Справа № 127/19689/23
Суддя: Клапоущак С. Ю.
Дата ухвалення: 2023-09-11 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Провадження № 2-а/127/153/23
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11.09.2023 року Вінницький міський суд Вінницької області

в складі: головуючого-судді Клапоущака С.Ю.,

за участю секретаря судового засідання - Ратушняк Н.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Вінниці адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 , інтереси якого представляє адвокат Дукіна Дар`я Станіславівна, до Департаменту патрульної поліції Національної поліції України про скасування постанови серії ЕАС №7239773 від 27.06.2023 про накладення адміністративного стягнення у справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, та закриття провадження в справі про адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 122 КУпАП,-

В С Т А Н О В И В:

04 липня 2023 року ОСОБА_1 , інтереси якого представляє адвокат Дукіна Д.С., звернувся до Вінницького міського суду Вінницької області з адміністративним позовом до Управління патрульної поліції в Житомирській області Департаменту патрульної поліції про скасування постанови серії ЕАС №7239773 від 27.06.2023 про накладення адміністративного стягнення у справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, та закриття провадження в справі про адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 122 КУпАП.

Ухвалою Вінницького міського суду Вінницької області від 07 липня 2023 року вказаний адміністративний позов прийнято до розгляду та відкрито провадження в адміністративній справі, підготовче засідання призначено на 21 липня 2023 року.

Ухвалою Вінницького міського суду Вінницької області від 21 липня 2023 року задоволено клопотання представника позивача ОСОБА_1 адвоката Дукіної Д.С. та замінено первісного неналежного відповідача Управління патрульної поліції в Житомирській області Департаменту патрульної поліції належним відповідачем Департаментом патрульної поліції Національної поліції України, підготовче засідання відкладено на 02 серпня 2023 року.

Згідно з ухвалою Вінницького міського суду Вінницької області від 02 серпня 2023 року підготовче провадження закрито, адміністративну справу призначено до судового розгляду на 11 вересня 2023 року.

В обгрунтування своїх позовних вимог позивач ОСОБА_1 зазначив, що постановою інспектора поліції Управління патрульної поліції в Житомирській області Єзерського Є.Є. серії ЕАС №7239773 від 27.06.2023 його притягнуто до адміністративної відповідальності та накладено стягнення у виді штрафу в розмірі 340 гривень за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122 КУпАП. Відповідно до оскаржуваної постанови, 27 червня 2023 року о 16:06:45 год. він керував транспортним засобом марки «Volkswagen Touareg», реєстраційний номер НОМЕР_1 , в с. Станишівка на трасі Р18 8 км та рухався зі швидкістю 87 км/год. в населеному пункті «село Станишівка», позначеним дорожнім знаком 5.49 та перевищив встановлене обмеження швидкості руху більше ніж на 20 км/год. Швидкість вимірювалася приладом TruCam ТС 000567, чим порушив п. 12.4 ПДР порушення швидкісного режиму в населених пунктах (дозволена швидкість не більше 50 км/год), чим скоїв адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 122 КУпАП. Вважає, що оскаржувана постанова є незаконною з наступних підстав.

Так, у момент вимірювання інспектором швидкості його транспортного засобу за допомогою приладу TruCam ТС 000567, його транспортний засіб не перебував в межах дії дорожнього знаку 5.49, який обмежував швидкість руху автомобіля до 50 км/год. Він рухався на транспортному засобі по трасі Р18 із м. Києва, при цьому, відповідно до наявних знаків, зменшив швидкість автомобіля в межах 70 км/год. У подальшому, наближаючись до дорожнього знаку 5.49, почав поступово зменшувати швидкість. Однак, працівники патрульної поліції, які перебували у безпосередній близькості до зазначеного знаку, використовуючи прилад TruCam ТС 000567, почали вимірювати швидкість його автомобіля ще до моменту наближення до знаку 5.49. Таким чином, рішення про накладення на нього адміністративного стягнення ухвалено незаконно, оскільки відомості зазначені в оскаржуваній постанові щодо обставин правопорушення прямо суперечать фактичним обставинам справи.

Крім того, працівниками патрульної поліції порушено порядок притягнення до адміністративної відповідальності та порушені його права при розгляді вказаної справи.

Так, ним після його зупинки було заявлено клопотання про необхідність надання йому часу для залучення адвоката для надання професійної правничої допомоги при розгляді справи, однак, інспектор поліції відмовив йому у задоволенні зазначеного клопотання, чим порушив його права, передбачені ст. 268 КУпАП. Крім того, поліцейським були порушені вимоги ч. 2 ст. 279 КУпАП, якою передбачено, що головуючий на засіданні колегіального органу або посадова особа, що розглядає справу, оголошує, яка справа підлягає розгляду, хто притягається до адміністративної відповідальності, роз`яснює особам, які беруть участь у розгляді справи, їх права і обов`язки. Після цього оголошується постанова про адміністративне правопорушення. На засіданні заслуховуються особи, які беруть участь у розгляді справи, досліджуються докази і вирішуються клопотання. Крім того, інспектором поліції порушено правовий порядок використання технічних засобів при здійсненні вимірювання швидкості транспортного засобу. Так, при проведенні фіксації швидкості певного транспортного засобу автоматична фото- і відеотехніка повинна бути розміщена в порядку визначеному Законом України «Про Національну поліцію», тобто стаціонарно вмонтованим способом, натомість ручне розміщення засобів автоматичної фото- і відеотехніки для вимірювання та фіксації швидкості суперечить приписам ст. 40 Закону України «Про Національну поліцію». Разом з тим, вимірювання швидкості його транспортного засобу здійснювалось інспектором саме у ручному режимі (з рук). Крім того, контроль швидкості руху транспортних засобів здійснюється лише в місцях, які облаштовані відповідним знаком про здійснення відеофіксації (дорожній знак «5.70»), вказане обумовлено ч. 2 ст. 40 вищевказаного Закону, згідно з якою інформація про змонтовану/розміщену автоматичну фототехніку і відеотехніку, фіксацію повинна бути розміщена на видному місці. Однак, вказаного знаку у місці використання патрульними приладу TruCam не було. Таким чином, позивач вважає, що оскаржувана постанова є протиправною та просив скасувати постанову інспектора Управління патрульної поліції в Житомирській області старшого лейтенанта поліції Єзерського О.О. серії ЕАС №7239773 від 27 червня 2023 року у справі про притягнення його до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 122 КУпАП, провадження в справі про притягнення його до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 122 КУпАП закрити.

В судове засідання позивач ОСОБА_1 та його представник адвокат Дукіна Д.С. не з`явилися, остання надала суду заяву про розгляд справи у відсутність сторони позивача, позов просила задоволити.

Згідно з ч. 3 ст. 194 КАС України учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності.

Представник відповідача Іваненко О.В. у судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, до суду надіслав відзив на позовну заяву, до якого долучив документи на підтвердження своїх заперечень проти позову. У відзиві на позовну заяву зазначив, що позивач, керуючи транспортним засобом в населеному пункті, в зоні дії знаку 5.49 «Станишівка» перевищив максимально допустиму швидкість на 37 км/год., чим порушив п. 12.4 ПДР України. Вимірювання швидкості здійснювалося приладом TruCam ТС 000567. Після чого було подано сигнал про зупинку транспортного засобу на підставі ст. 35 Закону України «Про Національну поліцію». Поліцейський підійшов до водія, яким виявився ОСОБА_1 , належним чином представився, роз`яснив норму закону на підставі якої ведеться відеофіксація події, пояснив суть правопорушення, причину та підставу перевірки документів та попросив пред`явити документи, зазначені в п. 2.1 ПДР України на підставі ст. 32 Закону України «Про Національну поліцію» та п. 2.4 «а» ПДР України. Водій виконав законну вимогу патрульного поліцейського та надав запитувані документи для перевірки. Інспектор поліції ознайомив водія з правами особи, яка притягається до відповідальності, які передбачені ст. 268 КУпАП, та ст. 63 Конституції України, що підтверджується відеозаписом події на портативному відеореєстраторі, який зазначений у постанові. У свою чергу позивач заявив клопотання про перенесення розгляду справи, на що інспектор поліції зазначив, що відповідно до ч. 4 ст. 258 КУпАП розгляд справи відбувається на місці вчинення правопорушення. Клопотання щодо забезпечення позивачу права на захист останній не заявляв, що підтверджується відеозаписом, диск якого долучений до матеріалів справи. Встановивши факт вчинення позивачем адміністративного правопорушення, а саме порушення вимог п. 12.4 ПДР України, відповідальність за яке передбачена ч. 1 ст. 122 КУпАП, інспектором поліції було прийнято рішення про винесення постанови про притягнення позивача до адміністративної відповідальності. Після винесення рішення по справі про адміністративне правопорушення інспектор поліції оголосив постанову, роз`яснив порядок та строки оплати штрафу та строки оскарження постанови. Отже, дії поліцейського є правомірними, а тому підстав для скасування оскаржуваної постанови немає.

Згідно частиною третьою статті 268 КАС України неприбуття у судове засідання учасника справи, повідомленого відповідно до положень цієї статті, не перешкоджає розгляду справи у судах першої та апеляційної інстанцій.

Відповідно до ч. 4 ст. 229 КАС України у разі неявки у судове засідання всіх учасників справи або якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється за відсутності учасників справи (у тому числі при розгляді справи в порядку письмового провадження), фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Дослідивши матеріали справи, повно та всебічно з`ясувавши всі обставини, що мають значення для правильного вирішення справи, суд дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення позову, з огляду на таке.

Як вбачається з матеріалів справи та зі змісту оскаржуваної постанови, 27 червня 2023 року інспектором роти №4 БУПП в Житомирській області ДПП Єзерським О.О., під час несення служби на автомобільній дорозі Р-18 Житомир-Попільня-Сквира-Володарка-Ставище 8 км, за допомогою лазерного вимірювача швидкості LTI 20/20 TruCam (серійний номер ТС 000567) було виявлено порушення правил дорожнього руху, а саме: водій ОСОБА_1 , керуючи транспортним засобом марки «Volkswagen Touareg», реєстраційний номер НОМЕР_1 , на трасі Р-18 8 км рухався зі швидкістю 87 км/год. в населеному пункті «село Станишівка», в зоні дії дорожнього знаку 5.49, чим перевищив максимально допустиму швидкість на 37 км/год., порушив п. 12.4 ПДР України та скоїв правопорушення передбачене ч. 1 ст. 122 КУпАП.

Вказаною постановою на ОСОБА_1 накладено стягнення у виді штрафу в розмірі 340 гривень.

З відеозапису вбачається, що позивач підписав постанову та отримав свій екземпляр.

Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з частиною другою статті 2 КАС України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Порядок діяльності органів державної влади, їх посадових осіб, уповноважених складати протоколи про адміністративні правопорушення, розглядати справи про такі правопорушення та притягати винних осіб до адміністративної відповідальності за їх вчинення, регулюється КУпАП, статтею 7 якого визначено, що ніхто не може бути підданий заходу впливу у зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом, а провадження у справах про адміністративні правопорушення, у тому числі й віднесених до компетенції органів внутрішніх справ, здійснюється на основі додержання принципу законності.

Згідно зі статтею 245 КУпАП завданнями провадження у справах про адміністративні правопорушення є, зокрема, своєчасне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

Статтею 246 КУпАП передбачено, що порядок провадження в справах про адміністративні правопорушення в органах (посадовими особами), уповноважених розглядати справи про адміністративні правопорушення, визначається цим Кодексом та іншими законами України.

Відповідно до пункту 8 частини першої статті 23 Закону України «Про Національну поліцію» поліція відповідно до покладених на неї завдань: у випадках, вчинених законом, здійснює провадження у справах про адміністративні правопорушення, приймає рішення про застосування адміністративних стягнень та забезпечує їх виконання.

Згідно зі статтею 222 КУпАП органи Національної поліції розглядають справи про такі адміністративні правопорушення: в тому числі передбачені частиною першою, другою, третьою, п`ятою і шостою статті 122 КУпАП.

За приписами частини першої статті 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Закон України «Про дорожній рух» регулює суспільні відносини у сфері дорожнього руху та його безпеки, визначає права, обов`язки і відповідальність суб`єктів - учасників дорожнього руху, міністерств, інших центральних органів виконавчої влади, об`єднань, підприємств, установ і організацій незалежно від форм власності та господарювання (далі - міністерств, інших центральних органів виконавчої влади та об`єднань).

Відповідно до статті 14 вказаного Закону учасниками дорожнього руху є особи, які використовують автомобільні дороги, вулиці, залізничні переїзди або інші місця, призначені для пересування людей та перевезення вантажів за допомогою транспортних засобів.

Постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 року №1306 затверджено Правила дорожнього руху (далі - ПДР України).

Відповідно до п. 1.1 ПДР України останні відповідно до Закону України "Про дорожній рух" встановлюють єдиний порядок дорожнього руху на всій території України. Інші нормативні акти, що стосуються особливостей дорожнього руху (перевезення спеціальних вантажів, експлуатація транспортних засобів окремих видів, рух на закритій території тощо), повинні ґрунтуватися на вимогах цих Правил.

Пунктом 1.3 Правил дорожнього руху зазначено, що учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил.

Диспозиція ч. 1 ст. 122 КУпАП передбачає відповідальність за перевищення встановлених обмежень швидкості руху транспортних засобів більш як на двадцять кілометрів на годину, порушення вимог дорожніх знаків та розмітки проїзної частини доріг, правил перевезення вантажів, буксирування транспортних засобів, зупинки, стоянки, проїзду пішохідних переходів, ненадання переваги у русі пішоходам на нерегульованих пішохідних переходах, а так само порушення встановленої для транспортних засобів заборони рухатися тротуарами чи пішохідними доріжками.

Згідно зі статтею 14 Закону України «Про дорожній рух» учасники дорожнього руху зобов`язані: знати і неухильно дотримувати вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху; створювати безпечні умови для дорожнього руху, не завдавати своїми діями або бездіяльністю шкоди підприємствам, установам, організаціям і громадянам; виконувати розпорядження органів державного нагляду та контролю щодо дотримання законодавства про дорожній рух

Відповідно до п. 12.4 ПДР у населених пунктах рух транспортних засобів дозволяється зі швидкістю не більше 50 км/год.

Статтею 251 КУпАП передбачено, що доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Відповідно до підпункту 9 частини першої статті 31 Закону України "Про Національну поліцію" поліція може застосовувати такі превентивні заходи як застосування технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото - і кінозйомки, відеозапису, засобів фото- і кінозйомки, відеозапису.

Згідно з пунктом 2 частини першої статті 40 вказаного закону поліція для забезпечення публічної безпеки і порядку може закріплювати на форменому одязі, службових транспортних засобах, монтувати/розміщувати по зовнішньому периметру доріг і будівель автоматичну фото- і відеотехніку, а також використовувати інформацію, отриману із автоматичної фото- і відеотехніки, що знаходиться в чужому володінні, з метою забезпечення дотримання правил дорожнього руху.

Суд звертає увагу на те, що наявний у матеріалах справи фотознімок, який здійснений сертифікованим приладом TruCam (серійний номер ТС 000567) зафіксував, що автомобіль позивача з номерним знаком НОМЕР_1 дійсно рухався зі швидкістю 87 км/год.

Також, з наявного відеозапису, що міститься в матеріалах справи, вбачається, що позивач, керуючи автомобілем, рухався зі швидкістю 87 км/год. та перевищив встановлене обмеження швидкості руху в населеному пункті. Відповідач, зупинивши транспортний засіб позивача, пояснив суть правопорушення, причину та підставу перевірки документів, які попросив надати відповідно до п. 2.1 ПДР України та на підставі ст. 32 Закону України «Про Національну поліцію». Водій виконав законну вимогу патрульного та надав документи для перевірки. Встановивши факт вчинення адміністративного правопорушення: порушення вимог п. 12.4 ПДР України, відповідальність за яке передбачена ч. 1 ст. 122 КУпАП України, інспектор поліції виніс оскаржувану постанову про накладення на позивача адміністративного стягнення у виді штрафу в розмірі 340 гривень. Позивачу було роз`яснено права особи, яка притягується до відповідальності, відповідно до ч. 1 ст. 268 КУпАП та ст. 63 Конституції України. Також, позивачу було роз`яснено право оскарження постанови у справі про адміністративне правопорушення в судовому порядку.

Щодо твердження позивача про неправомірність використання працівниками патрульної поліції лазерного вимірювача TruCam LTІ 20/20 (серійний номер ТС 000567), суд зазначає наступне.

Статтями 283 і 284 КУпАП визначено форму й передбачено основні вимоги щодо змісту як постанови про накладення адміністративного стягнення, так і рішення, що постановляється в конкретній адміністративній справі.

За правилами визначеними статтею 252 КУпАП посадова особа оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Слід звернути увагу, що лазерний вимірювач швидкості TruCam LTI 20/20 отримав сертифікат затвердження типу засобів вимірювальної техніки від 29 серпня 2012 року № UА-МІ/1-2903-2012. На підставі позитивних результатів державних приймальних випробувань Міністерством економічного розвитку і торгівлі України затверджений тип засобу вимірювальної техніки «Вимірювач швидкості автотранспортних засобів лазерний LTI 20/20 TruCam», який було зареєстровано в державному реєстрі засобів вимірювальної техніки за номером У 3197-12.

При цьому, чинним законодавством не передбачено повторного проходження даної процедури (сертифікації) для приладів, які вже були завезені на територію України та введені в експлуатацію. Більше того, така процедура як «сертифікація» взагалі не міститься в нормах чинного законодавства України.

Всі прилади, що використовуються працівниками Департаменту патрульної поліції, пройшли повірку. Міжповірочний інтервал для TruCam визначено Переліком засобів вимірювальної техніки, типи яких затверджені на підставі результатів державних приймальних та контрольних випробувань і міжнародних договорів України, затвердженим наказом Міністерства економічного розвитку і торгівлі України 05 квітня 2012 року № 437 і становить 1 рік.

Відповідно до свідоцтва про повірку законодавчо регульованого засобу вимірювальної техніки № 22-01/267136, виданого ДП «Укрметртестстандарт» від 14 лютого 2019 року та чинного до 16 січня 2024 року, лазерний вимірювач швидкості транспортних засобів TruCam LTІ 20/20 №ТС 000567 є придатним до застосування.

Необхідно зазначити, що можливість використання виробу «TruCam LTІ 20/20» виробництва Laser Technology Inc., США також підтверджується наявністю виданого державною службою спеціального зв`язку та захисту інформації України експертного висновку.

Суд зауважує, що лазерний вимірювач швидкості TruCam LTІ 20/20 здійснює вимірювання процесу порушення швидкісного режиму, що дозволяє ідентифікувати транспортний засіб, номерний знак. Прилад автоматично визначає координати кожного вимірювання швидкості, розрізняє режими обмеження швидкості, встановлені для вантажних, легкових транспортних засобів, а також мотоциклів.

Разом з тим, для фіксації допустимих швидкісних режимів руху транспортних засобів на приладі встановлюється поріг допустимої швидкості руху. Максимально допустима похибка при вимірюванні швидкості в ручному та автоматичному режимі: ±2 км/год. в діапазоні від 2 км/год. до 200 км/год. Правильність реалізації у приладі TruCam зазначеного алгоритму підтверджено за результатами державної експертизи у сфері криптографічного захисту інформації. Застосування алгоритму шифрування AES забезпечує контроль цілісності інформації не тільки в самому приладі TruCam, але також в зашифрованих файлах, що скопійовані на будь-які інші електронні носії. Зазначені властивості алгоритму унеможливлюють підробку змісту інформації про порушення правил дорожнього руху від моменту її фіксації приладом TruCam. Між тим, впровадження додаткових заходів для забезпечення достовірності інформації про порушення правил дорожнього руху та проведення їх експертиз не є обов`язковим.

Посилання позивача на те, що відомості, які були зафіксовані відповідачем на приладі TruCam, отримані ним із порушенням чинного законодавства, судом не приймаються до уваги, оскільки будь-які належні та допустимі докази, які б спростували правильність здійснених технічним засобом вимірювань швидкості, позивачем не надано.

Суд вважає, що відповідач діяв у спосіб, передбачений законами України та правомірно притягнув позивача до адміністративної відповідальності. В той же час, позивачем не надано належних та допустимих доказів, які б свідчили про обґрунтованість заявлених позовних вимог. Сама незгода позивача щодо його притягнення до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 122 КУпАП не є підставою для скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення та звільнення від адміністративної відповідальності.

Варто зауважити, що згідно з п. 1.5 ПДР України дії або бездіяльність учасників дорожнього руху та інших осіб не повинні створювати небезпеку чи перешкоду для руху, загрожувати життю та здоров`ю громадян, завдавати матеріальних збитків.

Стосовно доводів позивача про недотримання відповідачем порядку розгляду справи про адміністративне правопорушення, а саме, що він заявляв клопотання про необхідність надання йому часу для залучення адвоката для надання йому професійної правничої допомоги, то оглянувши відеозапис події, яка мала місце 27 червня 2023 року за участю сторін, слід зазначити, що такого клопотання щодо забезпечення позивачу права на захист останній не заявляв, то ж зазначене у позовній заяві не відповідає дійсним обставинам події.

Отже, доводи позивача стосовно недотримання відповідачем норм КУпАП при винесенні оскаржуваної постанови не знайшли своє підтвердження під час розгляду справи.

Частиною першою та другою статті 77 КАС України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Враховуючи викладене, суд прийшов до висновку щодо відсутності підстав для задоволення позову, оскільки позивач дійсно порушив Правила дорожнього руху України, які зафіксовані лазерним вимірювачем TruСam LTI 20/20 TC 000567. Працівником УПП в Житомирській області, як уповноваженою особою Національної поліції, було правомірно винесено постанову у справі про адміністративне правопорушення відповідно до вимог ст. 283 КпАП України. При цьому, інспектор поліції Єзерський Є.Є. з`ясував всі обставини, які підлягають з`ясуванню та діяв на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією України, КУпАП та іншими нормативно - правовими актами. Відтак, винесена постанова серії ЕАС №7239773 від 27.06.2023 винесена в межах повноважень та у спосіб встановлений законом.

Частиною третьою статтею 286 КАС України визначено, що за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право: залишити рішення суб`єкта владних повноважень без змін, а позовну заяву без задоволення; скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і надіслати справу на новий розгляд до компетентного органу (посадової особи); скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення; змінити захід стягнення в межах, передбачених нормативним актом про відповідальність за адміністративне правопорушення, з тим, однак, щоб стягнення не було посилено.

Відповідно до частини першої статті 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

Аналіз зазначених норм права та встановлені в судовому засіданні обставини, дають суду підстави для висновку про правомірність винесеної відповідачем постанови про притягнення до адміністративної відповідальності позивача, а тому її необхідно залишити без змін, а позовну заяву без задоволення.

Крім того, суд звертає увагу на те, що частинами 1, 2 статті 132 КАС України передбачено, що судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом.

Правові засади справляння судового збору, платників, об`єкти та розміри ставок судового збору, порядок сплати, звільнення від сплати та повернення судового збору встановлено Законом України «Про судовий збір» від 8 липня 2011року №3674-VI (зі змінами та доповненнями), відповідно до ст. 1 якого судовий збір - збір, що справляється на всій території України за подання заяв, скарг до суду, за видачу судами документів, а також у разі ухвалення окремих судових рішень, передбачених цим Законом. Судовий збір включається до складу судових витрат.

Згідно з п. 2 ч. 5 ст. 246 КАС України у резолютивній частині рішення зазначається розподіл судових витрат.

Оскільки у задоволенні позову відмовлено, то судові витрати слід залишити за позивачем.

На підставі викладеного та керуючись ст. 19 Конституції України, ст. ст. 9, 122, 222, 251, 258, 276, 280 КУпАП, ст.ст. 5, 9, 72-77, 90, 241-243, 246, 250, 271, 286 КАС України, суд, -

В И Р І Ш И В:

У задоволенні позову ОСОБА_1 , інтереси якого представляє адвокат Дукіна Дар`я Станіславівна, до Департаменту патрульної поліції Національної поліції України про скасування постанови серії ЕАС №7239773 від 27.06.2023 про накладення адміністративного стягнення у справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, та закриття провадження в справі про адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 122 КУпАП, відмовити.

Судові витрати залишити за позивачем.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення до Сьомого апеляційного адміністративного суду. Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя: