Справа № 160/11120/23
Суддя: Бухтіярова Марина Миколаївна
Дата ухвалення: 2023-09-12 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі:
головуючого судді Бухтіярової М.М.
розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні) у місті Дніпрі адміністративну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії, -
23.05.2023 представником позивача, ОСОБА_2 , подано до Дніпропетровського окружного адміністративного суду позовну заяву ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області (далі відповідач), в якій позивач просить:
- визнати протиправною бездіяльність Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області щодо не здійснення перерахунку розміру пенсії за віком ОСОБА_1 з компенсацією втрати частини доходу та не виплати на визначений пенсіонером банківський рахунок;
- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області перерахувати розмір пенсії за віком ОСОБА_1 з компенсацією втрати частини доходу та виплачувати пенсію на визначений пенсіонером банківський рахунок за заявою поданою представником.
В обґрунтування позову позивачем зазначено, що до серпня 1995 року він проживав в м. Дніпропетровську та отримував пенсію за віком на пільгових умовах за списком № 1. В подальшому виїхав на постійне місце проживання до Ізраїлю, у зв`язку із чим виплату пенсії було припинено. 06.02.2016 представник позивача звернувся до Управління Пенсійного фонду України в Бабушкінському районі м. Дніпропетровська із заявою про перерахунок та поновлення виплати пенсії. Управлінням Пенсійного фонду виплату не поновлено, що зумовило звернення до суду. Постановою Бабушкінського районного суду від 04.04.2017, залишеною в силі постановою Верховного Суду від 10.12.2020 по справі № 200/3663/16-а, зобов`язано відновити пенсійну справу ОСОБА_1 , відповідно до якої йому нараховувалась та призначалась пенсія з 01.10.1994 та поновити та виплачувати пенсію за віком з 07.10.2009. Позивач зазначає, що його представник 19.04.2023 звернувся до відповідача із заявою щодо перерахунку розміру пенсії відповідно до вимог чинного законодавства та з виплатою компенсації за невиплачену пенсію за весь час затримки з дати припинення та за невиплату пенсії у встановленому законом розмірі з дати поновлення виплати. Відповідач листом від 18.05.2023 повідомив, що на виконання постанови суду поновлено виплату пенсії за віком, належні пенсійні кошти з 07.10.2009 по 28.02.2023 з лютого 2023 року нараховуються на платіжну відомість через відділення поштового зв`язку та на підставі звітів відділення поштового зв`язку пенсія ОСОБА_1 з лютого по квітень 2023 року не виплачена. У разі подання відповідної заяви згідно вимог пункту 10 Порядку буде розглянуто питання щодо виплати пенсії через рахунок у банку. Представник позивача зазначає, що відповідач не приймає заяви ані від банку, ані від представника, ані особисто від пенсіонера. Крім того, територіальні органи ПФУ не наділені правом на власний розсуд визначати розмір пенсії. Розмір пенсії розраховується та змінюється в порядку, передбаченому ст.ст.27, 42 Закону №1058-IV, відповідач не мав встановлювати пенсію в «твердому розмірі». При цьому, відповідальність за невиконання зобов`язань може виникати на підставі договору або закону. Виплата компенсації втрати частини доходів передбачена Законом. За таких обставин, представник позивача вважає бездіяльність відповідача щодо не здійснення перерахунку розміру його пенсії з компенсацією втрати частини доходу та на визначений пенсіонером банківський рахунок протиправною, що порушує право позивача на належне пенсійне забезпечення, у зв`язку з чим звернувся до суду із даним позовом.
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 29.05.2023 позовну заяву залишено без руху та встановлено позивачеві строк - десять днів з дня отримання копії цієї ухвали, для усунення недоліків позову шляхом подання до суду відомостей про офіційну електронну адресу або адресу електронної пошти позивача; оригіналу довіреності, скріпленого апостилем, для засвідчення підписом судді копії документа, що підтверджує повноваження представника позивача Акермана Олега Матвійовича (оригінал яких судом буде повернуто за відповідним клопотанням представника позивача); оригіналу документа про сплату судового збору за подання до суду цієї позовної заяви у розмірі 1073,60 грн., сплаченого в установленому порядку.
06.06.2023 на адресу суду від представника позивача Акермана О.М. надійшла заява про усунення недоліків згідно ухвали від 29.05.2023, в якій зазначено, що позивач в силу віку не має електронної пошти, до заяви долучено квитанцію про сплату судового збору від 30.05.2023 №4364-2189-7826-0340, а також копії апостилю від 07.07.2021, довіреності від 01.07.2021 та паспорту на ім`я ОСОБА_1 , копії яких прошиті, пронумеровані та скріплені печаткою Приватного нотаріуса Кам`янського районного нотаріального округу Кравченко С.Ю. від 30.05.2023 (три аркуші), якою вчинено напис про засвідчення вірності «цієї копії з оригіналу документа; в останньому підчисток, дописок, закреслених слів, незастережних виправлень або інших особливостей не виявлено».
Судом встановлено часткове виконання вимог ухвали суду від 29.05.2023, оскільки не надано оригіналу довіреності, скріпленого апостилем, для засвідчення підписом судді копії документа, що підтверджує повноваження представника позивача Акермана Олега Матвійовича.
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 12.06.2023 продовжено ОСОБА_1 строк для усунення недоліків позовної заяви, що викладені в ухвалі суду від 29.05.2023, на п`ять днів з дня отримання копії ухвали суду.
19.06.2023 від представника позивача Акермана О.М. засобами поштового зв`язку надійшла заява про усунення недоліків позовної заяви, до якої долучено оригінал довіреності, скріпленого апостилем, для засвідчення підписом судді копії документа, що підтверджує повноваження представника позивача Акермана Олега Матвійовича.
Цією ж ухвалою суду було витребувано у Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області засвідчену належним чином копію пенсійної справи ОСОБА_1 (ідентифікаційний номер НОМЕР_1 ).
Сторони належним чином повідомлені про розгляд справи Дніпропетровським окружним адміністративним судом, що підтверджується доказами, що містяться в матеріалах справи.
Частиною першою статті 257 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що за правилами спрощеного позовного провадження розглядаються справи незначної складності.
Відповідно до частини п`ятої та восьмої статті 262 Кодексу адміністративного судочинства України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, при розгляді справи за правилами спрощеного позовного провадження суд досліджує докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи.
Згідно з частиною п`ятою статті 250 Кодексу адміністративного судочинства України датою ухвалення судового рішення у порядку письмового провадження є дата складення повного судового рішення.
Відповідно до статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожній фізичній або юридичній особі гарантується право на розгляд судом упродовж розумного строку цивільної, кримінальної, адміністративної або господарської справи, а також справи про адміністративне правопорушення, в якій вона є стороною.
Розумність строків є одним із основоположних засад (принципів) адміністративного судочинства відповідно до пункту 8 частини третьої статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України.
Поняття розумного строку не має чіткого визначення, проте розумним уважається строк, який необхідний для вирішення справи відповідно до вимог матеріального і процесуального права.
Дослідивши матеріали справи та надані докази, проаналізувавши зміст норм матеріального та процесуального права, що регулюють спірні правовідносини, суд доходить висновку про часткове задоволення позовних вимог, з огляду на наступне.
ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , є громадянином України, що підтверджено паспортом громадянина України для виїзду за кордон № НОМЕР_2 від 02.04.2021; згідно штампу у вказаному паспорту позивач постійно проживає в Ізраїлі (а.с.7) та перебуває на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області.
Постановою Бабушкінського районного суду міста Дніпропетровська від 04.04.2017 по справі №200/3663/16-а (провадження №2а/200/224/17) адміністративний позов ОСОБА_1 задоволено. Визнано незаконними дії Центрального об`єднаного управління Пенсійного Фонду України в м. Дніпропетровську щодо відмови в поновленні виплати пенсії за віком ОСОБА_1 . Зобов`язано Центральне об`єднане управління Пенсійного Фонду України в м. Дніпрі відновити пенсійну справу ОСОБА_1 , відповідно до якої йому нараховувалась та призначалась пенсія з 01.10.1994 року. Зобов`язано Центральне об`єднане управління Пенсійного Фонду України в м. Дніпрі поновити та виплачувати ОСОБА_1 пенсію за віком з 07 жовтня 2009 року.
Постановою Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 04.09.2017 по справі № 200/3663/16-а постанову Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 04.04.2017 в справі № 200/3663/16-а скасовано. В задоволенні позову ОСОБА_1 відмовлено.
Постановою Верховного Суду від 10.12.2020 по справі № 200/3663/16-а касаційну скаргу ОСОБА_1 задоволено. Постанову Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 04 квітня 2017 року у справі № 200/3663/16-а залишено в силі.
26.09.2022 представник позивача Акерман Н.І. звернулась через вебпортал Пенсійного фонду України до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області із заявою, в якій просила: долучити до матеріалів пенсійної справи ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , заяву про перерахування пенсійних виплат на банківський рахунок, відкритий в АТ «ОТП Банк» від 19.07.2022; пенсійні виплати ОСОБА_1 здійснювати на банківський рахунок, відкритий в АТ «ОТП Банк»; надіслати на адресу листування довідку про розмір нарахованої та виплаченої пенсії за віком на пільгових умовах за списком №1 ОСОБА_1 , за період з 07.10.2009 по вересень 2022 року та виписку з розпорядження про призначення (перерахунок) пенсії з інформацією про періоди страхового стажу та заробітної плати (доходу), яка врахована при розрахунку пенсії (а.с. 8, 10-11).
До вказаної заяви було долучено: заяву про перерахування пенсійних виплат на банківський рахунок, відкритий в АТ «ОТП Банк» ОСОБА_1 від 19.07.2022; нотаріально засвідчена довіреність №402/21 від 01.07.2021 та паспорт громадянина України для виїзду за кордон ОСОБА_1 № НОМЕР_2 від 02.04.2021.
07.12.2022 представник позивача ОСОБА_3 звернулась до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області із заявою, в якій просила долучити до матеріалів пенсійної справи нотаріально засвідчену копію трудової книжки б/н від 15.08.1956, нотаріально засвідчені копії довіреності №402/21 від 01.07.2021 та паспорта громадянина України для виїзду за кордон ОСОБА_1 № НОМЕР_2 від 02.04.2021 (а.с.71).
19.04.2023 представник ОСОБА_2 звернувся через вебпортал Пенсійного фонду України в інтересах позивача до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області із заявою, в якій просив: повідомити про підстави нарахування пенсії у не встановленому законом розмірі; перерахувати розмір пенсії відповідно до вимог чинного законодавства та виплатити компенсацію за невиплачену пенсію за весь час затримки з дати припинення, та за невиплату пенсії у встановленому законом розмірі з дати поновлення виплати; надіслати на адресу представника довідку про розмір нарахованої та виплаченої пенсії за віком ОСОБА_1 з дати припинення по квітень 2023 року; надіслати на адресу представника виписку з протоколу про призначення (перерахунок) пенсії з інформацією про періоди стразового стажу та заробітної плати (доходу), яка врахована при розрахунку пенсії; пенсійні виплати ОСОБА_1 здійснювати на визначений банківський рахунок, відкритий в АТ «ОТП Банк»; повідомити дату та спосіб виплати пенсії (а.с. 9, 12).
Позивач, вважаючи протиправною бездіяльність відповідача щодо не здійснення перерахунку розміру пенсії за віком з компенсацією втрати частини доходу та не виплати на визначений пенсіонером банківський рахунок, звернувся до суду із цим позовом.
Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд зазначає таке.
Згідно із положеннями частини другої статті 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Статтею 24 Конституції України визначено, що громадяни мають рівні конституційні права і свободи та є рівними перед законом. Не може бути привілеїв чи обмежень за ознаками раси, кольору шкіри, політичних, релігійних та інших переконань, статі, етнічного та соціального походження, майнового стану, місця проживання, за мовними або іншими ознаками.
Згідно з частиною другою статті 2 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» від 11.12.2003 № 1382-IV реєстрація місця проживання чи місця перебування особи або її відсутність не можуть бути умовою реалізації прав і свобод, передбачених Конституцією, законами чи міжнародними договорами України, або підставою для їх обмеження.
Частиною першою статті 46 Конституції України передбачено, що громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.
Згідно із пунктом 6 частини першої статті 92 Конституції України виключно законами України визначаються основи соціального захисту, форми і види пенсійного забезпечення.
Принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій, надання соціальних послуг з коштів Пенсійного фонду, що формуються за рахунок страхових внесків роботодавців, бюджетних та інших джерел, передбачених цим Законом, визначає Закон України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» №1058-IV від 09.07.2003 (далі Закон №1058-IV).
Статтею 1 Закону №1058-ІV визначено, що мінімальна пенсія - державна соціальна гарантія, розмір якої визначається цим Законом; пенсійні виплати - грошові виплати в системі загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, що здійснюються у вигляді пенсії, довічної пенсії або одноразової виплати; пенсія - щомісячна пенсійна виплата в солідарній системі загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, яку отримує застрахована особа в разі досягнення нею передбаченого цим Законом пенсійного віку чи визнання її інвалідом, або отримують члени її сім`ї у випадках, визначених цим Законом; пенсіонер - особа, яка відповідно до цього Закону отримує пенсію, довічну пенсію, або члени її сім`ї, які отримують пенсію в разі смерті цієї особи у випадках, передбачених цим Законом.
Загальнообов`язкове державне пенсійне страхування здійснюється за принципами рівноправності застрахованих осіб щодо отримання пенсійних виплат та виконання обов`язків стосовно сплати страхових внесків на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування; державних гарантій реалізації застрахованими особами своїх прав, передбачених цим Законом; гласності, прозорості та доступності діяльності Пенсійного фонду; відповідальності суб`єктів системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування за порушення норм цього Закону, а також за невиконання або неналежне виконання покладених на них обов`язків (стаття 7 Закону №1058-ІV).
Згідно із статтею 8 Закону №1058-ІV право на отримання пенсій та соціальних послуг із солідарної системи мають: 1) громадяни України, які застраховані згідно із цим Законом та досягли встановленого цим Законом пенсійного віку чи визнані особами з інвалідністю в установленому законодавством порядку і мають необхідний для призначення відповідного виду пенсії страховий стаж, а в разі смерті цих осіб - члени їхніх сімей, зазначені у статті 36 цього Закону, та інші особи, передбачені цим Законом; 2) особи, яким до дня набрання чинності цим Законом була призначена пенсія відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення» (крім соціальних пенсій) або була призначена пенсія (щомісячне довічне грошове утримання) за іншими законодавчими актами, але вони мали право на призначення пенсії за Законом України «Про пенсійне забезпечення» - за умови, якщо вони не отримують пенсію (щомісячне довічне грошове утримання) з інших джерел, а також у випадках, передбачених цим Законом, - члени їхніх сімей.
Відповідно до частини першої статті 47 Закону №1058-ІV пенсія виплачується щомісяця, у строк не пізніше 25 числа місяця, за який виплачується пенсія, виключно в грошовій формі за зазначеним у заяві місцем фактичного проживання пенсіонера в межах України незалежно від задекларованого або зареєстрованого місця проживання пенсіонера організаціями, що здійснюють виплату і доставку пенсій, або через установи банків у порядку, передбаченому Кабінетом Міністрів України.
Відповідно до пункту 1.1 Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України від 25.11.2005 № 22-1 (далі - Порядок № 22-1 у редакції чинній на дату подання заяви від 19.04.2023), заява про перерахунок, поновлення пенсії (заява про призначення/перерахунок пенсії - додаток 1) подається заявником до територіального органу Пенсійного фонду України.
Відповідно до пункту 1.2 Порядку №22-1 заява про виплату пенсії шляхом зарахування на поточний рахунок пенсіонера в банку подається заявником згідно з «Порядком виплати пенсій та грошової допомоги через поточні рахунки в банках», затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 30.08.1999 № 1596 (далі - Порядок № 1596).
Порядок виплати пенсій та грошової допомоги через поточні рахунки в банках затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 30 серпня 1999 р. № 1596 (далі Порядок № 1596 в редакції постанови Кабінету Міністрів України від 22 вересня 2016 р. № 662) визначає механізм виплати пенсій та грошової допомоги їх одержувачам управліннями Пенсійного фонду України в районах, містах, районах у містах, об`єднаними управліннями, головними управліннями Пенсійного фонду України в областях, м. Києві та структурними підрозділами з питань соціального захисту населення районних, районних у м. Києві держадміністрацій, виконавчих органів міських, районних у містах (у разі їх утворення) рад, а також інших грошових виплат, що фінансуються органами соціального захисту населення за рахунок відповідних бюджетів (далі - пенсія та грошова допомога), шляхом зарахування на поточні рахунки одержувачів пенсії та грошової допомоги в уповноважених банках.
Уповноваженими банками, згідно з пунктом 2 Порядку №1596, є банки, визначені переможцями конкурсу на право виплати пенсій, грошової допомоги та заробітної плати працівникам бюджетних установ через поточні рахунки відповідно до Порядку проведення конкурсного відбору банків, через які здійснюється виплата пенсій, грошової допомоги та заробітної плати працівникам бюджетних установ, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 26 вересня 2001 р. №1231.
Виплата пенсій та грошової допомоги відповідно до цього Порядку здійснюється за зазначеним у заяві місцем фактичного проживання одержувачів в населених пунктах у межах України, в яких функціонують вибрані одержувачами уповноважені банки, їх відокремлені підрозділи (філії, відділення, представництва тощо) (далі - установи уповноважених банків) (пункт 4 Порядку №1596).
Відповідно до пункту 6 Порядку №1596 одержувачі самостійно вибирають уповноважений банк для відкриття поточного рахунка.
За змістом пункту 9 Порядку №1596 між уповноваженим банком і одержувачем укладається договір банківського рахунка. Положеннями договору не можуть погіршуватися умови виплати пенсій та грошової допомоги, встановлені цим Порядком. Умови договору повинні передбачати можливість його розірвання за ініціативою однієї із сторін.
Заява про виплату пенсії або грошової допомоги (додаток 1) або заява про виплату пенсії або грошової допомоги з відкриттям рахунка (додаток 4) подається одержувачем особисто до органу Пенсійного фонду України або органу соціального захисту населення за зазначеним у заяві місцем фактичного проживання одержувача в населеному пункті в межах України (пункт 10 Порядку №1596).
Відповідно до пункту 12 Порядку №1596 органи Пенсійного фонду та органи соціального захисту населення на підставі заяв, передбачених пунктом 10 цього Порядку, складають списки на зарахування пенсій та грошової допомоги на поточні рахунки (далі - списки) згідно з додатком 2 у двох примірниках; опис списків на зарахування пенсій та грошової допомоги на поточні рахунки (далі - опис) згідно з додатком 3 у трьох примірниках.
Списки у двох примірниках за один день до початку кожного виплатного періоду, за який виплачується пенсія та грошова допомога, подаються органами Пенсійного фонду та органами соціального захисту населення відповідним установам уповноважених банків разом з двома примірниками описів (пункт 13 Порядку №1596).
Згідно із положенням пункту 14 Порядку №1596 на підставі складених документів Пенсійний фонд України та органи соціального захисту населення проводять протягом місяця за датами у межах виплатного періоду перерахування уповноваженим банкам коштів, необхідних для виплати пенсій та грошової допомоги, через поточні рахунки одержувачів.
Зарахування сум пенсій та грошової допомоги уповноваженими банками на поточні рахунки одержувачів проводиться не пізніше наступного операційного дня після надходження відповідних сум від Пенсійного фонду України та органів соціального захисту населення (пункт 15 Порядку №1596).
Отже, норми статті 47 Закону №1058-ІV визначають можливість виплати пенсії через установи банків у порядку, передбаченому Кабінетом Міністрів України, при цьому пунктом 6 Порядку №1596 визначено, що пенсіонери самостійно вибирають уповноважений банк для відкриття поточного рахунка.
В ході судового розгляду встановлено та матеріалами справи підтверджено, що на виконання постанови Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська у справі № 200/3663/16а Головним управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області 09.01.2023 було поновлено нарахування та виплату пенсії позивачу з 07.10.2009 (протокол призначення від 09.01.2023).
Матеріалами справи підтверджено звернення представника позивача після призначення пенсії із заявою від 19.04.2023 до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області щодо перерахування пенсійних виплат ОСОБА_1 на банківський рахунок, відкритий в АТ «ОТП Банк» 19.07.2022.
Суд критично оцінює таку позицію відповідача, оскільки вимога щодо особистого звернення позивача до органів Пенсійного фонду не просто звужує конституційне право на звернення за допомогою через уповноваженого представника, а й взагалі унеможливлює право пенсіонера, який проживає за межами території України, на отримання пенсії, оскільки її виплата проводиться на відділення поштового зв`язку на території України, а позивач фізично перебуває за кордоном.
Поряд з цим, суд звертає увагу, що подання заяви про поновлення виплати пенсії пенсіонеру, який виїхав на постійне проживання за межі України, у період дії Порядку № 22-1 у редакції постанов правління Пенсійного фонду України від 07.07.2014 № 13-1 та від 16.12.2020 № 25-1 допускається, у тому числі, представником такого пенсіонера за довіреністю і така заява повинна бути розглянута Пенсійним органом з урахуванням інших вимог Порядку № 22-1.
Відповідний правовий висновок викладений Верховним Судом у постанові від 20.01.2022 у справі № 280/4551/21.
Суд зауважує, що цей висновок є релевантним до обставин цієї справи в зв`язку з подібністю суті фактичних обставин його формування та обставин цієї справи, які зводяться до необхідності позивачу, який є пенсіонером, особисто прибути до України з Ізраїлю для подання відповідачу заяви про виплату пенсії на визначений банківський рахунок.
Щодо посилань відповідача на положення Порядку №1596, суд зазначає наступне.
Підставою для виплати пенсії через поточні рахунки в банках є заява про виплату пенсії або грошової допомоги, яка може бути подана пенсійному органу відповідно до пункту 10 Порядку виплати пенсій та грошової допомоги через поточні рахунки в банках, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 30.08.1999 № 1596, двома шляхами: особисто пенсіонером до органу Пенсійного фонду або від установи уповноваженого банку.
Аналогічні положення закріплені у п. 4.10 Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», затвердженого постановою Правління Пенсійного фонду України від 25.11.2005 № 22-1, яким передбачено, що заяви про виплату пенсії реєструються в журналі вхідної кореспонденції. Заява про виплату пенсії через банківський рахунок подається заявником згідно з Порядком виплати пенсій та грошової допомоги за згодою пенсіонерів та одержувачів допомоги через їхні поточні рахунки у банках, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 30.08.1999 № 1596 (зі змінами).
Водночас, жоден з пунктів Порядку № 22-1 не містить обов`язку пенсіонера звертатись із заявою про поновлення виплати пенсії особисто. Вжитий у пункті 1.1 термін заявник, як вже зазначено вище, дає підстави стверджувати, що таким заявником може бути і представник за довіреністю.
Наразі відсутній чіткий механізм щодо відновлення виплати пенсій особам, які виїхали на постійне місце проживання за межі України, а тому існуючі загальні норми, на думку суду, не повинні тлумачитись Пенсійним фондом з надмірним формалізмом, зважаючи на те, що не проведення виплати пенсії таким особам відбулося з вини держави в особі її компетентних органів.
Таким чином, суд вважає можливим проведення виплати пенсії громадянам, які виїхали на постійне проживання за кордон, шляхом її перерахунку на діючі карткові рахунки, відкриті в українських банках. При цьому, відповідну заяву із зазначенням реквізитів рахунку може подавати представник пенсіонера за довіреністю. Особиста присутність пенсіонера під час подання такої заяви чинним законодавством не вимагається.
Відповідний правовий висновок викладений у постанові Верховного Суду від 24.07.2023 у справі №280/6637/22.
Відповідно до частини п`ятої статті 242 КАС України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.
З огляду на викладене, з урахуванням наведених правових норм, висновків Верховного Суду та встановлених обставин, суд вважає протиправною відмову відповідача у виплаті пенсії позивачу на реквізити банківського рахунка, зазначеного позивачем у заяві від 19.04.2023, поданої представником за довіреністю.
Щодо позовних вимог про здійснення перерахунку пенсії, суд зазначає наступне.
Суд зазначає, що позивачем у позовній заяві не наведено змістовного обґрунтування позовних вимог щодо здійснення перерахунку його пенсії.
Із змісту позовної заяви вбачається, що позивач фактично не погоджується з визначеним до виплати розміром пенсії «в твердому розмірі», здійсненого на виконання постанови Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 04.04.2017 в справі № 200/3663/16-а.
Згідно із протоколом призначення та алгоритмом розрахунку пенсії ОСОБА_1 , страховий стаж позивача становить 29 років 03 місяці 14 днів, пенсія призначена з 07.10.2009 довічно у розмірі 9,60 грн.
У графі «Особливості» протоколу перерахунку зазначено: «Був пенсіонером; Не підлягають МП; признач. за ріш. суду в тверд. розм.» (а.с. 15, 68).
Отже, розмір пенсії позивачу з 07.10.2009 по 30.04.2023 встановлений на рівні 9,60грн.
За змістом статті 1 Закону №1058-IV мінімальна пенсія - державна соціальна гарантія, розмір якої визначається цим Законом.
Положенням частини другої статті 5 Закону №1058-IV визначено, що виключно цим Законом визначаються мінімальний розмір пенсії за віком.
За приписами частини першої статті 28 Закону №1058-IV мінімальний розмір пенсії за віком за наявності у чоловіків 35 років, а у жінок 30 років страхового стажу встановлюється в розмірі прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, визначеного законом. У разі виплати застрахованій особі довічної пенсії, передбаченої цим Законом, пенсії або аналогічної виплати, встановленої в інших державах, мінімальний розмір пенсії за віком у солідарній системі встановлюється з урахуванням зазначених сум.
З 1 січня 2018 року для осіб, які досягли віку 65 років, мінімальний розмір пенсії за віком за наявності у чоловіків 35 років, а у жінок 30 років страхового стажу встановлюється в розмірі 40 відсотків мінімальної заробітної плати, визначеної законом про Державний бюджет України на відповідний рік, але не менше прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, визначеного законом.
За наявності страхового стажу меншої тривалості, ніж передбачено абзацом першим частини першої цієї статті, мінімальний розмір пенсії за віком встановлюється у розмірі, пропорційному до наявного страхового стажу, виходячи з прожиткового мінімуму, встановленого для осіб, які втратили працездатність, визначеного законом (частина друга статті 28 Закону № 1058-ІV).
Також, необхідно зазначити, що у відповідності до пункту 4-1 Прикінцевих положень Закону №1058-ІV для осіб, яким пенсія призначена до набрання чинності Законом України «Про заходи щодо законодавчого забезпечення реформування пенсійної системи», крім тих, яким після набрання чинності зазначеним Законом здійснювався перерахунок пенсії з урахуванням заробітної плати за періоди страхового стажу після призначення (попереднього перерахунку) пенсії:
мінімальний розмір пенсії за віком, передбачений абзацом першим частини першої статті 28 цього Закону, встановлюється за наявності у чоловіків 25 років, а у жінок 20 років страхового стажу;
збільшення пенсії, передбачене абзацом другим частини першої статті 28 цього Закону, встановлюється за кожний повний рік страхового стажу понад 25 років чоловікам і 20 років жінкам.
З матеріалів справи встановлено, що позивач має 29 років 3 місяці 14 днів загального стажу роботи, у зв`язку з чим на позивача розповсюджуються приписи статті 28 Закону з урахуванням пункту 4-1 Прикінцевих положень.
За викладених обставин, суд доходить висновку, що при розрахунку пенсії за віком позивача відповідач безпідставно не врахував вказаних норм Закону, призначивши її в твердому розмірі за наявності стажу роботи позивача понад 29 років.
При цьому, доводи відповідача про те, що виплату пенсії позивачу здійснено на виконання судового рішення у справі № 200/3663/16-а не враховуються судом, оскільки в постанові Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 04.04.2017 в справі № 200/3663/16-а не зазначено про встановлення позивачу при поновленні його пенсії в твердому розмірі пенсійної виплати.
Крім того, матеріали справи не містять доказів того, яка була у позивача сума пенсії до її припинення, оскільки вона призначалась в 1994 році до прийняття Закону №1058-IV, тому при поновленні пенсії, відповідно до зазначених вимог, відповідач повинен був врахувати та застосувати норми Закону №1058, якими передбачено, що розмір пенсії за віком, обчислений за раніше діючим законодавством, підвищується з дня набрання чинності цим Законом до дня її призначення в порядку, передбаченому частинами першою та другою статті 42 цього Закону (стаття 27 Закону), а перерахунок пенсій за віком, по інвалідності, в разі втрати годувальника, за вислугу років, призначених до набрання чинності цим Законом, здійснюється за нормами цього Закону на підставі документів про вік, страховий стаж, заробітну плату (дохід) та інших документів, що знаходяться на час перерахунку в пенсійній справі та відповідають вимогам законодавства, що діяло раніше, а також додаткових документів, одержаних органами Пенсійного фонду (стаття 43 Закону).
Також, суд зауважує, що при поновленні позивачу 09.01.2023 пенсії з 07.10.2009 відповідачем безпідставно встановлено особливість «Не підлягають МП, признач. за ріш.суду в тверд.розм.», що призвело до порушення прав позивача на належний розрахунок пенсії, оскільки Закон України №1058-IV не містить застережень щодо встановлення твердого розміру пенсійної виплати та заборону перерахунків пенсій осіб, які постійно проживають за межами України.
За таких обставин, суд доходить висновку про те, що відповідачем допущена протиправна бездіяльність щодо не здійснення позивачу перерахунку пенсії за віком, тому з метою належного захисту та відновлення порушеного права слід зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області здійснити з 07.10.2009 перерахунок пенсії позивачу відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», та здійснити відповідні пенсійні виплати на визначений пенсіонером у заяві від 19.04.2023 банківський рахунок, поданої представником за довіреністю.
Щодо позовних вимог в частині зобов`язання відповідача провести перерахунок пенсії з компенсацією втрати часини доходу, суд зазначає наступне.
Питання, пов`язані зі здійсненням компенсації громадянам втрати частини доходів у випадку порушення встановлених строків їх виплати, врегульовані Законом України «Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати» №2050-ІІІ (далі - Закон №2050-ІІІ) та Порядком проведення компенсації громадянам втрати частини грошових доходів у зв`язку з порушенням термінів їх виплати, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України №159 (далі - Порядок №159).
Відповідно до статті 1 Закону №2050-ІІІ, підприємства, установи і організації всіх форм власності та господарювання здійснюють компенсацію громадянам втрати частини доходів у випадку порушення встановлених строків їх виплати, у тому числі з вини власника або уповноваженого ним органу (особи).
Статтею 2 вказаного Закону зазначено, що компенсація громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати провадиться у разі затримки на один і більше календарних місяців виплати доходів, нарахованих громадянам за період починаючи з дня набрання чинності цим Законом.
Під доходами у цьому Законі слід розуміти грошові доходи громадян, які вони одержують на території України і які не мають разового характеру: пенсії; соціальні виплати; стипендії; заробітна плата (грошове забезпечення) та інші.
Згідно зі статтею 3 Закону №2050-ІІІ сума компенсації обчислюється шляхом множення суми нарахованого, але не виплаченого громадянину доходу за відповідний місяць (після утримання податків і обов`язкових платежів) на індекс інфляції в період невиплати доходу (інфляція місяця, за який виплачується доход, до уваги не береться).
Статтею 4 Закону України «Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати» визначено, що виплата громадянам суми компенсації провадиться у тому ж місяці, у якому здійснюється виплата заборгованості за відповідний місяць.
З метою реалізації Закону України «Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати» Кабінетом Міністрів України прийнято постанову від 21 лютого 2001 року № 159, якою затверджено Порядок проведення компенсації громадянам втрати частини грошових доходів у зв`язку з порушенням термінів їх виплати (далі - Порядок №159).
Пункти 1, 2 Порядку №159 відтворюють положення Закону №2050-ІІІ і лише конкретизують підстави та механізм виплати компенсацій.
У пункті 4 Порядку №159 прописано, що сума компенсації обчислюється як добуток нарахованого, але невиплаченого грошового доходу за відповідний місяць (після утримання податків і обов`язкових платежів) і приросту індексу споживчих цін (індексу інфляції) у відсотках для визначення суми компенсації, поділений на 100.
Отже, з системного аналізу правових норм вбачається, що основними умовами для виплати суми компенсації є: 1) порушення встановлених строків виплати нарахованих доходів (у тому числі пенсії) та 2) виплата нарахованих доходів. При цьому виплата компенсації втрати частини доходів здійснюється в день виплати основної суми доходу.
Аналогічна правова позиція висловлена в постановах Верховного Суду від 16.05.2019 у справі № 134/89/16-а, від 10.02.2020 у справі № 134/87/16-а, від 05.03.2020 у справі №140/1547/19.
Наведене нормативне регулювання не встановлює першості нарахування і виплати доходу, який своєчасно не був виплачений, та не ставить у залежність компенсацію втрати частини грошових доходів від попереднього, окремого нарахування доходів. За цим регулюванням правове значення має те, чи з порушенням строків був виплачений нарахований дохід, чи виплачений і коли цей платіж, чи не нараховувався і не виплачувався грошовий дохід, право на який визнано судовим рішенням. Саме ці події є тими юридичними фактами, з якими пов`язується виплата компенсації втрати частини грошових доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати.
Враховуючи те, що виплата перерахованої пенсії позивачу не здійснена, відтак відсутня виплата основної суми доходу в розумінні Закону №2050-ІІІ, за наявності якої можлива виплата суми компенсації, відповідно, вимоги щодо нарахування перерахованої пенсії з компенсацією втрати часини доходу є передчасними та задоволенню не підлягають.
Відповідно до статті 90 Кодексу адміністративного судочинства України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.
Частиною першою статті 9 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що суд при вирішенні справи керується принципом змагальності сторін, диспозитивності та офіційного з`ясування всіх обставин у справі, відповідно до якого розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.
За змістом положень частин першої, другої статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
Відповідачем не доведено правомірності своїх дії у спірних правовідносинах.
Враховуючи викладене, на підставі наданих доказів у їх сукупності, системного аналізу положень законодавства України, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню.
Вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суд виходить з наступного.
Частиною першої статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.
Зважаючи на викладене, судові витрати зі сплати судового збору, понесені позивачем при зверненні до суду з цією позовною заявою у розмірі 1073,60 грн., підлягають стягненню з відповідача за рахунок його бюджетних асигнувань на користь позивача.
Керуючись ст.ст. 9, 72-90, 242-246, 250, 255, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -
У задоволені іншої частини позовних вимог відмовити.
Рішення суду набирає законної сили відповідно до вимог статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене в строки, передбачені статтею 295 Кодексу адміністративного судочинства України.

Відповідно до статті 297 Кодексу адміністративного судочинства України рішення суду оскаржується шляхом подання апеляційної скарги до Третього апеляційного адміністративного суду.

Суддя М.М. Бухтіярова