Справа № 320/2221/21
Суддя: Балаклицький А. І.
Дата ухвалення: 2023-09-13 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

13 вересня 2023 року № 320/2221/21

Київський окружний адміністративний суд, у складі судді Балаклицького А.І., розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи адміністративну справу за позовом Тоовариства з обмеженою відповідальністю «Нова Лінія 1» до Головного управління Держпродспоживслужби у Київській області про визнання протиправною та скасування постанови про накладення стягнень,-,

в с т а н о в и в:

Приватне акціонерне товариство "Нова Лінія" звернулось до Київського окружного адміністративного суду з позовом до Головного управління Держпродспоживслужби в Київській області, в якому просить суд:

- визнати протиправною та скасувати постанову про накладення стягнень, передбачених статтею 23 Закону України "Про захист прав споживачів" від 07.12.2020 №43.

В обгрунтування заявлених позовних вимог позивач зазначив, що проведення позапланової перевірки, складання акту та винесення оскаржуваної постанови відбулось на підставі звернення споживача ОСОБА_1 , що не відповідає вимогам законодавства. Звертає увагу, що споживач не заявляв вимогу про безоплатне усунення недоліків товару в розумний строк, відтак винесена на цій підставі постанова від 07.12.2020 є протиправною і підлягає скасуванню.

Ухвалою суду від 29 березня 2021 року відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи.

Відповідач, не погоджуючись із доводами позивача, надав відзив на позовну заяву, в якому вказав, що під час здійснення позапланового заходу було встановлено факт безпідставної відмови споживачу в обміні товару або поверненні сплачених за нього грошей з причин наявності пошкоджень, а тому постанова про накладення стягнень, передбачених ст. 23 Закону України «Про захист прав споживачів» від 07.12.2020 року № 43 є законною і скасуванню не підлягає.

Ухвалою суду від 09 квітня 2021 року відмовлено позивачу у задоволенні заяви про забезпечення позову.

Ухвалою суду від 09 квітня 2021 року замінено відповідача - Приватне акціонерне товариство «Нова Лінія» на правонаступника Товариство з обмеженою відповідальністю «Нова Лінія 1».

Розглянувши подані документи та матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи та вирішення спору по суті, суд встановив наступне.

18.09.2020 року до Головного управління надійшло електронне звернення гр. ОСОБА_2 за вх. № Б-1250-20 від 18.09.2020 щодо порушення вимог законодавства про захист прав споживачів при придбанні непродовольчих товарів (електричної духової шафи) через інтернет магазин ПРАТ «Нова Лінія» (нині ТОВ «Нова Лінія 1») за, адресою: Київська область, м. Бориспіль, вул. Горбатюка, буд. 2.

На підставі звернення гр. ОСОБА_3 , за погодженням Держпродспоживслужби від № 15.5-10/2/154321, посадовими особами відповідачабуло здійснено позаплановий захід державного нагляду (контролю) щодо додержання вимог законодавства у сфері захисту прав споживачів ТОВ«Нова Лінія 1» за адресую: Київська область, м. Бориспіль, вул. Горбатюка, буд. 2.

Перевірку було проведено головним спеціалістом відділу контролю у сфері торгівлі, робіт та послуг управління захисту споживачів - Єременко Наталією Олександрівною та заступником начальника управління - начальником відділу ринкового нагляду управління захисту споживачів Чеботарьовим Артемом Андрійовичем, у присутності представника ТОВ «Нова Лінія 1» за довіреністю Ліщишина Олександра Анатолійовича.

За результатами проведення планового (позапланового) заходу державного нагляду (контролю) щодо додержання суб`єктом господарювання вимог законодавства у сфері захисту прав споживачів складено акт від № 10- 05.3/000172.

31.08.2020 споживачем через інтернет магазин ТОВ «Нова Лінія 1» було замовлено електричну духову шафу.

01.09.2020 товар доставлено споживачу та здійснено оплату за нього (фіскальний чек № 00000184). 09.09.2020 споживачем, протягом встановленого гарантійного строку, було виявлено недоліки (пошкодження) у товарі, в зв`язку із чим останній звернувся до ТОВ «Нова Лінія 1» з вимогою щодо обміну товару на товар належної якості або повернути гроші.

Проте, позивачем було відмовлено споживачу в обміні товару або поверненні сплачених за нього грошей з причин наявності пошкоджень.

На підставі Акту, з метою реалізації державної політики щодо захисту прав споживачів, недопущення порушень прав споживачів, керуючись пунктом 1 частини 1 статті 26 Закону № 1023-ХП, частиною IX статті 7 Закону України «Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності» від 05.04.2007 № 877-V, було складено припис Головного управління «Про припинення порушень прав споживачів» від 26.10.2020 № 26, яким зобов`язано позивача вжити заходів щодо реалізації прав гр. ОСОБА_3 , визначених частиною першою статті 8 Закону.

23.10.2020 року на адресу начальника Головного управління Держпродспоживслужби в Київській області О.В. Матвієнко було надіслано заперечення на акт перевірки від 20.10.2020 року № 000172.

Не надавши відповіді на звернення ТОВ «Нова Лінія 1», 30.10.2020 року Головним управління Держпродспоживслужби в Київській області було надіслало позивачу Припис про припинення порушень прав споживачів від 26.10.2020 року № 26, запрошення на розгляд справи про накладення стягнення, відповідно до вимог статті 23 Закону України «Про захист прав споживачів», а також вимогу про прибуття відповідальної особи для складання протоколу про адміністративне правопорушення.

За результатами розгляду справи, 07.12.2020 року відповідачем була винесена постанова № 43 про накладення стягнень, передбачених ст. 23 Закону України «Про захист прав споживачів», за відмову споживачу Баглаю В. в безоплатному усуненні недоліків товару в розумний строк.

Незгода позивача із винесеною постановою зумовила його звернення до суду із даним позовом, при вирішенні якого суд виходить із наступного.

Частиною 4 статті 42 Конституції України передбачено, що держава захищає права споживачів, здійснює контроль за якістю і безпечністю продукції та усіх видів послуг і робіт, сприяє діяльності громадських організацій споживачів.

Відповідно до статті 4 Закону України "Про захист прав споживачів" споживачі під час придбання, замовлення або використання продукції, яка реалізується на території України, для задоволення своїх особистих потреб мають право на: 1) захист своїх прав державою; 2) належну якість продукції та обслуговування; 3) безпеку продукції; 4) необхідну, доступну, достовірну та своєчасну інформацію про продукцію, її кількість, якість, асортимент, а також про її виробника (виконавця, продавця); 5) відшкодування майнової та моральної шкоди, завданої внаслідок недоліків продукції (дефекту в продукції), відповідно до закону; 6) звернення до суду та інших уповноважених державних органів за захистом порушених прав; 7) об`єднання в громадські організації споживачів (об`єднання споживачів).

Статтею 5 Закону України "Про захист прав споживачів" передбачено, що держава забезпечує споживачам захист їх прав, надає можливість вільного вибору продукції, здобуття знань і кваліфікації, необхідних для прийняття самостійних рішень під час придбання та використання продукції відповідно до їх потреб, і гарантує придбання або одержання продукції іншими законними способами в обсязі, що забезпечує рівень споживання, достатній для підтримання здоров`я і життєдіяльності.

Захист прав споживачів здійснюють центральний орган виконавчої влади, що формує та забезпечує реалізацію державної політики у сфері захисту прав споживачів, центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері державного контролю за додержанням законодавства про захист прав споживачів, місцеві державні адміністрації, інші органи виконавчої влади, органи місцевого самоврядування згідно із законом, а також суди.

Згідно ч. 1 ст. 8 Закону України "Про захист прав споживачів", у разі виявлення протягом встановленого гарантійного строку недоліків споживач, в порядку та у строки, що встановлені законодавством, має право вимагати: 1) пропорційного зменшення ціни; 2) безоплатного усунення недоліків товару в розумний строк; 3) відшкодування витрат на усунення недоліків товару.

У разі виявлення протягом встановленого гарантійного строку істотних недоліків, які виникли з вини виробника товару (продавця, виконавця), або фальсифікації товару, підтверджених за необхідності висновком експертизи, споживач, в порядку та у строки, що встановлені законодавством і на підставі обов`язкових для сторін правил чи договору, має право за своїм вибором вимагати від продавця або виробника: 1) розірвання договору та повернення сплаченої за товар грошової суми; 2) вимагати заміни товару на такий же товар або на аналогічний, з числа наявних у продавця (виробника), товар.

Згідно з пунктом 6 частини 1 статті 21 Закону України "Про захист прав споживачів" крім інших випадків порушень прав споживачів, які можуть бути встановлені та доведені виходячи з відповідних положень законодавства у сфері захисту прав споживачів, вважається, що для цілей застосування цього Закону та пов`язаного з ним законодавства про захист прав споживачів права споживача вважаються в будь-якому разі порушеними, крім іншого, якщо споживачу реалізовано продукцію, яка є небезпечною, неналежної якості, фальсифікованою.

За змістом статті 26 Закону України "Про захист прав споживачів" центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері державного контролю за додержанням законодавства про захист прав споживачів, здійснює державний контроль за додержанням законодавства про захист прав споживачів, забезпечує реалізацію державної політики щодо захисту прав споживачів і має право:

1) давати суб`єктам господарювання обов`язкові для виконання приписи про припинення порушень прав споживачів;

2) перевіряти додержання суб`єктами господарювання, що провадять діяльність у сфері торгівлі і послуг, вимог нормативно-правових актів щодо безпеки продукції, а також правил торгівлі та надання послуг шляхом безперешкодного відвідування та обстеження відповідно до законодавства будь-яких виробничих, торговельних та складських приміщень таких суб`єктів;

3) відбирати у суб`єктів господарювання сфери торгівлі і послуг зразки товарів, сировини, матеріалів, напівфабрикатів, комплектуючих виробів для перевірки їх якості на місці або проведення незалежної експертизи у відповідних лабораторіях та інших установах, акредитованих на право проведення таких робіт згідно із законодавством, з оплатою вартості зразків і проведених досліджень (експертизи) за рахунок коштів державного бюджету. У разі встановлення за результатами проведених досліджень (експертизи) факту реалізації продукції неналежної якості та/або фальсифікованої суб`єкт господарювання, що перевірявся, відшкодовує здійснені за це витрати. Кошти відшкодовування витрат зараховуються до державного бюджету. Порядок відбору таких зразків визначається Кабінетом Міністрів України;

5) одержувати безоплатно від суб`єктів господарювання, що перевіряються, копії необхідних документів, які характеризують якість продукції, сировини, матеріалів, комплектуючих виробів, що використовуються для виробництва цієї продукції;

13) накладати на суб`єктів господарювання сфери торгівлі і послуг, у тому числі ресторанного господарства, стягнення, передбачені статтею 23 цього Закону, в порядку, що визначається Кабінетом Міністрів України.

Результати перевірок суб`єктів господарювання службовими особами центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері державного контролю за додержанням законодавства про захист прав споживачів, оформлюються відповідними актами.

Правові та організаційні засади, основні принципи і порядок здійснення державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності, повноваження органів державного нагляду (контролю), їх посадових осіб і права, обов`язки та відповідальність суб`єктів господарювання під час здійснення державного нагляду (контролю) визначає Закон України "Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності".

Відповідно до статті 1 Закону України "Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності" державний нагляд (контроль) - це діяльність уповноважених законом центральних органів виконавчої влади, їх територіальних органів, державних колегіальних органів, органів виконавчої влади Автономної Республіки Крим, місцевих державних адміністрацій, органів місцевого самоврядування в межах повноважень, передбачених законом, щодо виявлення та запобігання порушенням вимог законодавства суб`єктами господарювання та забезпечення інтересів суспільства, зокрема належної якості продукції, робіт та послуг, допустимого рівня небезпеки для населення, навколишнього природного середовища; заходи державного нагляду (контролю) - планові та позапланові заходи, які здійснюються у формі перевірок, ревізій, оглядів, обстежень та в інших формах, визначених законом.

Статтею 2 Закону України "Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності" передбачено, що дія цього Закону поширюється на відносини, пов`язані зі здійсненням державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності.

Відповідно до частин першої та другої статті 8 Закону України "Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності" орган державного нагляду (контролю) в межах повноважень, передбачених законом, під час здійснення державного нагляду (контролю) має право, зокрема, вимагати від суб`єкта господарювання усунення виявлених порушень вимог законодавства; відбирати зразки продукції, призначати експертизу, одержувати пояснення, довідки, документи, матеріали, відомості з питань, що виникають під час державного нагляду (контролю), у випадках та порядку, визначених законом; застосовувати санкції до суб`єктів господарювання, їх посадових осіб та вживати інших заходів у межах та порядку, визначених законом.

Відповідно до статті 26 Закону України "Про захист прав споживачів" центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері державного контролю за додержанням законодавства про захист прав споживачів, здійснює державний контроль за додержанням законодавства про захист прав споживачів, забезпечує реалізацію державної політики щодо захисту прав споживачів і має право, зокрема, перевіряти додержання суб`єктами господарювання, що провадять діяльність у сфері торгівлі і послуг, вимог нормативно-правових актів щодо безпеки продукції, а також правил торгівлі та надання послуг шляхом безперешкодного відвідування та обстеження відповідно до законодавства будь-яких виробничих, торговельних та складських приміщень таких суб`єктів.

Судом встановлено, що за результатами позапланового заходу відповідачем був складений акт №000172 від 20.10.2020 року, відповідно до висновків якого, встановлено порушення вимог частини 1 ст. 8 Закону України "Про захист прав споживачів".

На підставі вказаного акту, відповідачем було видано припис про припинення порушень прав споживачів №26 від 26.10.2020 року та прийнято постанову про накладення стягнень, передбачених статтею 23 Закону України "Про захист прав споживачів" від 07.12.2020 №43.

В оскаржуваній постанові про накладення на позивача стягнень, передбачених статтею 23 Закону України "Про захист прав споживачів" № 43 від 07.12.2020 року вказано, що підставою для її винесення є відмова ТОВ «Нова Лінія 1» споживачу Баглаю В. в безоплатному усуненні недоліків товару в розумний строк, у зв`язку із чим відповідач дійшов висновку про те, що позивач відмовив споживачу в реалізації його прав, установлених ч. 1 ст. 8 Закону України "Про захист прав споживачів".

Згідно матеріалів справи, встановлено, що споживач В.Баглай 09.09.2020 р. у своєму помешканні особисто встановив факт механічного пошкодження придбаного ним товару (пошкодження трьох металевих бічних зовнішніх панелей корпусу духової шафи), оскільки недолік не був прихованим.

Таким чином, для виявлення недоліку на момент оплати товару та прийняття умов договору купівлі-продажу для споживача не існувало будь-яких додаткових умов для визначення якості придбаної ним духової шафи, достатньо було лише відкрити картонну упаковку.

При цьому, у своїй заяві на адресу продавця (позивача) споживач В.Баглай зазначає, що «при отриманні товару здійснив візуальний огляд товару і не помітив пошкоджень».

Як встановлено судом під час розгляду справи, 09.09.2020 року споживач В. Баглай звернувся на гарячу телефонну лінію по технічній підтримці споживачів продукції Electrolux за номером та залишив заявку на проведення гарантійних робіт придбаного ним товару. Згодом фахівцями сервісного центру Дойчелектросервіс здійснено візит до споживача, виконано роботи з визначення дефектів товару та замовлено для подальшої гарантійної заміни відповідні деталі (зовнішні панелі корпусу електрошафи у кількості трьох штук) при цьому встановлено, що прилад знаходиться у робочому стані.

При цьому, суд звертає увагу на те, що недоліки були виявлені споживачем через 8 днів після отримання товару. Належних і допустимих доказів того, що вказані недоліки виникли до передання товару покупцеві, суду не надано.

До того ж, суду не було надано доказів про те, що споживачу було відмовлено у безоплатному усуненні недоліків товару у розумний строк, як це зазначено в оскаржуваній постанові, оскільки споживач ОСОБА_2 не заявляв вимог про безоплатне усунення недоліків товару в розумний строк, а в матеріалах справи відсутні докази, що це підтверджують.

Фактично, споживач скористався правом на усунення недоліків шляхом звернення до сервісного центру Дойчелектросервіс.

Моментом виникнення у продавця зобов`язання із усунення недоліків у товарі є момент пред`явлення споживачем відповідної вимоги до продавця.

Суд звертає увагу, що до ТОВ «Нова Лінія 1» позивач такої вимоги не заявляв.

Таким чином, оскільки товар було відремонтовано, після усунення недоліки не проявляються знову, а техніка використовується за призначенням, факт існування істотного недоліку не встановлено і не зафіксовано, тому вимоги позивача про обмін товару чи про розірвання договору купівлі-продажу є безпідставними.

В зв`язку із встановленими під час розгляду справи обставинами, суд вважає, що постанова про накладення стягнень, передбачених ст. 23 Закону України «Про захист прав споживачів» № 43 від 07.12.2020 року винесена не на підставі фактів, встановлених під час перевірки, а тому є незаконною і підлягає скасуванню.

Суд враховує й те, що згідно п. 41 висновку N 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Ради Європи щодо якості судових рішень обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.

Європейський суд з прав людини вказав, що пункт перший статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними, залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (PRONINA v. UKRAINE, N 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року).

В силу вимог частини 2 статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до вимог ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу, а в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. Отже, в адміністративному процесі, як виняток із загального правила, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень встановлена презумпція його винуватості. Презумпція винуватості покладає на суб`єкта владних повноважень обов`язок аргументовано, посилаючись на докази, довести правомірність свого рішення, дії чи бездіяльності та спростувати твердження позивача про порушення його прав, свобод чи інтересів.

Відповідач, який є суб`єктом владних повноважень, свою позицію суду не довів та не обґрунтував її.

Підсумовуючи викладене, суд вважає, що постанова про накладення стягнень, передбачених статтею 23 Закону України "Про захист прав споживачів № 43 від 07.12.2020 року була прийнята відповідачем безпідставно (тобто за відсутності складу правопорушення), необґрунтовано, а тому вона є протиправною і підлягає скасуванню.

На підставі викладеного, суд, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню, оскільки вони є обґрунтованими та законними.

Відповідно до ч. 1 ст. 139 КАС України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

В матеріалах справи наявне платіжне доручення № 3306 від 11.03.2021 року про сплату позивачем судового збору в розмірі 2270,00 грн.

Враховуючи те, що позовні вимоги підлягають задоволенню, сплачений судовий збір в сумі 2270,00 грн. належить стягнути на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Нова Лінія 1» за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Держпродспоживслужби у Київській області.

Керуючись ст. ст. 241-250 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

в и р і ш и в:

Адміністративний позов задовольнити ;

Визнати протиправною і скасувати постанову про накладення стягнень, передбачених ст. 23 Закону України «Про захист прав споживачів» від 07.12.2020 року № 43.

Стягнути сплачений судовий збір у розмірі 2270,00 (дві тисячі двісті сімдесят грн 00 коп) за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Держпродспожив служби у Київській області.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Шостого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

У разі оголошення судом лише вступної та резолютивної частини рішення, або розгляду справи в порядку письмового провадження, апеляційна скарга подається протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту рішення.

Суддя Балаклицький А. І.