Справа № 420/5352/22
Суддя: Косцова І.П.
Дата ухвалення: 2023-09-12 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

12 вересня 2023 р.м. ОдесаСправа № 420/5352/22

Перша інстанція: суддя Завальнюк І.В.,

повний текст судового рішення

складено 19.06.2023, м. Одеса

П`ятий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

доповідача судді Косцової І.П.,

суддів Коваля М.П., Зуєвої Л.Є.

розглянувши у порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Одеського окружного адміністративного суду від 19 червня 2023 року про повернення позовної заяви без розгляду по справі за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області про визнання протиправними та зобов`язання вчинити дії, стягнення моральної шкоди, -

В С Т А Н О В И В :

Короткий зміст позовних вимог.

05 квітня 2022 року ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом, в якому просила визнати протиправною бездіяльність ГУПФ України в Одеській області щодо не поновлення її пенсії та скасувати рішення про відмову у поновленні пенсії, викладену в листі від 22.11.2021року вих. №1500-0306-8/146217;

зобов`язати відповідача поновити їй виплату пенсії з 01.07.2019 року на вказаний нею банківський рахунок, з нарахуванням індексації та компенсації втрати частини доходів, відповідно до норм Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування»;

стягнути з відповідача 100 000 гривень (сто тисяч гривень) у відшкодування моральної шкоди, заподіяної протиправними та дискримінаційними рішеннями.

Рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 20 травня 2022 року у задоволенні позову відмовлено.

Постановою П`ятого апеляційного адміністративного суду від 19.07.2022 року рішення суду першої інстанції скасовано та ухвалено нове судове рішення, яким закрито провадження у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області про визнання протиправним та скасування листа Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області від 22.11.2021 №1500-0306-8/146217.

В іншій частині позов ОСОБА_1 задоволено частково: визнано протиправною бездіяльність ГУ ПФУ в Одеській області щодо невиплати пенсії ОСОБА_1 з 01 липня 2019 року; зобов`язано відповідача поновити виплату пенсії ОСОБА_1 з 01 липня 2019 року з нарахуванням компенсації втрати частини доходів відповідно до частини другої статті 46 Закону №1058-IV; стягнуто за рахунок бюджетних асигнувань ГУ ПФУ в Одеській області на користь ОСОБА_1 у відшкодування моральної шкоди 1 000 (одна тисяча) грн.; у задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

14.06.2023 року до суду від представника ОСОБА_1 надійшла заява, в якій заявник просив визнати протиправною бездіяльність відповідача, допущену ним під час виконання рішення суду та зобов`язати останнього подати у десятиденний строк звіт про виконання рішення у справі.

Короткий зміст рішення суду першої інстанції.

Ухвалою Одеського окружного адміністративного суду від 19 червня 2023 року заяву повернуто заявнику у зв`язку з пропуском строку, встановленого ст.383 КАС України.

Приймаючи вказану ухвалу, суд виходив з того, що позивач пропустив десятиденний строк звернення до суду з такою заявою та відсутності у суду процесуальних повноважень на поновлення вказаного строку.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги та відзиву (заперечень).

Не погодившись з ухвалою суду першої інстанції, посилаючись на порушення норм процесуального права, ОСОБА_1 просить скасувати її та направити справу до суду першої інстанції для продовження розгляду.

В обґрунтування своїх доводів апелянт зазначив, що правопорушення відповідача є триваючим та строк звернення до суду, передбачений ст.383 КАС України, не підлягає застосуванню. На думку апелянта, встановлення строків звернення до суду та залишення заяви без розгляду на підставі їх пропуску не може слугувати меті легалізації триваючого правопорушення та, відповідно, здійснення незаконної бездіяльності.

Також апелянт вказує на те, що суд не повинен тлумачити положення статті у такий спосіб, щоб створювати штучні перешкоди для доступу до правосуддя в адміністративній справі.

ГУПФ України в Одеській області надало до суду відзив на апеляційну скаргу, в якому вказує на законність та обґрунтованість ухвали суду 1-ї інстанції, просить залишити її без змін, а апеляційну скаргу без задоволення.

У відповідності до вимог п.1 ч.1 ст.311 КАС України справа розглядається в порядку письмового провадження.

Джерела правового регулювання (в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) та позиція суду апеляційної інстанції щодо доводів апеляції та висновків суду першої інстанції.

Переглянувши справу за наявними у ній доказами та перевіривши законність та обґрунтованість ухвали суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку про відсутність підстав для її задоволення, з огляду на наступне.

Виконання судового рішення, як завершальна стадія судового провадження, є невід`ємним елементом права на судовий захист, передбаченого статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. За судовою практикою Європейського суду з прав людини (справи «Юрій Миколайович Іванов проти України», «Горнсбі проти Греції») право на справедливий суд є ілюзорним, якщо судове рішення залишається невиконаним.

Відповідно до Конституції України основними засадами судочинства є обов`язковість судового рішення (стаття 129). Суд ухвалює рішення іменем України, а судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку. Контроль за виконанням судового рішення здійснює суд (стаття 1291 Основного Закону України).

Ці норми Конституції України знайшли своє вираження в процесуальному законодавстві України. Згідно зі статтею 14 КАС України судове рішення, яким закінчується розгляд справи в адміністративному суді, ухвалюється іменем України. Судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України.

Статтею 372 КАС України визначено порядок виконання судових рішень в адміністративних справах.

Рішення суду може виконуватись у добровільному або примусовому порядку. Боржник може виконати рішення суду добровільно: з моменту набрання рішенням суду законної сили; до моменту надходження виконавчого листа до державного або приватного виконавця та відкриття виконавчого провадження.

Згідно із частиною четвертою статті 372 КАС України примусове виконання судових рішень в адміністративних справах здійснюється в порядку, встановленому законом. Таким законом в Україні є Закон України «Про виконавче провадження» №1404-VIII.

Частина перша статті 373 КАС України визначає, що виконання судового рішення здійснюється на підставі виконавчого листа, виданого судом, який розглядав справу як суд першої інстанції.

Відповідно до статті 1 Закону №1404-VIII виконавче провадження, як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Примусове виконання рішень покладається на органи державної виконавчої служби (державних виконавців) та у передбачених цим Законом випадках на приватних виконавців, правовий статус та організація діяльності яких встановлюються Законом України «Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів» (частина перша статті 5 Закону № 1404-VIII).

За статтею 383 КАС України особа-позивач, на користь якої ухвалено рішення суду, має право подати до суду першої інстанції заяву про визнання протиправними рішень, дій чи бездіяльності, вчинених суб`єктом владних повноважень - відповідачем на виконання такого рішення суду, або порушення прав позивача, підтверджених таким рішенням суду.

У такій заяві зазначаються: 1) найменування адміністративного суду, до якого подається заява; 2) ім`я (найменування) позивача, поштова адреса, а також номер засобу зв`язку, адреса електронної пошти, якщо вони відомі; 3) ім`я (найменування) відповідача, посада і місце служби посадової чи службової особи, поштова адреса, а також номер засобу зв`язку, адреса електронної пошти, якщо вони відомі; 6) відомості про набрання рішенням законної сили та про наявність відкритого касаційного провадження; 7) інформація про день пред`явлення виконавчого листа до виконання; 8) інформація про хід виконавчого провадження. На підтвердження обставин, якими обґрунтовуються вимоги, позивач зазначає докази, про які йому відомо і які можуть бути використані судом. До заяви додаються докази її надсилання іншим учасникам справи.

Заяву, зазначену в частині першій цієї статті, може бути подано протягом десяти днів з дня, коли позивач дізнався або повинен був дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів, але не пізніше дня завершення строку пред`явлення до виконання виконавчого листа, виданого за відповідним рішенням суду. У разі відповідності заяви вимогам, зазначеним у цій статті, вона підлягає розгляду та вирішенню в порядку письмового провадження або в судовому засіданні на розсуд суду протягом десяти днів з дня її отримання. У разі невідповідності заяви вказаним вище вимогам вона ухвалою суду, прийнятою в порядку письмового провадження, повертається заявнику. Така ухвала суду може бути оскаржена.

Як вбачається з матеріалів справи, 02.01.2023 року позивачка звернулась до пенсійного управління з вимогою про виконання постанови П`ятого апеляційного адміністративного суду від 19.07.2022 року по справі №420/5352/22.

У відповідь ГУ ПФУ в Одеській області листом від 17.01.2023 року №1026-132/К-02/8-1500/23 повідомив про обставини виконання судового рішення, в якому, зокрема, зазначив, що виплату пенсії поновлено з 01.07.2019 року. Сума боргу по пенсійній виплаті за період з 01.07.2019 по 31.08.2022 склала 76 000 грн., на яку нарахована компенсація втрати частини доходів в розмірі 19 143,29 грн.

Як зазначено у листі пенсійного органу, нараховані суми були спрямовані на поточний рахунок ОСОБА_1 в АТ Ощадбанк, які зазначені у заяві про виконання судового рішення, однак банківська установа повернула кошти у зв`язку з невідповідністю РНОКПП отримувача. Зазначена обставина зумовила припинення виплати пенсії.

У зв`язку з цим відповідач запропонував заявниці з`ясувати відповідність особистих даних в банківській установі та надати оновлену заяву про виплату пенсії через банківську установу до будь-якого відділу обслуговування громадян (сервісного центру).

Таким чином, як вірно зазначив суд 1-ї інстанції, принаймні вже у січні 2023 року позивач знала, що судове рішення пенсійним органом не виконано. Відтак, звернувшись до суду 14.06.2023 року, позивач пропустив десятиденний строк, установлений статтею 383 КАС України.

При цьому апеляційний суд наголошує, що строк звернення до адміністративного суду - це строк, у межах якого особа, яка має право на позов, повинна звернутися до адміністративного суду для захисту своїх прав у публічно-правових відносинах або для реалізації владних повноважень.

Дотримання строку звернення є однією з умов дисциплінування учасників публічно-правових відносин у випадку, якщо вони стали спірними. У разі пропуску строку звернення до суду підставами для визнання поважними причин такого пропуску є лише наявність обставин, які є об`єктивно непереборними, не залежать від волевиявлення особи, пов`язані з дійсними істотними перешкодами чи труднощами для своєчасного вчинення відповідних дій та підтверджені належними доказами.

За частиною четвертою статті 383 КАС України заяву, зазначену у її частині першій, може бути подано протягом десяти днів з дня, коли позивач дізнався або повинен був дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів, але не пізніше дня завершення строку пред`явлення до виконання виконавчого листа, виданого за відповідним рішенням суду.

Ця норма вказує на дотримання двох строків: перший - це десять днів з дня, коли позивач дізнався або повинен був дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів, а другий - це строк пред`явлення до виконання виконавчого листа.

Отже, якщо особа-позивач, на користь якої ухвалено рішення суду, має право подати до суду першої інстанції заяву про визнання протиправними рішень, дій чи бездіяльності, вчинених суб`єктом владних повноважень - відповідачем на виконання такого рішення суду, або порушення прав позивача, підтверджених таким рішенням суду, то таку заяву ця особа повинна подати виключно в межах строку пред`явлення до виконання виконавчого листа з дотриманням десятиденного строку з дня, коли він дізнався або повинен був дізнатися про порушення своїх прав, оскільки встановлення й дотримання цього строку зумовлено не тільки і не стільки діями, зокрема, органів та/чи осіб, які здійснюють примусове виконання рішень, скільки передбаченими процесуальним законом додатковими особливими «спонуками», які можуть бути застосовані до суб`єкта владних повноважень для належного, повного та вчасного виконання судового рішення.

Тобто, коли заявник вирішив звернутися до суду в порядку статті 383 КАС України, він, окрім дотримання вимог самої заяви, зобов`язаний зважати на строки звернення, пропуск яких унеможливлює прийняття судом до розгляду такої заяви та розгляд її по суті.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 13 липня 2023 року у справі №9901/988/18.

З огляду на викладене апеляційний суд вважає обґрунтованим висновок суду 1-ї інстанції щодо пропуску позивачем десятиденного строку для подання заяви в порядку статті 383 КАС України та наявності підстав для повернення такої заяви без розгляду.

Оскільки судом першої інстанції правильно постановлено судове рішення з додержанням норм процесуального права, суд апеляційної інстанції відповідно до ст.316 КАС України залишає апеляційну скаргу без задоволення, а ухвалу суду першої інстанції - без змін.

Керуючись ст. ст.308, 310, 312, 315, 316, 321, 322, 325, 328 КАС України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Ухвалу Одеського окружного адміністративного суду від 19 червня 2023 року про залишення позовної заяви без розгляду залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Суддя-доповідач І.П. Косцова
Судді Л.Є. Зуєва М.П. Коваль