Справа № 600/3118/23-а
Суддя: Лелюк Олександр Петрович
Дата ухвалення: 2023-09-12 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЧЕРНІВЕЦЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
12 вересня 2023 р. м. Чернівці Cправа № 600/3118/23-а

Чернівецький окружний адміністративний суд у складі: головуючого судді Лелюка О.П., за участю: секретаря судового засідання Бошкової П.М., представника позивача Рожок Л.П. та представника відповідача Смотр Д.М.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні за правилами спрощеного позовного провадження заяву представника позивача ОСОБА_1 - Рожок Лідії Петрівни про ухвалення додаткового рішення щодо стягнення витрат на професійну правничу допомогу у справі за позовом ОСОБА_1 до Чернівецької міської ради про визнання протиправною бездіяльність та зобов`язання вчинити дії,
В провадженні суду перебувала справа за позовом ОСОБА_1 до Чернівецької міської ради про визнання протиправною бездіяльність та зобов`язання вчинити дії, у якій позивач просив суд: визнати протиправною бездіяльність Чернівецької міської ради та зобов`язати Чернівецьку міську раду надати ОСОБА_1 дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення в оренду під існуючим приміщенням земельної ділянки для будівництва і обслуговування будівель торгівлі, орієнтовним розміром 0,0040 гектарів за адресою АДРЕСА_1 , згідно заяви (клопотання) від 03.08.2022 року №Ш-2604/0-24/01.
Рішенням Чернівецького окружного адміністративного суду від 29 серпня 2023 року адміністративний позов задоволено частково. Визнано протиправною бездіяльність Чернівецької міської ради щодо не розгляду заяви ОСОБА_1 від 02 серпня 2022 року, зареєстровану 03 серпня 2022 року за №Ш-2604/0-24/01, та не прийняття рішення з питання надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення в оренду під існуючим приміщенням земельної ділянки для будівництва і обслуговування будівель торгівлі, орієнтовним розміром 0,0040 га за адресою АДРЕСА_1 . Зобов`язано Чернівецьку міську раду розглянути заяву ОСОБА_1 від 02 серпня 2022 року, зареєстровану 03 серпня 2022 року за №Ш-2604/0-24/01, та прийняти рішення з питання надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення в оренду під існуючим приміщенням земельної ділянки для будівництва і обслуговування будівель торгівлі, орієнтовним розміром 0,0040 га за адресою АДРЕСА_1 . В задоволенні іншої частини позовних вимог відмовлено. Cтягнуто за рахунок бюджетних асигнувань Чернівецької міської ради на користь ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 536 грн 80 коп.

До суду від представника позивача надійшла заява про ухвалення додаткового рішення щодо стягнення витрат на професійну правничу допомогу в розмірі 20000,00 грн.

Ухвалою суду від 05 вересня 2023 року призначено судове засідання для вирішення питання про судові витрати у виді витрат на правничу допомогу у справі №600/3118/23-а на 12 вересня 2023 року об 11 год. 30 хв. Роз`яснено Чернівецькій міській раді право на подання клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

У судовому засіданні представник позивача підтримала вимоги заяви про ухвалення додаткового рішення щодо стягнення витрат на професійну правничу допомогу в розмірі 20000,00 грн. Натомість представник відповідача заперечувала щодо указаної заяви та просила суд зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу до 1000,00 грн, про що наведено у поданих до суду в письмовій формі запереченнях.

Розглянувши заяву про ухвалення додаткового рішення щодо стягнення витрат на професійну правничу допомогу у цій справі, заслухавши пояснення осіб, які з`явилися у судове засідання, та перевіривши матеріали справи, суд зазначає таке.

Відповідно до частин третьої - п`ятої статті 143 Кодексу адміністративного судочинства України якщо сторона з поважних причин не може до закінчення судових дебатів у справі подати докази, що підтверджують розмір понесених нею судових витрат, суд за заявою такої сторони, поданою до закінчення судових дебатів у справі, може вирішити питання про судові витрати після ухвалення рішення по суті позовних вимог.

Для вирішення питання про судові витрати суд призначає судове засідання, яке проводиться не пізніше п`ятнадцяти днів з дня ухвалення рішення по суті позовних вимог.

У випадку, передбаченому частиною третьою цієї статті, суд виносить додаткове рішення в порядку, визначеному статтею 252 цього Кодексу.

Частиною першою статті 252 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що суд, що ухвалив судове рішення, може за заявою учасника справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо, зокрема, судом не вирішено питання про судові витрати.

Частиною першою статті 132 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, з-поміж інших, витрати на професійну правничу допомогу (пункт 1 частини третьої статті 132 Кодексу адміністративного судочинства України).

Відповідно до частин першої - п`ятої статті 134 Кодексу адміністративного судочинства України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами, за винятком витрат суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката.

Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Відповідно до частин шостої, сьомої статті 134 Кодексу адміністративного судочинства України у разі недотримання вимог частини п`ятої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.

Обов`язок доведення не співмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Згідно частини сьомої статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).

Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.

За відсутності відповідної заяви або неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.

Відповідно до частини дев`ятої статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору (у випадках, коли відповідно до закону досудове вирішення спору є обов`язковим) та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялись.

З матеріалів справи вбачається, що на підставі Ордеру на надання правничої (правової) допомоги серії СЕ №1055186 від 16.01.2023 року адвокатом Рожок Лідією Петрівною надавалася правова допомога у цій справі позивачу ОСОБА_1 .

Також судом встановлено, що між ОСОБА_1 та адвокатом Рожок Лідією Петрівною було укладено Договір про надання правової допомоги №1/23 від 16.01.2023 року, згідно якого гонорар адвоката визначається на підставі акту наданих послуг (пункт 5.1 договору).

Відповідно до Акту прийому-передачі наданих послуг (професійної правничої допомоги) від 01.09.2023 року вартість наданих адвокатом послуг складає 20000,00 грн, з яких: 10000,00 грн за узгодження правової позиції із клієнтом, підготовка позовної заяви; 5000,00 грн за опрацювання відзиву на позовну заяву та підготовка відповіді на відзив; 5000,00 грн за представництво інтересів в суді першої інстанції.

Згідно листа від 01.09.2023 року, доданого до поданої представником позивача заяви, адвокатом Рожок Л.П. прийнято від ОСОБА_1 відповідно до умов Договору про надання правової допомоги №1/23 від 16.01.2023 року гонорар за виконану роботу в сумі 20000,00 грн.

Проаналізувавши наведені вище документи, суд вважає, що такими підтверджується сплата позивачем адвокату коштів у розмірі 20000,00 грн за надання правової допомоги у цій справі згідно Договору №1/23 від 16.01.2023 року.

До цього, враховуючи твердження представника відповідача у судовому засіданні щодо поданих представником позивача доказів на підтвердження заявлених вимог, варто зазначити, що лист від 01.09.2023 року, згідно якого адвокатом Рожок Л.П. прийнято від ОСОБА_1 відповідно до умов Договору про надання правової допомоги №1/23 від 16.01.2023 року гонорар за виконану роботу в сумі 20000,00 грн, є належним доказом сплати понесених позивачем витрат на правову допомогу з огляду на таке.

Згідно з правовою позицією Верховного Суду, викладеною у постанові від 16 квітня 2020 року (справа №727/4597/19), відповідно до положень статті 14 ПК України адвокати здійснюють незалежну професійну діяльність. У свою чергу, Закон №5076-VI не наводить форму та вимоги до документа, що підтверджує оплату гонорару (винагороди) адвокату. Закон №265/95-ВР, Положення №13 та Положення №148 не визначають порядок здійснення розрахунків адвокатом зі своїм клієнтом за готівку, оскільки не поширюються на осіб, що здійснюють незалежну професійну діяльність.

Тобто, аналіз спеціального законодавства щодо діяльності адвоката дає підстави для висновку, що законодавством України не встановлено відповідних вимог до розрахункового документа який повинен надати адвокат при сплаті клієнтом послуг, а також не встановлено форму такого документа.

Разом з цим статтею 134 Кодексу адміністративного судочинства України не визначено конкретної форми документу, що надається до суду для підтвердження здійснення оплати витрат на оплату послуг адвоката.

З урахуванням наведеного Верховний Суд вказав, що адвокат може видати клієнту на його вимогу складений в довільній формі документ (квитанція, довідка, тощо) який буде підтверджувати факт отримання коштів від клієнта.

Враховуючи викладене у своїй сукупності, суд відхиляє твердження представника відповідача про те, що подані представником позивача документи не підтверджують понесення позивачем витрат на правову допомогу у цій справі.

Водночас, зважаючи на подане відповідачем заперечення на заяву про стягнення судових витрат, понесених на оплату професійної правничої допомоги, суд зазначає і таке.

При визначенні суми відшкодування судових витрат необхідно виходити з критерію розумності їхнього розміру.

У цій справі суд при вирішенні питання щодо розподілу судових витрат на професійну правничу допомогу, надаючи оцінку співмірності заявленої до повернення суми коштів із критеріями, встановленими частиною п`ятою статті 134 Кодексу адміністративного судочинства України, та беручи до уваги приписи частини дев`ятої статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України, виходить із такого: дана справа відноситься до справ незначної складності; позов носить немайновий характер; справа не характеризується наявністю виключної правової проблеми, не стосується встановлення значного обсягу фактичних обставин справи, що потребувало подання великої кількості письмових доказів та вжиття дій щодо їх збирання.

При цьому суд зауважує, що особа має право на відшкодування судових та інших витрат лише у разі, якщо доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їх розмір обґрунтованим.

Так, згідно з правовою позицією Верховного Суду, викладеною у постанові від 11 грудня 2019 року у справі №545/2432/16-а, при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін.

У додатковій постанові Верховного Суду від 13 лютого 2020 року у справі №911/2686/18 зазначено, що для включення всієї суми гонорару у відшкодування за рахунок іншої сторони має бути встановлено, що за цих обставин справи такі витрати відповідача були необхідними, а розмір є розумний та виправданий. Тобто, суд зобов`язаний оцінити рівень адвокатських витрат, що мають бути присуджені з урахуванням того, чи були такі витрати понесені фактично, але й також - чи була їх сума обґрунтованою. При цьому суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі його витрати на адвоката, якщо, керуючись принципами справедливості та верховенством права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, зважаючи на складність справи, витрачений адвокатом час, та неспіврозмірним у порівнянні з ринковими цінами адвокатських послуг.

Як зазначено Верховним Судом у постанові від 14 липня 2021 року у справі №200/7763/19-а, суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої ухвалене судове рішення, усі понесені нею витрати на професійну правничу допомогу, якщо, керуючись принципами справедливості та верховенства права, установить, що розмір гонорару, визначений стороною та її адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору з огляду на такі критерії, як складність справи, витрачений адвокатом час, значення спору для сторони тощо.

Крім цього, згідно з практикою Європейського суду з прав людини, про що, зокрема, відзначено у пункті 95 рішення у справі "Баришевський проти України" (заява №71660/11), пункті 80 рішення у справі "Двойних проти України" (заява №72277/01), пункті 88 рішення у справі "Меріт проти України" (заява №66561/01), заявник має право на відшкодування судових та інших витрат лише у разі, якщо доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їх розмір обґрунтованим.

У пункті 154 рішення Європейського суду з прав людини у справі "Lavents v. Latvia" (заява 58442/00) зазначено, що згідно зі статтею 41 Конвенції Суд відшкодовує лише ті витрати, які, як вважається, були фактично і обов`язково понесені та мають розумну суму.

З огляду на викладене, суд погоджується із твердженнями відповідача, наведеними у запереченнях на заяву представника позивача, про завищення вартості витрат на професійну правничу допомогу у цій справі, адже справа не містить як значної кількості доказів на підтвердження обставин, що підлягали встановленню для правильного вирішення спору, так і не потребувала вирішення складних правових питань у спірних відносинах.

Беручи до уваги зміст доводів позовної заяви та доданих до неї доказів, вартість такої послуги адвоката як «узгодження правової позиції із клієнтом, підготовка позовної заяви» - 10000,00 грн є значно завищеною.

Такі дії не потребували витрат адвокатом значної кількості часу.

До того ж, в Акті прийому-передачі наданих послуг (професійної правничої допомоги) від 01.09.2023 року відсутні відомості про час, витрачений адвокатом на кожен вид допомоги, зазначеної в Акті.

Крім цього, суд зауважує, що такі дії як «узгодження правової позиції із клієнтом, підготовка позовної заяви» і є тими логічними та необхідними діями, які передують написанню позовної заяви та фактично входять до процесу підготовки та подання позову до суду.

Щодо таких видів правничої допомоги, включених до Акту прийому-передачі наданих послуг (професійної правничої допомоги) від 01.09.2023 року, як «опрацювання відзиву на позовну заяву та підготовка відповіді на відзив» та «представництво інтересів в суді першої інстанції», за які загалом сплачено адвокату 10000,00 грн, то варто зазначити, що підготовка відповіді на відзив, яка викладена фактично на одному аркуші, не вимагала великого обсягу юридичної і технічної роботи, а її зміст не суттєво відрізняється від поданої позовної заяви та містить ті ж самі доводи в обґрунтування заявлених вимог. Також суду не доведено, у чому саме полягала підготовка адвоката до участі у судових засіданнях, при тому, що участь саме адвоката у таких не визнавалася судом обов`язковою.

Враховуючи викладене, суд вважає, що кошти, сплачені за указані вище види правничої допомоги, не підлягають стягненню з відповідача як витрати на професійну правничу допомогу у цій справі. Сплата позивачем адвокату коштів за указані види правничої допомоги була недоцільною й необов`язковою, а їх розмір є значно завищеним.

Зазначене не є співмірним з виконаними роботами зважаючи і на незначну складність даної справи.

З огляду на викладене, суд погоджується із доводами відповідача про неспівмірність заявлених до відшкодування витрат на професійну правничу допомогу саме у розмірі 20000,00 грн. Тому, наявні підстави для зменшення суми витрат на оплату правничої допомоги адвоката у цій справі.

Враховуючи принципи обґрунтованості, співмірності і пропорційності судових витрат, а також зважаючи на те, що: 1) дана справа відноситься до справ незначної складності; 2) позов містить вимоги немайнового характеру; 3) справа не характеризується наявністю виключної правової проблеми, не стосується встановлення значного обсягу фактичних обставин справи, що потребувало подання великої кількості письмових доказів та вжиття дій щодо їх збирання; 4) заявлені позовні вимоги задоволено частково, - то суд приходить до висновку про необхідність зменшення витрат на професійну правничу допомогу до 2000,00 грн.

Отже, стягненню з відповідача на користь позивача підлягають понесені останнім судові витрати у виді витрат на професійну правничу допомогу у цій справі в розмірі 2000,00 грн.

З огляду на викладене, заява представника позивача про ухвалення додаткового рішення щодо стягнення витрат на професійну правничу допомогу у цій справі у розмірі 20000,00 грн підлягає частковому задоволенню.

Керуючись статтями 132, 134, 139, 143, 252 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

В И Р І Ш И В:

Заяву представника позивача ОСОБА_1 - Рожок Лідії Петрівни про ухвалення додаткового рішення щодо стягнення витрат на професійну правничу допомогу у справі за позовом ОСОБА_1 до Чернівецької міської ради про визнання протиправною бездіяльність та зобов`язання вчинити дії - задовольнити частково.

Ухвалити додаткове судове рішення.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Чернівецької міської ради на користь ОСОБА_1 судові витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 2000 (дві тисячі) грн 00 коп.

В задоволенні іншої частини заяви відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду. Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Сьомого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Оскільки в судовому засіданні оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, то зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Повне додаткове судове рішення складено 12.09.2023.

Повне найменування учасників справи: позивач ОСОБА_1 ( АДРЕСА_2 ), відповідач Чернівецька міська рада (58002, м. Чернівці, Центральна площа, 1, ).

Суддя О.П. Лелюк