідача, дослідивши доводи апеляційної скарги, матеріали справи, перевіривши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального і процесуального права, правової оцінки обставин у справі, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з огляду на таке.

Судом першої інстанції встановлено, що ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , проходив військову службу у військовій частині НОМЕР_3 з березня 2022 року по серпень 2022 року.

У зв`язку з виконанням свого обов`язку по відсічі агресії Російської Федерації, ОСОБА_4 помер ІНФОРМАЦІЯ_5 , що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії НОМЕР_4 виданого 20 серпня 2022 року Відділом державної реєстрації актів цивільного у місті Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) (а.с. 4).

У зв`язку з смертю ОСОБА_4 був виключений із списків особового складу військової частини НОМЕР_3 .

На його утриманні було двоє неповнолітніх дітей, син ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , що підтверджується копією свідоцтва про народження повторно НОМЕР_5 від 26.04.2023 року та син ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії НОМЕР_6 від 09 серпня 2005 року (а.с. 5, 6).

Позивач звернулась до ГУ ПФУ в Одеській області з відповідними заявами про призначення пенсій у зв`язку з втратою годувальника.

Згідно повідомлення ГУ ПФУ в Одеській області від 21.12.2022 року за вих. 1500-0308-8/132544 ОСОБА_1 призначено пенсію в разі втрати годувальника на ОСОБА_3 (пенсійна справа № ) у розмірі 50% грошового забезпечення військовослужбовця, з 01 вересня 2022 року (а.с. 17).

Згідно повідомлення ГУ ПФУ в Одеській області від 21.12.2022 року за вих. 1500- 0308-8/132540 ОСОБА_1 призначено пенсію в разі втрати годувальника на ОСОБА_2 (пенсійна справа № ) у розмірі 50% грошового забезпечення військовослужбовця, з 01 вересня 2022 року (а.с. 16).

Як вбачається з грошового атестату, виданого військовою частиною НОМЕР_3 від 29.08.2022 року, ОСОБА_4 виплачувалась додаткова грошова винагорода під час воєнного стану по 31.08.2022 року у розмірі 100 000,00 гривень згідно постанови КМУ № 168 від 28.02.2022 року (а.с. 14).

Згідно довідки за вих. № 22 від 29.08.2022 року про розміри додаткових видів грошового забезпечення (надбавок, доплат, підвищень) та премії для обчислення пенсії відповідно до статті 43 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» та абзацу восьмого пункту 7 постанови КМУ від 17 липня 1992 р. № 393 (зі змінами), така додаткова грошова винагорода передбачена постановою КМУ № 168 від 28.02.2022 року не вказана (а.с. 15).

Згідно відповіді на адвокатський запит за вих. № 124 від 27.01.2023 року, військова частина НОМЕР_3 повідомила, що ОСОБА_4 , додаткову грошову допомогу за період проходження військової служби з березня по серпень 2022 року згідно постанови КМУ № 168 від 28.02.2022 року отримував, заборгованості зі сплати Єдиного соціального внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування за військовою частиною НОМЕР_3 не має (а.с 12).

У відповіді Приморського РТЦК та СП м. Одеси від 22.02.2023 року за вих. № 70P/2271 зазначено, що видача довідки про розміри щомісячних додаткових видів грошового забезпечення для обчислення пенсії належить виключно до компетенції командира військової частини НОМЕР_3 , в якій ОСОБА_4 проходив службу на день смерті (а.с. 13).

Згідно відповіді від 20.04.2022 року за вих. 537 на адвокатський запит, військова частина НОМЕР_3 повідомила, що жодних листів з приводу неналежного оформлених документів по ОСОБА_4 з Пенсійного фонду на адресу військової частини не надходило. Тому немає жодних підстав в наданні нової довідки про розміри щомісячних додаткових видів грошового забезпечення (а.с. 11).

У відповіді Головного управління ПФУ в Одеській області від 01.05.2023 року за вих. № 10234-9399/B-02/08-1500/23 на лист щодо врахування додаткової грошової винагороди та перерахунку пенсії повідомлено, що законом та Порядком не передбачено врахування до складу грошового забезпечення при обчисленні пенсій таких видів грошового забезпечення як винагорода, підстави для врахування зазначених виплат в грошове забезпечення для обчислення пенсії відсутні. У разі незгоди із зазначеним рішенням воно може бути оскаржено до Пенсійного фонду України або в судовому порядку (а.с. 20).

Не погоджуючись із таким рішенням ГУ ПФУ в Одеській області, позивач звернулася до суду із даним позовом.

Відмовляючи у задоволені позовних вимог суд першої інстанції виходив з того, що додаткова винагорода в розмірі 100 000 грн є одноразовим додатковим видом грошового забезпечення військовослужбовців. Тобто, така виплата не є постійною і не має систематичного характеру. При цьому, виплата винагороди здійснюється тільки в період дії воєнного стану та залежить від певних умов: безпосередня участь військовослужбовця у бойових діях або забезпеченні здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії під час безпосереднього перебування в районах у період здійснення зазначених заходів, а її розмір залежить від днів участі у таких діях та заходах.

Суд також зазначив, що оскільки до складу грошового забезпечення, з якого обраховується пенсія по втраті годувальна, включаються щомісячні додаткові види грошового забезпечення (надбавки, доплати, підвищення) та премії, які мають постійний характер, а додаткова винагорода в розмірі до 100 000 грн має тимчасовий характер (виплачується лише на підставі наказів у період дії воєнного стану пропорційно часу участі у військових діях), тому відсутні правові підстави для включення останньої до складу грошового забезпечення, з якого повинна бути обрахована пенсія по втраті годувальника.

Судова колегія погоджується з висновками суду першої інстанції, враховуючи наступне.

Відповідно до частини першої статті 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Спірні правовідносини врегульовані Законом України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» (далі Закон 2262-XII) та Порядок обчислення вислуги років, призначення та виплати пенсій і грошової допомоги особам офіцерського складу, прапорщикам, мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом, особам начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ, поліцейським та членам їх сімей (далі Порядок №393).

Відповідно до частини третьої статті 1 Закону №2262-ХІІ члени сімей військовослужбовців, осіб, які мають право на пенсію за цим Законом, які загинули чи померли або пропали безвісти, мають право на пенсію в разі втрати годувальника.

Статтею 36 Закону №2262-ХІІ визначено розміри пенсії в разі втрати годувальника, яка обчислюється з грошового забезпечення (заробітної плати) загиблого (померлого) годувальника.

Частиною 3 статті 43 Закону №2262-ХІІ передбачено, що пенсії особам офіцерського складу, прапорщикам і мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом, особам, які мають право на пенсію за цим Законом, та членам їх сімей обчислюються з розміру грошового забезпечення, враховуючи відповідні оклади за посадою, військовим (спеціальним) званням, процентну надбавку за вислугу років, щомісячні додаткові види грошового забезпечення (надбавки, доплати, підвищення) та премії в розмірах, установлених законодавством, з якого було сплачено єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, а до 1 січня 2011 року - страхові внески на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Згідно абзацу 3 пункту 9 Порядку № 393, пенсії, що призначаються членам сім`ї померлих (загиблих) осіб офіцерського складу, прапорщиків, мічманів, військовослужбовців надстрокової служби та військової служби за контрактом, осіб начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ, поліцейських, співробітників Служби судової охорони, осіб начальницького складу Національного антикорупційного бюро, осіб із спеціальними званнями Бюро економічної безпеки, державних службовців, працівників закладів освіти, закладів охорони здоров`я, науково-дослідних установ Міністерства внутрішніх справ або Національної поліції з числа колишніх працівників міліції, які станом на день опублікування Закону України Про Національну поліцію проходили службу в органах внутрішніх справ та мали календарну вислугу не менше п`яти років і продовжили роботу в Міністерстві внутрішніх справ або Національній поліції (їх територіальних органах, закладах та установах) на посадах, що заміщуються державними службовцями відповідно до Закону України Про державну службу, а в закладах освіти, закладах охорони здоров`я та науково-дослідних установах Міністерства внутрішніх справ або Національної поліції - на будь-яких посадах, обчислюються в порядку, передбаченому пунктом 7 цієї постанови, з відповідних видів грошового забезпечення, з яких підлягала обчисленню пенсія годувальнику.

Пунктом 7 Порядку № 393 передбачено, що пенсії обчислюються з відповідних окладів за посадою, військовим (спеціальним) званням, відсоткової надбавки за вислугу років у розмірах, установлених за останньою штатною посадою, займаною перед звільненням, щомісячних додаткових видів грошового забезпечення (надбавок, доплат, підвищень) та премій. Розмір щомісячних додаткових видів грошового забезпечення та премії визначається за 24 останні календарні місяці служби підряд перед звільненням.

На підставі вищевикладеного судова колегія робить висновок, що пенсія по втраті годувальника за наведеними нормативними положеннями є державною гарантією у випадку смерті або зникнення безвісти військовослужбовця. При цьому, пенсійне законодавство України чітко унормовує складові грошового забезпечення військовослужбовця, які пенсійний орган має врахувати при призначенні пенсії по втраті годувальника на підставі Закону України № 2262-XII.

З матеріалів справи встановлено та не заперечується сторонами, що при призначенні позивачу пенсії по втраті годувальника на дітей загиблого військовослужбовця враховано посадовий оклад, оклад за військове звання, середньомісячна сума додаткових видів грошового забезпечення за 24 місяці, у тому числі надбавка за специфічні умови проходження служби 87,8% та премія 320% (а.с. 15-17).

У свою чергу позивач звертаючись до суду із цим позовом доводить, що пенсійним органом протиправно не враховано при обчисленні пенсії по втраті годувальника додаткову винагороду ОСОБА_4 , яка виплачувалася йому на підставі постанови КМУ № 168.

Колегія суддів погоджується з висновками суду щодо правомірності неврахування відповідачем при призначені пенсії по втраті годувальника додаткової винагороди ОСОБА_4 , яка виплачувалася йому на підставі постанови КМУ № 168.

Пунктом 1 постанови КМУ «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану» від 28.02.2022 № 168 (в редакції на момент виникнення спірних правовідносин) установлено, що на період дії воєнного стану військовослужбовцям Збройних Сил, Служби безпеки, Служби зовнішньої розвідки, Головного управління розвідки Міністерства оборони, Національної гвардії, Державної прикордонної служби, Управління державної охорони, Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації, Державної спеціальної служби транспорту, військовим прокурорам Офісу Генерального прокурора, особам рядового і начальницького складу Державної служби з надзвичайних ситуацій, співробітникам Служби судової охорони, особам начальницького складу управління спеціальних операцій Національного антикорупційного бюро та поліцейським, а також особам рядового і начальницького складу Державної кримінально-виконавчої служби, які несуть службу в органах і установах зазначеної Служби в межах територіальних громад, які розташовані в районі проведення воєнних (бойових) дій або перебувають в тимчасовій окупації, оточенні (блокуванні), виплачується додаткова винагорода в розмірі до 30000 гривень пропорційно в розрахунку на місяць (крім осіб рядового і начальницького складу Державної кримінально-виконавчої служби, яким така винагорода виплачується пропорційно часу проходження служби в розрахунку на місяць), а тим з них, які беруть безпосередню участь у бойових діях або забезпечують здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, перебуваючи безпосередньо в районах у період здійснення зазначених заходів (у тому числі військовослужбовцям строкової служби), - розмір цієї додаткової винагороди збільшується до 100 000 гривень в розрахунку на місяць пропорційно часу участі у таких діях та заходах. Нарахування та сплата податків, зборів, внесків до відповідних бюджетів здійснюється у порядку, визначеному законодавством як для грошового забезпечення.

Виплата такої додаткової винагороди здійснюється на підставі наказів командирів (начальників).

Таким чином, суд апеляційної інстанції зазначає, що додаткова винагорода у 100 000 грн, відповідно до постанови КМУ № 168, за своєю суттю є тимчасовою (непостійною) виплатою військовослужбовця, яка виплачується на підставі наказів командирів та прямо залежить від наявності (дії) в Україні правового режиму воєнного стану та часу приймання військовослужбовцем участі в бойових діях або забезпечення здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, перебуваючи безпосередньо в районах у період здійснення зазначених заходів. Тобто, за відсутності хоча б однієї із вказаних складових, виплата додаткової винагороди не здійснюється.

Водночас, додаткові щомісячні види грошового забезпечення військовослужбовців є чітко унормованими та передбачені пунктом 2 розділу І Порядку виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України та деяким іншим особам, до яких додаткова винагорода з огляду характер та особливості такої виплати не включається.

Цим же пунктом Порядку виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України та деяким іншим особам додаткова винагорода на період лії воєнного часу належить до одноразових додаткових видів грошового забезпечення.

На підставі вищевикладеного, колегія суддів погоджується із висновком суду першої інстанції, що додаткова винагорода у розмірі 100 000 грн є одноразовим додатковим видом грошового забезпечення військовослужбовців, тому не може бути включена пенсійним органом при обчислені пенсії по втраті годувальника.

Поряд з цим, суд апеляційної інстанції враховує і те, що в матеріалах справи наявна довідка № 22 від 29.08.2022 року (а.с. 15), в якій військовою частиною НОМЕР_3 зазначені основні та щомісячні додаткові види грошового забезпечення ОСОБА_4 для обчислення пенсії та яка не містить інформації про додаткову винагороду. До того ж, згідно копії грошового атестату ОСОБА_4 , у відомостях про щомісячні додаткові види грошового забезпечення інформація про додаткову винагороду також відсутня (а.с. 14). При цьому, в матеріалах справи відсутні докази оскарження позивачем дій військової частини НОМЕР_3 щодо не включення відомостей про додаткову винагороду ОСОБА_4 в грошовий атестат та оформлену довідку.

За відсутності інших відомостей ніж ті, що були зазначені у вказаних документах для призначення пенсії по втраті годувальника пенсійний орган не уповноважений на власний розсуд брати до уваги інші складові грошового забезпечення, про які просить заявник, оскільки це виходить за межі повноважень органу пенсійного забезпечення та суперечить вимогам ч. 2 ст. 19 Конституції України.

За вказаних обставин, судова колегія вважає, що заявлені позовні вимоги задоволенню не підлягають, про що судом першої інстанції зроблено правильний висновок.

Суд апеляційної інстанції відхиляє доводи апелянта, що у зв`язку із тим, що військовою частиною НОМЕР_3 при виплаті додаткової винагороди сплачувалося ЄСВ, то вказана виплата має бути врахована при обчисленні пенсії по втраті годувальника, оскільки нормативно, а саме у статті 43 Закону 2262-XII чітко визначені складові грошового забезпечення військовослужбовця, що мають враховуватися при призначені пенсії. Враховуючи те, що додаткова винагорода не є ані основним, ані щомісячним додатковим видом грошового забезпечення військовослужбовця, то її врахування при призначені пенсії по втраті годувальника лише з підстав сплати ЄСВ суперечитиме статті 43 Закону 2262-XII.

Також колегія суддів відхиляє доводи апелянта про необхідність врахування при розгляді справи правової позиції Верховного Суду, що міститься в постанові від 26.06.2018 року по справі № 420/1232/16 та від 30.11.2018 року по справі № 415/6132/16, з огляду на наступне.

Частиною 5 статті 242 КАС України передбачено, що при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

При цьому, судова колегія враховує, що при застосуванні правових позицій Верховного Суду до уваги має братися до уваги подібність правовідносин, що означає тотожність суб`єктного складу учасників відносин, об`єкта та предмета правового регулювання, а також умов застосування правових норм (часу, місця, підстав виникнення, припинення та зміни відповідних правовідносин).

Під судовими рішеннями в подібних правовідносинах необхідно розуміти такі судові рішення, де подібними (тотожними, аналогічними) є предмети спору, підстави позову, зміст позовних вимог і встановлені судом фактичні обставини, а також наявне однакове матеріально-правове регулювання спірних правовідносин

Аналогічна правова позиція міститься в постанові Великої Палати Верховного Суду від 19.05.2020 року по справі № 910/719/19.

У справах № 420/1232/16 та № 415/6132/16, які апелянт наводить в якості подібних (тотожних) спірних правовідносин, предметом розгляду було врахування військовослужбовцю винагороди за безпосередню участь в антитерористичній операції при призначені (перерахунку) пенсії.

Натомість у даній справі спірні правовідносини мають інший зміст та не стосуються пенсійного забезпечення безпосередньо військовослужбовця, який припинив військову службу та вийшов на пенсію. Тобто вказані правові висновки Верховного Суду не є релевантними, тому судом апеляційної інстанції не приймаються.

За таких обставин, доводи апелянта не знайшли свого підтвердження під час апеляційного розгляду справи, висновків суду першої інстанції не спростовують, через що відсутні підстави для задоволення апеляційної скарги.

Оцінюючи викладене в сукупності, судова колегія вважає, що суд першої інстанції правильно та у достатньому обсязі встановив обставини справи, і ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права, що відповідно до ст.316 КАС України є підставою для залишення апеляційної скарги без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін.

Враховуючи, що дана справа правомірно віднесена судом першої інстанції до категорії незначної складності та розглядалась за правилами спрощеного провадження, що підтверджується ухвалою суду про відкриття провадження від 19 травня 2023 року, постанова суду апеляційної інстанції може бути оскаржена до Верховного Суду лише з підстав, передбачених пп. "а"- "г" п.2 ч.5 ст.328 КАС України

Керуючись ст.ст. 308, 311, 312, 316, 321, 322, 325, 328 КАС України, колегія суддів,

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Одеського окружного адміністративного суду від 23 червня 2023 року залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дати її прийняття, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту судового рішення, з підстав, передбачених ст.328 КАС України.

Головуючий: Н.В.Вербицька

Суддя: О.В.Джабурія

Суддя: К.В.Кравченко