Справа № 640/8818/22
Суддя: Безименна Наталія Вікторівна
Дата ухвалення: 2023-09-05 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа № 640/8818/22 Суддя (судді) першої інстанції: Добрянська Я.І.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 вересня 2023 року м. Київ

Колегія суддів Шостого апеляційного адміністративного суду у складі:

головуючого судді Безименної Н.В.

суддів Аліменка В.О. та Кучми А.Ю.

за участю секретаря судового засідання Головченко В.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Головного управління Національної поліції у м.Києві на рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 17 жовтня 2022 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції у м.Києві про визнання протиправним та скасування наказів в частині про застосування дисциплінарного стягнення, поновлення на роботі та стягнення середнього заробітку,

В С Т А Н О В И Л А

Позивач звернувся до Окружного адміністративного суду міста Києва з позовом до Головного управління Національної поліції у м.Києві, в якому просив, з урахуванням збільшення позовних вимог:

- визнати протиправним та скасувати пункт 4 наказу начальника Головного управління Національної поліції у місті Києві від 23.05.2022 №356 про застосування до заступника начальника управління - начальника кримінальної поліції Дніпровського управління поліції полковника поліції ОСОБА_1 дисциплінарного стягнення у виді попередження про неповну службову відповідальність;

- визнати протиправним та скасувати пункт 1 наказу Головного управління Національної поліції у місті Києві № 546 від 07.07.2022 про застосування до заступника начальника управління - начальника кримінальної поліції Дніпровського управління поліції полковника поліції ОСОБА_1 дисциплінарного стягнення у виді звільнення з посади;

- визнати протиправним та скасувати наказ Головного управління Національної поліції у місті Києві №1150 о/с від 21.07.2022 про призначення ОСОБА_1 начальником сектора розкриття злочинів у сфері незаконного обігу зброї, вибухівки та пов`язаних із пожежами, відділу кримінальної поліції Голосіївського управління поліції та звільнення його з посади заступника начальника управління- начальника кримінальної поліції Дніпровського управління поліції;

- поновити ОСОБА_1 на посаді заступника начальника управління - начальника кримінальної поліції Дніпровського управління поліції;

- стягнути з Головного управління Національної поліції у місті Києві на користь позивача різницю в заробітку за час виконання нижчеоплачуваної роботи з 23.07.2022 по день прийняття судом рішення у справі.

Рішенням Окружного адміністративного суду міста Києва від 17 жовтня 2022 року позов задоволено.

Не погодившись із вказаним рішенням, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій просить його скасувати та прийняти нову постанову, якою в задоволенні позову відмовити. Вимоги апеляційної скарги обґрунтовані тим, що позивач, як керівник, несе відповідальність за дотримання підлеглими службової дисципліни, а тому його правомірно притягнуто до відповідальності наказом начальника Головного управління Національної поліції у місті Києві від 23.05.2022 №356 внаслідок протиправної поведінки його підлеглих - порушників дисципліни. В процесі проведення службового розслідування дисциплінарною комісією встановлено вину позивача, яка виразилась у неналежному контролі за дотриманням працівниками під час несення служби службової дисципліни, невжиття дієвих заходів, спрямованих на зміцнення службової дисципліни, та запобіганні вчиненню ними правопорушень.

Також скаржником подано заперечення на ухвалу Окружного адміністративного суду міста Києва від 27.09.2022 про збільшення позовних вимог, в яких відповідач просив її скасувати, а заяви позивача про збільшення позовних вимог від 14.07.2022 та від 27.07.2022 залишити без розгляду, з огляду на порушення судом першої інстанції норм процесуального права, оскільки такі заяви, за своєю суттю, були новим позовом і позивачем не було додано до них доказів їх направлення відповідачу, а тому суд першої інстанції повинен був повернути такі заяви позивачу на підставі ч.7 ст.47 КАС України.

Позивач подав відзив на апеляційну скаргу, в якому зазначив, що службове розслідування, за наслідками якого прийнято наказ начальника ГУ НП у місті Києві від 23.05.2022 №356, проводилось стосовно поліцейських ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , а не стосовно позивача і таким службовим розслідуванням не було встановлено факти вчинення позивачем дисциплінарного проступку. Також позивач зазначив, що наведені в заявах збільшені позовні вимоги є похідними від первісних вимог та такі заяви були направлені на офіційну електронну адресу відповідача.

Сторони, будучі повідомлені про день, час і місце розгляду справи належним чином, у судове засідання 05.09.2023 не з`явилися.

Позивач подав до суду заяву, в якій просив здійснювати розгляд справи без його участі.

Відповідач подав до суду клопотання про відкладення розгляду справи, оскільки представник ГУ НП у м.Києві ОСОБА_4, який супроводжує вказану справу перебуває у відпустці, а інші представники апелянта, які мають право діяти від імені ГУ НП у м.Києві у порядку самопредставництва і заміняють ОСОБА_4 , а саме ОСОБА_5 та ОСОБА_6 зайняті в судових засіданнях в інших справах. До вказаного клопотання було додано витяг з наказу ГУ НП у м.Києві від 11.08.2023 №1381 о/с, відповідно до якого ОСОБА_4 надано відпустку на період з 28.08.2023 по 08.09.2023.

Разом з тим, будь-яких доказів, що окрім ОСОБА_4 лише ОСОБА_5 та ОСОБА_6 є особами, які можуть представляти інтереси скаржника в рамках даної справи до суду надано не було. Також не подано жодних доказів, що ОСОБА_5 та ОСОБА_6 є представниками ГУ НП у м.Києві і на момент розгляду даної справи вони задіяні в судових засіданнях в інших судах, представляючи інтереси ГУ НП у м.Києві.

За наслідком перевірки наявної в ЄДРПОУ інформації про юридичну особу ГУ НП у м.Києві за кодом 40108583 судом встановлено, що право представляти інтереси ГУ НП у м.Києві в порядку самопредставництва також надано ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 та ОСОБА_14 , щодо яких не надано жодної інформації стосовно неможливості їх участі в судовому засіданні суду апеляційної інстанції в рамках даної справи.

Таким чином, колегія суддів дійшла висновку про необґрунтованість клопотання ГУ НП у м.Києві про відкладення розгляду справи.

Свої пояснення по суті справи сторони надали в судовому засіданні 25.07.2023.

Враховуючи, що відповідно до ч.2 ст.313 КАС України неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи, колегія суддів визнала можливим проводити розгляд апеляційної скарги за відсутності сторін.

Таким чином, участь сторін в судовому засіданні в суді апеляційної інстанції не є обов`язковою.

Беручи до уваги, що в суді першої інстанції справу було розглянуто в порядку спрощеного провадження, надання сторонами своїх пояснень в суді апеляційної інстанції та враховуючи, що за наявними у справі матеріалами її може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів, з огляду на неповажність і непідтвердження наведених відповідачем підстав для відкладення розгляду справи, колегія суддів доходить висновку про наявність підстав для здійснення розгляду справи без участі сторін.

Згідно з ч.4 ст.229 КАС України фіксування судового засідання 05.09.2023 за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, враховуючи пояснення сторін, надані в судовому засіданні, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, перевіривши підстави для апеляційного перегляду, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Як встановлено судом першої інстанції та вбачається з матеріалів справи, позивач проходить службу в органах поліції та з 12.06.2020 обіймав посаду заступника начальника - начальника відділу кримінальної поліції Дніпровського управління поліції, а з 26.11.2021 обіймав посаду заступника начальника поліції - начальника кримінальної поліції Дніпровського управління поліції.

За результатами надходження до ГУ НП у м.Києві рапорту добровольця ДФТГ «Мрія» ОСОБА_15 щодо можливих неправомірних дій окремих поліцейських, вчинених відносно нього 13.05.2022 під час затримання, наказом ГУ НП у м.Києві від 18.05.2022 №556 призначено службове розслідування (а.с.188-189 т.1), за результатами якого складено висновок, затверджений начальником ГУ НП у м.Києві 23.05.2022, відповідно до якого в рамках службового розслідування встановлено, що відповідно до рапорту добровольця ДФТГ м.Києва «Мрія» ОСОБА_15, 13.05.2022 близько 21:00 на перехресті вул.Миропільської та Юності у м.Києві його спільно з дружиною зупинили двоє невідомих поліцейських, які рухались на службовому автомобілі. Зі слів ОСОБА_15 вказані поліцейські не пред`явивши своїх службових посвідчень, вимагали надати документи, що посвідчують особу у нього та дружини. Заявник мав при собі посвідчення члена ДФТГ м.Києва «Мрія», яке і надав, після чого останні почали вести себе агресивно, погрожували фізичною розправою, виражалися нецензурною лексикою у бік заявника та його дружини. У подальшому, вказані поліцейські застосували до ОСОБА_15 спеціальний засіб - кайданки та сльозогінний газ, після чого силоміць проти його волі помістили до салону службового автомобіля та попрямували в невідомому напрямку. Пізніше його доставили до відділу поліції №4 Дніпровського УП ГУНП у м.Києві, де передали іншим трьом невідомим чоловікам, які були одягнуті в балаклави та чорну форму, без знаків розрізнення, які помістили ОСОБА_15 у невелике приміщення без вікон та меблів, де провели поверхневу перевірку останнього та вилучили в нього мобільний телефон і грошові кошти. В подальшому, один із чоловіків наніс йому удар в обличчя, внаслідок чого заявник втратив рівновагу і впав на підлогу. У цей час двоє інших чоловіків наносили йому удари тупим предметом по всім частинам тіла, на думку заявника, гумовим кийком, при цьому застосувавши сльозогінний газ, в результаті чого він втратив свідомість. Прийшовши до тями, останній зрозумів, що перебуває вже в іншому приміщенні та без кайданок, після чого його вивели на вулицю та завели до приміщення ВП №4. На першому поверсі будівлі невідомі чоловіки надали ОСОБА_15 якийсь документ на підпис, повернули вилучені речі та відпустили. У зв`язку з погіршенням самопочуття 15.05.2022 ОСОБА_15 звернувся до КМКЛ швидкої медичної допомоги, де йому провели медичне обстеження.

У ході службового розслідування встановлено, що 13.05.2022 близько 20.40 ОСОБА_15 разом зі своєю цивільною дружиною ОСОБА_16 поверталися до місця свого проживання від друзів, де вживали спиртні напої. Проходячи повз ринок "Юність", на перехресті вулиць Миропільської та Юності у місті Києві, між ОСОБА_15 та невстановленим чоловіком виникла словесна сварка, яка переросла у бійку, що супроводжувалася гучними криками. У цей час, мешканець прилеглого будинку - ОСОБА_17 перебуваючи на балконі власної квартири, побачив вищезазначений конфлікт та зателефонував за скороченим номером екстреного виклику поліції "102", о 21.06 та о 21.07., повідомивши про бійку. Одночасно, про даний конфлікт від невстановлених перехожих дівчат дізнався громадянин ОСОБА_18 , який проходив неподалік від місця конфлікту і також повідомив про нього за скороченим номером екстреного виклику поліції "102" о 21.08. 13.05.2022 о 21.08 вказані повідомлення оператором « 102» об`єднано та зареєстровано до журналу єдиного обліку Дніпровського УП ГУНП у м. Києві за № 23296. Для з`ясування обставин на місце події було направлено автопатруль "РУБІН-401 на службовому автомобілі у складі: командира взводу № 2 роти № 3 батальйону № 3 полку № 2 (з обслуговування лівого берега) УПП у місті Києві ДПП НП України старшого лейтенанта поліції ОСОБА_19 , інспектора взводу №2 роти №3 батальйону №3 полку №2 (з обслуговування лівого берега) УПП у місті Києві ДПП НП України лейтенанта поліції ОСОБА_20 та інспектора взводу 1 роти № 3 батальйону № 3 полку № 2 (з обслуговування лівого берега) УПП у місті Києві ДПП НП України лейтенанта поліції ОСОБА_21 . У подальшому, близько 21.23 прибувши на місце виклику, автопатрулем "РУБІН-401" біля зупинки громадського транспорту по вул. Миропільській, 25 , було виявлено ОСОБА_15 . Останній перебував у стані алкогольного сп`яніння - мова його була нечіткою, з ротової порожнини відчувався запах алкоголю та він мав хитку ходу. i спілкувався водночас голосно з ОСОБА_16 , при цьому використовуючи нецензурну лайку. У зв`язку із вищезазначеною поведінкою ОСОБА_15 та його збудженим станом, поліцейськими патрульної поліції було з`ясовано, що це той самий чоловік. відносно якого надходили виклики за скороченим номером екстреного виклику поліції "102". Інспектори ОСОБА_19 та ОСОБА_20 спілкувалися з ОСОБА_15 , а ОСОБА_21 у свою чергу з ОСОБА_16 . Під час розмови. ОСОБА_16 в категоричній формі відмовилась повідомляти свої анкетні дані та обставини події. На прохання поліцейських ОСОБА_15 для встановлення своєї особи, надав посвідчення добровольця ДФТГ «Мрія», видане на його ім`я, яке викликало сумніви щодо його дійсності, оскільки, відтиск печатки був розмитим, а будь-які відомості щодо його видачі взагалі відсутні. У подальшому, відносно ОСОБА_15 проведено поверхневий огляд та йому (згідно пояснень поліцейських) було запропоновано проїхати до адміністративної будівлі Дніпровського УП ГУНП у м. Києві, для перевірки його особистості та документу, який він надав для перевірки. На вказану пропозицію, останній погодився та сів до салону службового автомобіля на заднє сидіння, а ОСОБА_16 залишилася на місці. Крім того, у своїх поясненнях інспектори УПП у м. Києві зазначають, що ніяких спеціальних засобів стосовно ОСОБА_15 вони не застосовували. Одночасно, ОСОБА_15 та ОСОБА_16 стверджують, що поліцейські спілкувались з ними нетактовно, безпідставно, при цьому застосувавши до нього спеціальний засіб - кайданки. Також встановлено, що у порушення вимог пункту 2 частини 1 статті 18 Закону України "Про Національну поліцію", пункту 5 розділу ІІ Інструкції із застосування органами та підрозділами поліції технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, засобів фото- і кінозйомки, відеозапису затвердженої наказом МВС України від 18.12.2018 № 1026, вищевказані поліцейські УПП у місті Києві ДПП НП України, у ході відпрацювання виклику, відеозапис портативні відеореєстратори не здійснювали. У подальшому, автопатрулем "РУБІН-401" ОСОБА_15 було доставлено до ВП № 4 Дніпровського УП ГУНП у м. Києві, по вул. Каунаській, 14/1 , де інспектор УПП у м. Києві ОСОБА_21 залишилася у службовому автомобілі і здійснювала списання виклику електронним рапортом. При чому, будь-яких письмових документів (рапортів. протоколів про адміністративне правопорушення чи адміністративне затримання) з приводу затримання та доставляння ОСОБА_15 до адміністративної будівлі складено не було. Інспектори УПП у м. Києві ОСОБА_19 та ОСОБА_22 завели ОСОБА_15 до адміністративної будівлі та передали лейтенанту поліції ОСОБА_2 та рядовому поліції ОСОБА_3 , які несли службу відповідно до розстановка особового складу. Також у ВП №4 несли службу майор поліції ОСОБА_23 та старший сержант поліції ОСОБА_24 . Встановлено, що поліцейські ОСОБА_2 та ОСОБА_3 провели поверхневий огляд ОСОБА_15 та дістали у нього з кишень телефон, посвідчення добровольця ДФТГ м.Києва «Мрія», видане на ім`я останнього, в`язку ключів та грошові кошти у сумі близько 200 гривень. З пояснення ОСОБА_15 встановлено, що під час спілкування між ним та поліцейськими ОСОБА_2 і ОСОБА_3 , на ґрунті раптово виниклих неприязних відносин. виник словесний конфлікт, у ході якого вищезазначені поліцейські почали наносити ОСОБА_15 удари по різних частинах тіла. Кількість ударів ОСОБА_15 не пам`ятає, однак їх наносили упродовж однієї години. Удари наносили предметом, схожим на гумовий кийок. Після того, як перестали наносити удари, вище згадані працівники поліції взяли його під руки, вивели з приміщення адмінбудівлі та повели до одного з гаражних боксів, який розташований на території ВП № 4 Дніпровського УП, де залишили його там до ранку наступного дня. 13.05.2022 близько 22.30 до ВП № 4 Дніпровського УП ГУНП у м. Києві, прибули командир взводу ДФТГ «Мрія» ОСОБА_25 та ОСОБА_16 , які мали намір забрати до місця мешкання ОСОБА_15 . Однак, під час спілкування із ОСОБА_2 останній повідомив, що ОСОБА_15 буде перебувати у приміщенні відділу поліції до закінчення комендантської години, або до того часу, поки начальник Дніпровського УП майор поліції ОСОБА_26 не дасть йому вказівку відпустити останнього. Після того, ОСОБА_25 та ОСОБА_16 залишили приміщення відділу поліції. 14.05.2022 близько 08.00 поліцейські вивели ОСОБА_15 з гаражного боксу, який розташований на території ВП № 4 Дніпровського УП ГУНП у м. Києві та знову завели до приміщення відділу поліції, де ОСОБА_2 відібрав від ОСОБА_15 коротке письмове пояснення, в якому останній власноручно зробив запис «з моїх слів записано вірно, мною прочитаю. ОСОБА_15 » і проставив свій підпис. ОСОБА_2 повернув йому всі вилучені особисті речі та відпустив за місцем проживання. Однак, зазначені поліцейські, в порушення вимог пункту 8 розділу 7 наказу МВС України № 440 «Про затвердження Інструкції з організації діяльності чергової служби органів (підрозділів) Національної поліції України» від 23.05.2017, не зробили жодних записів про перебування останнього в «Журналі обліку доставлених, відвідувачів та затриманих» до ВП № 4 Дніпровського УП. Разом з тим, поліцейські у порушення вимог статті 29 Конституції України, ст. 207. ст. 208 КПК України та інших відомчих нормативних актів, безпідставно утримували ОСОБА_15 на території відділу поліції № 4, приміщенні ВП № 4 Дніпровського УП.

В результаті проведеного службового розслідування вказаним висновком вирішено вважати його закінченим, а відомості, викладені в рапорті ОСОБА_15 такими, що підтвердились.

Пунктом 5 наведеного висновку вирішено за вчинення дисциплінарного проступку, який виразився в порушенні вимог п.22, 23 функціональних обов`язків, пунктів 6, 7 ч.1 ст.3 Дисциплінарного статуту Національної поліції України, до заступника начальника управління - начальника кримінальної поліції Дніпровського УП полковника поліції ОСОБА_1 застосувати дисциплінарне стягнення у виді попередження про неповну службову відповідність (а.с.291-303 т.1).

23 травня 2022 року начальником Головного управління Національної поліції у м. Києва видано наказ № 356 «Про застосування дисциплінарних стягнень до окремих працівників УП ГУНП у м. Києві», в якому зазначено, що заступник начальника-начальник кримінальної поліції ОСОБА_1 порушив свої функціональні обов`язки, що виразились у неналежному контролі за виконанням підлеглими їх функціональних обов`язків, додержанні особовим складом службової дисципліни та законності, а також невідповідному вихованні особового складу та невжитті заходів щодо попередження скоєння ними порушень дисципліни та законності. Згідно з п.4 вказаного Наказу за вчинення дисциплінарного проступку, який виразився у порушенні вимог пунктів 22, 23 функціональних обов`язки, пунктів 6,7 частини 1 статті 3 Дисциплінарного статуту Національної поліції України, до заступника начальника управління - начальника кримінальної поліції Дніпровського управління поліції полковника поліції ОСОБА_1 застосовано дисциплінарне стягнення у виді попередження про неповну службову відповідальність (а.с.304-308 т.1).

На підставі доповідної записки №1808/125/14/1/01-2022 від 21.06.2022 Головним управлінням Національної поліції у м. Києві видано наказ № 734 від 23.06.2022 про призначення та проведення службового розслідування за результатами інспектування оперативно-службової діяльності кримінальної поліції Дніпровського УП ГУНП у м. Києві (а.с.66 т.1).

За результатами проведення вказаного службового розслідування складено висновок, затверджений 07.07.2022 начальником ГУ НП у м.Києві, в якому зазначено про негативну статистичну інформацію по району, а саме: за 5 місяців 2022 року, без урахування закритих кримінальних правопорушень, внесено інформацію про вчинення 891 кримінальних правопорушень (за аналогічний період 2021 року - 1728 - 48%), з яких розкрито 242 злочини (торік - 548 - 58,6%), що становить 27,2% при середньому по місту - 33,3%. На 52,5% ( з 731 до 347 злочинів) зменшилась кількість зареєстрованих тяжких та особливо тяжких злочинів, залишається нерозкритими 1 розбійний напад з 7 зареєстрованих, з 12 грабежів розкрито лише 4, на низькому рівні залишається організація розкриття квартирних крадіжок, а саме з 50 зареєстрованих, розкрито лише 9. Розкрито лише 5 з 75 вчинених крадіжок з транспортних засобів. Питома вага розкриття становить 6,7%, при середній по місту 17,8%. Потребує покращення робота з розкриття шахрайства, так з 122 вчинених, розкрито лише 4 , або кожен 30 злочин. Питома вага розкриття становить 3,3%, що є найнижчим показником по місту (по місту 25,7%). Задокументовано лише 9 злочинів пов`язаних з незаконним обігом зброї, боєприпасів та вибухових речовин, що на 10% менше ніж в 2021 році. Відсоток розкриття злочинів цієї категорії складає 44,4% при середньому по місту 49,4 %. Виявлено 101 злочин пов`язаний з незаконним обігом наркотичних речовин, що на 29,9% менше ніж за аналогічний період минулого року. Питома вага розкриття становить 39,6% при середній по місту 46.2%. На низькому рівні залишається стан управлінської діяльності (неукомплектовано у відділі кримінальної поліції 20 посад (26.7%) відсутні посадові інструкції, внесення до їх змісту відповідних змін на окремих працівників відділу, порушення у підготовці планів роботи, Інструкції з планування, Інструкції з організації контролю за виконанням документів у НП України. Також у доповідній записці зазначено про відсутність практичних показників у роботі з установлення та відпрацювання осіб, що можуть бути причетними до колабораційної діяльності, взаємодія з УОС, УОТЗ та УКА, незадовільні результати стану агентурно-оперативної роботи, організації розкриття злочинів проти особи, розкриття злочинів майнової спрямованості, організації протидії незаконному обігу зброї та вибухівки, стану організації розшукової роботи, стану документування правопорушень, пов`язаних з торгівлею людьми, нелегальною міграцією та у сфері сексуальної експлуатації. Вказаним висновком запропоновано за вчинення дисциплінарного проступку, який виразився у порушенні п.2 ч.1 ст.18 Закону України «Про Національну поліцію», п.1-3, 7, 16, 20-22, 36, 38 функціональних обов`язків, п.7 ч.1 ст.3 Дисциплінарного статуту Національної поліції України, пп.4 п.2 р.ІІІ Інструкції з планування в системі НП України, затвердженої наказом НП України від 24.12.2015 №202 до заступника начальника управління поліції - начальника кримінальної поліції Дніпровського УП полковника поліцію ОСОБА_1 застосувати дисциплінарне стягнення у виді звільнення з посади.

Вказане дисциплінарне стягнення реалізовано пунктом 1 наказу ГУ НП у м.Києві № 546 від 07.07.2022 (а.с.88-91 т.1).

Відповідно до витягу з наказу № 1150 о/с від 21.07.2022 року «Про особовий склад» як виконання накладеного дисциплінарного стягнення - звільнення з посади полковника поліції ОСОБА_1 призначено начальником сектору розкриття злочинів у сфері незаконного обігу зброї, вибухівки та пов`язаних із пожежами, відділу кримінальної поліції Голосіївського управління поліції, звільнивши його з посади заступника начальника управління поліції - начальника кримінальної поліції Дніпровського управління поліції (а.с.164 т.1).

Вважаючи накладені дисциплінарні стягнення протиправними, позивач звернувся до суду з даним позовом.

Суд першої інстанції, задовольняючи позовні вимоги, дійшов висновку, що з висновку службового розслідування від 23 травня 2020 року вбачається, що стосовно позивача воно не проводилось, причини і умови вчинення дисциплінарного поступку саме позивачем не встановлювались, він особисто не опитувався, і його вина даним службовим розслідуванням не встановлена та відповідачем не доведено обґрунтованих підстав для притягнення позивача до дисциплінарної відповідальності та накладення на останнього дисциплінарного стягнення, а підстава проведення службового розслідування, яка вказана в наказі №734 від 23.06.2022 «неналежне виконання службових обов`язків та вимог діючого законодавства» законодавством не передбачена.

За наслідками перегляду рішення суду першої інстанції в апеляційному порядку, колегія суддів доходить наступних висновків.

Спірні відносини, що склались між сторонами регулюються Конституцією України, Законом України "Про Національну поліцію" (далі - Закон №580), який визначає правові засади організації та діяльності Національної поліції України, статус поліцейських, а також порядок проходження служби в Національній поліції України (в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин).

В силу вимог ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з ч.1 статті 59 Закону №580-VIII служба в поліції є державною службою особливого характеру, яка є професійною діяльністю поліцейських з виконання покладених на поліцію повноважень.

Відповідно до ч.1 статті 17 Закону №580-VIII поліцейським є громадянин України, який склав Присягу поліцейського, проходить службу на відповідних посадах у поліції і якому присвоєно спеціальне звання поліції.

Статтею 18 Закону №580-VIII визначено обов`язки поліцейських, зокрема, поліцейський зобов`язаний: 1) неухильно дотримуватися положень Конституції України, законів України та інших нормативно-правових актів, що регламентують діяльність поліції, та Присяги поліцейського; 2) професійно виконувати свої службові обов`язки відповідно до вимог нормативно-правових актів, посадових (функціональних) обов`язків, наказів керівництва.

Поліцейський на всій території України незалежно від посади, яку він займає, місцезнаходження і часу доби в разі звернення до нього будь-якої особи із заявою чи повідомленням про події, що загрожують особистій чи публічній безпеці, або в разі безпосереднього виявлення таких подій зобов`язаний вжити необхідних заходів з метою рятування людей, надання допомоги особам, які її потребують, і повідомити про це найближчий орган поліції.

У разі вчинення протиправних діянь поліцейські несуть кримінальну, адміністративну, цивільно-правову, матеріальну та дисциплінарну відповідальність відповідно до закону.

Підстави та порядок притягнення поліцейських до дисциплінарної відповідальності, а також застосування до поліцейських заохочень визначаються Дисциплінарним статутом Національної поліції України, що затверджується законом (ч.1, 2 статті 19 Закону №580-VIII).

Законом України від 15 березня 2018 року №2337-VІІІ затверджено Дисциплінарний статут Національної поліції України (далі - Дисциплінарний статут, у редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин), який визначає сутність службової дисципліни в Національній поліції України, повноваження поліцейських та їхніх керівників з її додержання, види заохочень і дисциплінарних стягнень, а також порядок їх застосування та оскарження.

Відповідно статті 1 Дисциплінарного статуту службова дисципліна - дотримання поліцейським Конституції і законів України, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, актів Президента України і Кабінету Міністрів України, наказів Національної поліції України, нормативно-правових актів Міністерства внутрішніх справ України, Присяги поліцейського, наказів керівників.

Службова дисципліна ґрунтується на створенні необхідних організаційних та соціально-економічних умов для чесного, неупередженого і гідного виконання обов`язків поліцейського, повазі до честі і гідності поліцейського, вихованні сумлінного ставлення до виконання обов`язків поліцейського шляхом зваженого застосування методів переконання, заохочення та примусу.

Службова дисципліна, крім основних обов`язків поліцейського, визначених статтею 18 Закону України "Про Національну поліцію", зобов`язує поліцейського, у тому числі: бути вірним Присязі поліцейського, мужньо і вправно служити народу України; поважати права, честь і гідність людини, надавати допомогу та запобігати вчиненню правопорушень; безумовно виконувати накази керівників, віддані (видані) в межах наданих їм повноважень та відповідно до закону; вживати заходів до негайного усунення причин та умов, що ускладнюють виконання обов`язків поліцейського, та негайно інформувати про це безпосереднього керівника; утримуватися від дій, що перешкоджають іншим поліцейським виконувати їхні обов`язки, а також які підривають авторитет Національної поліції України; поважати честь і гідність інших поліцейських і працівників поліції, надавати їм допомогу та стримувати їх від вчинення правопорушень.

Статтею 11 Дисциплінарного статуту передбачено, що за порушення службової дисципліни поліцейські незалежно від займаної посади та спеціального звання несуть дисциплінарну відповідальність згідно з цим Статутом

Дисциплінарним проступком визнається протиправна винна дія чи бездіяльність поліцейського, що полягає в порушенні ним службової дисципліни, невиконанні чи неналежному виконанні обов`язків поліцейського або виходить за їх межі, порушенні обмежень та заборон, визначених законодавством для поліцейських, а також у вчиненні дій, що підривають авторитет поліції (стаття 12 Дисциплінарного статуту).

Відповідно до статті 13 Дисциплінарного статуту дисциплінарне стягнення є засобом підтримання службової дисципліни, що застосовується за вчинення дисциплінарного проступку з метою виховання поліцейського, який його вчинив, для безумовного дотримання службової дисципліни, а також з метою запобігання вчиненню нових дисциплінарних проступків.

До поліцейських можуть застосовуватися такі види дисциплінарних стягнень: 1) зауваження; 2) догана; 3) сувора догана; 4) попередження про неповну службову відповідність; 5) пониження у спеціальному званні на один ступінь; 6) звільнення з посади; 7) звільнення із служби в поліції.

Згідно статей 14, 15, 19 Дисциплінарного статуту з метою своєчасного, повного та об`єктивного з`ясування всіх обставин вчинення поліцейським дисциплінарного проступку, встановлення причин і умов його вчинення, вини, ступеня тяжкості дисциплінарного проступку, розміру заподіяної шкоди та для підготовки пропозицій щодо усунення причин вчинення дисциплінарних проступків провадиться службове розслідування.

Підставою для призначення службового розслідування є заяви, скарги та повідомлення громадян, посадових осіб, інших поліцейських, засобів масової інформації (далі - повідомлення), рапорти про вчинення порушення, що має ознаки дисциплінарного проступку, або безпосереднє виявлення ознак такого проступку посадовою особою поліції, за наявності достатніх даних, що вказують на ознаки дисциплінарного проступку.

Проведення службових розслідувань за фактом порушення поліцейським службової дисципліни здійснюють дисциплінарні комісії.

За результатами проведеного службового розслідування дисциплінарна комісія приймає рішення у формі висновку.

У висновку за результатами службового розслідування, у том числі, зазначаються: причини та умови, що призвели до вчинення проступку, вжиті або запропоновані заходи для їх усунення, обставини, що знімають з поліцейського звинувачення; висновок щодо наявності або відсутності у діянні поліцейського дисциплінарного проступку, а також щодо його юридичної кваліфікації з посиланням на положення закону; вид стягнення, що пропонується застосувати до поліцейського у разі наявності в його діянні дисциплінарного проступку.

Під час визначення виду стягнення дисциплінарна комісія враховує характер проступку, обставини, за яких він був вчинений, особу порушника, ступінь його вини, обставини, що пом`якшують або обтяжують відповідальність, попередню поведінку поліцейського, його ставлення до служби.

Порядком проведення службових розслідувань у Національній поліції України, затвердженим наказом Міністерства внутрішніх справ України від 07 листопада 2018 року №893, передбачено, що службове розслідування має встановити: наявність чи відсутність складу дисциплінарного проступку в діянні (дії чи бездіяльності) поліцейського, з приводу якого (якої) було призначено службове розслідування; наявність чи відсутність порушень положень законів України чи інших нормативно-правових актів, організаційно-розпорядчих документів або посадових інструкцій; ступінь вини кожної з осіб, що вчинили дисциплінарний проступок; обставини, що пом`якшують або обтяжують ступінь і характер відповідальності поліцейського чи знімають безпідставні звинувачення з нього; відомості, що характеризують поліцейського, а також дані про наявність або відсутність у нього дисциплінарних стягнень; вид і розмір заподіяної шкоди; причини та умови, що призвели до вчинення дисциплінарного проступку.

Відповідно до пункту 1 Розділу VII Порядку, у разі якщо за результатами розгляду матеріалів службового розслідування (справи) дисциплінарна комісія встановить наявність у діях (бездіяльності) поліцейського дисциплінарного проступку, керівнику, який призначив службове розслідування, вносяться пропозиції щодо накладення на поліцейського дисциплінарного стягнення.

Уповноважений керівник, враховуючи характер проступку, обставини, за яких він був учинений, особу порушника, ступінь його вини, обставини, що пом`якшують або обтяжують відповідальність, попередню поведінку поліцейського, його ставлення до служби, визначає вид дисциплінарного стягнення, що підлягає застосуванню до поліцейського, та видає письмовий наказ про його застосування.

Пунктом 7 статті 19 Дисциплінарного статуту передбачено, що у разі встановлення вини поліцейського за результатами проведеного службового розслідування видається письмовий наказ про застосування до поліцейського одного з видів дисциплінарного стягнення, передбаченого статтею 13 цього Статуту, зміст якого оголошується особовому складу органу поліції.

Дослідивши висновок службового розслідування, проведеного на підставі наказу від 18.05.2022 №556, судом встановлено, що воно проводилось щодо окремих поліцейських Дніпровського УП ГУНП у м.Києві, до яких позивач не входив.

Вказаний висновок не містить жодних обґрунтувань, в чому саме виразився дисциплінарний проступок позивача, які причини та умови до нього призвели, на підставі чого комісією було встановлено факт порушення позивачем своїх функціональних обов`язків чи положень Дисциплінарного статуту Національної поліції України.

У наведеному висновку відсутня будь-яка інформація про відбирання письмових чи усних пояснень у позивача, або встановлення причин чи обставин, які від нього залежали і могли призвести до події, яка стала підставою для проведення відповідного службового розслідування.

Вказаний висновок у своїй резолютивній частині містить виключно констатуючу частину щодо порушення позивачем вимог п.22, 23 функціональних обов`язків, пунктів 6, 7 ч.1 ст.3 Дисциплінарного статуту Національної поліції України, без жодних обґрунтувань, в чому саме такі порушення виявились, яким чином вони мали наслідком вчинення можливих неправомірних дій окремими поліцейськими Дніпровського УП ГУНП у м.Києві, в чому саме виразилась вина позивача та її ступінь.

Так, ст.3 Дисциплінарного статуту Національної поліції України передбачає, що керівник несе відповідальність за дотримання підлеглими службової дисципліни.

Пунктами 6, 7 наведеної статті передбачено, що з метою забезпечення дотримання службової дисципліни керівник зобов`язаний: забезпечити сприятливий стан морально-психологічного клімату в колективі, своєчасно вчиняти дії із запобігання порушенню службової дисципліни підлеглими та виникненню конфліктів між ними; контролювати дотримання підлеглими службової дисципліни, аналізувати її стан та об`єктивно доповідати про це безпосередньому керівникові, проводити профілактичну роботу із зміцнення службової дисципліни та запобігання вчиненню підлеглими правопорушень.

В той же час, зазначена відповідальність не може бути абсолютною та при проведенні службового розслідування необхідно встановити межу такої відповідальності, в чому саме виразилось незабезпечення керівником сприятливого стану морально-психологічного клімату в колективі чи запобігання порушенню службової дисципліни підлеглими, або контролю дотримання підлеглими службової дисципліни.

Будь-яких фактів не проведення відповідної профілактичної роботи із зміцнення службової дисципліни або запобігання вчиненню підлеглими правопорушень вказаним висновком розслідування встановлено не було.

Разом з тим, у своїх нотаріально засвідчених письмових поясненнях співробітники Дніпровського УПП ГУ НП у м.Києві ОСОБА_2 , ОСОБА_28 , ОСОБА_29 підтверджують, що начальник Дніпровського управління поліції Головного управління Національної поліції у м. Києві майор поліції ОСОБА_26 , перший заступник начальника управління полковник поліції ОСОБА_30 , заступник начальника управління начальник кримінальної поліції Дніпровського управління поліції полковник поліції ОСОБА_1 , заступник начальника управління з превентивної діяльності Дніпровського управління поліції підполковник поліції ОСОБА_31 щоденно та двічі на день проводили інструктажі з особовим складом, який було залучено до несення служби, на яких постійно наголошувалось про необхідність додержання дисципліни та законності під час несення служби, сумлінного виконання своїх функціональних обов`язків, в тому числі і 13.05.2022 (а.с.48, 50, 51 т.1).

Аналогічні пояснення також були надані і позивачем (а.с.49 т.1).

У своїй апеляційній скарзі відповідач зазначає, що в процесі проведення службового розслідування дисциплінарною комісією встановлено вину позивача, яка виразилась у неналежному контролі за дотриманням працівниками під час несення служби службової дисципліни, невжитті дієвих заходів, спрямованих на зміцнення службової дисципліни, та запобіганню вчиненню ними правопорушень.

Колегія суддів звертає увагу, що проаналізований судом висновок службового розслідування не містить жодних обґрунтувань щодо встановлення комісією вини позивача та в чому саме вона виразилась.

В силу ч.2 ст.2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони:1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Дослідивши наявні матеріали справи, колегія суддів доходить висновку, що прийнятий на підставі наведеного висновку службового розслідування наказ ГУ НП у м.Києві від 23.05.2022 №356 в частині застосування до ОСОБА_1 дисциплінарного стягнення у вигляді попередження про неповну службову відповідність не може вважатись обґрунтованим, прийнятим з урахуванням всіх обставин, з урахуванням права позивача на участь в його прийнятті, а тому колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про його протиправність та наявність підстав для його скасування.

Стосовно притягнення позивача до дисциплінарної відповідальності наказом № 546 від 07.07.2022, колегія суддів звертає увагу, що в силу ст.15 Дисциплінарного статуту підставою для призначення службового розслідування є заяви, скарги та повідомлення громадян, посадових осіб, інших поліцейських, засобів масової інформації (далі - повідомлення), рапорти про вчинення порушення, що має ознаки дисциплінарного проступку, або безпосереднє виявлення ознак такого проступку посадовою особою поліції, за наявності достатніх даних, що вказують на ознаки дисциплінарного проступку.

Аналогічна положення містяться в абз.2 п.1 р.ІІ Порядку проведення службових розслідувань у Національній поліції України, затвердженим наказом Міністерства внутрішніх справ України від 07 листопада 2018 року №893, відповідно до якого підставами для призначення службового розслідування є заяви, скарги та повідомлення громадян, посадових осіб, інших поліцейських, засобів масової інформації, рапорти про вчинення порушення, що має ознаки дисциплінарного проступку, або безпосереднє виявлення ознак такого проступку посадовою особою поліції за наявності достатніх даних, що вказують на ознаки дисциплінарного проступку.

В той же час, результати інспектування оперативно-службової діяльності не є визначеною вказаними нормативно-правовими актами підставою для призначення та проведення службового розслідування і, як наслідок, не можуть бути підставою для притягнення до дисциплінарної відповідальності.

В той же час, при вирішенні питання щодо ступеня вини особи, яка притягається до дисциплінарної відповідальності, та визначення виду дисциплінарного стягнення, уповноважений керівник має врахувати характер проступку, обставини, за яких він був учинений, особу порушника, ступінь його вини, обставини, що пом`якшують або обтяжують відповідальність, попередню поведінку поліцейського, його ставлення до служби.

Разом з тим, приймаючи наказ від 07.07.2022 №546 в частині застосування до позивача дисциплінарного стягнення у виді звільнення з посади (одного з найсуворіших дисциплінарних стягнень), відповідачем було враховано, що ОСОБА_1 був притягнутий до дисциплінарної відповідальності наказом ГУ НП у м.Києві від 23.05.2022 №356 у формі попередження про неповну службову відповідність.

При цьому, судом вище було встановлено безпідставність та протиправність притягнення позивача до дисциплінарної відповідальності наказом ГУ НП у м.Києві від 23.05.2022 №356 у формі попередження про неповну службову відповідність, а тому неможна вважати, що врахування вказаного стягнення при вирішенні питання про притягнення позивача до адміністративної відповідальності наказом від 07.07.2022 №546 є обґрунтованим, внаслідок чого таке врахування призвело до накладення на позивача такого суворого дисциплінарного стягнення, як звільнення з посади, що, на переконання суду, є надто суворим, з урахуванням попередньої поведінки позивача та застосованих до нього стягнень.

За таких обставин, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що наказ ГУ НП у м.Києві від 07.07.2022 №546 в частині застосування до позивача дисциплінарного стягнення у виді звільнення з посади заступника начальника управління - начальника кримінальної поліції Дніпровського управління поліції є протиправним та підлягає скасуванню, як і прийнятий на його виконання наказ Головного управління Національної поліції у місті Києві №1150 о/с від 21.07.2022 про призначення ОСОБА_1 начальником сектора розкриття злочинів у сфері незаконного обігу зброї, вибухівки та пов`язаних із пожежами, відділу кримінальної поліції Голосіївського управління поліції та звільнення його з посади заступника начальника управління- начальника кримінальної поліції Дніпровського управління поліції.

Частинами 1, 2 ст.235 КЗпП України передбачено, що у разі звільнення без законної підстави або незаконного переведення на іншу роботу, у тому числі у зв`язку з повідомленням про порушення вимог Закону України "Про запобігання корупції" іншою особою, працівник повинен бути поновлений на попередній роботі органом, який розглядає трудовий спір.

При винесенні рішення про поновлення на роботі орган, який розглядає трудовий спір, одночасно приймає рішення про виплату працівникові середнього заробітку за час вимушеного прогулу або різниці в заробітку за час виконання нижчеоплачуваної роботи, але не більш як за один рік. Якщо заява про поновлення на роботі розглядається більше одного року, не з вини працівника, орган, який розглядає трудовий спір, виносить рішення про виплату середнього заробітку за весь час вимушеного прогулу.

Таким чином, суд першої інстанції дійшов вірного висновку про наявність підстав для поновлення ОСОБА_1 на посаді заступника начальника управління - начальника кримінальної поліції Дніпровського управління поліції ГУНП у м. Києві та зобов`язання відповідача нарахувати і виплатити на його користь різницю грошового забезпечення за час виконання нижчеоплачуваної роботи за відповідний період.

Щодо заперечень відповідача на ухвалу Окружного адміністративного суду від 27.09.2022 внаслідок порушення судом першої інстанції норм процесуального права в частині прийняття заяв ОСОБА_1 про збільшення позовних вимог, колегія суддів звертає увагу на наступне.

Так, відповідно до ч.1 ст.47 КАС України крім прав та обов`язків, визначених у статті 44 цього Кодексу, позивач має право на будь-якій стадії судового процесу відмовитися від позову. Позивач має право змінити предмет або підстави позову, збільшити або зменшити розмір позовних вимог шляхом подання письмової заяви до закінчення підготовчого засідання або не пізніше ніж за п`ять днів до першого судового засідання, якщо справа розглядається в порядку спрощеного позовного провадження.

Частиною 8 наведеної статті передбачено, що у разі подання будь-якої заяви, визначеної частиною першою або третьою цієї статті, до суду подаються докази направлення копії такої заяви та доданих до неї документів іншим учасникам справи. У разі неподання таких доказів суд не приймає до розгляду та повертає заявнику відповідну заяву, про що зазначає у судовому рішенні.

З матеріалів справи вбачається, що разом із заявами про збільшення позовних вимог від 14.07.2022 (а.с.57-64 т.1) та від 26.07.2022 (а.с.161-163 т.1) позивачем не подавались докази направлення їх копій та доданих до них документів відповідачу, що є визначеною ч.8 ст.47 КАС України підставою для повернення вказаних заяв позивачу, оскільки відповідні докази були подані до суду першої інстанції лише 27.09.2022 (а.с.320-321 т.1).

Суд враховує відсутність на заяві від 27.09.2022 про долучення підтвердження направлення заяв про збільшення позовних вимог на електронну адресу відповідача відмітки про долучення її до матеріалів справи або реєстраційного штампу, однак, в даному випадку, недотримання вимог інструкції з діловодства окремими співробітниками суду першої інстанції не може мати наслідком неврахування наданих документів та бути підставою для скасування судового рішення.

В той же час, повноваження суду апеляційної інстанції за результатами перегляду судового рішення в апеляційному порядку чітко регламентовані відповідними положеннями КАС України.

В силу ч.1 ст.315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право:

1) залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін;

2) скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити нове судове рішення у відповідній частині або змінити судове рішення;

3) скасувати судове рішення повністю або частково і у відповідній частині закрити провадження у справі повністю або частково або залишити позовну заяву без розгляду повністю або частково;

4) визнати нечинним судове рішення суду першої інстанції повністю або частково у визначених цим Кодексом випадках і закрити провадження у справі у відповідній частині;

5) скасувати судове рішення і направити справу для розгляду до іншого суду першої інстанції за встановленою підсудністю;

6) у визначених цим Кодексом випадках скасувати свою постанову (повністю або частково) і прийняти одне з рішень, зазначених у пунктах 1-5 частини першої цієї статті.

Відповідно до абз.2 ч.2 ст.317 КАС України порушення норм процесуального права може бути підставою для скасування або зміни рішення, якщо це порушення призвело до неправильного вирішення справи.

Частиною 3 наведеної статті передбачено, що порушення норм процесуального права є обов`язковою підставою для скасування судового рішення та ухвалення нового рішення суду, якщо:

1) справу розглянуто неповноважним складом суду;

2) в ухваленні судового рішення брав участь суддя, якому було заявлено відвід, і підстави його відводу визнано судом апеляційної інстанції обґрунтованими, якщо апеляційну скаргу обґрунтовано такою підставою;

3) справу розглянуто адміністративним судом за відсутності будь-якого учасника справи, не повідомленого належним чином про дату, час і місце судового засідання, якщо такий учасник справи обґрунтовує свою апеляційну скаргу такою підставою;

4) суд прийняв рішення про права, свободи, інтереси та (або) обов`язки осіб, які не були залучені до участі у справі;

5) судове рішення не підписано будь-ким із суддів або підписано не тими суддями, які зазначені у судовому рішенні;

6) судове рішення ухвалено суддями, які не входили до складу колегії, що розглядала справу;

7) суд розглянув за правилами спрощеного позовного провадження справу, яка підлягала розгляду за правилами загального позовного провадження.

З аналізу наведених норм процесуального законодавства вбачається, що недотримання судом першої інстанції вимог ч.8 ст.47 КАС України в частині не повернення позивачу його заяв від 14.07.2022 та від 26.07.2022 про збільшення позовних вимог є порушенням норм процесуального права, однак вказане порушення не призвело до неправильного вирішення справи по суті та воно не є підставою для скасування судового рішення, визначеною у ст.317 КАС України.

Вимоги апелянта в частині залишення без розгляду заяв позивача про збільшення позовних вимог від 14.07.2022 та від 27.07.2022 не ґрунтуються на нормах процесуального закону, оскільки підстави для скасування рішення повністю або частково з закриттям провадження у справі або залишенням позовної заяви без розгляду у відповідній частині визначені у ст.319 КАС України, якою передбачено повноваження суду апеляційної інстанції залишити без розгляду позовні вимоги виключно у випадках, встановлених ст.240 КАС України, якою не передбачено залишення без розгляду позовних вимог у разі порушення судом першої інстанції вимог ч.8 ст.47 КАС України.

Жодних підстав, наведених у ст.240 КАС України, для залишення частини позовних вимог без розгляду, відповідачем не наведено.

З огляду на викладені обставини, з урахуванням наведених норм права, беручи до уваги встановлені колегією суддів обставини недотримання відповідачем принципів обґрунтованості, добросовісності та розсудливості при прийнятті спірних наказів, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції щодо обґрунтованості позовних вимог та наявності підстав для їх задоволення.

Інші доводи скаржника, викладені в апеляційній скарзі, висновків суду першої інстанції не спростовують. При цьому, колегія суддів звертає увагу на ті обставини, що відповідно до правил п.41 «Висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень» обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.

Згідно з п.29 Рішення Європейського Суду з прав людини від 09 грудня 1994 року у справі «Ruiz Torija v. Spain» пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав і основоположних свобод не можна розуміти як такий, що вимагає пояснень детальної відповіді на кожний аргумент сторін.

На підставі вищенаведеного, приймаючи до уваги, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, рішення суду ґрунтується на засадах верховенства права, є законним і обґрунтованим, висновки суду першої інстанції доводами апелянта не спростовані, колегія суддів доходить висновку про відсутність підстав для його зміни або скасування.

Керуючись ст.243, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 329 КАС України, колегія суддів

П О С Т А Н О В И Л А

Апеляційну скаргу Головного управління Національної поліції у м.Києві - залишити без задоволення.

Рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 17 жовтня 2022 року - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена протягом тридцяти днів, з урахуванням положень ст.329 Кодексу адміністративного судочинства України, шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Повний текст постанови виготовлено 13 вересня 2023 року.

Головуючий суддя Н.В.Безименна

Судді В.О.Аліменко

А.Ю.Кучма