Справа № 347/2098/23
Суддя: КІЦУЛА Ю. С.
Дата ухвалення: 2023-09-13 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 347/2098/23
Провадження № 2-а/347/25/23
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 вересня 2023 року м. Косів

Косівський районний суд Івано-Франківської області в складі:

головуючої судді Кіцули Ю. С.,

секретаря с/з Мошулі Т.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції в Івано-Франківській області Івано-Франківській області про визнання незаконною та скасування постанови про притягнення до адміністративної відповідальності, -

в с т а н о в и в :

Стислий виклад позиції позивача та заперечень відповідача.

Позивач звернувся до суду з адміністративним позовом в обґрунтування якого , покликався на те, що 30.07.2023 року керував автомобілем Фольксваген Кадді, д.н.з. НОМЕР_1 , та був зупинений працівниками поліції в с. Старі Кути, по вул. Косівська, за порушення п.2.9 «а» ПДР України, а саме в автомобілі не освітлювався задній номерний знак. За вказане порушення, щодо нього було винесено постанову БАА №974023 від 30.07.2023 року про притягнення до адміністративної відповідальності, за ч.1 ст. 121-3 КУпАП.

Вказану постанову позивач вважає незаконною, та такою, що підлягає до скасування. Так, позивач ствердив, що працівник поліції взагалі належним чином не з`ясував та не дослідив всі обставини справи. Працівник поліції не виконав вимоги Інструкції, не пояснив причину зупинки, не представився, та не роз`яснив його права і обов`язки, не дав можливості скористатися правовою допомогою. Навпаки працівник поліції, вже під час зупинки транспортного засобу, та перевірки документів, почав відшуковувати нібито порушення ПДР України.

Щодо суті порушення, то позивач ОСОБА_1 ствердив, що такого не було. Коли він виїжджав з дому на своєму транспортному засобі, то все було справним. І якщо припустити, що таке порушення сталося, то воно могло виникнути вже в дорозі під час дорожнього руху. Однак такого порушення ПДР, яке ставиться йому у вину, він не вчиняв. В матеріалах справи відсутні будь які докази вчинення порушення ПДР України передбачених п.2.9 «в».

З цих підстав оскаржувану постанову ОСОБА_1 просив скасувати, та вирішити питання судових витрат у справі.

У відзиві на позовну заяву, представник відповідача позов заперечив, та зазначив, що дійсно 30.07.2023 року о 01:15 год. в ході патрулювання та виконання службових обов`язків, ст. інспектор СРПП Григорук Т.А. встановив, що водій транспортного засобу Фольксваген Кадді, д.н.з. НОМЕР_1 пі керування ОСОБА_1 , що рухався в с. Старі Кути, по вул. Косівська, здійснював рух на транспортному засобі, в котрого не освітлювався задній номерний знак, чим порушив вимоги п.2.9 «в» ПДР України

Після зупинки транспортного засобу, працівник поліції належно представився, проінформував про причину зупинки, та в ході спілкування з водієм, виявив ознаки алкогольного сп`яніння, на, що запропонував водію пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу. В результаті огляду було встановлено, що водій керував транспортним засобом в стані алкогольного сп`яніння, після чого водію було повідомлено про порушення ним ПДР, а також надав водію можливість переконати в порушенні ним правил дорожнього руху, а саме в не освітленні номерного знаку.

Також водієві було роз`яснено права обов`язки, передбачені ст. 63 Конституції України, та ст. 268 КУпАП. У зв`язку з наведеним, поліцейським було прийнято рішення винести постанову про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст. 121-3 КУпАП.

Також у відзиві, представник відповідача ствердив, що позивач у позовній заяві зазначив, що якщо номерний знак і не освітлювався, то це могло виникнути в процесі руху транспортного засобу. На переконання представника відповідача, висновки суду можуть будуватися на умовиводах про те, що факти, які розглядаються скоріше були (мали місце), аніж не були. До відзиву на позовну заяву, представником позивача надано диск з відеозаписами, які підтверджують правомірність дій працівників поліції, та винесення оскаржуваної постанови.

З цих підстав, представник відповідача, просив в задоволенні позову відмовити повністю.

Процесуальні дії у справі.

Ухвалою суду від 10.08.2023 року було відкрито провадження по адміністративній справі та справу призначено до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін.

Ухвалою суду від 10.08.2023 року витребувано докази, щодо обставин вчинення адміністративного правопорушення.

У відповідності до ч. 3 ст. 194 КАС України судом проведено розгляд справи у відсутності сторін в порядку письмового провадження на підставі наявних у суду матеріалів.

Відповідно до ч. 4 ст. 229 КАС України, у разі неявки у судове засідання всіх учасників справи або якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється за відсутності учасників справи (у тому числі при розгляді справи в порядку письмового провадження), фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Відповідно до ч. 5 ст. 250 КАС України, датою ухвалення судового рішення в порядку письмового провадження є дата складення повного судового рішення.

Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд доходить висновку, що позов підлягає до задоволення виходячи з такого.

Фактичні обставини, встановлені судом, з посиланням на докази, на підставі яких встановлені відповідні обставини.

30.07.2023 року інспектором СРПП Косівського РВП ГУНП в Івано-Франківській області Григорук Т.А. було винесено щодо ОСОБА_1 постанову про притягнення до адміністративної відповідальності за ч.1 ст. 121-3 КУпАП.

В графі постанови: час та місце скоєння правопорушення, суть та обставини, вказано, що 30.07.2023 року о 01 год. 15 хв. в с. Старі Кути, по вул. Косівська, водій ОСОБА_1 здійснював рух на т/з Фольксваген Кадді, д.н.з. НОМЕР_1 , в котрого не освітлювався задній номерний знак, чим порушив п.2.9. «в» ПДР України, чим скоїв адміністративне правопорушення передбачене ч.1 ст. 121-3 КУпАП (а.с.5).

Згідно відеозаписів наданих до відзиву та, на ухвалу про витребування доказів, судом встановлено, що ОСОБА_1 був зупинений працівниками поліції. При цьому, на відео зафіксовано як ОСОБА_1 перебував за кермом транспортного засобу марки Фольксваген Кадді, д.н.з. НОМЕР_1 . Після перевірки документів, інспектором було запропоновано пройти водію огляд на стан алкогольного сп`яніння, на місці зупинки транспортного засобу. Після проходження такого огляду, водію було повідомлено про складання відносно нього протоколу про вчинення адміністративного правопорушення передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП, а також винесення постанови за порушення п.2.9. «в» ПДР України, та роз`яснено права та обов`язки (а.с.28).

Норми права, які застосував суд, та мотиви їх застосування.

Згідно ч. 1 ст. 2 КАС України, завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Будь-яке рішення чи дії суб`єкта владних повноважень має бути законними та обґрунтованими, прийнятими чи вчиненими в межах наданих повноважень, мати під собою конкретні об`єктивні факти, на підставі яких його ухвалено або вчинено, а суд, відповідно до ч. 3 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень, перевіряє чи прийнято такі рішення на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку. Також рішення суб`єкта владних повноважень не може ґрунтуватися на припущеннях.

Згідно ч. 1 ст. 7 КУпАП, ніхто не може бути підданий заходу впливу у зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше, як на підставах і в порядку, встановлених законом.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Порядок дорожнього руху на території України, відповідно до Закону України «Про дорожній рух» встановлюють Правила дорожнього руху (ПДР), затверджені постановою КМ України від 10 жовтня 2001 року №1306. Особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.

У п. 1.3 Правил дорожнього руху України зазначено, що учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил, а також бути взаємно ввічливими.

Відповідно до п. 1.9 Правил дорожнього руху, особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.

Згідно статті 14 Закону України «Про дорожній рух», учасники дорожнього руху зобов`язані знати і неухильно дотримувати вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху, створювати безпечні умови для дорожнього руху, не завдавати своїми діями або бездіяльністю шкоди підприємствам, установам, організаціям і громадянам, виконувати розпорядження органів державного нагляду та контролю щодо дотримання законодавства про дорожній рух.

Постанова по справі про адміністративне правопорушення повинна відповідати вимогам ст. ст. 283, 284 КУпАП. У ній, зокрема: необхідно навести докази, згідно яких зроблено висновок про вчинення особою адміністративного правопорушення і назвати мотиви відхилення інших доказів, на які посилається правопорушник або наведених ним обставин.

Згідно з п. 1 ст. 247 КпАП України обов`язковою умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність події адміністративного правопорушення. Наявність події правопорушення доводиться шляхом надання доказів.

Відповідно до ст. 251 КУпАП, доказами у справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку встановлюється наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються, зокрема: протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, а також іншими документами.

Відповідно до п.1,2 ч.1, ч.3 ст.35 ЗУ «Про Національну поліцію» поліцейський може зупиняти транспортні засоби у разі: якщо водій порушив Правила дорожнього руху; якщо є очевидні ознаки, що свідчать про технічну несправність транспортного засобу. Поліцейський зобов`язаний поінформувати водія про конкретну причину зупинення ним транспортного засобу з детальним описом підстави зупинки, визначеної у цій статті.

Відповідно до ст.33 ЗУ «Про дорожній рух», технічний стан транспортних засобів, що перебувають в експлуатації, у частині, що стосується безпеки дорожнього руху та охорони навколишнього середовища, має відповідати правилам, нормативам, затвердженим у встановленому порядку. Обов`язок щодо забезпечення належного технічного стану транспортних засобів покладається на їх власників або інших осіб, які їх експлуатують, згідно з чинним законодавством.

Частиною першою ст.121-3 КУпАП передбачена відповідальність за керування або експлуатація транспортного засобу без номерного знака, з номерним знаком, що не належить цьому засобу або не відповідає встановленим зразкам або вимогам, з номерним знаком, закріпленим у не встановленому для цього місці, перевернутим чи неосвітленим, закритим іншими предметами (в тому числі прозорими), з нанесенням покриття або застосуванням матеріалів, що перешкоджають чи ускладнюють його ідентифікацію, забрудненим номерним знаком, якщо така забрудненість не дає можливості чітко визначити символи або буквено-числову комбінацію номерного знака з відстані двадцяти метрів, а так само вчинення інших дій, спрямованих на умисне приховування номерного знака, -.

Відповідно до п.2.9.в ПДР України водієві забороняється керувати транспортним засобом, не зареєстрованим в уповноваженому органі МВС, або таким, що не пройшов відомчу реєстрацію в разі, якщо законом встановлена обов`язковість її проведення, а також без номерного знака або з номерним знаком, що неосвітлений (у темну пору доби або в умовах недостатньої видимості) чи перевернутий.

Відповідно до ст. 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок, щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Відповідно до ст.283 КУпАП, розглянувши справу про адміністративне правопорушення, орган (посадова особа) виносить постанову по справі. Така постанова повинна містити найменування органу (посадової особи), який виніс постанову; дату розгляду справи; відомості про особу, стосовно якої розглядається справа; опис обставин, установлених під час розгляду справи; зазначення нормативного акта, що передбачає відповідальність за таке адміністративне правопорушення; прийняте у справі рішення.

Постанова по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху та паркування транспортних засобів, крім даних, визначених частиною другою цієї статті, повинна містити, крім іншого, відомості про технічний засіб, яким здійснено фото або відеозапис (якщо такий запис здійснювався).

Мотивована оцінка наведених учасниками справи аргументів щодо наявності чи відсутності підстав для задоволення позову.

Судом на підставі безпосередньо дослідженого та оціненого наявного у справі доказу, а саме відеозаписів встановлено, що ОСОБА_1 був зупинений працівниками поліції. При цьому, на відео зафіксовано як ОСОБА_1 перебував за кермом транспортного засобу марки Фольксваген Кадді, д.н.з. НОМЕР_1 . Так, відеозаписи розпочинаються з того, що працівник поліції перебуваючи біля транспортного засобу, запитує та перераховує кількість осіб які перебувають в салоні автомобіля, та просить водія пред`явити документи для перевірки. Під час перевірки, працівник, запитує, чи вживав водій алкогольні напої, та чи не заперечує він щодо проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу. В подальшому на відео зафіксовано процедуру проходження ОСОБА_1 огляду на стан сп`яніння за допомогою Драгера. Суд не надає оцінки вказаному факту, оскільки це не є предметом даного судового розгляду.

Проте суд зауважує, що після проходження огляду на стан сп`яніння, працівником поліції розпочато процедуру оформлення матеріалів за результатами розгляду. І лише після цього, зазначено про складення постанови.

Суд звертає увагу, що на відеозаписах відсутній факт керування ОСОБА_1 транспортним засобом з неосвітленим заднім номерним знаком. Більше того, на відео зафіксовано, що під час спілкування з водієм, номерний знак автомобіля Фольксваген Кадді, д.н.з. НОМЕР_1 . освітлювався. Суд позбавлений можливості з`ясувати, чи задній номерний знак освітлювався від габаритних вогнів, що ввімкнені на автомобілі, чи тому, що номерний знак дійсно був справний. Однак на відео чітко вбачається, що номерний знак освітлений, та можливо встановити його ідентифікацію. Протилежного відео не містить.

Також оцінюючи вказане відео, суд звертає увагу, що незрозуміло яким чином працівниками поліції, було встановлено неосвітленість заднього номерного знаку, адже на відео відображено, що автомобіль працівників поліції був припаркований протилежною стороною до автомобіля Фольксваген Кадді, д.н.з. НОМЕР_1 ., що вказує на те, що автомобіль працівників поліції рухався у зустрічному напрямку, а відтак, в матеріалах справи взагалі відсутні докази того, що задній номерний знак автомобіля Фольксваген Кадді, д.н.з. НОМЕР_1 не освітлювався.

Крім того, суд звертає, що на відео відсутній факт оголошення причини зупинки транспортного, а також те, що працівник поліції представився.

Крім того, права та обов`язки водію ОСОБА_1 було роз`яснено при складанні протоколу про адмінправопорушення за ч.1 ст. 130 КУпАП. При цьому, лише після складення вказаного протоколу, було опосередковано зазначено про винесення постанови за ч.1 ст. 121-3 КУпАП. Після цього, відеозапис закінчується.

Суд констатує, що з дослідженого відеозапису, неможливо встановити порушення ОСОБА_1 п.2.9 «в» ПДР України, оскільки на відеозаписі взагалі відсутній факт руху транспортного засобу, а також те, що задній номерний знак не освітлювався.

А відтак з відеозапису неможливо встановити чи дійсно позивач керував транспортним засобом саме з неосвітленим заднім номерним знаком.

Також в п.7 оскаржуваної постанови зазначено, що до постанови додаються «відео». При цьому жодного посилання на технічний засіб, за допомогою якого здійснено відеозапис, в постанові не зазначено. Отже, у разі відсутності в оскаржуваній постанові по справі про адміністративне правопорушення посилань на технічний засіб, за допомогою якого здійснено відеозапис, такий відеозапис не може вважатися належним та допустимим доказом вчинення адміністративного правопорушення.

Зазначена правова позиція викладена у постановах Верховного Суду, від 17.07.2019 у справі № 295/3099/17 та від 13.02.2020 у справі № 524/9716/16.

Відповідно до ч. 5 ст. 242 КАС України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Так, оскаржувана постанова не містить посилань на технічний засіб, за допомогою якого здійснено відеозаписи, подані представником відповідача на підтвердження порушення ОСОБА_1 правил дорожнього руху, в зв`язку з чим надані відеозаписи не відповідають критеріям належності та допустимості, а тому не можуть бути прийняті судом.

Що стосується покликання представника відповідача на те, що працівником поліції було озвучено причину зупинку транспортного засобу, працівник поліції представився, а також те, що працівник поліції надав змогу ОСОБА_1 переконатись в порушення ПДР України, то такі є безпідставними, та спростовуються дослідженими судом відеозаписами, наданими до відзиву на позовну заяву.

Не спроможними є також доводи про те, що висновки суду можуть будуватися на умовиводах, про те, що факти, які розглядаються скоріше були, аніж не були. Оскільки, як роз`яснив Верховний Суд у Постанові від 08.07.2020 у справі № 463/1352/16-а в силу принципу презумпції невинуватості, що підлягає застосуванню у справах про адміністративні правопорушення, всі сумніви щодо події порушення та винності особи, що притягується до відповідальності, тлумачаться на її користь. Недоведені подія та вина особи мають бути прирівняні до доведеної невинуватості цієї особи.

Тому, сумнів у тому, що позивач припустився порушення Правил дорожнього руху за вказаних вище обставин, суд тлумачить на користь позивача.

Враховуючи вищевикладене, факт керування позивачем транспортним засобом саме з неосвітленим заднім номерним знаком, що становить склад адміністративного правопорушення відповідно до ч. 1 ст. 121-3 КУпАП відповідачем не доведено. Інші докази, які б вказували на вину позивача у інкримінованому правопорушенні, в матеріалах справи відсутні. Сама по собі постанова про адміністративне правопорушення та опис інкримінованого правопорушення не можуть бути доказом вчинення особою адміністративного правопорушення, оскільки постанова це процесуальний документ, що має виноситися вже на основі досліджених доказів, а не бути самостійним доказом, а опис правопорушення є фабулою обвинувачення та правовою кваліфікацією інкримінованого правопорушення, що має бути доведено або спростовано на основі відповідних доказів, що досліджуються під час розгляду справи про адміністративне правопорушення.

Таким чином, в межах даної справи відповідачем не надано доказів на підтвердження правомірності свого рішення, а судом з наявних матеріалів справи не встановлено жодних обставин, що свідчили б про зворотне. На основі цього суд також приходить до висновку, що відповідачем не спростовано презумпцію, що закріплена у ч. 2 ст. 77 КАС України та не доведено правомірність свого рішення, а отже, з урахуванням також вищенаведених обставин та положень законодавства, таке рішення є протиправним та підлягає скасуванню.

Отже, суд приходить до висновку, що спірна постанова серії БАА № 974023 від 30.07.2023 року підлягає скасуванню, а провадження у справі відносно ОСОБА_1 за фактом вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 121-3 КУпАП закриттю у зв`язку з відсутністю у його діях ознак складу адміністративного правопорушення.

Розподіл судових витрат між сторонами.

Статтею 132 КАС України визначено, що судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Частиною 1,7 ст.139 КАС України передбачено, що при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).

Судові витрати по справі становлять 536 грн. 80 коп. та складаються з витрат на сплату судового збору і відповідно до ст. 139 КАС України підлягають стягненню з бюджетних асигнувань Головного управління Національної поліції в Івано-Франківській області.

Керуючись статтями 2, 6, 9, 73 - 77, 139, 242-246, 262, 286, 293, 295 КАС України, суд,-

у х в а л и в :

Адміністративний позов ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції в Івано-Франківській області Івано-Франківській області про визнання незаконною та скасування постанови про притягнення до адміністративної відповідальності задовольнити.

Постанову про накладення на ОСОБА_1 адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії БАА № 974023 від 30.07.2023 року - скасувати, провадження по справі закрити.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань з Головного управління Національної поліції в Івано-Франківській області (76018, м. Івано-Франківськ, вул. Сахарова,15, код ЄДРПОУ 40108798) на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків - НОМЕР_2 ) судові витрати, а саме: - 536 (п`ятсот тридцять шість) гривень 80 (вісімдесят) копійок сплаченого судового збору.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Восьмого апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня проголошення рішення.

Учасники справи, які не були присутні у судовому засіданні під час ухвалення судового рішення, мають право подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Повний текст рішення складено та підписано 13 вересня 2023 року.

Суддя Ю. С. Кіцула