Справа № 160/22476/23
Суддя: Прудник Сергій Володимирович
Дата ухвалення: 2023-09-11 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

11 вересня 2023 року Справа 160/22476/23

Суддя Дніпропетровського окружного адміністративного суду Прудник Сергій Володимирович, перевіривши матеріали повної заяви ОСОБА_1 до Департаменту патрульної поліції Національної поліції України про визнання протиправними та скасування наказів, поновлення на посаді та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу,-

ВСТАНОВИВ:

04.09.2023 до Дніпропетровського окружного адміністративного суду надійшла позовна заява (до відділення поштового зв`язку таку подано 17.08.2023 року) ОСОБА_1 до Департаменту патрульної поліції Національної поліції України, в якій позивач просить суд:

- визнати протиправним та скасувати наказ Департаменту патрульної поліції від 27.07.2023 року № 413 «Про застосування до працівників УПП в Дніпропетровській області ДПП дисциплінарних стягнень» в частині застосування до командира взводу № 2 роти № 2 батальйону № 1 УПП в Дніпропетровській області ДПП старшого лейтенанта поліції ОСОБА_1 (0177506) дисциплінарне стягнення у вигляді звільнення зі служби в поліції;

- визнати протиправним та скасувати наказ Департаменту патрульної поліції від 09.08.2023 року № 1012 о/с «По особовому складу», яким старшого лейтенанта поліції ОСОБА_1 (0177506) командира взводу № 2 роти № 2 батальйону № 1 УПП в Дніпропетровській області ДПП на підставі пункту 6 частини першої статті 77 Закону України «Про Національну поліцію» звільнено зі служби в поліції;

- поновити ОСОБА_1 на посаді командира взводу № 2 роти № 2 батальйону № 1 УПП в Дніпропетровській області ДПП з 10.08.2023 року;

- стягнути з Департаменту патрульної поліції Національної поліції України на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час вимушеного прогулу з 10.08.2023 року по день поновлення на посаді, з відрахуванням обов`язкових платежів до бюджету та спеціальних фондів;

- допустити негайне виконання рішення суду в частині поновлення ОСОБА_1 на посаді командира взводу № 2 роти № 2 батальйону № 1 УПП в Дніпропетровській області ДПП з 10.08.2023 року та в частині стягнення з Департаменту патрульної поліції Національної поліції України на користь ОСОБА_1 середнього заробітку за час вимушеного прогулу за один місяць, з відрахуванням обов`язкових платежів до бюджету та спеціальних фондів.

Означені вимоги вмотивовані тим, що згідно наказу № 1394 від 08.07.2023 року службове розслідування відносно позивача було розпочато за фактом порушення службової дисципліни, проте, доказів порушення останнім службової дисципліни матеріали службового розслідування не мають, згідно службової характеристики, складеної відносно ОСОБА_1 17.07.2023 року Командиром роти № 2 батальйону № 1 УПП в Дніпропетровські області ДПП капітаном поліції Д. Махотою, позивач характеризуюся позитивно, приділяє максимум зусиль роботі, постійно вивчає чинне законодавство та відомчі нормативні акти, що регламентують діяльність поліції, дотримуються їх вимог, тактовний, не допускає неправомірного використання свого службового положення, спокійний та врівноважений, також, у відповідності до Графіку несення служби особовим складом підрозділів управління патрульної поліції в Дніпропетровській області ДПП на липень 2023 року, затвердженого начальником управління патрульної поліції в Дніпропетровські області Департаменту патрульної поліції полковником поліції А. Клалюжним 29.06.2023 року, ОСОБА_1 08.07.2023 року об 01 год. 08 хв. не виконував службових обов`язків, був вихідним, крім того, доказів керування мною транспортним засобом FORD FOCUS д.н.з. НОМЕР_1 08.07.2023 року об 01 год. 08 хв., як і перебування у стані алкогольного сп`яніння в матеріалах службового розслідування немає, провина у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1. ст. 130 КУпАП не доведена належним чином у судовому порядку, а тому ОСОБА_1 вважає, що службове розслідування відносно нього є передчасними. До того ж, у своїх поясненнях, які взагалі не було належним чином взято до уваги під час службового розслідування, позивачем було звернуто увагу членів дисциплінарної комісії на те, що відеозапис з нагрудних камер поліцейських, які здійснювали оформлення протоколу про адміністративне правопорушення, передбачене ст. 130 КУпАП, не містить жодних фактичних даних, які б вказували на керування ним транспортною засобу, оскільки відеозаписом не зафіксовано цих обставин, а пояснення працівників поліції, які не попереджалися про будь-яку відповідальність за надання цих пояснень, не може бути об`єктивним джерелом доказів цих обставин; наявності у позивача стану алкогольного сп`яніння або належного у відповідності до встановленого порядку виявлення у нього ознак такого сп`яніння, оскільки на наданому відеозапису, крім твердження про підозру перебування його у стані алкогольного сп`яніння, інших дій щодо встановлення таких ознак працівниками поліції не здійснювалося, а отже будь-які їх вимоги пройти освідування також не можуть бути законними і такими, що повинні були ним виконуватися, незважаючи на його статус поліцейського, який перебував не на службі і до якого не зверталися сторонні особи про допомогу. Разом з тим ті, матеріали дисциплінарного провадження, які позивачу та його адвокатові було надано для ознайомлення, не містять будь-яких висновків та доводів щодо надання дисциплінарною комісією переваги свідченням одних учасників подій, над іншими, та не містять співставлення таких свідчень один з одним.

Таким чином, отримана позивачем частина висновку службового розслідування не містить повного та об`єктивного дослідження скоєння дисциплінарного проступку, комісією в повній мірі не встановлено обставин, за яких його скоєно та які були підставою для призначення службового розслідування, як і не містить повного дослідження причини та умови, що призвели до вчинення дисциплінарного проступку. Висновок службового розслідування не відповідає критерію обґрунтованості, повноти та всебічного вирішення і встановлення обставин, що підлягали дослідженню. Положеннями ч. 3 ст. 11 Дисциплінарного статуту прямо і однозначно встановлено, що поліцейських, яких в установленому порядку притягнуто до адміністративної, кримінальної або цивільно-правової відповідальності, одночасно може бути притягнуто до дисциплінарної відповідальності згідно з цим Статутом. Водночас матеріали справи про адміністративне правопорушення за ч. 1 ст. 130 КУпАП, складені стосовно ОСОБА_1 , було направлено для розгляду до Ленінського районного суду м. Дніпропетровська (справа № 205/7522/23) і до теперішнього часу ця справа не розглянута, у зв`язку із чим позивача було протиправно притягнуто до дисциплінарної відповідальності, оскільки в порушення вимог вищезазначеної статті Дисциплінарного статуту, його ще не було притягнуто до адміністративної відповідальності за вчинення дій, які безпосередньо, згідно з оскаржуваним наказом № 413, стали підставою для службового розслідування і подальшого звільнення зі служби. Відтак, наказ Департаменту патрульної поліції від 27.07.2023 року № 413 «Про застосування до працівників УПП в Дніпропетровській області ДПП дисциплінарних стягнень» в частині застосування до командира взводу № 2 роти № 2 батальйону № 1 УПП в Дніпропетровській області ДПП старшого лейтенанта поліції ОСОБА_1 (0177506) дисциплінарне стягнення у вигляді звільнення зі служби в поліції та наказ Департаменту патрульної поліції від 09.08.2023 року № 1012 о/с «По особовому складу», яким старшого лейтенанта поліції ОСОБА_1 (0177506) командира взводу № 2 роти № 2 батальйону № 1 УПП в Дніпропетровській області ДПП на підставі пункту 6 частини першої статті 77 Закону України «Про Національну поліцію» звільнено зі служби в поліції є протиправними та безпідставними.

За відомостями з витягу з протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 04.09.2023 року, зазначена вище справа була розподілена та 05.09.2023 року передана судді Пруднику С.В.

Приписами п. 3 ч. 1 ст. 171 КАС України передбачено, що суддя після одержання позовної заяви з`ясовує, чи відповідає позовна заява вимогам, встановленим статтями 160, 161, 172 цього Кодексу.

Вирішуючи питання про наявність підстав для відкриття провадження у справі, суддя виходить з наступного.

Так, у позові представником позивача заявлено клопотання, в якому остання стверджує, що строк звернення до суду із даною позовною заявою становить місячний строк у відповідності до вимог ч. 5 ст. 122 КАС України, тому позивачем пропущено з поважних причин строк звернення до суду із даною позовною заявою.

До того ж, представник позивача не подав заяву про поновлення строку звернення до адміністративного суду та інших письмових доказів про те, що поважності пропущеного строку звернення до суду із даною позовною заявою.

Разом з цим, згідно з ч.ч. 1, 2 статті 122 КАС України, позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами. Для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Частиною третьою статті 122 КАС України встановлено, що для захисту прав, свобод та інтересів особи цим Кодексом та іншими законами можуть встановлюватися інші строки для звернення до адміністративного суду, які, якщо не встановлено інше, обчислюються з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Відповідно до частини п`ятої статті 122 КАС України, для звернення до суду у справах щодо прийняття громадян на публічну службу, її проходження, звільнення з публічної служби встановлюється місячний строк.

Згідно з частиною четвертою статті 31 Дисциплінарного статуту Національної поліції України, затвердженого Законом України від 15 березня 2018 року № 2337-VIII «Про Дисциплінарний статут Національної поліції України», якою врегульовані питання оскарження дисциплінарного стягнення, застосованого у період дії воєнного стану, поліцейський має право оскаржити застосоване до нього дисциплінарне стягнення, звернувшись до адміністративного суду протягом 15 днів з дня його ознайомлення з наказом про притягнення до дисциплінарної відповідальності. У разі застосування до поліцейського дисциплінарного стягнення у виді звільнення з посади, пониження у спеціальному званні на один ступінь або звільнення зі служби в поліції поліцейський має право оскаржити таке стягнення протягом 15 днів з дня його ознайомлення з наказом по особовому складу про виконання застосованого дисциплінарного стягнення.

У постановах від 08.02.2023 року у справі № 120/7567/22 та від 31.05.2023 року у справі №160/9356/22 Верховний Суд зазначив, що у випадку наявності колізії між загальним та спеціальним законом застосуванню підлягають норми спеціального закону, яким є саме Дисциплінарний статут Національної поліції України.

У разі якщо норми нормативних актів рівної юридичної сили містять різні моделі правового регулювання, перевагу при застосуванні слід надавати тій нормі, яка регулює вужче коло суспільних відносин, тобто є спеціальною.

Відповідно до ч. 5 ст. 242 КАС України, при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Враховуючи зазначене, у контексті цього судового спору застосуванню підлягає Дисциплінарний статут Національної поліції України, що затверджений Законом України, і яким передбачені порядок та строки оскарження дисциплінарного стягнення.

Такі види дисциплінарних стягнень, як звільнення з посади, пониження у спеціальному званні на один ступінь або звільнення зі служби мають бути реалізовані шляхом видання наказу по особовому складу про виконання застосованого дисциплінарного стягнення, як це передбачено частиною третьою статті 22 Дисциплінарного статуту Національної поліції України.

Таким чином, законодавець пов`язав виникнення права на оскарження застосованого до поліцейського дисциплінарного стягнення, у вигляді звільнення, та обчислення строку на таке оскарження - з моменту ознайомлення з наказом по особовому складу.

Так з матеріалів позовної заяви видно, що до позивача застосовано дисциплінарне стягнення у вигляді звільнення із служби в поліції, відповідно до наказу Департаменту патрульної поліції від 27.07.2023 року № 413 «Про застосування до працівників УПП в Дніпропетровській області ДПП дисциплінарних стягнень» в частині застосування до командира взводу № 2 роти № 2 батальйону № 1 УПП в Дніпропетровській області ДПП старшого лейтенанта поліції ОСОБА_1 (0177506) дисциплінарне стягнення у вигляді звільнення зі служби в поліції.

Поряд з цим, як зазначено вище, позивач звернувся до суду із даною позовною заявою лише 17.08.2023 року (подано до відділення поштового зв`язку), тобто з пропуском строку звернення до суду щодо оскарження наказу Департаменту патрульної поліції від 27.07.2023 року № 413 «Про застосування до працівників УПП в Дніпропетровській області ДПП дисциплінарних стягнень» в частині застосування до командира взводу № 2 роти № 2 батальйону № 1 УПП в Дніпропетровській області ДПП старшого лейтенанта поліції ОСОБА_1 (0177506) дисциплінарне стягнення у вигляді звільнення зі служби в поліції, встановленого Дисциплінарним статутом Національної поліції України.

Відповідно до ч. 1 ст. 123 КАС України, у разі подання особою позову після закінчення строків, установлених законом, без заяви про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду, або якщо підстави, вказані нею у заяві, визнані судом неповажними, позов залишається без руху. При цьому протягом десяти днів з дня вручення ухвали особа має право звернутися до суду з заявою про поновлення строку звернення до адміністративного суду або вказати інші підстави для поновлення строку.

Згідно із ч. 6 ст. 161 КАС України, у разі пропуску строку звернення до адміністративного суду позивач зобов`язаний додати до позову заяву про поновлення цього строку та докази поважності причин його пропуску.

Позивачем заяви про поновлення строку звернення до суду із доказами поважності причин його пропуску до суду не надано.

Таким чином, позивачу слід надати до суду заяву про поновлення строку звернення до суду із доказами поважності причин його пропуску в частині позовних вимог щодо Департаменту патрульної поліції від 27.07.2023 року № 413 «Про застосування до працівників УПП в Дніпропетровській області ДПП дисциплінарних стягнень» в частині застосування до командира взводу № 2 роти № 2 батальйону № 1 УПП в Дніпропетровській області ДПП старшого лейтенанта поліції ОСОБА_1 (0177506) дисциплінарне стягнення у вигляді звільнення зі служби в поліції.

Суд наголошує, що поважними причинами пропуску строку звернення до суду можуть бути визнані ті обставини, які є об`єктивно непереборними, не залежать від волевиявлення особи та пов`язані з дійсними істотними перешкодами та труднощами для своєчасного вчинення відповідних дій та підтверджені належними доказами.

Також суд зазначає, що згідно з пунктами 4, 5, 9 частини п`ятої статті 160 КАС України в позовній заяві зазначається зміст позовних вимог і виклад обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги, а в разі подання позову до декількох відповідачів - зміст позовних вимог щодо кожного з відповідачів; виклад обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги; зазначення доказів, що підтверджують вказані обставини; у справах щодо оскарження рішень, дій та бездіяльності суб`єкта владних повноважень - обґрунтування порушення оскаржуваними рішеннями, діями чи бездіяльністю прав, свобод, інтересів позивача.

Отже, під змістом позовних вимог розуміється визначення способу захисту свого права, свободи чи інтересу, який має формулюватися максимально чітко і зрозуміло, а тому, особа, звертаючись до суду із позовною заявою, повинна чітко зазначити дії чи бездіяльність суб`єкта владних повноважень, що порушили її право, та повинна вказати спосіб захисту свого порушеного права.

Крім того, згідно з частиною першою статті 5 КАС України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси, і просити про їх захист шляхом:

1) визнання протиправним та нечинним нормативно-правового акта чи окремих його положень;

2) визнання протиправним та скасування індивідуального акта чи окремих його положень;

3) визнання дій суб`єкта владних повноважень протиправними та зобов`язання утриматися від вчинення певних дій;

4) визнання бездіяльності суб`єкта владних повноважень протиправною та зобов`язання вчинити певні дії;

5) встановлення наявності чи відсутності компетенції (повноважень) суб`єкта владних повноважень;

6) прийняття судом одного з рішень, зазначених у пунктах 1-4 цієї частини та стягнення з відповідача - суб`єкта владних повноважень коштів на відшкодування шкоди, заподіяної його протиправними рішеннями, дією або бездіяльністю.

Разом з тим, відповідно до частини другої статті 245 КАС України, у разі задоволення позову суд може прийняти рішення про:

1) визнання протиправним та нечинним нормативно-правового акта чи окремих його положень;

2) визнання протиправним та скасування індивідуального акта чи окремих його положень;

3) визнання дій суб`єкта владних повноважень протиправними та зобов`язання утриматися від вчинення певних дій;

4) визнання бездіяльності суб`єкта владних повноважень протиправною та зобов`язання вчинити певні дії;

5) встановлення наявності чи відсутності компетенції (повноважень) суб`єкта владних повноважень;

6) прийняття судом одного з рішень, зазначених у пунктах 1-4 цієї частини, та стягнення з відповідача - суб`єкта владних повноважень коштів на відшкодування шкоди, заподіяної його протиправними рішеннями, дією або бездіяльністю;

7) тимчасову заборону (зупинення) окремих видів або всієї діяльності об`єднання громадян;

8) примусовий розпуск (ліквідацію) об`єднання громадян;

8-1) заборону політичної партії та передачу майна, коштів та інших активів політичної партії, її обласних, міських, районних організацій, первинних осередків та інших структурних утворень у власність держави;

10) інший спосіб захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень, який не суперечить закону і забезпечує ефективний захист таких прав, свобод та інтересів;

11) затримання іноземця або особи без громадянства з метою ідентифікації та (або) забезпечення примусового видворення за межі території України або про продовження строку такого затримання;

12) затримання іноземця або особи без громадянства до вирішення питання про визнання її біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту в Україні;

13) затримання іноземця або особи без громадянства з метою забезпечення її передачі відповідно до міжнародних договорів України про реадмісію;

14) звільнення іноземця або особи без громадянства на поруки підприємства, установи чи організації;

15) зобов`язання іноземця або особи без громадянства внести заставу.

Згідно п. 1 Положення про Єдиний державний реєстр підприємств та організацій України, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 22.01.1996 року № 118 «Про створення Єдиного державного реєстру підприємств та організацій України», Єдиний державний реєстр підприємств та організацій України (ЄДРПОУ) - це автоматизована система збирання, накопичення та опрацювання даних про юридичних осіб всіх форм власності та організаційно-правових форм господарювання, відокремлені підрозділи юридичних осіб, що знаходяться на території України, а також відокремлені підрозділи юридичних осіб України, що знаходяться за її межами.

Згідно п. 2 вказаного Положення, суб`єктами Єдиного державного реєстру підприємств та організацій України (далі - Реєстр) є юридичні особи та відокремлені підрозділи юридичних осіб всіх форм власності та організаційно-правових форм господарювання, що находяться на території України та провадять свою діяльність на підставі її законодавства (далі - суб`єкти).

Відповідно до п. 2 ч. 5 ст. 160 КАС України, в позовній заяві зазначаються повне найменування (для юридичних осіб) або ім`я (прізвище, ім`я та по батькові - для фізичних осіб) сторін та інших учасників справи, їх місцезнаходження (для юридичних осіб) або місце проживання чи перебування (для фізичних осіб); поштовий індекс; ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі підприємств і організацій України (для юридичних осіб, зареєстрованих за законодавством України); реєстраційний номер облікової картки платника податків (для фізичних осіб) за його наявності або номер і серія паспорта для фізичних осіб - громадян України (якщо такі відомості відомі позивачу), відомі номери засобів зв`язку, офіційна електронна адреса або адреса електронної пошти.

Таким чином, процесуальним законодавством передбачено, що стороною в адміністративній справі є особа, наділена адміністративною процесуальною дієздатністю, що передбачає необхідність наявності статусу юридичної особи.

Як убачається із поданої до суду позовної заяви, у вступній частині позову позивачем у якості відповідача зазначено як Департамент патрульної поліції Національної поліції України.

В той же час, відповідно до інформації, яка міститься в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань за кодом () наявна інформація як про Департамент патрульної поліції.

Тож, відповідно до ч. 1 ст.42 КАС України, учасниками справи є сторони, треті особи.

Частиною 1 ст. 46 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що сторонами в адміністративному процесі є позивач та відповідач.

Пунктом 9 частини 1 ст. 4 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що відповідач - суб`єкт владних повноважень, а у випадках, визначених законом, й інші особи, до яких звернена вимога позивача.

Частиною 3 ст. 46 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що відповідачем в адміністративній справі є суб`єкт владних повноважень, якщо інше не встановлено цим Кодексом.

Тож, відповідно до ч. 1 ст.42 КАС України, учасниками справи є сторони, треті особи.

Частиною 1 ст. 46 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що сторонами в адміністративному процесі є позивач та відповідач.

Пунктом 9 частини 1 ст. 4 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що відповідач - суб`єкт владних повноважень, а у випадках, визначених законом, й інші особи, до яких звернена вимога позивача.

Частиною 3 ст. 46 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що відповідачем в адміністративній справі є суб`єкт владних повноважень, якщо інше не встановлено цим Кодексом.

З огляду на викладене, позивачу необхідно уточнити зміст позовної заяви та зазначити вірне найменування відповідача як суб`єкта владних повноважень, відповідно до вимог чинного законодавства.

Згідно з вимогами ч.ч. 1, 2 ст. 169 КАС України суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, встановлених ст.ст. 160, 161 КАС України, протягом п`яти днів з дня подання позовної заяви постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху. В ухвалі про залишення позовної заяви без руху зазначаються недоліки позовної заяви, спосіб і строк їх усунення, який не може перевищувати десяти днів з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху.

Враховуючи наведене вище, суддя вважає за необхідне залишити позовну заяву без руху та надати позивачу строк для усунення виявлених недоліків.

На підставі наведеного та керуючись ст. ст. 160, 161, 169, 171, 248 Кодексу адміністративного судочинства України, суддя, -

УХВАЛИВ:

Позовну заяву ОСОБА_2 , яка подана представником адвокатом Братцевою Надією Сергіївною до Головного управління Національної поліції у Дніпропетровській області про визнання протиправним так скасування пункту наказу щодо притягнення до дисциплінарної відповідальності та поновлення на службі, визнання протиправним та скасування наказу в частині звільнення зі служби та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу - залишити без руху.

Позивачу надати строк для усунення недоліків позовної заяви протягом 10 (десяти) робочих днів, з моменту отримання копії даної ухвали, шляхом надання до суду:

- заяви про поновлення строку звернення до адміністративного суду та надати докази на підтвердження поважності причин такого пропуску;

- позовної заяви разом із копією для вручення відповідачу, оформлену у відповідності до вимог ст.ст.160, 161 КАС України, а саме уточнити зміст позовної заяви та зазначити вірне найменування відповідача як суб`єкта владних повноважень, відповідно до вимог чинного законодавства.

Роз`яснити позивачеві, що якщо недоліки позовної заяви, яку залишено без руху, не будуть усунуті у встановлений судом строк, позовна заява буде повернута відповідно до пункту 1 частини 4 статті 169 Кодексу адміністративного судочинства України.

Копію ухвали про залишення позовної заяви з руху невідкладно надіслати особі, що звернулась із позовною заявою.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та оскарженню не підлягає.

Суддя С. В. Прудник