Справа № 520/17207/23
Суддя: Полях Н.А.
Дата ухвалення: 2023-09-12 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Харківський окружний адміністративний суд
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Харків

12 вересня 2023 р. № 520/17207/23

Харківський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Полях Н.А., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи адміністративну справу за позовною Державного підприємства "Підприємство Державної кримінально-виконавчої служби України (№43)" (вулиця Таджицька, 17, місто Харків, 61089, ) до Головного управління ДПС у Харківській області (вулиця Пушкінська, 46, місто Харків, 61057, ) про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення,-

В С Т А Н О В И В:

До Харківського окружного адміністративного суду звернувся представник позивача з адміністративним позовом, в якому просить суд:

- визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення рішення ГУ ДПС у Харківській області від 03.04.2023 № 00/6827/0416 про зобов`язання сплатити штраф з ПДВ у розмірі 120127,70 грн.

В обґрунтування позову зазначив, що під час проведення перевірки відповідач не встановив умисел у податковому правопорушенні, неправильно кваліфікував дії позивача та незаконно зобов`язав сплатити штраф. Наголосив на тому, що штрафні санкції з ПДВ, нараховані та застосовані контролюючим органом відповідно до протиправного податкового повідомлення-рішення ГУ ДПС у Харківській області від 03.04.2023 № 00/6827/0416 року, за межами 1095 днів. На підставі викладеного просив задовольнити адміністративний позов в повному обсязі.

Ухвалою Харківського окружного адміністративного суду було прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито спрощене провадження в адміністративній справі.

Сторони були належним чином повідомлені про відкриття провадження у справі.

Представник відповідача у відзиві на позовну заяву зазначив, що згідно з п. 87.9 ст. 87 Податкового кодексу України, у разі наявності у платника податків податкового боргу контролюючі органи зобов`язані зарахувати кошти, що сплачує такий платник податків, в рахунок погашення податкового боргу згідно з черговістю його виникнення незалежно від напряму сплати, визначеного платником податків. У такому ж порядку відбувається зарахування коштів, що надійдуть у рахунок погашення податкового боргу платника податків відповідно до статті 95 цього Кодексу або за рішенням суду у випадках, передбачених законом. Спрямування коштів платником податків на погашення грошового зобов`язання перед погашенням податкового боргу забороняється, крім випадків спрямування цих коштів на виплату заробітної плати та єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування. Діяння вважаються вчиненими умисно, якщо існують доведені контролюючим органом обставини, які свідчать, що платник податків удавано, цілеспрямовано створив умови, які не можуть мати іншої мети, крім як невиконання або неналежне виконання вимог, установлених цим Кодексом та іншим законодавством, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи. Позивач не вжив достатніх заходів щодо дотримання правил та норм, визначених у положеннях чинного законодавства, діяв недобросовісно, затримуючи сплати узгоджених податкових зобов`язань на досить великий строк при обізнаності платника податків із наявністю обов`язку щодо своєчасної сплати податкового зобов`язання. А в разі затримки сплати вказаних зобов`язань нарахування штафу за вказане правопорушення. На підставі викладеного просив відмовити у задоволенні адміністративного позову в повному обсязі.

У відповіді на відзив представник позивача наголосив на тому, що твердження ГУ ДПС у Харківській області, які викладені у листі від 03.04.2023 № 15856/6/20-40-04-16-10 щодо підстав прийняття спірного податкового повідомлення - рішення є незрозумілими, помилковими та такими, що не відповідають дійсності, оскільки за результатами розгляду судової справи №520/26461/21 суди першої та другої інстанції дійшли висновку, що останніми днями граничного строку сплати грошових зобов`язань за вказаними рішеннями є 30.06.2014, 25.01.2013 та 26.07.2012, сплата яких фактично відбулася в 2016, 2017 роках, дату складення акту № 7067/20-40-18-17-10/08680885, яким встановлено несвоєчасну сплату позивачем узгоджених сум податкових зобов`язань з ПДВ (23.04.2021) слід дійти висновку, що накладення на позивача штрафних санкцій за порушення граничних строків сплати узгоджених податкових зобов`язань з податку на додану вартість за рішеннями про розстрочення (відстрочення) податкового боргу у справах № 9, № 2а-7166/110, № 2а-4512/08 відбулося вочевидь поза межами строку 1095 днів, визначеного статтею 102 ПК України, що в свою чергу є підставою для скасування оскаржуваного податкового повідомлення-рішення. На підставі викладеного просив задовольнити адміністративний позов в повному обсязі.

Керуючись приписами ст. 171, 257, 258 КАС України, суд зазначає, що розгляд позовної заяви здійснюється за правилами спрощеного позовного провадження.

Відповідно до приписів ч. 4 ст. 229 КАС України, оскільки розгляд справи здійснюється за відсутності учасників справи згідно із приписами ст. 258 КАС України, то фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Суд, повно виконавши процесуальний обов`язок зі збору доказів, перевіривши доводи сторін добутими доказами, дослідивши зібрані по справі докази в їх сукупності, проаналізувавши зміст належних норм матеріального і процесуального права, які врегульовують спірні правовідносини, виходить з таких підстав та мотивів.

Головним управлінням ДПС у Харківській області направлено на адресу Державного підприємства "Підприємство Державної кримінально-виконавчої служби України (№43)" податкове повідомлення - рішення від 03.04.2023 № 00/6827/0416 про зобов`язання сплатити

штраф з ПДВ у розмірі 120127,70 грн.

Зазначене спірне податкове повідомлення-рішення було прийнято на підставі висновку акту перевірки від 23.04.2021 № 7067/20-40-18-17-10/08680885.

Крім спірного податкового повідомлення - рішення від 03.04.2023 № 00/6827/0416 про зобов`язання сплатити штраф з ПДВ у розмірі 120127,70 грн., ГУ ДПС у Харківській області також було надіслано листа від 03.04.2023 № 15856/6/20-40-04-16-10 в якому зазначено, що вищевказане спірне податкове повідомлення - рішення від 03.04.2023 № 00/6827/0416 прийнято на підставі висновків акту перевірки від 23.04.2021 № 7067/20-40-18-17-10/08680885 з врахуванням результатів розгляду судової справи №520/26461/21 за позовом ДП "ПІДПРИЄМСТВО ДКВС УКРАЇНИ (№43)", п. н. 08680885 до ГУ ДПС у Харківській області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення від 26.11.2021 № 0/26999/1817, а саме: відповідно Постанови Другого апеляційного адміністративного суду від 13.03.2023 зазначено, що згідно статті 124 Податкового кодексу України: "У разі якщо платник податків не сплачує узгоджену суму грошового зобов`язання (крім грошового зобов`язання у вигляді штрафних (фінансових) санкцій, застосованих до нього на підставі цього Кодексу чи іншого законодавства, контроль за яким покладено на контролюючі органи, а також пені, застосованої до нього на підставі цього Кодексу чи іншого законодавства, контроль за яким покладено на контролюючі органи) протягом строків, визначених цим Кодексом, такий платник податків притягується до відповідальності у вигляді штрафу в таких розмірах: при затримці більше 30 календарних днів, наступних за останнім днем строку сплати суми грошового зобов`язання, - у розмірі 10 відсотків погашеної суми податкового боргу. "

Скориставшись правом, яке визначено ст.ст. 55, 56 Податкового кодексу України, Державне підприємство "Підприємство Державної кримінально-виконавчої служби України (№43)" було направлено скаргу до ДПС України від 19.04.2023 № 5/9/127-AГ-23 про скасування податкового повідомлення рішення від 03.04.2023 № 00/6827/0416 про зобов`язання сплатити штраф з ПДВ у розмірі 120127,70 грн.

Рішенням ДПС України від 12.06.2023 № 14914/6/99-00-06-03-01-06 скаргу позивача було залишено без задоволення.

Не погоджуючись із спірним податковим повідомленням-рішенням та вважаючи свої права порушеними, позивач звернувся із даним позовом до Харківського окружного адміністративного суду.

По суті спірних відносин суд зазначає наступне.

Судом встановлено, що спірні правовідносини регулюються приписами Податкового кодексу України.

Податковий борг - сума узгодженого грошового зобов`язання, не сплаченого платником податків у встановлений Податковим кодексом України строк, та непогашеної пені, нарахованої у порядку, визначеному Податковим кодексом України (підпункт 14.1.175 пункту 14.1 статті 14 Податкового кодексу України).

Згідно з пунктом 113.1 статті 113 Податкового кодексу України граничні строки застосування штрафних (фінансових) санкцій (штрафів) до платників податків відповідають строкам давності для нарахування податкових зобов`язань, визначеним статтею 102 цього Кодексу.

Так, згідно з пунктом 102.1 статті 102 Податкового кодексу України контролюючий орган, крім випадків, визначених пунктом 102.2 цієї статті, має право провести перевірку та самостійно визначити суму грошових зобов`язань платника податків у випадках, визначених цим Кодексом, не пізніше закінчення 1095 дня (2555 дня у разі проведення перевірки контрольованої операції відповідно до статті 39 цього Кодексу), що настає за останнім днем граничного строку подання податкової декларації, звіту про використання доходів (прибутків) неприбуткової організації, визначеної пунктом 133.4 статті 133 цього Кодексу, та/або граничного строку сплати грошових зобов`язань, нарахованих контролюючим органом, а якщо така податкова декларація була надана пізніше, - за днем її фактичного подання. Якщо протягом зазначеного строку контролюючий орган не визначає суму грошових зобов`язань, платник податків вважається вільним від такого грошового зобов`язання (в тому числі від нарахованої пені), а спір стосовно такої декларації та/або податкового повідомлення не підлягає розгляду в адміністративному або судовому порядку.

Отже, установлений законодавцем у Податковому кодексі України строк, як темпоральна величина, призначений для своєчасної реалізації контролюючими органами як суб`єктами владних повноважень компетенції щодо застосування штрафних санкцій, спричиняючи у разі його пропуску юридично значимі наслідки. Такими юридичними наслідками є звільнення платника податків, як учасника податкових правовідносин, від відповідальності, обмежуючи таким чином період невизначеності щодо останнього, що в кінцевому результаті гарантує дотримання конституційних прав та обов`язків особи, інтересів держави, а також раціональну організацію правозастосовної діяльності. Запровадження таких строків сприяє правовому захисту, забезпеченню стабільності, стійкості існуючої системи правовідносин, а також забезпеченню можливості збору та закріплення доказів вчиненого правопорушення.

Судом встановлено, що в акті камеральної перевірки від 23.04.2021 зазначено про порушення пункту 50.1 статті 50 Податкового Кодексу України, пункту 57.1, пункту 57.3 статті 57 Податкового Кодексу України, а саме: протягом граничних строків не сплачено узгоджені податкові зобов`язання з податку на додану вартість, визначені у податковій деклараціях з податку на додану вартість за період: січень 2018 року, лютий 2018 року березень 2018 року, квітень 2018 року, травень 2018 року, червень 2018 року, липень 2018 року, серпень 2018 року, вересень 2018 року, жовтень 2018 року, податковому повідомленню-рішенню (форма "Ш"), податковому повідомленню - рішенню (форм "Р"), уточнюючому розрахунку податкових зобов`язань з податку на додану вартість у зв`язку з виправленням самостійно виявлених помилок наданий до податкове декларації з податку на додану вартість за період жовтень 2018 року, уточнюючому розрахунку податкових зобов`язань з податку на додану вартість у зв`язку виправленням самостійно виявлених помилок наданий до податкової декларації податку на додану вартість за період травень 2018 року, Рішенню суду про розстрочення (відстрочення) податкового боргу, Наказ ДПА України від 07.12.10 М 927 (№ 9 від 30.06.2014). Рішення суду про розстрочення (відстрочення) податкового боргу, Наказ ДПА України від 07.12.10 № 927 (№2а7166/110 від 25.01.2013), Рішення суду про розстрочення (відстрочення) податкового боргу, Наказ ДПА України від 07.12.10 № 927 (№ 2а-4512/08 від 26.07.2012), (згідно таблиці №1).

Відповідно до п. 50.1 Податкового кодексу України, у разі якщо у майбутніх податкових періодах (з урахуванням строків давності, визначених статтею 102 цього Кодексу) платник податків самостійно (у тому числі за результатами електронної перевірки) виявляє помилки, що містяться у раніше поданій ним податковій декларації (крім обмежень, визначених цією статтею), він зобов`язаний надіслати уточнюючий розрахунок до такої податкової декларації за формою чинного на час подання уточнюючого розрахунку.

Платник податків має право не подавати такий розрахунок, якщо відповідні уточнені показники зазначаються ним у складі податкової декларації за будь-який наступний податковий період, протягом якого такі помилки були самостійно (у тому числі за результатами електронної перевірки) виявлені.

У разі якщо показники оприлюдненої разом з аудиторським звітом річної фінансової звітності зазнали змін порівняно з показниками звіту про фінансовий стан (баланс) та звіту про прибутки та збитки та інший сукупний дохід (звіту про фінансові результати), що подаються разом з податковою декларацією згідно з абзацом другим пункту 46.2 статті 46 цього Кодексу, та такі зміни вплинули на показники раніше поданої річної податкової декларації з податку на прибуток підприємств за відповідний податковий (звітний) період, платники податку на прибуток, які відповідно до Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні" зобов`язані оприлюднювати річну фінансову звітність та річну консолідовану фінансову звітність разом з аудиторським звітом, подають уточнюючий розрахунок до річної податкової декларації у строк не пізніше 10 червня року, наступного за

звітним.

Платник податків, який самостійно (у тому числі за результатами електронної перевірки) виявляє факт заниження податкового зобов`язання минулих податкових періодів, зобов`язаний, за винятком випадків, установлених пунктом 50.2 цієї статті:

а) або надіслати уточнюючий розрахунок і сплатити суму недоплати та штраф у розмірі трьох відсотків від такої суми до подання такого уточнюючого розрахунку. Цей штраф не застосовується у разі подання уточнюючого розрахунку до податкової декларації з податку на прибуток підприємств за попередній податковий (звітний) рік з метою здійснення самостійного коригування відповідно до статті 39 цього Кодексу у строк не пізніше 1 жовтня року, наступного за звітним;

б) або відобразити суму недоплати у складі декларації з цього податку, що подається за податковий період, наступний за періодом, у якому виявлено факт заниження податкового зобов`язання, збільшену на суму штрафу у розмірі п`яти відсотків від такої суми, з відповідним збільшенням загальної суми грошового зобов`язання з цього податку.

Якщо після подачі декларації за звітний період платник податків подає нову декларацію з виправленими показниками до закінчення граничного строку подання декларації за такий самий звітний період або подає у наступних податкових періодах уточнюючу декларацію внаслідок виконання вимог пункту 169.4 статті 169 цього Кодексу, то штрафи, визначені у цьому пункті, не застосовуються. Відповідно до п. 57.3 ст. 57 Податкового кодексу України, у разі визначення грошового зобов`язання контролюючим органом за підставами, зазначеними у підпунктах 54.3.1 - 54.3.6 пункту 54.3 статті 54 цього Кодексу, платник податків зобов`язаний сплатити нараховану суму грошового зобов`язання протягом 10 робочих днів, що настають за днем отримання податкового повідомлення-рішення, крім випадків, коли протягом такого строку такий платник податків розпочинає процедуру оскарження рішення контролюючого органу.

У разі оскарження рішення контролюючого органу про нараховану суму грошового зобов`язання платник податків зобов`язаний самостійно погасити узгоджену суму, а також пеню та штрафні санкції за їх наявності протягом 10 робочих днів, наступних за днем такого узгодження.

Аналізуючи п. 50.1 ст. 50 та п. 57.3 ст. 57 Податкового кодексу України, вбачається, що вказані норми лише регулюють випадки та підстави для надання уточнюючого розрахунку до податкових декларації платників податків та обов`язок платника податків у разі визначення грошового зобов`язання контролюючим органом за підставами, зазначеними у підпунктах 54.3.1 - 54.3.6 пункту 54.3 статті 54 цього Кодексу, сплатити нараховану суму грошового зобов`язання протягом 10 робочих днів, а у разі оскарження рішення контролюючого органу про нараховану суму грошового зобов`язання - протягом 10 робочих днів, наступних за днем такого узгодження.

Однак, незважаючи на вищевказане, контролюючим органом зазначається у акті камеральної перевірки від 23.04.2021 про порушення п. 50.1 ст. 50 Податкового кодексу України без зазначення конкретних фактів порушень п. 50.1ст. 50 Податкового кодексу України платником податків позивачем, а також порушень п. 57.3 ст. 57 Податкового кодексу України, оскільки контролюючим органом суми грошового зобов`язання зі сплати ПДВ позивачу не визначались

Так, згідно даних таблиці №1, яка приведена у акті камеральної перевірки від 23.04.2021, а також розрахунку штрафних санкцій, який було надано до спірного податкового повідомлення рішення ГУ ДПС у Харківській області від 03.04.2023 № 00/6827/0416, визначені граничні строки не сплачених, на думку контролюючого органу, узгоджених податкових зобов`язань з податку на додану вартість, які визначені у податковій декларації за звітний період січень 2018 року від 19.02.2018 №; по податковій декларації за звітний період лютий 2018 року від 20.03.2018 № ; по податковій декларації за звітний період березень 2018 року від 17.04.2018 № ; по податковій декларації за звітний період квітень 2018 року від 17.05.2018 № ; по податковій декларації за звітний період травень 2018 року від 19.06.2018 № ; по податковій декларації за звітний період червень 2018 року від 18.07.2018 № ; по податковій декларації за звітний період липень 2018 року від 16.08.2021 № ; по податковій декларації за звітний період серпень 2018 року від 19.09.2018 № ; по податковій декларації за звітний період вересень 2018 року від 18.10.2018 № ; по податковій декларації за звітний період жовтень 2018 року від 20.11.2018 № ; по податковому повідомленню-рішенню від 14.11.2018 №185191215; по податковому повідомленню-рішенню від 14.11.2018 № 185211215; по уточнюючому розрахунку податкових зобов`язань з податку на додатку на додану вартість у зв`язку з виправленням самостійно виявлених помилок наданий до податкової декларації з податку на додатку вартість за період жовтень 2018 року від 14.12.2018 № ; по уточнюючому розрахунку податкових зобов`язань з податку на додатку на додану вартість у зв`язку з виправленням самостійно виявлених помилок наданий до податкової декларації з податку на додатку вартість за період травень 2018 року від 18.07.2018 № ; по рішенню суду про розстрочення (відстрочення) податкового боргу, наказ ДПА України від 07.12.2010 № 927 (від 30.06.2014 № 9); по рішенню суду про розстрочення (відстрочення) податкового боргу, наказ ДПА України від 07.12.2010 № 927 (від 25.01.2013 № 2а7166/110); по рішенню суду про розстрочення (відстрочення) податкового боргу, наказ ДПА України від 07.12.2010 №927 (від 26.07.2012 2а-4512/08), та встановлено кількість днів затримки щодо таких сплат.

Відповідно до пункту 75.1 статті 75 Податкового кодексу України, контролюючі органи мають право проводити камеральні, документальні (планові або позапланові; виїзні або невиїзні) та фактичні перевірки.

Камеральні та документальні перевірки проводяться контролюючими органами в межах їх повноважень виключно у випадках та у порядку, встановлених цим Кодексом, а фактичні перевірки - цим Кодексом та іншими законами України, контроль за дотриманням яких покладено на контролюючі органи.

У розумінні підпункту 75.1.1. пункту 75.1 статті 75 Податкового кодексу України, камеральною вважається перевірка, яка проводиться у приміщенні контролюючого органу виключно на підставі даних, зазначених у податкових деклараціях (розрахунках) платника податків та даних системи електронного адміністрування податку на додану вартість (даних центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, в якому відкриваються рахунки платників у системі електронного адміністрування податку на додану вартість, даних Єдиного реєстру податкових накладних та даних митних декларацій), а також даних Єдиного реєстру акцизних накладних та даних системи електронного адміністрування реалізації пального та спирту етилового.

Предметом камеральної перевірки також може бути своєчасність подання податкових декларацій (розрахунків) та/або своєчасність реєстрації податкових накладних та/або розрахунків коригування до податкових накладних у Єдиному реєстрі податкових накладних, акцизних накладних та/або розрахунків коригування до акцизних накладних у Єдиному реєстрі акцизних накладних, виправлення помилок у податкових накладних та/або своєчасність сплати узгодженої суми податкового (грошового) зобов`язання виключно на підставі даних, що зберігаються (опрацьовуються) у відповідних інформаційних базах.

На виконання приписів підпункту 16.1.4 пункту 16.1 статті 16 Податкового кодексу України, платник податків зобов`язаний сплачувати податки та збори в строки та у розмірах, встановлених цим Кодексом та законами з питань митної справи.

Відповідно до пункту 36.1 статті 36 Податкового кодексу України, податковим обов`язком визнається обов`язок платника податку обчислити, задекларувати та/або сплатити суму податку та збору в порядку і строки, визначені цим Кодексом, законами з питань митної справи.

За змістом положень статті 38 Податкового кодексу України, виконанням податкового обов`язку визнається сплата в повному обсязі платником відповідних сум податкових зобов`язань у встановлений податковим законодавством строк.

Пунктом 31.1 статті 31 Податкового кодексу України встановлено, що строком сплати податку та збору визнається період, що розпочинається з моменту виникнення податкового обов`язку платника податку із сплати конкретного виду податку і завершується останнім днем строку, протягом якого такий податок чи збір повинен бути сплачений у порядку, визначеному податковим законодавством. Податок чи збір, що не був сплачений у визначений строк, вважається не сплаченим своєчасно.

Момент виникнення податкового обов`язку платника податків, у тому числі податкового агента, визначається календарною датою.

Відповідно до пункту 46.1 статті 46 Податкового кодексу України, податкова декларація, розрахунок, звіт (далі - податкова декларація) - документ, що подається платником податків (у тому числі відокремленим підрозділом у випадках, визначених цим Кодексом) контролюючому органу у строки, встановлені законом, на підставі якого здійснюється нарахування та/або сплата податкового зобов`язання або відображаються обсяги операції (операцій), доходів (прибутків), щодо яких податковим та митним законодавством передбачено звільнення платника податку від обов`язку нарахування і сплати податку і збору, чи документ, що свідчить про суми доходу, нарахованого (виплаченого) на користь платників податків - фізичних осіб, суми утриманого та/або сплаченого податку.

Згідно зі статтею 203 Податкового кодексу України, податкова декларація подається за базовий звітний (податковий) період, що дорівнює календарному місяцю, протягом 20 календарних днів, що настають за останнім календарним днем звітного (податкового) місяця.

Сума податкового зобов`язання, зазначена платником податку в поданій ним податковій декларації, підлягає сплаті протягом 10 календарних днів, що настають за останнім днем відповідного граничного строку, передбаченого пунктом 203.1 цієї статті для подання податкової декларації.

Приписами пункту 54.1 статті 54 Податкового кодексу України визначено, що крім випадків, передбачених податковим законодавством, платник податків самостійно обчислює суму податкового та/або грошового зобов`язання та/або пені, яку зазначає у податковій (митній) декларації або уточнюючому розрахунку, що подається контролюючому органу у строки, встановлені цим Кодексом. Така сума грошового зобов`язання та/або пені вважається узгодженою.

Пунктом 57.1 статті 57 Податкового кодексу України встановлено, що платник податків зобов`язаний самостійно сплатити суму податкового зобов`язання, зазначену у поданій ним податковій декларації, протягом 10 календарних днів, що настають за останнім днем відповідного граничного строку, передбаченого цим Кодексом для подання податкової декларації, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Пунктами 76.2 та 76.3 статті 76 Податкового кодексу України передбачено, що порядок оформлення результатів камеральної перевірки здійснюється відповідно до вимог ст. 86 цього Кодексу. Камеральна перевірка податкової декларації або уточнюючого розрахунку може бути проведена лише протягом 30 календарних днів, що настають за останнім днем граничного строку їх подання, а якщо такі документи були надані пізніше, - за днем їх фактичного подання. Камеральна перевірка з інших питань проводиться з урахуванням строків давності, визначених ст. 102 цього Кодексу.

Водночас відповідно до ст. 102 Податкового кодексу України, контролюючий орган, крім випадків, визначених п. 102.2 цієї статті, має право провести перевірку та самостійно визначити суму грошових зобов`язань платника податків у випадках, визначених цим Кодексом, не пізніше закінчення 1095 дня (2555 дня у разі проведення перевірки контрольованої операції відповідно до ст. 39 цього Кодексу), що настає за останнім днем граничного строку подання податкової декларації, звіту про використання доходів (прибутків) неприбуткової організації, визначеної п. 133.4 ст. 133 цього Кодексу, та/або граничного строку сплати грошових зобов`язань, нарахованих контролюючим органом, а якщо така податкова декларація була надана пізніше, - за днем її фактичного подання. Якщо протягом зазначеного строку контролюючий орган не визначає суму грошових зобов`язань, платник податків вважається вільним від такого грошового зобов`язання (в тому числі від нарахованої пені), а спір стосовно такої декларації та/або податкового повідомлення не підлягає розгляду в адміністративному або судовому порядку.

У разі подання платником податку уточнюючого розрахунку до податкової декларації контролюючий орган має право визначити суму податкових зобов`язань за такою податковою декларацією протягом 1095 днів з дня подання уточнюючого розрахунку.

Граничні строки застосування штрафних (фінансових) санкцій (штрафів) до платників податків відповідають строкам давності для нарахування податкових зобов`язань, визначеним ст. 102 цього Кодексу (стаття 114 ПК України).

Аналіз наведених норм законодавства свідчить, що контролюючий орган має право провести камеральну перевірку своєчасності сплати узгодженої суми податкового (грошового) зобов`язання з урахуванням строків давності, визначених статтею 102 Податкового кодексу України, тобто до закінчення 1095 дня, що настає за останнім днем граничного строку сплати грошових зобов`язань, тобто виключно в межах зазначеного строку контролюючий орган має право притягнути платника податків до фінансової відповідальності.

Аналогічна позиція викладена Верховним Судом у постанові від 05.07.2019 по справі № 820/11541/13-а, а також у постанові від 10.05.2018 року по справі №820/3544/17.

Таким чином, 1095 днів по відношенню до застосованим штрафним санкціям з ПДВ за не своєчасну сплату узгоджених податкових зобов`язань з ПДВ зазначених у акті перевірці від 23.04.2021, сплили.

Враховуючі зазначене, штрафні санкції з ПДВ, нараховані та застосовані контролюючим органом відповідно до протиправного податкового повідомлення-рішення ГУ ДПС у Харківській області від 03.04.2023 № 00/6827/0416 року, за межами 1095 днів.

Також, суд зазначає, що податковим правопорушенням, за приписами пункту 109.1 статті 109 Податкового кодексу України, є протиправне, винне (у випадках, прямо передбачених цим Кодексом) діяння (дія чи бездіяльність) платника податку (у т. ч. осіб, прирівняних до нього), контролюючих органів та/або їх посадових (службових) осіб, інших суб`єктів у випадках, прямо передбачених цим Кодексом.

Суд зазначає, що Податковий кодекс України не містить визначення поняття "вина", однак умови, за яких особа вважається винною, наведені у пунктах 112.1, 112.2 статті 112 Податкового кодексу України та полягають у тому, що особа може бути притягнута до фінансової відповідальності за вчинення податкового правопорушення за умови наявності в її діянні (дії або бездіяльності) вини, крім випадків, передбачених цим Кодексом. Особа вважається винною у вчиненні правопорушення, якщо буде встановлено, що вона мала можливість для дотримання правил та норм, за порушення яких цим Кодексом передбачена відповідальність, проте не вжила достатніх заходів щодо їх дотримання.

При цьому, необхідно враховувати, що вжиті платником податків заходи щодо дотримання правил та норм податкового законодавства вважаються достатніми, якщо контролюючий орган не доведе, що вчиняючи певні дії або допускаючи бездіяльність, за які передбачена відповідальність, платник податків діяв нерозумно, недобросовісно та без належної обачності.

Таким чином, умовами, які визначають вину особи, у розумінні статті 112 Кодексу є:

- встановлення можливості дотримання особою правил та норм, за порушення яких Кодексом передбачена відповідальність, проте не вжиття цією особою достатніх заходів щодо їх дотримання;

- доведення контролюючим органом того, що вчиняючи певні дії або допускаючи бездіяльність, за які передбачена відповідальність, платник податків діяв нерозумно, недобросовісно та без належної обачності.

Саме можливість особою дотримуватися правил та норм, за порушення яких Кодексом передбачена відповідальність, однак не вжиття нею достатніх заходів щодо їх дотримання, через вчинення дій, які можуть бути кваліфіковані як нерозумні, недобросовісні та без належної обачності, за умови доведення цього контролюючим органом, є свідченням вини особи у вчинені податкового правопорушення.

Отже, Податковим кодексом України на контролюючий орган покладено обов`язок доведення вини, без виконання якого, особу не можливо притягнути до фінансової відповідальності за податкове правопорушення, для кваліфікації якого необхідною умовою є наявність вини.

Слід відмити, що разом із цим, необхідно враховувати, що згідно пункту 109.3 статті 109 Кодексу, необхідною умовою притягнення особи до фінансової відповідальності за вчинення податкового правопорушення є встановлення контролюючими органами вини особи, лише у випадках визначених пунктом 119.3 статті 119, пунктами 123.2 - 123.5 статті 123, пунктами 124.2, 124.3 статті 124, пунктами 125-1.2 - 125-1.4 статті 125-1 цього Кодексу.

В інших випадках, визначених Кодексом, за які передбачена фінансова відповідальність, обов`язок встановлення вини особи на контролюючі органи не покладений. Підставою для притягнення особи до фінансової відповідальності є виключно не дотримання нею вимог Кодексу, за які така відповідальність встановлена.

Аналізуючи зазначені законодавчі положення, суд приходить до висновку, що юридичним фактом, з яким законодавець пов`язує відповідальність у вигляді штрафу за п. 124.3 ст. 124 Податкового кодексу України, є обов`язок доведення контролюючим органом вини платника податків, а саме, що платник податків мав можливість вжити заходи щодо дотримання правил та норм ПК України, але умисно не вчиняв певні дії щодо сплати узгодженої суми грошового зобов`язання.

Суд зазначає, що акт камеральної перевірки не містить жодних обґрунтувань умисного вчинення позивачем порушення норм пункту 57.1 статті 57 Податкового кодексу України та необхідності застосування до позивача фінансових санкцій, передбачених пунктом 124.3 статті 124 Податкового кодексу України.

Крім того, суд не вбачає можливим встановлення у межах камеральної перевірки обставини, що свідчать про винність та умисність діянь платника податків. Адже згідно з підпунктом 75.1.1 пункту 75.1 статті 75 Податкового кодексу України камеральна перевірка проводиться виключно на підставі даних, зазначених у податкових деклараціях, та даних відповідних електронних систем, які об`єктивно не можуть підтвердити чи спростувати розумність, добросовісність і належну обачність платника податків, що є необхідним для встановлення його вини.

Допущена контролюючим органом у даному конкретному випадку неповнота дослідження обставин фактичної дійсності зумовила за суттю явний та очевидний, а за характером нездоланний і непереборний дефект у реалізації владної функції контролю за дотриманням податкової дисципліни, який не може бути усунутий адміністративним судом з огляду на положення статтей 6, 8, 19, 124 Конституції України, частини першої та другої статті 2, абз.2 частини другої статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України (що зумовлює неможливість підміни судом у ході відправлення правосуддя досягнутих органом публічної адміністрації процедурних результатів функції контролю) та на неприпустимість зміни судом юридичних та фактичних мотивів вчинення управлінського волевиявлення органу публічної адміністрації за рахунок іншої кваліфікації/перекваліфікації як складу податкового правопорушення, так і обставин скоєння протиправного діяння.

Вказана обставина є окремою, самостійною і цілком достатньою підставою для визнання протиправним оскарженого податкового повідомлення-рішення.

Також суд враховуючи приписи ч. 4 ст. 78 КАС України бере до уваги посилання позивача на постанову Харківського окружного адміністративного суду від 10.11.2008 року №2а-4512/08, якою задоволено позов Державної податкової інспекції у Орджонікідзевському районі м. Харкова та стягнуто з Підприємства Харківської колонії (№43) заборгованість перед бюджетом у сумі 1919628,62 грн. податкового боргу.

Ухвалами Харківського окружного адміністративного суду від 07.05.2012, від 08.08.2014, 09.09.2016 було винесено рішення про розстрочення виконання судового рішення по справі № 2а-4512/08. Вказані рішення суду є в наявності у контролюючого органу ГУ ДПС у Харківській області.

Вказані рішення суду про розстрочення виконання судового рішення по справі № 2а-4512/08 виконано Підприємством Харківської колонії (№43) та здійснено повне погашення податкового боргу. Заходи примусового стягнення до позивача не здійснювались. Крім того, Східне управління ГУ ДПС у Харківській області листом від 01.07.2020 № 23637/10/20-40-58-08-10 повідомило, що Державним підприємством "Підприємство Державної кримінально-виконавчої служби України (№43)" сплачено заборгованість згідно рішення від 10.11.2008 року по справі № 2а-4512/08/2070.

Відповідно до ч. 1 ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Частиною 2 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що позовні вимоги позивача підлягають задоволенню.

Розподіл судових витрат здійснюється відповідно до приписів ст. 139 КАС України.

Керуючись ст. ст. 14, 22, 194, 243, 246, 249, 250, 255, 262, 295 КАС України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Адміністративний позов Державного підприємства "Підприємство Державної кримінально-виконавчої служби України (№43)" (вулиця Таджицька, 17, місто Харків, 61089, ) до Головного управління ДПС у Харківській області (вулиця Пушкінська, 46, місто Харків, 61057, ) про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення задовольнити в повному обсязі.

Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення рішення ГУ ДПС у Харківській області від 03.04.2023 № 00/6827/0416 про зобов`язання сплатити штраф з ПДВ у розмірі 120127,70 грн.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань з Головного управління ДПС у Харківській області (вулиця Пушкінська, 46, місто Харків, 61057, ) на користь Державного підприємства "Підприємство Державної кримінально-виконавчої служби України (№43)" (вулиця Таджицька, 17, місто Харків, 61089, ) суму судового збору у розмірі 2684,00 грн. (дві тисячі шістсот вісімдесят чотири гривні).

Рішення може бути оскаржене до Другого апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення складено 12 вересня 2023 року.

Суддя Н.А. Полях