Справа № 340/2504/22
Суддя: Головко О.В.
Дата ухвалення: 2023-09-12 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

12 вересня 2023 року м. Дніпросправа № 340/2504/22

Третій апеляційний адміністративний суд

у складі колегії суддів: головуючого - судді Головко О.В. (доповідач),

суддів: Ясенової Т.І., Суховарова А.В.,

розглянувши в порядку письмового провадження в м. Дніпрі апеляційну скаргу Державної установи «Петриківська виправна колонія (№ 49)»

на рішення Кіровоградського окружного адміністративного суду від 30 березня 2023 року (суддя Кармазина Т.М.) в адміністративній справі

за позовом ОСОБА_1

до Державної установи «Петриківська виправна колонія (№ 49)»

про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії,

в с т а н о в и в :

ОСОБА_2 звернулася до суду з позовом, в якому просить: визнати протиправною бездіяльність Державної установи «Петрівська виправна колонія (№ 49)» щодо виплати середнього заробітку за весь час затримки розрахунку при звільненні за період з 01.07.2021 по 09.02.2022 у сумі 102730,88 грн.; зобов`язати Державну установу «Петрівська виправна колонія (№ 49)» виплатити на користь позивача середній заробіток за весь час затримки розрахунку при звільненні за період з 01.07.2021 по 09.02.2022 у сумі 102730,88 грн.

Рішенням Кіровоградського окружного адміністративного суду від 30 березня 2023 року позов задоволено частково. Визнано протиправною бездіяльність Державної установи «Петрівська виправна колонія (№ 49)» щодо невиплати ОСОБА_3 середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні. Стягнуто з Державної установи «Петрівська виправна колонія (№ 49)» на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні у розмірі 8388,72 грн. В задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

Не погодившись з рішенням суду першої інстанції, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій просить його скасувати, в задоволенні позову відмовити в повному обсязі. Апеляційна скарга ґрунтується на тому, що судом першої інстанції не надано належної оцінки обставинам справи та нормам чинного законодавства, що призвело до прийняття невірного рішення.

Позивач у відзиві на апеляційну скаргу просить відмовити в її задоволенні.

Перевіривши матеріали справи, законність і обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги, а також правильність застосування судом норм матеріального і процесуального права та правової оцінки обставин у справі, суд апеляційної інстанції дійшов таких висновків.

Судом встановлено, матеріалами справи підтверджено, що ОСОБА_2 проходила службу в Державній установі «Петриківська виправна колонія (№ 49)», з якої 01.07.2021 звільнена.

Рішенням Кіровоградського окружного адміністративного суду від 04.01.2022 у справі № 340/7968/21, яке набрало законної сили 04.02.2022, визнано протиправною бездіяльність Державної установи «Петрівська виправна колонія (№ 49)» щодо не проведення повного розрахунку при звільненні - невиплату ОСОБА_3 в день звільнення компенсації за неотримане речове майно. Стягнуто з Державної установи «Петрівська виправна колонія (№ 49)» на користь ОСОБА_1 компенсацію за неотримане речове майно в розмірі 11074,08 грн.

На виконання вказаного рішення Державною установою «Петрівська виправна колонія (№ 49)» 09.02.2022 здійснено виплату присудженої суми.

ОСОБА_1 вважає, що внаслідок нездійснення виплати всіх належних сум в день звільнення, у неї виникло право на отримання середнього заробітку за весь час затримки розрахунку при звільненні за період з 01.07.2021 по 09.02.2022.

Надаючи оцінку спірним правовідносинам та висновкам суду першої інстанції, суд апеляційної інстанції зазначає, що відповідно до частини 1 статті 47 Кодексу законів про працю України в редакції, чинній на момент звільнення позивача зі служби, власник або уповноважений ним орган зобов`язаний в день звільнення видати працівникові належно оформлену трудову книжку і провести з ним розрахунок у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу.

Статтею 116 Кодексу законів про працю України передбачено, що при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення.

Згідно зі статтею 117 КЗпП України в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку.

При наявності спору про розміри належних звільненому працівникові сум власник або уповноважений ним орган повинен сплатити зазначене в цій статті відшкодування в тому разі, коли спір вирішено на користь працівника. Якщо спір вирішено на користь працівника частково, то розмір відшкодування за час затримки визначає орган, який виносить рішення по суті спору.

Аналіз наведених норм права дає можливість дійти висновку, що роботодавець несе обов`язок перед колишнім працівником щодо своєчасного розрахунку при звільненні. Такий обов`язок припиняється проведенням фактичного розрахунку та саме з цією обставиною пов`язаний період, протягом якого до роботодавця є можливим застосування відповідальності у вигляді сплати середнього заробітку за весь час затримки по день фактичного розрахунку.

Водночас, відповідний обов`язок виникає у роботодавця в разі відсутності спору про розміри належних звільненому працівникові сум.

Судом апеляційної інстанції встановлено, що в справі № 340/7968/21 ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом щодо виплати компенсації за неотримане речове майно в жовтні 2021 року, тобто після звільнення, яке відбулося 01.07.2021. При цьому предметом спору була як сума відповідної виплати, так і саме право позивача на отримання компенсації, відтак на момент звільнення ОСОБА_1 зі служби у Державної установи «Петрівська виправна колонія (№ 49)» був відсутній обов`язок по виплаті присуджених сум.

Суд першої інстанції не надав належної оцінки цим обставинам, що призвело до неправильного вирішення справи.

Суд апеляційної інстанції зазначає, що остаточний розрахунок мав бути проведений з ОСОБА_1 01.07.2021 в день звільнення.

Натомість належні до виплати суми в загальному розмірі 11074,08 грн. були виплачені 09.02.2022.

Разом з цим суд апеляційної інстанції враховує, що обов`язок по нарахуванню та виплаті відповідної суми виник у відповідача з моменту набрання законної сили рішення в адміністративній справі № 340/7968/21.

Судом встановлено, що рішення Кіровоградського окружного адміністративного суду в справі № 340/7968/21 набрало законної сили 04.02.2022, а тому першим днем затримки є 05.02.2022.

Щодо кінцевого строку проведення розрахунку, суд встановив, що присуджена сума компенсація була переведена на рахунок позивача 07.02.2022, що підтверджується копією платіжного доручення № 16, копія якого міститься в матеріалах справи, а тому останнім днем затримки є 06.02.2022.

Таким чином суд апеляційної інстанції доходить висновку, що період затримки розрахунку при звільненні складає 2 дні.

Суд зазначає, що середній заробіток працівника визначається відповідно до статті 27 Закону України «Про оплату праці» за правилами, передбаченими Порядком обчислення середньої заробітної плати, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 08.02.1995 № 100.

Відповідно до пункту 2 Порядку № 100 середньомісячна заробітна плата обчислюється виходячи з виплат за останні два календарні місяці роботи, що передують події, з якою пов`язана відповідна виплата.

Нарахування виплат, що обчислюються із середньої заробітної плати за останні два місяці роботи, провадяться шляхом множення середньоденного (годинного) заробітку на число робочих днів/годин, а у випадках, передбачених чинним законодавством, календарних днів, які мають бути оплачені за середнім заробітком (пункт 8 Порядку № 100).

Відповідно до довідки Державної установи «Петрівська виправна колонія (№ 49)» розмір грошового забезпечення ОСОБА_1 у травні та червні 2021 року склав 9663,67 грн та 7763,92 грн відповідно, що в сумі складає 17427,59 грн.

Таким чином, розмір одноденного заробітку складає 285 грн. 70 коп.

З огляду на зазначене, середній заробіток за час затримки розрахунку складає 571 грн. 40 коп. (285,70 грн. х 2 дні затримки).

При цьому суд апеляційної інстанції не вважає слушними посилання позивача на окремі правові позиції Верховного Суду в якості обґрунтування доводів про відсутність підстав для задоволення позову в цілому, адже постанови, на які посилається апелянт, були ухвалені за результатом розгляду справ, які мали предмет спору відмінний від предмету спору в даній справі.

Враховуючи сукупність викладених обставин, колегія суддів доходить висновку, що позов підлягає частковому задоволенню, а рішення суду першої інстанції скасуванню, оскільки останнє ухвалене з неправильним застосуванням норм матеріального права.

Керуючись ст.ст. 243, 317, 322 Кодексу адміністративного судочинства України суд,

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу Державної установи «Петриківська виправна колонія (№ 49)» задовольнити частково.

Рішення Кіровоградського окружного адміністративного суду від 30 березня 2023 року в адміністративній справі № 340/2504/22 скасувати.

Позов ОСОБА_1 задовольнити частково.

Стягнути з Державної установи «Петриківська виправна колонія (№ 49)» на користь ОСОБА_1 середнє грошове забезпечення за несвоєчасний розрахунок при звільненні в сумі 571 (п`ятсот сімдесят одна) грн. 40 коп.

У задоволенні позову в іншій частині відмовити.

Постанова набирає законної сили з 12 вересня 2023 року та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом 30 днів з дня складання повної постанови у випадках, передбачених статтею 328 КАС України.

Повна постанова складена 12 вересня 2023 року.

Головуючий - суддя О.В. Головко

суддя Т.І. Ясенова

суддя А.В. Суховаров