Справа № 640/16205/20
Суддя: Олендер І.Я.
Дата ухвалення: 2023-09-12 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

12 вересня 2023 року

м. Київ

справа №640/16205/20

адміністративне провадження № К/990/6340/23

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:

судді-доповідача - Олендера І.Я.,

суддів: Гончарової І.А., Васильєвої І.А.,

розглянувши матеріали справи №640/16205/20 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Паливно-Енергетична компанія «Газ-Енерго» до Головного управління ДПС у м.Києві про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення касаційне провадження в якій відкрито за касаційною скаргою Головного управління ДПС у м. Києві, утвореного на правах відокремленого підрозділу ДПС України на рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 16.09.2021 (суддя Скочок Т.О.) та постанову Шостого апеляційного адміністративного суду від 10.06.2022 (судді: Кузьменко В.В. (головуючий), Ганечко О.М., Василенко Я.М.).

У С Т А Н О В И В:

ІСТОРІЯ СПРАВИ

Короткий зміст позовних вимог

Товариство з обмеженою відповідальністю «Паливно-Енергетична компанія «Газ-Енерго» (далі - позивач, Товариство) звернулось до суду з позовом до Головного управління ДПС у м.Києві, утвореного на правах відокремленого підрозділу ДПС України (далі - відповідач, контролюючий орган) про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення від 17.04.2020 №.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що акт перевірки, на підставі якого прийнято оскаржуване податкове повідомлення-рішення, не містить доказів порушення Товариством норм податкового законодавства та не відповідає фактичним обставинам. Позивач вказує, що в усіх наданих йому ТОВ «Озон-3000» податкових накладних відсутній напис «Без ПДВ», більше того, у таких податкових накладних зазначено «ПДВ 20%», а також визначено конкретні суми такого податку. Таким чином позивачем правомірно сформовано податковий кредит за податковими накладними виписаними на його користь ТОВ «Озон-3000». Крім того позивач вважає, що контролюючий орган при наявності інформації в інформаційних ресурсах ДПС щодо відсутності заяви ТОВ «Озон-3000» про відмову від використання пільги, встановленої пунктом 45 підрозділу 2 розділу ХХ Податкового кодексу України, мав можливість зупинити реєстрацію податкових накладних в Єдиному реєстрі податкових накладних, складених ТОВ «Озон-3000», однак, реєстрацію таких податкових накладних контролюючим органом зупинено не було.

Короткий зміст рішень судів першої та апеляційної інстанцій

Рішенням Окружного адміністративного суду міста Києва від 16.09.2021, залишеним без змін постановою Шостого апеляційного адміністративного суду від 10.06.2022, позов Товариства задоволено, оскаржуване податкове повідомлення - рішення визнано протиправним та скасовано.

Рішення судів вмотивовано тим, що використання податкової пільги є правом платника податку, а не його обов`язком. Жодною нормою Податкового кодексу України не визначено, що платник податку зобов`язаний автоматично користуватися податковою пільгою в разі неподання/несвоєчасного подання заяви про відмову від пільги.

Враховуючи, що в усіх податкових накладних, отриманих позивачем від ТОВ «Озон-3000», відсутній запис «Без ПДВ» і такі податкові накладні складені для операцій, що оподатковуються за ставкою податку на додану вартість (ПДВ) 20%, та враховуючи принцип індивідуальної відповідальності суди дійшли висновку про правомірність формування позивачем податкового кредиту за такими накладними, що свідчить про протиправність визначених контролюючим органом сум грошового зобов`язання з ПДВ за оскаржуваним податковим повідомленням рішенням.

Крім того, суди вказали, що контролюючий орган у контексті застосування пункту 201.16 статті 201 Податкового кодексу України, мав право призупинити реєстрацію податкових накладних з метою перевірки їх на відповідність ознакам, вказаним у п. 5 Критеріїв оцінки міри ризиків, достатніх для зупинення реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних, затверджених наказом Міністерства фінансів України від 13.06.2017 №567, проте, таким правом не скористався, відтак, подальше виключення відповідачем сум податкового кредиту за такими податковими накладними, як і застосування до позивача штрафних санкцій, є неправомірним.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від

Також судами при прийнятті рішень враховано постанову Верховного Суду від 03.11.2020 у справі №200/10304/19-а, в якій сформовано висновки щодо застосування норм права в подібних правовідносинах.

Короткий зміст вимог касаційної скарги

До Верховного Суду 22.02.2023 надійшла касаційна скарга контролюючого органу на рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 16.09.2021 та постанову Шостого апеляційного адміністративного суду від 10.06.2022.

В касаційній скарзі відповідач посилаючись на порушення судами норм матеріального та процесуального права, просить скасувати вказані рішення судів попередніх інстанцій та прийняти нове рішення про відмову у задоволенні позовних вимог Товариства.

Ухвалою Верховного Суду від 28.02.2023 відкрито касаційне провадження за касаційною скаргою касаційною скаргою Головного управління ДПС у м. Києві, утвореного на правах відокремленого підрозділу ДПС України на рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 16.09.2021 та постанову Шостого апеляційного адміністративного суду від 10.06.2022 у справі №640/16205/20.

Підставою касаційного оскарження рішень судів першої та апеляційної інстанцій контролюючий орган зазначив пункт 3 частини четвертої статті 328 Кодексу адміністративного судочинства України, а саме відсутній висновок Верховного Суду щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах.

ПОЗИЦІЯ ВЕРХОВНОГО СУДУ

Вирішуючи питання щодо можливості касаційного перегляду за цією касаційною скаргою, Верховний Суд виходить із такого.

Законом України від 15 січня 2020 року № 460-IX «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України щодо вдосконалення порядку розгляду судових справ», який набрав чинності 08 лютого 2020 року, до окремих положень Кодексу адміністративного судочинства України унесені зміни.

Імперативними приписами частини четвертої статті 328 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у частині першій цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права виключно в таких випадках: 1) якщо суд апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні застосував норму права без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду, крім випадку наявності постанови Верховного Суду про відступлення від такого висновку; 2) якщо скаржник вмотивовано обґрунтував необхідність відступлення від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду та застосованого судом апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні; 3) якщо відсутній висновок Верховного Суду щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах; 4) якщо судове рішення оскаржується з підстав, передбачених частинами другою і третьою статті 353 цього Кодексу.

Згідно з пунктом 4 частини другої статті 330 Кодексу адміністративного судочинства України у касаційній скарзі зазначаються підстава (підстави), на якій (яких) подається касаційна скарга з визначенням передбаченої (передбачених) статтею 328 цього Кодексу підстави (підстав).

Частиною першою статті 341 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що суд касаційної інстанції переглядає судові рішення в межах доводів та вимог касаційної скарги, які стали підставою для відкриття касаційного провадження, та на підставі встановлених фактичних обставин справи перевіряє правильність застосування судом першої чи апеляційної інстанції норм матеріального і процесуального права.

Верховний Суд перевірив наведені у касаційній скарзі доводи в межах підстави відкриття касаційного провадження та дійшов висновку, що касаційне провадження у цій справі слід закрити.

Колегією суддів встановлено, що в межах визначеної скаржником підстави касаційного оскарження, передбаченої пунктом 3 частини четвертої статті 328 Кодексу адміністративного судочинства України, відповідач посилається на неправильне застосування судами попередніх інстанцій пунктом 45 підрозділу 2 розділу ХХ Податкового кодексу України за відсутності висновку Верховного Суду щодо питання застосування даної норми права у подібних правовідносинах.

Відповідач вказує на формування позивачем податкового кредиту за податковими накладними, які зареєстровані контрагентом з порушенням вимог пунктом 45 підрозділу 2 розділу ХХ Податкового кодексу України.

При здійсненні операцій із постачання на митній території України вугілля та/або продуктів його збагачення товарних позицій 2701, 2702, 2703 00 00 00, 2704 00 згідно з УКТ ЗЕД платник ПДВ відповідно до пункту 45 підрозділу 2 розділу ХХ Податкового кодексу України застосовує тимчасовий режим звільнення від оподаткування ПДВ та має можливість відмовитися від нього чи призупинити його застосування на один або декілька звітних (податкових) періодів шляхом подання до контролюючого органу відповідної заяви у терміни, визначені вказаною нормою. Порушення платником процедури подання заяви про відмову від використання пільги є порушенням норм Податкового кодексу України. Контрагент позивача заяву про відмову від використання пільги подав з порушенням граничного терміну її подання, а тому позивач не мав правових підстав для формування податкового кредиту за податковими накладними, що виписані в січні 2020.

Дослідивши наведене скаржником обґрунтування, колегія суддів вважає, що доводи про відсутність висновку Верховного Суду щодо застосування норм права у подібних правовідносинах спростовуються наступним.

03.11.2020 Верховний Суд ухвалив постанову у справі № 200/10304/19-а, у якій сформовано висновок щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах.

У зазначеній постанові, виходячи із аналізу положень підпункту 17.1.4 пункту 17.1 статті 17, пунктів 30.1, 30.2, 30.3, 30.4, 30.9 статті 30 Податкового кодексу України, Суд дійшов висновку, що використання податкової пільги є правом платника податку, а не його обов`язком. Жодною нормою Податкового кодексу України не визначено, що платник податку зобов`язаний автоматично користуватися податковою пільгою в разі неподання/несвоєчасного подання заяви про відмову від пільги.

Таким чином, враховуючи неведене Верховний Суд у постанові від 03.11.2020 у справі №200/10304/19-а викладено правовий висновок щодо формування податкового кредиту за податковими накладними, які зареєстровані з порушенням вимог пунктом 45 підрозділу 2 розділу ХХ Податкового кодексу України.

У цій справі, №640/16205/20, суди попередніх інстанцій, задовольняючи позов Товариства, керувались нормами права, з урахуванням висновків Верховного Суду щодо їх застосування, викладених у постанові від 03.11.2020 у справі № 200/10304/19-а, яку суди першої та апеляційної інстанції у цій справі зазначали і у своїх рішеннях.

Довід контролюючого органу у касаційній скарзі про відсутність висновку Верховного Суду щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах не знайшов підтвердження.

Відповідно до пункту 4 частини першої статті 339 Кодексу адміністративного судочинства України суд касаційної інстанції закриває касаційне провадження, якщо після відкриття касаційного провадження виявилося, що Верховний Суд у своїй постанові вже викладав висновок щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах, порушеного в касаційній скарзі, або відступив від свого висновку щодо застосування норми права, наявність якого стала підставою для відкриття касаційного провадження, і суд апеляційної інстанції переглянув судове рішення відповідно до такого висновку (крім випадку, коли Верховний Суд вважає за необхідне відступити від такого висновку). Якщо ухвала про відкриття касаційного провадження мотивована також іншими підставами, за якими відсутні підстави для закриття провадження, касаційне провадження закривається лише в частині підстав, передбачених цим пунктом.

Відповідно до частини другої статті 339 Кодексу адміністративного судочинства України про закриття касаційного провадження суд касаційної інстанції постановляє ухвалу.

У зв`язку з викладеним, у цій справі наявні підстави для закриття касаційного провадження.

Керуючись статтею 248, пунктом 4 частини першої, частиною другою статті 339, статтями 355, 359 Кодексу адміністративного судочинства України, Суд

УХВАЛИВ:

Закрити касаційне провадження за касаційною скаргою Головного управління ДПС у м. Києві, утвореного на правах відокремленого підрозділу ДПС України на рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 16.09.2021 та постанову Шостого апеляційного адміністративного суду від 10.06.2022.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддями та оскарженню не підлягає.

...........................

...........................

...........................

І.Я.Олендер

І.А. Гончарова

І.А. Васильєва ,

Судді Верховного Суду