Справа № 240/15761/23
Суддя: Семенюк Микола Миколайович
Дата ухвалення: 2023-09-13 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЖИТОМИРСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 вересня 2023 року м. Житомир справа № 240/15761/23

категорія 106030000

Житомирський окружний адміністративний суд у складі:

судді Семенюка М.М.,

розглянувши у письмовому провадженні адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Державної установи "Центр пробації" Міністерство юстиції України про визнання дій протиправними, зобов`язання вчинити дії,

встановив:

Позивач звернувся до суду з позовом, в якому просить:

- визнати протиправними дії Державної установи «Центр пробації» Міністерства юстиції України , які полягають у не нарахуванні та не виплаті ОСОБА_1 , відповідно до пункту 1 глави 14 наказу № 925/5 Міністерства юстиції України від 28.03.2018 року «Про затвердження Порядку виплати грошового забезпечення та компенсаційних виплат особам рядового і начальницького складу Державної кримінально-виконавчої служби України, допомоги для оздоровлення в розмірі місячного грошового забезпечення за 2023 рік;

- зобов`язати Державну установу «Центр пробації» Міністерства юстиції України нарахувати та виплатити ОСОБА_1 , відповідно до пункту 1 глави 14 наказу № 925/5 Міністерства юстиції України від 28.03.2018 року «Про затвердження Порядку виплати грошового забезпечення та компенсаційних виплат особам рядового і начальницького складу Державної кримінально-виконавчої служби України, допомоги для оздоровлення в розмірі місячного грошового забезпечення за 2023 рік;

- зобов`язати Державну установу «Центр пробації» Міністерства юстиції України нарахувати та виплатити ОСОБА_1 компенсацію втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати відповідно до Закону України від 19 жовтня 2000 року № 2050-Ш «Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати».

В обґрунтування позову зазначає, що відповідач не виплатив позивачу всі належні суми при звільненні, а саме матеріальну допомогу на оздоровлення за 2023 рік.

Ухвалою від 09.06.2023 позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі, яка розглядається за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні).

Відповідач подав письмовий відзив на позовну заяву, в якому просив відмовити в задоволенні позову з тих підстав, що позивачем не доведено факт порушення норм чинного законодавства Центром пробації стосовно невиплати їй матеріальної допомоги для оздоровлення; позивач з рапортом на надання матеріальної допомоги на оздоровлення за 2023 рік не звертався.

Позивач відповіді на відзив не надав.

В задоволенні заяви відповідача про залишення позову без розгляду суд відмовляє, оскільки позивачем не порушено строк звернення до суду.

Дослідивши матеріали справи, суд прийшов до висновку про відмову в задоволенні позову з таких підстав.

Як вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_1 проходила службу у Державній установі «Центр пробації» на посаді старшого інспектора сектору ювенальної пробації м. Житомир та наказом директора Державної установи «Центр пробації» №173/К від 20.02.2023 «Про особовий склад» звільнено за пунктом 5 статті 23 Закону України «Про Державну кримінально-виконавчу службу України» та пунктом 4 частини першої статті 77 Закону України «Про Національну поліцію» (у зв`язку зі скороченням штатів або проведенням організаційних заходів) з 28.02.2023.

Як випливає з розрахункового листка за лютий 2023 року матеріальна допомога на оздоровлення не виплачувалась.

Не погоджуючись із такими діями відповідача, позивач звернулась до суду із вказаним позовом.

Надаючи оцінку спірним правовідносинам, суд зазначає наступне.

На осіб рядового і начальницького складу кримінально-виконавчої служби поширюється соціальний захист поліцейських, визначений Законом України "Про Національну поліцію", а також порядок і умови проходження служби, передбачені для поліцейських. Умови і розміри грошового забезпечення осіб рядового і начальницького складу та оплати праці працівників кримінально-виконавчої служби визначаються Кабінетом Міністрів України (ч. 5 ст. 23 Закону України «Про Державну кримінально-виконавчу службу України»).

Пунктом 2 постанови Кабінету Міністрів України від 30 серпня 2017 року № 704 «Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб» (далі-постанова №704) встановлено, що грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу складається з посадового окладу, окладу за військовим (спеціальним) званням, щомісячних (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премії) та одноразових додаткових видів грошового забезпечення.

Підпунктом 3 п. 5 постанови № 704 надано право керівникам державних органів у межах асигнувань, що виділяються на їх утримання надавати один раз на рік військовослужбовцям (крім військовослужбовців строкової військової служби), особам рядового і начальницького складу матеріальну допомогу для вирішення соціально-побутових питань у розмірі, що не перевищує їх місячного грошового забезпечення, та допомогу для оздоровлення в розмірі місячного грошового забезпечення.

Вказано норма, свідчить про те, що грошова допомога на оздоровлення не є обов`язковою виплатою, і її надання залежить від асигнувань, що виділяються відповідачу на його утримання.

Згідно пункту 3 постанови №704 виплата грошового забезпечення військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу здійснюється в порядку, що затверджується Міністерством оборони, Міністерством внутрішніх справ, Міністерством фінансів, Міністерством інфраструктури, Міністерством юстиції, Службою безпеки, Управлінням державної охорони, Службою зовнішньої розвідки, Адміністрацією Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації (далі - державні органи).

Порядок виплати допомоги для оздоровлення встановлений главою 14 розділу 2 Порядку виплати грошового забезпечення та компенсаційних виплат особам рядового і начальницького складу Державної кримінально-виконавчої служби України, затвердженого Наказом Міністерства юстиції України 28.03.2018 № 925/5 (далі - Порядок № 925/5)

В главі 14 розділу II Порядку № 925/5 зазначено:

"1. Особам рядового і начальницького складу один раз на рік надається допомога для оздоровлення в розмірі місячного грошового забезпечення.

2. Виплата допомоги для оздоровлення особам рядового і начальницького складу здійснюється на підставі наказу органу або установи, а начальникам цих органів або установ - згідно із пунктом 24 розділу I цього Порядку.

Зазначені рапорти попередньо погоджуються фінансовою службою відповідного органу або установи."

З огляду на викладені норми, для отримання допомоги для оздоровлення особа повинна звернутися з відповідним рапортом, який погоджується фінансовою службою та установою приймається наказ, видання якого, згідно пп. 3 п. 5 постанови № 704 є правом керівника установи і залежить від асигнувань, що виділяються відповідачу на його утримання.

Отже, для отримання передбаченої п.1 главі 14 розділу II Порядку № 925/5 допомоги для оздоровлення за 2023 рік позивач повинен був звернутися з відповідним рапортом.

Як вбачається з матеріалів справи, 03.01.2023 позивачем подано директору ДУ "Центру пробації" рапорт про надання частини щорічної основної чергової відпустки за 2023 рік тривалістю 10 діб з 01.02.2023.

Вимогу про надання матеріальної допомоги для оздоровлення у вказаному рапорті не зазначено.

Також, відповідачем до відзиву додано рапорт позивача від 08.02.2023 про залишення без розгляду її рапорту про виплату матеріальної допомоги на оздоровлення, за надану щорічну відпустку тривалістю 10 діб у період з 01 лютого по 10 лютого 2023 року.

Водночас, суд зазначає, що жодних доказів подання позивачем відповідачу рапорту про виплату допомоги для оздоровлення за 2023 рік суду не надано.

Те, що позивач після звільнення зі служби звернулася до відповідача із заявою від 26.05.2023 про виплату допомоги для оздоровлення за 2023 рік не є доказом зазначеного в позові твердження, що позивач під час проходження служби подавала рапорт на отримання цієї допомоги.

Враховуючи що позивач не звертався під час служби до відповідача з рапортом про виплату допомоги для оздоровлення за 2023 рік, відповідач не повинен був вчиняти будь-яки дії щодо виплати позивачу вказаної допомоги.

Таким чином, перевіривши в межах доводів позовної заяви спірні дії (бездіяльність) відповідача на відповідність приписам ч. 2 ст. 2 КАС України, суд вважає, що вони вчинені на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України, а тому відмовляє в задоволенні позовних вимог про визнання протиправними дій відповідача.

Враховуючи відмову в задоволенні основних позовних вимог, суд відмовляє і в задоволенні похідних позовних вимог.

На підставі викладеного, керуючись ст. 242-246 КАС України, суд

вирішив:

Відмовити в задоволенні позову ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , номер НОМЕР_1 ) до Державної установи "Центр пробації" Міністерство юстиції України (вул. Юрія Іллєнка, 81, м. Київ, 04050, код 41847154) про визнання дій протиправними, зобов`язання вчинити дії.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Рішення суду може бути оскаржене шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до Сьомого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя М.М. Семенюк