Справа № 606/1399/23
Суддя: Іванченко А. М.
Дата ухвалення: 2023-09-12 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 606/1399/23
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 вересня 2023 року м. Теребовля

Теребовлянський районний суд Тернопільської області у складі головуючого судді Іванченко А.М., при секретарі Порчик Р.І., за участю позивача ОСОБА_1 , представника позивача адвоката Матус Т.А., розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Теребовля в порядку спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління національної поліції в Тернопільській області про скасування постанови,

ВСТАНОВИВ:

В провадженні Теребовлянського районного суду Тернопільської області перебуває вказана справа. На обґрунтування позовних вимог позивач ОСОБА_1 посилається на те, що постановою серії ЕАС № 7303436 від 08.07.2023 року винесеною поліцейським ВП №3 (м.Теребовля) ГУНП в Тернопільській області застосовано до нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 340 грн. за вчинення адміністративного правопорушення передбаченого ч.1 ст. 122 КУПАП. Згідно вказаної постанови, 08.07.2023 року о 23 годині 35 хвилин, по вул. Князя Василька, 124 у м.Теребовля, він керуючи транспортним засобом порушив вимоги дорожнього знаку 2.2 - проїзд без зупинки заборонено, чим порушив вимоги п.8.4в ПДР України, та скоїв адміністративне правопорушення передбачене ч.1 ст. 122 КУПАП. Вважає вказану постанову надуманою, оскільки правил дорожнього руху він не порушував, працівники поліції безпідставно винесли оскаржувану постанову, тому просив її скасувати, також просив поновити строк на її оскарження.

Ухвалою суду від 24.07.2023 року позов було залишено без руху, надано позивачу строк на усунення недоліків.

Ухвалою суду від 21 серпня 2023 року відкрито провадження у справі, розгляд справи вирішено проводити у порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін.

30 серпня 2023 року судом зареєстровано відзив на позовну заяву від ГУНП в Тернопільській області, у якому представник відповідача позов не визнав, зазначив, що 08.07.2023 року ОСОБА_1 керуючи транспортним засобом ВАЗ 21063, державний номер НОМЕР_1 порушив вимоги дорожнього знаку 2.2 чим порушив п.8.4 в ПРД України та скоїв адміністративне правопорушення передбачене ч.1 ст. 122 КУПАП. Поліцейським СРПП ВП №3 (м.Теребовля) ГУНП в Тернопільській області Гонца В.І. було виявлено дане порушення та винесено на позивача постанову серії ЕАС № 7303436 за ч.1 ст. 122 КУПАП, згідно з якою позивача притягнуто до адміністративної відповідальності та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 340 грн. Також вважає, що позивачем пропущений строк на оскарження даної постанови, тому просить залишити позов без розгляду. Разом з позовом суду надані відеоматеріали фіксації порушення.

Позивач та його представник позовні вимоги підтримали та просили їх задовольнити.

Представник відповідача ГУНП в Тернопільській області у судове засідання не з`явився, у відзиві на позовну заяву просив розглядати справу без його участі у зв`язку із зайнятістю по службі.

Заслухавши думку позивача, його представника, допитавши позивача ОСОБА_1 в якості свідка, дослідивши письмові матеріали справи, переглянувши відеозапис суд приходить до наступного.

Частиною 2 статті 286 КАС України передбачено, що позовну заяву щодо оскарження рішень суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності може бути подано протягом десяти днів з дня ухвалення відповідного рішення (постанови), а щодо рішень (постанов) по справі про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, у тому числі зафіксовані в автоматичному режимі протягом десяти днів з дня вручення такого рішення (постанови). Відповідно до ч. 1ст. 121 КАС України, суд за заявою учасника справи поновлює пропущений процесуальний строк, встановлений законом, якщо визнає причини його пропуску поважними, крім випадків, коли цим Кодексом встановлено неможливість такого поновлення. Позивач у позові ставить питання про поновлення строку на оскарження постанови серії ЕАС №7303436 від 08.07.2023 року, в якості поважних причин пропуску строку зокрема зазначає, що розгляд справи про адміністративне правопорушення відбувся 08.07.2023 року о 23 год. 39 хв., копію оскаржуваної постанови він отримав 09.07.2023 року після 00.00 год., тому просить поновити йому строк на оскарження.

За загальним правилом, поважними причинами визнаються такі причини або обставини, які є об`єктивно непереборними, не залежать від волевиявлення особи, що оскаржує судове рішення та пов`язані з перешкодами чи труднощами для своєчасного вчинення процесуальних дій, що підтверджені належними доказами. Прецедентна практика Європейського суду з прав людини виходить з того, що реалізуючи п. 1ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод щодо доступності правосуддя та справедливого судового розгляду, кожна держава-учасниця цієї Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони і обмеження, зміст яких - не допустити судовий процес у безладний рух, а право на право на доступ до суду, закріплене у Конвенції, не є абсолютним: воно може бути піддане допустимим обмеженням, оскільки вимагає за своєю природою державного регулювання. Держави-учасниці користуються у цьому питанні певною свободою розсуду. Однак, суд повинен прийняти в останній інстанції рішення щодо дотримання вимог Конвенції; він повинен переконатись у тому, що право доступу до суду не обмежується таким чином чи такою мірою, що сама суть права буде зведена нанівець. Крім того, подібне обмеження не буде відповідати зазначеній Конвенції, якщо воно не переслідує легітимної мети та не існує розумної пропорційності між використаними засобами та поставленою метою (зокрема, справи «Осман проти Сполученого королівства`від 28.10.1998 року та «Креуз проти Польщі» від 19.06.2001 року). У справі «Делькорт проти Бельгії», рішення від 07.01.1970, ЄСПЛ зазначив, що у демократичному суспільстві у світлі розуміння Конвенції право на справедливий суд посідає настільки значне місце, що обмежувальне тлумачення статті 6 не відповідало б меті та призначенню цього положення. У рішенні «Белеш та інші проти Чеської Республіки» (п. п. 50-51 і 69), ЄСПЛ зазначив, що право на справедливий судовий розгляд, що гарантується статтею 6 Конвенції, має здійснюватися відповідно до норм закону, що передбачають наявність у сторін судового розгляду ефективного судового захисту з метою захисту їх цивільних прав. Відповідно до практики ЄСПЛ «надмірний формалізм» може суперечити вимозі забезпечення практичного та ефективного права на доступ до суду згідно з п. 1 ст. Конвенції, а відмова суду вирішувати фактичні обставини справи, які є значущими у вирішенні спору може спричинити порушення ст. 6 Конвенції («Терра Вонінген Б.В. проти Нідерландів» п. 53-55). Європейський суд з прав людини в рішенні по справі «Іліан проти Туреччини» наголошував, що правило встановлення обмежень доступу до суду у зв`язку з пропуском строку звернення повинно застосовуватися з певною гнучкістю і без надзвичайного формалізму, воно не застосовується автоматично і не має абсолютного характеру; перевіряючи його виконання слід звертати увагу на обставини справи. Отже, у кожній конкретній справі суди мають ґрунтовно перевіряти, чи підстави для поновлення строків для оскарження виправдовують втручання у принцип res judicata. При вирішенні питання поновлення процесуального строку суд, в тому числі, враховує необхідність вирішення питання про те, якому принципу надати перевагу: принципу правової визначеності чи принципу забезпечення права на судовий захист, оскільки обидва принципи є елементами принципу верховенства права, закріпленими у Конвенції. Вивчивши матеріали справи, з огляду на наявні у цій справі обставини, суд приходить до висновків, що наявні підстави для поновлення ОСОБА_1 строку для звернення до суду із позовом, встановленого ч.2 ст.286 КАС України, оскільки його пропуск незначний та стався з поважних причин, тому відмовляє у задоволенні клопотання відповідача про залишення позову без розгляду. Суд приймає до уваги ті обставини, що з розгляд справи про адміністративне правопорушення відбувся 08.07.2023 року о 23 год.39 хв., копію оскаржуваної постанови позивач отримав 08.07.2023 о 23 год.47 хв., майже 09.07.2023 року, до суду звернувся протягом 10 днів, а саме 19.07.2023 року. В свою чергу, при оцінці тривалості пропущеного строку звернення до суду, враховуючи обставини справи, суд віддає перевагу принципу забезпечення права на судовий захист, як елементу принципу верховенства права. Відповідно до вимог ч. 1ст. 5 КАС України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси. Згідно зі ст.55 Конституції України кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб. Кожен має право будь-якими не забороненими законом засобами захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань.

Статтею 19 Конституції України визначено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно ст.90 КАС України, суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Ніякі докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатній і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Згідно ст. 7 КУпАП, ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Відповідно до ст.245 КУпАП завданням провадження у справах про адміністративні правопорушення є всебічне, повне та об`єктивне встановлення обставин справи, вирішення її у точній відповідності до закону.

Судом встановлено, що постановою поліцейського СРПП ВП №3 (м.Теребовля) ГУНП в Тернопільській області Гонца В.І. серіі ЕАС № 7303436 від 08.07.2023 року позивача було притягнуто до адміністративної відповідальності у вигляді штрафу в розмірі 340 грн. за ч. 1 ст. 122 КУпАП за те, що він 08.07.2023 року керуючи транспортним засобом ВАЗ 21063, державний номер НОМЕР_1 та під час руху порушив вимоги дорожнього знаку 2.2 чим порушив п.8.4 в ПРД України.

Відповідно до ч. 5 ст. 14 ЗУ «Про дорожній рух», учасники дорожнього руху зобов`язані знати та неухильно дотримуватися вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху, створювати безпечні умови для дорожнього руху, не завдавати своїми діями або бездіяльністю шкоди підприємствам, установам, організаціям і громадянам, виконувати розпорядження органів державного нагляду та контролю щодо дотримання законодавства про дорожній рух.

Відповідно до ст. 9 КАС України, розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюється на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

За вимогами ст.251 КУпАП передбачено, що доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Згідно ч. 1 ст. 72 КАС України, доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються письмовими, речовими і електронними доказами, висновками експертів, показаннями свідків.

Відповідно до ч. 1, ч. 2 ст. 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Позивачем не оспорюється, що він керував автомобілем в зазначений час, однак він зазначає, що правил дорожнього руху він не порушував.

Згідно з ч. 1 ст. 122 КУпАП перевищення встановлених обмежень швидкості руху транспортних засобів більш як на двадцять кілометрів на годину, порушення вимог дорожніх знаків та розмітки проїзної частини доріг, правил перевезення вантажів, буксирування транспортних засобів, зупинки, стоянки, проїзду пішохідних переходів, ненадання переваги у русі пішоходам на нерегульованих пішохідних переходах, а так само порушення встановленої для транспортних засобів заборони рухатися тротуарами чи пішохідними доріжками, - тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі двадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Згідно п.п. 8.4в ПДР України, дорожні знаки поділяються на групи: в) заборонні знаки -водять або скасовують певні обмеження у русі.

Згідно ч. 1 ст. 40 Закону України «Про Національну поліцію», поліція для забезпечення публічної безпеки і порядку може закріплювати на форменому одязі, службових транспортних засобах, монтувати/розміщувати по зовнішньому периметру доріг і будівель автоматичну фото- і відеотехніку, а також використовувати інформацію, отриману із автоматичної фото- і відеотехніки, що знаходиться в чужому володінні, з метою: попередження, виявлення або фіксування правопорушення, охорони громадської безпеки та власності, забезпечення безпеки осіб; забезпечення дотримання правил дорожнього руху.

Так, з відеозапису наданого представником відповідача, підтверджується факт вчинення позивачем адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.122 КУпАП. З вказаного відеозапису вбачається, що позивач проїжджає без зупинки знак 2.2 яким встановлено заборону проїзду без зупинки, тому суд критично ставиться до пояснень позивача, допитаного в якості свідка, що він призупинився перед знаком 2.2, у зв`язку з тим, що його пояснення суперечать переглянутому у судовому засіданні відеозапису, з якого достовірно вбачається, що зупинки перед знаком 2.2. позивачем ОСОБА_1 здійснено не було.

На місці події поліцейський за участі позивача провів розгляд справи про адміністративне правопорушення з дотриманням вимог ст. 278,279 КУпАП, та виніс оскаржувану постанову, яка відповідає вимогам ст. 283 КУпАП.

На підставі аналізу законодавчих положень та вищезазначених обставин справи, суд приходить до висновку, що при винесенні оскаржуваної постанови відповідачем правильно встановлено фактичні обставини, надано вірну правову кваліфікацію діям позивача, стягнення накладено у передбаченому законом розмірі, а наведені позивачем підстави своєї невинуватості у вчиненні зазначеного правопорушення не ґрунтуються на належних та допустимих доказах, тому у задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 до Головного управління національної поліції в Тернопільській області про скасування постанови необхідно відмовити.

Керуючись ст.ст. 2, 9, 72, 77, 122, 159, 243, 246, 262, 286 КАС України, ст.ст. 122, 245, 283, 286 КУпАП, суд,-

УХВАЛИВ:

Поновити ОСОБА_2 строк на оскарження постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення серії ЕАС № 7303436 від 08.07.2023 року.

У задоволені позову ОСОБА_1 до Головного управління національної поліції в Тернопільській області, про скасування постанови в справі про адміністративне правопорушення- відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення суду може бути оскаржене в апеляційному порядку повністю або частково шляхом подання апеляційної скарги до Восьмого апеляційного адміністративного суду протягом десяти днів з дня його проголошення, відповідно до частини 4 статті 286 КАС України.

Суддя А.М.Іванченко