Справа № 500/178/23
Суддя: Глушко Ігор Володимирович
Дата ухвалення: 2023-09-12 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 вересня 2023 рокуЛьвівСправа № 500/178/23 пров. № А/857/9864/23

Восьмий апеляційний адміністративний суд в складі:

головуючого судді: Глушка І.В.,

суддів: Довгої О.І., Запотічного І.І.,

розглянувши у порядку письмового провадження в м.Львові апеляційну скаргу представника громадянина ОСОБА_1 адвоката Наїдка Любомира Володимировича на рішення Тернопільського окружного адміністративного суду від 03 травня 2023 року, ухвалене суддею Мартиць О.І. у м. Тернополі о 13:06, повний текст якого складений 08 травня 2023 року, у справі № 500/178/23 за адміністративним позовом громадянина Ізраїлю ОСОБА_2 до Управління Державної міграційної служби України в Тернопільській області, з участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача Департаменту захисту національної державності Служби безпеки України, про визнання протиправним та скасування рішення,-

ВСТАНОВИВ:

16 січня 2023 року позивач - громадянин Ізраїлю ОСОБА_3 звернувся до суду з позовом до відповідача - Державної міграційної служби України в Тернопільській області, у якому просив визнати протиправним та скасувати рішення №1533 від 21.12.2022 про скасування посвідки на тимчасове проживання.

Позовні вимоги обґрунтовує тим, що оскаржуваним рішенням відповідач позбавив його права на тимчасове проживання в Україні, змушує виїхати з України та фактично унеможливлює здобуття ним третього освітнього рівня вищої освіти. Крім того, покликається на те, що відповідачем оскаржуване рішення прийняте з порушенням вимог статті 2 КАС України, без врахування всіх обставин, що мають значення для його прийняття, відповідач не запросив позивача для надання особистих пояснень, чим порушив його право на захист своїх прав та законних інтересів,

Ухвалою Тернопільського окружного адміністративного суду від 20 березня 2023 року, постановленою без виходу до нарадчої кімнати, до участі у справі залучено Департамент захисту національної державності Служби безпеки України в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача.

Рішенням Тернопільського окружного адміністративного суду від 03 травня 2023 року в задоволенні адміністративного позову відмовлено.

Не погоджуючись з вищевказаним рішенням суду, представник позивача - адвокат Наїдко Любомир Володимирович оскаржив його в апеляційному порядку. Вважає, що оскаржуване рішення ухвалене з неповним з`ясуванням обставин, що мають значення для справи, з порушенням норм матеріального та процесуального права та підлягає скасуванню з підстав, наведених у апеляційній скарзі. Просить скасувати оскаржуване рішення та ухвалити нове, яким позовні вимоги задовольнити.

Переглянувши справу за наявними у ній доказами, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, відзивів на неї, пояснень скаржника, суд апеляційної інстанції приходить до висновку, що в задоволенні апеляційної скарги слід відмовити.

Так, судом першої інстанції достовірно встановлено, матеріалами справи підтверджено, що громадянин Держави Ізраїль ОСОБА_3 10.09.2018 прибув в Україну через КПП "Дніпро" з метою навчання.

16.10.2018 згідно клопотання приймаючої сторони та заяви громадянина Держави Ізраїль ОСОБА_3 оформлено ГУ ДМС у Дніпропетровській області посвідку на тимчасове проживання № НОМЕР_1 строком дії до 30.06.2022 взамін попередньої серії ТР1164146.

30.07.2020 ОСОБА_4 зараховано до аспірантури Тернопільського національного педагогічного університету імені Володимира Гнатюка та укладено договір № пн-0067 про надання освітніх послуг (навчання, підготовка, перепідготовка, підвищення кваліфікації чи надання додаткових освітніх послуг) іноземним громадянам.

Згідно листа Тернопільського національного педагогічного університету імені Володимира Гнатюка від 27.05.2022 №384-40/13 до відповідача з проханням обміняти посвідку на тимчасове проживання в Україні строком дії до 30.07.2024 громадянину Держави Ізраїль ОСОБА_4 , який є студентом аспірантури, заяви-анкети ОСОБА_4 №105124918 від 30.05.2022, позивачу 04.06.2022 УДМС у Тернопільській області видано посвідку на тимчасове проживання № НОМЕР_2 строком дії до 30.07.2024.

В подальшому 19.12.2022 до УДМС України в Тернопільській області надійшов лист Департаменту захисту національної державності Служби безпеки України від 12.12.2022 за №5/1/1-13995 про скасування зазначеної посвідки на тимчасове проживання № НОМЕР_2 , виданої громадянину Держави Ізраїль ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з посиланням на те, що у ході здійснення контррозвідувальних заходів у рамках контррозвідувальної справи №68, заведеної відповідно до ст.6 Закону України "Про контррозвідувальну діяльність", у поле зору Департаменту захисту національної державності Служби безпеки України як особа, яка становить загрозу національній безпеці України, потрапив громадянин Ізраїлю ОСОБА_6 ( ОСОБА_7 ), ІНФОРМАЦІЯ_1 (в червні 2022 документований УДМС України в Тернопільській області посвідкою на тимчасове проживання в Україні № НОМЕР_2 ).

21.12.2022 відповідачем прийнято Висновок щодо обґрунтованості скасування посвідки на тимчасове проживання громадянину Держави Ізраїль ОСОБА_5 , яким вирішено скасувати посвідку на тимчасове проживання № НОМЕР_2 , видану позивачу.

21.12.2022 УДМС у Тернопільській області винесено рішення №1533 про скасування посвідки на тимчасове проживання № НОМЕР_2 , видану громадянину Ізраїлю ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на підставі підпункту 4 пункту 63 Порядку №322.

Позивач, вважаючи рішення УДМС у Тернопільській області №1533 від 21.12.2022 про скасування посвідки на тимчасове проживання протиправним, звернувся до суду з вимогами про його скасування.

Надаючи юридичну оцінку спірним правовідносинам, що виникли між сторонами у справі, в межах доводів та вимог апеляційної скарги, враховуючи межі перегляду, передбачені ст. 308 КАС України, суд апеляційної інстанції вважає, що суд першої інстанції вірно застосував норми матеріального та процесуального права, з огляду на таке.

Враховуючи вимоги частини 2 статті 19 Конституції України та частини 2 статті 2 КАС України, законодавцем визначено критерії для оцінювання рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень, які одночасно є принципами адміністративної процедури, що вироблені у практиці європейських країн.

Наведена норма означає, що суб`єкт владних повноважень зобов`язаний діяти лише на виконання закону, за умов і обставин, визначених ним, вчиняти дії, не виходячи за межі прав та обов`язків, дотримуватися встановленої законом процедури, обирати лише встановлені законодавством України способи правомірної поведінки під час реалізації своїх владних повноважень

Правовідносини, що виникли між сторонами, врегульовано нормами Конституції України, Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства», Порядку оформлення, видачі, обміну, скасування, пересилання, вилучення, повернення державі, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 25.04.2018 №322.

Статтею 26 Конституції України визначено, що іноземці та особи без громадянства, що перебувають в Україні на законних підставах, користуються тими самими правами і свободами, а також несуть такі самі обов`язки, як і громадяни України, - за винятками, встановленими Конституцією, законами чи міжнародними договорами України.

Відповідно до частини 1 статті 33 Конституції України, кожному хто на законних підставах перебуває на території України, гарантуються свобода пересування, вільний вибір місця проживання, право вільно залишати територію України, за винятком обмежень, які встановлюються законом.

Згідно з частиною 2 статті 92 Конституції України, виключно законами України визначаються, зокрема, громадянство, правосуб`єктність громадян, статус іноземців та осіб без громадянства.

Правовий статус іноземців та осіб без громадянства, які перебувають в Україні, та порядок їх в`їзду в Україну та виїзду з України визначає та встановлює Закон України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства» від 22.09.2011 №3773-VI ( далі - Закон №3773-VI).

Пунктом 7 частини 1 статті 1 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства» надано визначення поняття іноземця та особи без громадянства, які тимчасово проживають в Україні, як іноземця та особи без громадянства, які отримали посвідку на тимчасове проживання, якщо інше не встановлено законом. В свою чергу, посвідка на тимчасове проживання - це документ, що посвідчує особу іноземця або особу без громадянства та підтверджує законні підстави для тимчасового проживання в Україні (пункт 18 частини 1 статті 1 цього Закону).

Частинами 1-3 статті 3 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства» встановлено, що іноземці та особи без громадянства, які перебувають в Україні на законних підставах, користуються тими самими правами і свободами, а також несуть такі самі обов`язки, як і громадяни України, за винятками, встановленими Конституцією, законами чи міжнародними договорами України. Іноземці та особи без громадянства, які перебувають під юрисдикцією України, незалежно від законності їх перебування, мають право на визнання їх правосуб`єктності та основних прав і свобод людини. Іноземці та особи без громадянства зобов`язані неухильно додержуватися Конституції та законів України, інших нормативно-правових актів, не посягати на права і свободи, честь і гідність інших людей, інтереси суспільства та держави.

Так, Постановою Кабінету Міністрів України від 25.04.2018 №322 затверджено Порядок оформлення, видачі, обміну, скасування, пересилання, вилучення, повернення державі, визнання недійсною та знищення посвідки на тимчасове проживання (далі Порядок №322), відповідно до пункту 1 якого посвідка на тимчасове проживання є документом, що посвідчує особу іноземця або особу без громадянства та підтверджує законні підстави для тимчасового проживання в Україні.

Посвідка на тимчасове проживання (далі - посвідка) є документом, що посвідчує особу іноземця або особу без громадянства та підтверджує законні підстави для тимчасового проживання в Україні (пункт 1 Порядку №322).

У пункті 63 Порядку №322 передбачено, що посвідка скасовується територіальним органом/територіальним підрозділом ДМС, який її видав, у разі:

1) отримання даних з баз даних Реєстру, відповідних автоматизованих інформаційних і довідкових систем, реєстрів та баз інших державних органів або інформації від Національної поліції, СБУ, іншого державного органу, який у межах наданих йому повноважень забезпечує дотримання вимог законодавства про правовий статус іноземців та осіб без громадянства, інформації про те, що посвідку видано на підставі неправдивих відомостей, підроблених чи недійсних документів;

2) отримання вмотивованого клопотання приймаючої сторони про скасування посвідки (у тому числі в разі звільнення іноземця або особи без громадянства із займаної посади) або припинення діяльності приймаючої сторони - юридичної особи;

3) коли іноземця або особу без громадянства засуджено в Україні до позбавлення волі;

4) коли дії іноземця або особи без громадянства загрожують національній безпеці, громадському порядку, здоров`ю, захисту прав і законних інтересів громадян України та інших осіб, що проживають в Україні;

5) коли уповноваженим державним органом прийнято рішення про примусове повернення іноземця або особи без громадянства чи їх примусове видворення за межі України або про заборону подальшого в`їзду в Україну;

6) отримання особою паспорта громадянина України (тимчасового посвідчення громадянина України), посвідки на постійне проживання, посвідчення біженця, посвідчення особи, якій надано додатковий захист;

6-1) якщо з`ясується, що в іноземця або особи без громадянства припинилися підстави для перебування на території України, або якщо після оформлення посвідки з`ясується, що юридичний факт підтверджений/засвідчений відповідним документом, зазначеним у частинах четвертій - сімнадцятій статті 5 Закону України Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства, який подавався іноземцем або особою без громадянства для оформлення посвідки, визнано недійсним, скасованим, нікчемним або таким, що не відбувся;

6-2) отримання від іноземця або особи без громадянства заяви про скасування виданої посвідки;

7) в інших випадках, передбачених законом.

Рішення про скасування посвідки приймається керівником територіального органу/територіального підрозділу ДМС чи його заступником протягом п`яти робочих днів з дня надходження відомостей, які є підставою для її скасування (пункт 64 Порядку № 322).

Відповідно до пункту 77 Порядку №322, рішення про відмову в оформленні, обміні та видачі посвідки, про її скасування може бути оскаржено іноземцем або особою без громадянства в адміністративному порядку або до суду в установленому порядку.

За визначенням статті 1 Закону України "Про національну безпеку України" №2469-VIII від 21.06.2018 (далі - Закон №2469-VIII):

загрози національній безпеці України - явища, тенденції і чинники, що унеможливлюють чи ускладнюють або можуть унеможливити чи ускладнити реалізацію національних інтересів та збереження національних цінностей України;

національна безпека України - захищеність державного суверенітету, територіальної цілісності, демократичного конституційного ладу та інших національних інтересів України від реальних та потенційних загроз;

національні інтереси України - життєво важливі інтереси людини, суспільства і держави, реалізація яких забезпечує державний суверенітет України, її прогресивний демократичний розвиток, а також безпечні умови життєдіяльності і добробут її громадян;

сектор безпеки і оборони - система органів державної влади, Збройних Сил України, інших утворених відповідно до законів України військових формувань, правоохоронних та розвідувальних органів, державних органів спеціального призначення з правоохоронними функціями, сил цивільного захисту, оборонно-промислового комплексу України, діяльність яких перебуває під демократичним цивільним контролем і відповідно до Конституції та законів України за функціональним призначенням спрямована на захист національних інтересів України від загроз, а також громадяни та громадські об`єднання, які добровільно беруть участь у забезпеченні національної безпеки України.

Згідно з ч. 1 ст. 19 Закону № 2469-VIII Служба безпеки України є державним органом спеціального призначення з правоохоронними функціями, що забезпечує державну безпеку, здійснюючи з неухильним дотриманням прав і свобод людини і громадянина: 1) протидію розвідувально-підривній діяльності проти України; 2) боротьбу з тероризмом; 3) контррозвідувальний захист державного суверенітету, конституційного ладу і територіальної цілісності, оборонного і науково-технічного потенціалу, кібербезпеки, інформаційної безпеки держави, об`єктів критичної інфраструктури; 4) охорону державної таємниці.

Законом України "Про службу безпеки України" від 25 березня 1992 року визначені зокрема повноваження Служби безпеки України.

Відповідно до частин першої та другої статті 2 Закону України "Про службу безпеки України" на Службу безпеки України покладається у межах визначеної законодавством компетенції захист державного суверенітету, конституційного ладу, територіальної цілісності, науково-технічного і оборонного потенціалу України, законних інтересів держави та прав громадян від розвідувально-підривної діяльності іноземних спеціальних служб, посягань з боку окремих організацій, груп та осіб, а також забезпечення охорони державної таємниці.

До завдань Служби безпеки України також входить попередження, виявлення, припинення та розкриття злочинів проти миру і безпеки людства, тероризму, корупції та організованої злочинної діяльності у сфері управління і економіки та інших протиправних дій, які безпосередньо створюють загрозу життєво важливим інтересам України.

Відповідно до п. 13 ч. 1 ст. 24 Закону України "Про Службу безпеки України" Служба безпеки України відповідно до своїх основних завдань зобов`язана брати участь у розробці заходів і вирішенні питань, що стосуються в`їзду в Україну та виїзду за кордон, перебування на її території іноземців та осіб без громадянства, прикордонного режиму і митних правил, приймати рішення про заборону в`їзду в Україну іноземцю або особі без громадянства, про скорочення строку тимчасового перебування іноземця та особи без громадянства на території України, про примусове повернення іноземця або особи без громадянства в країну походження або третю країну.

Відповідно до ч. 1 ст. 5 Закону України "Про контррозвідувальну діяльність" від 26 грудня 2002 року №374-IV спеціально уповноваженим органом державної влади у сфері контррозвідувальної діяльності є Служба безпеки України.

Згідно з ч. 1 ст. 2 Закону України "Про контррозвідувальну діяльність" метою контррозвідувальної діяльності є попередження, своєчасне виявлення і запобігання зовнішнім та внутрішнім загрозам безпеці України, припинення розвідувальних, терористичних та інших протиправних посягань спеціальних служб іноземних держав, а також організацій, окремих груп та осіб на державну безпеку України, усунення умов, що їм сприяють, та причин їх виникнення.

Служба безпеки України відповідно до встановлених ст. 24 Закону України "Про Службу безпеки України" повноважень зобов`язана: здійснювати відповідно до законодавства профілактику правопорушень у сфері державної безпеки; брати участь у розробці заходів і вирішенні питань, що стосуються в`їзду в Україну та виїзду за кордон, перебування на її території іноземців та осіб без громадянства, прикордонного режиму і митних правил, приймати рішення про заборону в`їзду в Україну іноземцю або особі без громадянства, про скорочення строку тимчасового перебування іноземця та особи без громадянства на території України, про примусове повернення іноземця або особи без громадянства в країну походження або третю країну.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 25 Закону України "Про Службу безпеки України", її органам і співробітникам для виконання покладених на них обов`язків надається право: подавати органам державної влади, органам місцевого самоврядування, підприємствам, установам, організаціям усіх форм власності обов`язкові для розгляду пропозиції з питань національної безпеки, у тому числі із забезпечення охорони державної таємниці.

Суд апеляційної інстанції, здійснивши перевірку оскаржуваного рішення суб`єкта владних повноважень щодо відповідності визначеним ч. 2 ст. 2 КАС України критеріям, вважає за необхідне зазначити наступне.

Відповідно до ст. 72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

Згідно з ч.1 ст.77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Відповідно до ч.2 ст.77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності (ч.3 ст. 90 КАС України).

Так, зі змісту рішення Управління ДМС України в Тернопільській області №1533 від 21.12.2022 слідує, що таке прийнято на підставі підпункту 4 пункту 63 Порядку №322.

Згідно із пп. 4 п. 63 Порядку №322 посвідка скасовується територіальним органом/територіальним підрозділом ДМС, який її видав, зокрема, у разі коли дії іноземця або особи без громадянства загрожують національній безпеці, громадському порядку, здоров`ю, захисту прав і законних інтересів громадян України та інших осіб, що проживають в Україні.

Відповідно до пп. 64 Порядку, рішення про скасування посвідки приймається керівником територіального органу/територіального підрозділу ДМС чи його заступником протягом п`яти робочих днів з дня надходження відомостей, які є підставою для її скасування.

Так, підставою для прийняття відповідачем оскаржуваного рішення стало отримання листа Департаменту захисту національної державності Служби безпеки України від 12.12.2022 за №5/1/1-13995 щодо скасування посвідки на тимчасове проживання листа №800285324 громадянину Ізраїлю ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у якому зазначено, що в ході здійснення контррозвідувальних заходів у рамках контррозвідувальної справи №68, заведеної відповідно до статті 6 Закону України "Про контррозвідувальну діяльність", у поле зору Департаменту захисту національної державності Служби безпеки України як особа, яка становить загрозу національній безпеці України, потрапив громадянин Держави Ізраїль ОСОБА_6 ( ОСОБА_9 ), ІНФОРМАЦІЯ_1 (в червні 2022 документований УДМС України в Тернопільській області посвідкою на тимчасове проживання в Україні № НОМЕР_2 ). За наявними даними, ОСОБА_6 причетний до організації незаконної легалізації в Україні іноземців, які прибули на територію нашої держави каналом міжнародного студентського обміну з метою навчання у закладах вищої освіти (далі - ЗВО), надає через свої невстановлені зв`язки іноземним студентам, відрахованим із закладів вищої освіти, сприяння у незаконному перетині державного кордону поза встановленими пунктами пропуску з України до країн Західної Європи. Разом з тим, ОСОБА_6 після повномасштабного вторгнення рф на територію України розпочав співпрацю з ЗВО країни - агресора та окупованої АР Крим з приводу влаштування на навчання в них іноземних громадян. Окрім того, ОСОБА_6 серед своїх земляків розповсюджує інформацію щодо необхідності переведення іноземних студентів з українських ЗВО до вищих навчальних закладів країни-агресора, у зв`язку з небезпекою перебування на території нашої держави. Зазначеними діями він завдає шкоду національній безпеці України в освітній сфері. Також, на даний час ОСОБА_6 контактує із невстановленими громадянами рф, в спілкуванні з якими підтримує проведення країною агресором війни проти України.

Саме тому, із урахуванням отриманої СБУ у встановленому законодавством порядку інформації щодо проведення ОСОБА_6 діяльності, яка суперечить інтересам забезпечення національної безпеки України, керуючись вимогами Закону України "Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства", Закону України "Про національну безпеку України", Закону України "Про Службу безпеки України", Указу Президента України №392/2020 від 14.09.2020 "Про рішення Ради національної безпеки і оборони України від 14.09.2020 "Про Стратегію національної безпеки України", Порядку №322, Службою безпеки України як державним органом спеціального призначення з правоохоронними функціями, який забезпечує державну безпеку України, прийнято рішення про надсилання до УДМС України в Тернопільській області листа від 12.12.2022 за №5/1/1-13995 щодо скасування на підставі вимог підпункту 4 пункту 63 Порядку №322 посвідки на тимчасове проживання №800285324 громадянину Ізраїлю ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Апеляційний суд враховує, що інформація щодо позивача отримана Департаментом захисту національної державності Служби безпеки України в межах її компетенції, визначеної Законом України «Про Службу безпеки України» та в ході контррозвідувальної діяльності, про що правильно зазначив суд першої інстанції.

ГУ ДМС України в Тернопільській області не наділено повноваженнями щодо роз`яснення або тлумачення висновків чи тверджень Служби безпеки України, а також не наділено повноваженнями вчиняти будь-які дії, що входять до компетенції правоохоронних та розвідувальних органів, державних органів спеціального призначення з правоохоронними функціями тощо.

Таким чином, судом апеляційної інстанції встановлено, що ГУ ДМС України в Тернопільській області в умовах дії на території України воєнного стану, отримавши від Департаменту захисту національної державності Служби безпеки України лист, в якому вказано на наявність передбачених пп.4 п.63 Постанови КМУ від 25.04.2018 №322 підстав для скасування посвідки на тимчасове проживання, правомірно прийняв оскаржуване рішення №1533 від 21.12.2022.

Судом слушно також вказано на те, що рішення ГУ ДМС України в Тернопільській області №1533 від 21.12.2022 є належно обґрунтованим, таким, що прийнято у межах повноважень, у спосіб та у порядку, що визначені чинним законодавством, а тому позовні вимоги про визнання його протиправним та скасування задоволенню не підлягають.

Слід зазначити, що відповідно до ч. 1 ст. 308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами і перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Оцінюючи доводи апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції зазначає, що такі були перевірені та проаналізовані судом першої інстанції та їм була надана належна правова оцінка. Доводами апеляційної скарги не спростовуються висновки, викладені судом першої інстанції в оскаржуваному рішенні.

Відповідно до частини першої статті 242 Кодексу адміністративного судочинства України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Суд першої інстанції повністю виконав вказані вимоги процесуального закону, оскільки до спірних правовідносин вірно застосував норми матеріального та процесуального права, що призвело до ухвалення законного рішення, яке скасуванню не підлягає.

Судові витрати розподілу не підлягають з огляду результат вирішення апеляційної скарги, характер спірних правовідносин та виходячи з вимог ст. 139 КАС України.

Відповідно до пункту 1 частини 1 статті 311 Кодексу адміністративного судочинства України апеляційну скаргу розглянуто судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження).

Керуючись статтями 242, 308, 309, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 328 Кодексу адміністративного судочинства України , суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу представника громадянина ОСОБА_1 адвоката Наїдка Любомира Володимировича залишити без задоволення, а рішення Тернопільського окружного адміністративного суду від 03 травня 2023 року у справі № 500/178/23 - без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та оскарженню не підлягає, крім випадків, передбачених п.2 ч.5 ст.328 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий суддя І. В. Глушко
судді О. І. Довга
І. І. Запотічний