Справа № 240/18155/23
Суддя: Ватаманюк Р.В.
Дата ухвалення: 2023-09-13 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 240/18155/23

Головуючий суддя 1-ої інстанції - Романченко Є.Ю.

Суддя-доповідач - Ватаманюк Р.В.

13 вересня 2023 року

м. Вінниця

Сьомий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді: Ватаманюка Р.В.

суддів: Капустинського М.М. Сапальової Т.В. ,

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Житомирського окружного адміністративного суду від 29 червня 2023 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області про визнання дій протиправними, зобов`язання вчинити дії,

В С Т А Н О В И В :

І. КОРОТКИЙ ЗМІСТ ПОЗОВНИХ ВИМОГ

Позивач 23.06.2023 звернувся із позовом до Житомирського окружного адміністративного суду в якому просив:

- визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області щодо обмеження виплати пенсії ОСОБА_1 максимальним розміром з 01.03.2023;

- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Житомирській області нараховувати та виплачувати ОСОБА_1 пенсію без обмеження максимальним розміром з 01.03.2023.

ІІ. ЗМІСТ СУДОВОГО РІШЕННЯ СУДУ ПЕРШОЇ ІНСТАНЦІЇ

Ухвалою Житомирського окружного адміністративного суду від 29.06.2023 відмовлено у відкритті провадження в адміністративній справі за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області про визнання дій протиправними, зобов`язання вчинити дії.

Приймаючи оскаржуване рішення суд першої інстанції виходив з того, що проаналізувавши предмет позову у справі, яка розглядається, суд дійшов висновку, що фактичною підставою для звернення до суду із цими позовними вимогами стала незгода позивача із діями відповідача під час виконання рішенням Житомирського окружного адміністративного суду від 04 листопада 2022 року по справі № 240/13564/22 щодо обмеження максимального розміру його пенсії.

При цьому, суд звертає увагу, що заявлені позовні вимоги у цій справі стосуються саме порядку виконання судових рішень, а тому позивач, у випадку незгоди із рішеннями, діями чи бездіяльністю відповідача, має встановлене законом право в порядку статті 383 Кодексу адміністративного судочинства України подати до суду першої інстанції заяву про визнання протиправними рішень, дій чи бездіяльності, вчинених суб`єктом владних повноважень - відповідачем на виконання такого рішення суду, або порушення прав позивача, підтверджених таким рішенням суду.

Таким чином, враховуючи, що між сторонам новий спір не виник, а має місце спір між тими самими сторонами та стосується прийнятого відповідачем рішення на виконання судового рішення у справі №240/13564/22, тому наявні підстави для відмови у відкритті провадження у справі згідно п. 2 ч. 1 ст. 170 КАС України.

ІІІ. ДОВОДИ АПЕЛЯЦІЙНОЇ СКАРГИ

Не погоджуючись із рішенням суду першої інстанції, позивач подав апеляційну скаргу, в якій просить суд скасувати вказану ухвалу суду та направити справу до суду першої інстанції для продовження розгляду.

В обґрунтування апеляційної скарги апелянт вказав, що судом першої інстанції безпідставно не враховано те, що предмет y справі № 240/10611/22 та у справі, що розглядається № 240/18155/23 різний, оскільки охоплює різний період часу з різними розмірами прожиткового мінімуму та пенсії, різні правові підстави обмеження пенсії відповідачем, які раніше не досліджувалися судом, що не було враховано судом першої інстанції.

Так, у справі № 240/10611/22 на якій наголошує суд першої інстанції предметом позову окрім іншого було визнання дій відповідача протиправними та його зобов`язання виплачувати ОСОБА_1 пенсію без обмеження максимальним розміром встановленим Законом № 3668-VI (10 прожиткових мінімумів встановлених для працездатних осіб 19340 грн ( 193,40 х 10)) (а не будь яким розміром) з 01.03.2022.

При цьому цим судовим рішенням визнано лише право позивача на виплату пенсії без обмеження її максимальним розміром (десятьма прожитковими мінімумами для працездатних осіб), а не конкретний розмір пенсії, чи порядок обрахунку її розміру в майбутньому.

Проте у справі, що розглядається № 240/18155/23 предметом позову є визнання дій Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області протиправними та зобов`язання виплачувати ОСОБА_1 , (перераховану з урахуванням індексації в розмірі 1500 грн. передбаченої постановою Кабінету Міністрів України від 24.02.2023 № 168), пенсію без обмеження максимальним розміром з 01.03.2023 - 23463,91 грн. (дорівнює 11,2 (23463, 91 грн. : 2093 грн.) прожиткового мінімуму для працездатних осіб станом на 01.01.2023).

Водночас у листі від 12.06.2023 року відповідач стверджує, що виплачує мені пенсію в розмірі 23463,91 грн. визначеному судовим рішенням у справі N°240/10611/22, що не було предметом дослідження раніше.

ІV. ВІДЗИВ НА АПЕЛЯЦІЙНУ СКАРГУ

Відповідач правом подання письмового відзиву на апеляційну скаргу не скористався, що в силу вимог ч. 4 ст. 304 КАС України не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції.

V. РУХ СПРАВИ У СУДІ АПЕЛЯЦІЙНОЇ ІНСТАНЦІЇ

Ухвалою суду від 26.07.2023 відкрито апеляційне провадження у справі та призначено справу до апеляційного розгляду в порядку письмового провадження.

Враховуючи, що в матеріалах справи достатньо доказів для прийняття законного і обґрунтованого рішення, колегія суддів визнала за можливе розглянути справу в порядку письмового провадження.

VІ. ФАКТИЧНІ ОБСТАВИНИ СПРАВИ, ВСТАНОВЛЕНІ СУДОМ ПЕРШОЇ ІНСТАНЦІЇ

Позивач є пенсіонером МВС України та отримує пенсію відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» від 09.04.1992 № 2262-XII.

Рішенням Житомирського окружного адміністративного суду від 20.10.2022 у справі № 240/10611/22 визнано протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області щодо обмеження виплати пенсії максимальним розміром починаючи з 01.03.2022 та зменшення при перерахунку пенсії з 01.12.2019 відсоткового значення розміру пенсії з 82% до 70% сум грошового забезпечення ОСОБА_1 ; зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Житомирській області здійснити перерахунок та виплату ОСОБА_1 пенсії з 01.03.2022 без обмеження максимальним розміром, з урахуванням проведених виплат та зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Житомирській області здійснити з 01.12.2019 перерахунок та виплату пенсії ОСОБА_1 виходячи з відсоткового значення розміру пенсії 82% сум грошового забезпечення без обмеження максимальним розміром, з урахуванням проведених виплат.

Вказане судове рішення набрало законної сили 13 грудня 2022 року.

Однак, відповідач нарахування та виплату пенсії проводить із застосуванням обмеження її максимальним розміром, який дорівнює 10 прожитковим мінімумам, установленим для осіб, які втратили працездатність.

VІ. ПОЗИЦІЯ СЬОМОГО АПЕЛЯЦІЙНОГО АДМІНІСТРАТИВНОГО СУДУ

Апеляційний суд погоджується з висновками суду першої інстанції за такими доводами.

Відповідно до ч.1 ст.2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Згідно з ч.3 ст.3 КАС України провадження в адміністративних справах здійснюється відповідно до закону, чинного на час вчинення окремої процесуальної дії, розгляду і вирішення справи.

Частиною 1 ст. 5 КАС України передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або інтереси.

Відповідно до ст.14 КАС України судові рішення, які набрали законної сили, обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України.

За приписами ст.370 КАС України судове рішення, яке набрало законної сили, є обов`язковим для учасників справи, для їхніх правонаступників, а також для всіх органів, підприємств, установ та організацій, посадових чи службових осіб, інших фізичних осіб і підлягає виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, або за принципом взаємності, - за її межами. Невиконання судового рішення тягне за собою відповідальність, встановлену законом.

Згідно пункту 2 частини 1 статті 170 КАС України суддя відмовляє у відкритті провадження в адміністративній справі, якщо у спорі між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав є такі, що набрали законної сили, рішення або постанова суду, ухвала про закриття провадження в адміністративній справ.

Визначаючи підстави позову як елементу його змісту, суд повинен перевірити, на підставі чого, тобто яких фактів (обставин) і норм закону позивач просить про захист свого права.

Підстави адміністративного позову - це фактичні та юридичні обставини публічно-правового спору, які обґрунтовують можливість подання такого позову, це факти, які відповідно до норм матеріального права вказують на наявність (відсутність) між позивачем та відповідачем спірних правовідносин. Відтак, для встановлення тотожності підстав позову визначальне значення має коло обставин та фактів, якими позивач обґрунтовує свої позовні вимоги.

Як вбачається з матеріалів справи, заявлені вимоги обґрунтовуються тим, що з 01.03.2023 під час перерахунку пенсії ОСОБА_1 відповідачем обмежено максимальним розміром в 23 463, 91 грн.

Так, у провадженні Житомирського окружного адміністративного суду перебувала справа № 240/10611/22 за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області з приводу протиправних дій Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області щодо зменшення основного розміру призначеної мені пенсії з 82 відсотків до 70 відсотків сум грошового забезпечення починаючи з 01.12.2019 року та обмеження виплати моєї пенсії максимальним розміром починаючи з 01.03.2022 року. Позов було подано до суду у червні 2022 року.

Рішенням Житомирського окружного адміністративного суду від 20.10.2022 у справі № 240/10611/22, яке набрало законної сили, визнано протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області щодо обмеження виплати пенсії максимальним розміром починаючи з 01.03.2022 та зменшення при перерахунку пенсії з 01.12.2019 відсоткового значення розміру пенсії з 82% до 70% сум грошового забезпечення ОСОБА_1 ; зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Житомирській області здійснити перерахунок та виплату ОСОБА_1 пенсії з 01.03.2022 без обмеження максимальним розміром, з урахуванням проведених виплат та зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Житомирській області здійснити з 01.12.2019 перерахунок та виплату пенсії ОСОБА_1 виходячи з відсоткового значення розміру пенсії 82% сум грошового забезпечення без обмеження максимальним розміром, з урахуванням проведених виплат.

Отже, судовим рішення у справі № 240/10611/22 вже надано оцінку діям Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області та зобов`язано виплачувати ОСОБА_1 пенсію без обмеження максимальним розміром з 01 грудня 2019 року, з урахуванням раніше виплачених сум, та зокрема захищено право позивача на виплату пенсії без обмеження її максимальним розміром.

При цьому, позивач, не погоджуючись з порядком та повнотою виконання цього рішення, звернувся до суду з новим позовом, фактичною підставою якого є незгода позивача з рішенням Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області, прийнятим на виконання судового рішення у справі №240/10611/22.

Згідно ст. 372 КАС України судове рішення, яке набрало законної сили або яке належить виконати негайно, є підставою для його виконання. Примусове виконання судових рішень в адміністративних справах здійснюється в порядку, встановленому законом.

Відповідно до ч. 1 ст. 382 КАС України суд, який ухвалив судове рішення в адміністративній справі, може зобов`язати суб`єкта владних повноважень, не на користь якого ухвалене судове рішення, подати у встановлений судом строк звіт про виконання судового рішення.

Частиною першою статті 383 КАС України особа-позивач, на користь якої ухвалено рішення суду, має право подати до суду першої інстанції заяву про визнання протиправними рішень, дій чи бездіяльності, вчинених суб`єктом владних повноважень-відповідачем на виконання такого рішення суду, або порушення прав позивача, підтверджених таким рішенням суду.

Отже, процесуальним законом встановлено порядок виконання судових рішень в адміністративних справах та визначено певну послідовність дій, які необхідно вчинити для того, щоб зобов`язати відповідача належним чином виконати рішення суду.

При цьому судовий контроль за виконанням судового рішення здійснюється в порядку, передбаченому КАС України, який не передбачає можливості подання окремого позову, предметом якого є спонукання відповідача до виконання судового рішення.

Відтак, судове рішення виконується безпосередньо і для його виконання не вимагається ухвалення будь-яких інших, додаткових судових рішень.

Таким чином, обраний позивачем спосіб захисту не усуває юридичний конфлікт та не відповідає об`єкту порушеного права, а тому в такий спосіб неможливо захистити чи відновити право у разі визнання його судом порушеним. При розгляді позовних вимог позивача стосовно невиконання окремого судового рішення у іншій справі, суд не може зобов`язувати виконувати рішення суду шляхом ухвалення нового судового рішення, оскільки виконавче провадження являє собою завершальну стадію судового провадження.

Аналогічна правова позиція висловлена в постанові Великої Палати Верховного Суду від 16.01.2019 у справі № 686/23317/13-а, від 06.02.2019 у справі № 816/2016/17, а також в постановах Верховного Суду від 20.02.2019 у справі № 806/2143/15, від 11.12.2020 у справі № 826/13146/18 та вірно врахована судом першої інстанції.

Отже, позивач у цій справі обрав спосіб захисту шляхом подання позову про визнання протиправним та скасування рішення відповідача, прийнятого на виконання рішення суду. Проте спірні правовідносини між сторонами вже вирішені судом та перейшли до стадії виконання судового рішення.

У разі невиконання судового рішення, позивач має право вимагати вжиття спеціальних заходів впливу на боржника, передбачених законодавством про виконавче провадження та КАС України.

Тобто, якщо позивач вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю відповідача при виконанні судового рішення у справі №240/10611/22 порушено його права, свободи чи інтереси, то він повинен звертатися до суду в порядку статей 382, 383 КАС України (тобто в порядку судового контролю за виконанням рішення), чи ініціювати питання про встановлення способу і порядку виконання судового рішення згідно ст. 378 КАС України, а не пред`являти новий адміністративний позов.

Разом з тим, вимоги про визнання протиправними рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень, які прийняті (вчинені або не вчинені) на виконання судового рішення, в іншому (новому) судовому провадженні не розглядаються.

У справі Soering vs UK (judgement of 7 July 1989) Європейський суд визначив, що Конвенція як правовий акт, що забезпечує захист прав людини, передбачає, що її гарантії мають бути реальними та ефективними. Крім того, будь-яке тлумачення прав та свобод, що гарантуються, має відповідати загальним рисам Конвенції, мета якої - забезпечення і розвиток ідеалів та цінностей демократичного суспільства. Таким чином, на державі лежить прямий обов`язок дотримуватися громадянських прав осіб і забезпечувати належне та своєчасне виконання рішення суду, що набрало законної сили.

У рішенні Європейського суду з прав людини від 19.03.1997 у справі "Горнсбі проти Греції" суд підкреслив, що виконання рішення, ухваленого будь-яким судом, має розцінюватись як невід`ємна частина судового розгляду. Здійснення права на звернення до суду з позовом стосовно його прав та обов`язків цивільного характеру було б ілюзорним, якби внутрішня правова система допускала, щоб остаточне судове рішення, яке має обов`язкову силу, не виконувалося б на шкоду однієї зі сторін (п.40).

Виконання будь-якого судового рішення є невід`ємною стадією процесу правосуддя, а отже, має відповідати вимогам ст.6 Конвенції.

Поза сумнівом, вирішення справи в суді без невиправданого і необґрунтованого зволікання є запорукою ефективного захисту особою своїх прав. Водночас судовий захист, як і діяльність суду, не може вважатися дієвим, якщо судові рішення не виконуються або виконуються неналежним чином і без контролю суду за їх виконанням.

Згідно висновків, Верховного Суду викладених у постанові від 18.05.2022 у справі №480/2378/21, ВС зазначив, що наявність у КАС України спеціальних норм, спрямованих на забезпечення належного виконання судового рішення, виключає можливість застосування загального судового порядку захисту прав та інтересів стягувача шляхом подання позову. Судовий контроль за виконанням судового рішення здійснюється в порядку, передбаченому КАС (стаття 382 КАС України), який не передбачає можливості подання окремого позову, предметом якого є спонукання відповідача до виконання судового рішення, яке набрало законної сили.

Отже, судове рішення виконується безпосередньо і для його виконання не вимагається ухвалення будь-яких інших, додаткових судових рішень. У разі невиконання судового рішення, позивач має право вимагати вжиття спеціальних заходів впливу на боржника, передбачених законодавством про виконавче провадження, у відповідності до КАС України. Невиконання судового рішення не може бути самостійним предметом окремого судового провадження.

Таким чином, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що між сторонам новий спір не виник, а має місце спір між тими самими сторонами та стосується прийнятого відповідачем рішення на виконання судового рішення у справі №240/10611/22., а тому наявні підстави для відмови у відкритті провадження у справі згідно п. 2 ч. 1 ст. 170 КАС України.

VІІ. ВИСНОВОК ЗА РЕЗУЛЬТАТАМИ РОЗГЛЯДУ АПЕЛЯЦІЙНОЇ СКАРГИ

Оскільки доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції ухвалив оскаржуване рішення відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права, а тому підстави для його скасування або зміни відсутні.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 315, 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст.ст. 243, 250, 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В :

апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а ухвалу Житомирського окружного адміністративного суду від 29 червня 2023 року - без змін.

Постанова суду набирає законної сили з моменту прийняття та оскарженню не підлягає згідно ст. 328 КАС України.

Головуючий Ватаманюк Р.В.

Судді Капустинський М.М. Сапальова Т.В.