Справа № 759/11129/23
Суддя: Ключник А. С.
Дата ухвалення: 2023-09-13 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

СВЯТОШИНСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД М. КИЄВА
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

ун. № 759/11129/23

пр. № 2-а/759/120/23

13 вересня 2023 року Святошинський районний суд міста Києва у складі: головуючого судді Ключника А. С., за участю секретаря судового засідання Марченко В. В., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1, про визнання протиправною та скасування постанови про адміністративне правопорушення,

ВСТАНОВИВ:

В червні 2023 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ІНФОРМАЦІЯ_1 в якому просить визнати протиправною та скасувати постанову начальника ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 від 29.03.2023 року № 280 про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 210 КУпАП та закрити справу, стягнути за рахунок бюджетних асигнувань ІНФОРМАЦІЯ_1 сплачений судовий збір у розмірі 536,80 грн.

Позовні вимоги обґрунтовано тим, що 29.03.2023 року начальником ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 винесено постанову №280 про накладення відносно нього адміністративного стягнення за ч. 2 ст. 210 КУпАП у розмірі 1700,00 грн.

Зі змісту вищенаведеної постанови вбачається, що громадянин ОСОБА_1 не з`явився за розпорядженням посадової особи відповідальної за військовий облік у спеціалізованій школі №196 Святошинського району м. Києва до ІНФОРМАЦІЯ_1, для звірки його персональних даних з обліковими даними ТЦ, чим порушив п. 10 Правил військового обліку, під час дії правового режиму особливого періоду.

Позивач вважає, що постанова є незаконною та прийнята з порушенням вимог чинного законодавства.

Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 19.06.2023 року визначено головуючого суддю Ключника А.С. (а.с. 18-19).

Ухвалою судді Святошинського районного суду м. Києва від 20.06.2023 року відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін (а.с. 20).

12.07.2023 року до суду від начальника ІНФОРМАЦІЯ_1 полковника ОСОБА_2 надійшов відзив на позов, у якому просить у задоволенні позовних вимог відмовити повністю з оскільки обставини викладені позивачем, не відповідають фактичним обставинам подій, що мали місце. Зокрема відповідачем зазначено, що позивачу неодноразово направлялись повістки про виклик його до ІНФОРМАЦІЯ_1, однак позивач жодного разу не з`явився. Крім цього, листом №1-20/41 від 17.02.2023 року спеціалізованої школи №196 за місцем працевлаштування позивача було повідомлено про необхідність з`явитися до ІНФОРМАЦІЯ_1 для звірки військово-облікових даних, але позивач відмовився отримувати лист повідомлення, про що 07.02.2023 року складено Акт про відмову ОСОБА_1 отримати лист повідомлення про необхідність звірки військово-облікових даних в присутності директора спеціалізованої школи №196 та уповноважених осіб за місцем працевлаштування позивача.

17.07.2023 року від позивача до суду надійшла відповідь на відзив, у якому останній заперечує проти доводів відповідача.

Суд, повно і всебічно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, приходить до наступного висновку.

Судом встановлено, що 29.03.2023 року начальником ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 винесено постанову №280 про накладення відносно нього адміністративного стягнення за ч. 2 ст. 210 КУпАП у розмірі 1700,00 грн.

Зі змісту вищенаведеної постанови вбачається, що громадянин ОСОБА_1 не з`явився за розпорядженням посадової особи відповідальної за військовий облік у спеціалізованій школі №196 Святошинського району м. Києва до ІНФОРМАЦІЯ_1, для звірки його персональних даних з обліковими даними ТЦ, чим порушив п. 10 Правил військового обліку, під час дії правового режиму особливого періоду.

Відповідно до п. 2 «Порядку організації та ведення військового обліку призовників, військовозобов`язаних та резервістів» затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 30 грудня 2022 р. № 1487, військовий облік є складовою змісту мобілізаційної підготовки держави. Він полягає у цілеспрямованій діяльності державних органів, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ та організацій щодо:

фіксації, накопичення та аналізу наявних людських мобілізаційних ресурсів за військово-обліковими ознаками;

здійснення заходів із забезпечення виконання встановлених правил військового обліку призовниками, військовозобов`язаними та резервістами;

подання відомостей (персональних та службових даних) стосовно призовників, військовозобов`язаних та резервістів до органів ведення Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів.

Відповідно до п. 3 «Порядку організації та ведення військового обліку призовників, військовозобов`язаних та резервістів» затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 30 грудня 2022 р. № 1487, військовий облік ведеться з метою визначення наявних людських мобілізаційних ресурсів та їх накопичення для забезпечення повного та якісного укомплектування Збройних Сил, інших утворених відповідно до законів України військових формувань та правоохоронних органів спеціального призначення (далі - інші військові формування) особовим складом у мирний час та в особливий період.

Для забезпечення військового обліку громадян України використовується Єдиний державний реєстр призовників, військовозобов`язаних та резервістів, який призначений для збирання, зберігання, обробки та використання даних про призовників, військовозобов`язаних та резервістів.

У відповідності до положень ст. 1 Закону України «Про оборону України» особливий період - період, що настає з моменту оголошення рішення про мобілізацію (крім цільової) або доведення його до виконавців стосовно прихованої мобілізації чи з моменту введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях та охоплює час мобілізації, воєнний час і частково відбудовний період після закінчення воєнних дій.

Відповідно з 24.02.2022 року в Україні діє особливий період.

Як вбачається із матеріалів справи та встановлено судом, що позивачу неодноразово направлялись повістки про виклик його до ІНФОРМАЦІЯ_1, однак позивач жодного разу не з`явився. Крім цього, листом №1-20/41 від 17.02.2023 року спеціалізованої школи №196 за місцем працевлаштування позивача було повідомлено про необхідність з`явитися до ІНФОРМАЦІЯ_1 для звірки військово-облікових даних, але позивач відмовився отримувати лист повідомлення, про що 07.02.2023 року складено Акт про відмову ОСОБА_1 отримати лист повідомлення про необхідність звірки військово-облікових даних в присутності директора спеціалізованої школи №196 та уповноважених осіб за місцем працевлаштування позивача.

Так, як слідує зі змісту вимог ч.ч.1, 2, 3 ст. 1 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України є конституційним обов`язком громадян України. Військовий обов`язок установлюється з метою підготовки громадян України до захисту Вітчизни, забезпечення особовим складом Збройних Сил України, інших утворених відповідно до законів України військових формувань, а також правоохоронних органів спеціального призначення, посади в яких комплектуються військовослужбовцями. Військовий обов`язок включає: підготовку громадян до військової служби; приписку до призовних дільниць; прийняття в добровільному порядку (за контрактом) та призов на військову службу; проходження військової служби; виконання військового обов`язку в запасі; проходження служби у військовому резерві; дотримання правил військового обліку.

Відповідно до ч. 1 ст. 35 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» на загальному військовому обліку перебувають резервісти, а також військовозобов`язані, які не заброньовані за центральними та місцевими органами виконавчої влади, іншими державними органами, органами місцевого самоврядування, підприємствами, установами, організаціями і закладами освіти незалежно від підпорядкування і форми власності на період мобілізації та на воєнний час.

Відповідно до п. 2) ч. 1 ст. 37 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» взяттю на військовий облік призовників, військовозобов`язаних та резервістів у територіальних центрах комплектування та соціальної підтримки, у Центральному управлінні або регіональних органах Служби безпеки України, у відповідному підрозділі Служби зовнішньої розвідки України підлягають громадяни України: які досягли 27-річного віку під час перебування на військовому обліку призовників.

Судом встановлено, що позивач перебуває на обліку ІНФОРМАЦІЯ_1, є військовозобов`язаним, військову присягу на вірність народу України прийняв 25.05.1992 року.

В силу ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Статтею 280 КУпАП передбачено, що орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до ч. 1 ст. 283 КУпАП, розглянувши справу про адміністративне правопорушення, орган (посадова особа) виносить постанову по справі.

Згідно ч. 1 ст. 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Згідно ч. 1 ст. 7 КУпАП, ніхто не може бути підданий заходу впливу у зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше, як на підставах і в порядку, встановлених законом.

Згідно з ч. 1 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених ст. 78 цього Кодексу.

Частиною 2 ст. 77 КАС України передбачено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Згідно зі статтею 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), що міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Згідно зі ст. 72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

З огляду на вищевказане та зважаючи на встановлені обставини справи, суд вважає, що в діянні ОСОБА_1 містилися ознаки адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 210 КУпАП, а тому суб`єктом владних повноважень правомірно складено щодо нього протокол про адміністративне правопорушення за вказаною статтею КУпАП.

За таких обставин, суд вважає, що оспорювана постанова про накладення адміністративного стягнення є правомірною, і підстав для її скасування не вбачає, обставини вчинення позивачем адміністративного правопорушення підтверджені наявними матеріалами справи.

Дослідивши в сукупності всі надані у справі докази, суд вважає, що відповідач при прийнятті рішення про притягнення позивача до адміністративної відповідальності діяв у відповідності до вимог чинного законодавства, належним чином оцінив обставини справи, розглянув справу про адміністративне правопорушення у порядку, що визначений КУпАП, прийняв рішення, яке відповідає вимогам Закону, а тому суд вважає прийняте рішення законним та обґрунтованим, підстав для задоволення позовних вимог і його скасування не вбачає.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 2, 5-10, 72-77, 90, 241-246, 250, 255, 286, 293, 295, 297 КАС України, суд,

УХВАЛИВ:

У задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1, про визнання протиправною та скасування постанови про адміністративне правопорушення - відмовити.

Рішення може бути оскаржено до Шостого апеляційного адміністративного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом десяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження якщо апеляційна скарга подана протягом десяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Суддя: Ключник А.С.