Справа № 340/4716/23
Суддя: В.В. НАУМЕНКО
Дата ухвалення: 2023-09-08 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КІРОВОГРАДСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 вересня 2023 року м. Кропивницький Справа № 340/4716/23

Кіровоградський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Науменка В.В., розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін (у письмовому провадженні) адміністративну справу

за позовом: ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 )

до відповідача: Військова частина НОМЕР_2 ( АДРЕСА_2 , ЄДРПОУ НОМЕР_3 )

про визнання протиправною бездіяльності та зобов`язання вчинити певні дії, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач через уповноваженого представника адвоката Холоденка Р.В. звернувся до Кіровоградського окружного адміністративного суду з позовом, у якому просить суд:

1) визнати протиправною бездіяльність військової частини НОМЕР_2 щодо ненарахування і невиплати збільшеної до 100000 грн. додаткової винагороди в розрахунку на місяць пропорційно дням перебування на лікуванні позивача в закладах охорони здоров`я та відпустках для лікування після тяжкого поранення за періоди: з 06.08.2022 по 18.08.2022; з 19.08.2022 по 21.08.2022; з 21.08.2022 по 16.09.2022; з 16.09.2022 по 20.09.2022; з 20.09.2022 по 27.09.2022; з 27.09.2022 по 09.10.2022 (відпустка); з 09.10.2022 по 17.10.2022; з 17.10.2022 по 08.11.2022; з 08.11.2022 по 02.12.2022; з 02.12.2022 по 06.12.2022; з 06.12.2022 (відпустка 30 діб); з 12.01.2023 (відпустка 30 діб) з 14.02.2023 (відпустка 30 діб);

2) зобов`язати військову частину НОМЕР_2 нарахувати і виплатити позивачу збільшену до 100000 грн. додаткову винагороду в розрахунку на місяць пропорційно дням перебування на лікуванні позивача в закладах охорони здоров`я та відпустках для лікування після тяжкого поранення за періоди: з 06.08.2022 по 18.08.2022; з 19.08.2022 по 21.08.2022; з 21.08.2022 по 16.09.2022; з 16.09.2022 по 20.09.2022; з 20.09.2022 по 27.09.2022; з 27.09.2022 по 09.10.2022 (відпустка); з 09.10.2022 по 17.10.2022; з 17.10.2022 по 08.11.2022; з 08.11.2022 по 02.12.2022; з 02.12.2022 по 06.12.2022; з 06.12.2022 (відпустка 30 діб); з 12.01.2023 (відпустка 30 діб) з 14.02.2023 (відпустка 30 діб).

В обґрунтування вимог позивач зазначає, що проходив військову службу по мобілізації у військовій частині НОМЕР_4 , яка підпорядковується військовій частині НОМЕР_2 .

06 серпня 2022 року отримав поранення під час виконання виконання бойового завдання біля населеного пункту Ольгине, був доправлений до медичного закладу на стаціонарне лікування, після чого неодноразово перебував у відпустці за станом здоров`я за висновком ВЛК.

04 квітня 2023 року за висновком ВЛК був визнаний непридатним до військової служби, на підставі чого 09.06.2023 був звільнений з військової служби.

Водночас, позивач наголошує, що за час лікування та реабілітації відповідачем у порушення вимог чинного законодавства йому не нараховувалась та не виплачувалась додаткова винагорода, збільшена до 100000 грн. у розрахунку на місяць, відповідно до постанови КМУ №168 від 28.02.2022, такі суми також не були виплачені і під час звільнення зі служби.

Вважає таку бездіяльність відповідача протиправною, що й обумовило необхідність звернення до суду з цим позовом.

Ухвалою суду від 03.07.2023 відкрито провадження у справі. Справу призначено до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін, сторонам встановлено порядок та строки для виконання процесуальних дій (а.с. 45).

У період з 28.08.2023 по 01.09.2023 розгляд справи не проводився, оскільки суддя не здійснював правосуддя у зв`язку з перебуванням у щорічні відпустці.

05.05.2023 від відповідача до суду надійшов відзив на позовну заяву (а.с. 50-67), зі змісту якого вбачається, що відповідач позов не визнає та просить відмовити у його задоволенні.

Зазначає, що нарахування та виплата додаткової винагороди, збільшеної до 100000 грн., відповідачем не нараховувалась та не виплачувалась у зв`язку з відсутністю у розпорядженні військової частини Довідки про обставини травми (поранення, контузії, каліцтва), якою встановлено обставини отримання поранення позивачем, та відповідного висновку службового розслідування та вказаним фактом, оскільки такі документи складались іншою військовою частиною та відповідачу не надавались.

Водночас, відповідач не заперечує, що позивач проходив лікування у зв`язку з отриманням тяжкого поранення з дня його отримання - 06.08.2022 по 27.09.2022 та з 09.10.2022 по 06.12.2022, а також перебував у відпустці за станом здоров`я після отриманого поранення у періоди з 28.09.2022 по 08.10.2022 та з 07.12.2022 по 11.02.2023 та наголошує, що питання нарахування та виплати спірної додаткової винагороди може бути вирішено добровільно, у позасудовий спосіб, у разі надходження до відповідача вищезазначених документів.

Крім цього, зазначає, що 12.02.2023 позивача повернуто з відпустки за станом здоров`я, і лише 15.02.2023 на підставі довідки ВЛК від 14.02.2023 знову направлено у відпустку за станом здоров`я з 15.02.2023 по 16.03.2023. Вказане, на думку відповідача, свідчить про переривання (на строк у 3 дні) періоду лікування/перебування у відпустці позивача, а відтак у вказаний період (з 15.02.2023 по 16.03.2023) позивач не вважається таким, що проходить лікування/реабілітацію у зв`язку з отриманням тяжкого поранення, а отже відсутні підстави для нарахування додаткової винагороди, збільшеної до 100000 грн., відповідно до постанови КМУ №168 від 28.02.2022.

Інших заяв по суті справи до суду не надходило.

Дослідивши надані сторонами докази та письмові пояснення сторін, викладені у заявах по суті справи, суд встановив наступне.

Відповідно до наказу командира військової частини НОМЕР_4 від 26.07.2022 №156, солдата ОСОБА_1 призначено на посаду стрільця 2 стрілецького відділення 3 стрілецького взводу 1 стрілецької роти, зараховано до списків особового складу та на всі види забезпечення (а.с. 70).

Наказом командира військової частини НОМЕР_4 від 09.06.2023 №161, солдата ОСОБА_1 звільнено з військової служби у відставку за пунктом «б» пункту 2 частини 4 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» з 09.06.2023, виключено зі списків особового складу та всіх видів забезпечення військової частини НОМЕР_4 та наказано вважати таким, що справи і посаду здав та вибув для постановки на військовий облік до Олександрійського районного ТЦК та СП Кіровоградської області (а.с. 77-зворот).

Отже, позивач перебував у списках особового складу військової частини НОМЕР_4 у період з 26.07.2022 по 09.06.2023 включно.

Військова частина НОМЕР_4 є підпорядкованою частиною в/ч НОМЕР_2 , що зазначається відповідачем у наданому відзиві (а.с. 66) та підтверджується матеріалами справи.

Судом також встановлено, що 06 серпня 2022 року позивач під час виконання бойового завдання, пов`язаного із захистом Батьківщини, поблизу н.п. Ольгине унаслідок обстрілу противником отримав вибухову травму, осколкове сліпе поранення ділянки с/3 лівої гомілки, відкритий перелом обох кісток с/3 лівої гомілки зі зміщенням; стороннє тіло лівої гомілки; порушення функції правої в/кінцівки, лівої н/кінцівки ІІ ст., що підтверджуються довідкою про обставини травми (поранення, контузії, каліцтва) від 09.10.2022 №2191 (а.с. 21).

Обставини та факт отримання позивачем бойового поранення відповідачем не заперечується.

Відповідно до наданої до суду медичної документації, позивач у зв`язку з отриманим бойовим пораненням у період часу з 06.08.2022 по 27.09.2022 та з 09.10.2022 по 06.12.2022 перебував на стаціонарному лікуванні у закладах охорони здоров`я, що підтверджується наданими до суду копіями медичної документації (а.с. 24-31, 33-36) та відповідачем також не заперечується.

Згідно довідок ВЛК №1907 від 27.09.2022 (а.с. 32), №33 від 06.12.2022 (а.с. 37), 7/амб від 12.01.2023 (а.с. 38), 83/амб від 14.02.2023 (а.с. 39), отримане позивачем поранення пов`язане з захистом Батьківщини, є пораненням тяжкого ступеню.

Відповідно до зазначених довідок ВЛК та наказів командира в/ч НОМЕР_4 (а.с. 72-зворот 75-зворот), позивач у періоди з 28.09.2022 по 08.10.2022, з 07.12.2022 по 11.02.2023 та з 15.02.2023 по 16.03.2023 перебував у відпустках за станом здоров`я у зв`язку з отриманим пораненням, що також не заперечується відповідачем.

Інших даних та відповідних їм підтверджуючих документів щодо періодів фактичного перебування позивача на лікуванні та у відпустках за станом здоров`я у зв`язку з отриманою травмою, матеріали справи не містять.

Відповідачем не заперечується, а позивачем наголошується, що з 06.08.2022 позивачу не нараховувалась та не виплачувалась додаткова винагорода, збільшена до 100000 грн. відповідно до постанови КМУ №168 від 28.02.2022, що також знаходить своє підтвердження у наданих сторонами розрахункових документах (а.с. 18, 69).

Отже спірним у цій справі є повнота виплаченого позивачу розміру грошового забезпечення позивачу за період з 06.08.2022 по 16.03.2023.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам суд зазначає наступне.

Відповідно до ч.ч. 1-4 ст. 9 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» № 2011-XII (у подальшому Закон 2011-XII), держава гарантує військовослужбовцям достатнє матеріальне, грошове та інші види забезпечення в обсязі, що відповідає умовам військової служби, стимулює закріплення кваліфікованих військових кадрів.

До складу грошового забезпечення входять:

посадовий оклад, оклад за військовим званням;

щомісячні додаткові види грошового забезпечення (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премія);

одноразові додаткові види грошового забезпечення.

Грошове забезпечення визначається залежно від посади, військового звання, тривалості, інтенсивності та умов військової служби, кваліфікації, наукового ступеня і вченого звання військовослужбовця. Грошове забезпечення підлягає індексації відповідно до закону.

Грошове забезпечення виплачується у розмірах, що встановлюються Кабінетом Міністрів України, та повинно забезпечувати достатні матеріальні умови для комплектування Збройних Сил України, інших утворених відповідно до законів України військових формувань та правоохоронних органів кваліфікованим особовим складом, враховувати характер, умови служби, стимулювати досягнення високих результатів у службовій діяльності.

Порядок виплати грошового забезпечення визначається Міністром оборони України, керівниками центральних органів виконавчої влади, що мають у своєму підпорядкуванні утворені відповідно до законів України військові формування та правоохоронні органи, керівниками розвідувальних органів України.

Посадові оклади військовослужбовцям виплачуються у розмірах, визначених додатками 1, 2, 12 і 13 до постанови Кабінету Міністрів України від 30 серпня 2017 року № 704 "Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб" (зі змінами) (далі - постанова № 704).

Наказом Міністерства оборони України від 07 червня 2018 року № 260, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 26 червня 2018 року за № 745/32197 (надалі Порядок №260), затверджено Порядок виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України та деяким іншим особам.

Пунктами 2, 3 Розділу І Порядку №260 визначено, що грошове забезпечення включає:

щомісячні основні види грошового забезпечення;

щомісячні додаткові види грошового забезпечення;

одноразові додаткові види грошового забезпечення.

До щомісячних основних видів грошового забезпечення належать:

посадовий оклад;

оклад за військовим званням;

надбавка за вислугу років.

До щомісячних додаткових видів грошового забезпечення належать:

підвищення посадового окладу;

надбавки;

доплати;

винагорода військовослужбовцям, які обіймають посади, пов`язані з безпосереднім виконанням завдань із забезпечення кібербезпеки та кіберзахисту;

премія.

До одноразових додаткових видів грошового забезпечення належать:

винагороди (крім винагороди військовослужбовцям, які обіймають посади, пов`язані з безпосереднім виконанням завдань із забезпечення кібербезпеки та кіберзахисту), а також додаткова винагорода на період дії воєнного стану;

допомоги.

Підставами для розрахунку та виплати основних і додаткових видів грошового забезпечення є:

штат військової частини (установи, організації) (далі - військова частина);

накази про призначення на посаду та зарахування до списків особового складу військової частини, про вступ до виконання обов`язків за посадою, в тому числі тимчасово, про зарахування в розпорядження;

накази про встановлення та виплату основних і додаткових видів грошового забезпечення;

накази про присвоєння військових звань;

грошовий атестат або довідка про грошові виплати (за винятком осіб, призваних (прийнятих) на військову службу за контрактом, у тому числі під час проходження строкової військової служби).

Пунктом 7 Порядку №260 визначено, що військовослужбовцям, які виключаються зі списків особового складу військової частини, грошове забезпечення виплачується до дня виключення включно. В наказах про виключення зі списків особового складу обов`язково зазначається про виплату одноразових додаткових видів грошового забезпечення.

Кабінетом Міністрів України 28.02.2022 прийнято Постанову №168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану» (далі Постанова №168), пунктом 1 якої встановлено, що на період дії воєнного стану військовослужбовцям Збройних Сил, Служби безпеки, Служби зовнішньої розвідки, Головного управління розвідки Міністерства оборони, Національної гвардії, Державної прикордонної служби, Управління державної охорони, Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації, Державної спеціальної служби транспорту, особам рядового і начальницького складу Державної служби з надзвичайних ситуацій, особам начальницького складу управління спеціальних операцій Національного антикорупційного бюро та поліцейським виплачується додаткова винагорода в розмірі до 30000 гривень пропорційно в розрахунку на місяць, а тим з них, які беруть безпосередню участь у бойових діях або забезпечують здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, перебуваючи безпосередньо в районах їх ведення (здійснення), зокрема на тимчасово окупованій Російською Федерацією території України, на території між позиціями сил оборони та позиціями військ держави-агресора, у період здійснення зазначених заходів (у тому числі військовослужбовцям строкової служби), - розмір цієї додаткової винагороди збільшується до 100 000 гривень в розрахунку на місяць пропорційно часу участі у таких діях та заходах. Особам рядового і начальницького складу територіальних (міжрегіональних) воєнізованих формувань Державної кримінально-виконавчої служби, що залучаються Головнокомандувачем Збройних Сил до складу оперативно-стратегічного угруповання відповідної групи військ для безпосередньої участі у бойових діях або забезпечення здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, перебуваючи безпосередньо в районах проведення воєнних (бойових) дій у період здійснення зазначених заходів, виплачується додаткова винагорода в розмірі до 100000 гривень в розрахунку на місяць пропорційно часу участі у таких діях та заходах.

Виплата такої додаткової винагороди здійснюється на підставі наказів командирів (начальників).

Відповідно до вимог зазначеної Постанови, до наказів про виплату додаткової винагороди, збільшеної до 100000 гривень, необхідно включати осіб, зазначених у цьому пункті, у тому числі тих, які:

- у зв`язку з пораненням (контузією, травмою, каліцтвом), пов`язаним із захистом Батьківщини, а для поліцейських та осіб рядового і начальницького складу служби цивільного захисту - із участю у бойових діях або забезпеченні здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, перебуваючи безпосередньо в районах їх ведення (здійснення), зокрема на тимчасово окупованій Російською Федерацією території України, на території між позиціями сил оборони та позиціями військ держави-агресора, у період здійснення зазначених заходів, перебувають на стаціонарному лікуванні в закладах охорони здоров`я (у тому числі закордонних), включаючи час переміщення з одного лікарняного закладу охорони здоров`я до іншого, або перебувають у відпустці для лікування після тяжкого поранення за висновком (постановою) військово-лікарської (лікарсько-експертної, медичної) комісії.

Отже, зміст зазначеної Постанови свідчить про те, що до наказів про виплату додаткової винагороди, збільшеної до 100000 грн. необхідно включати військовослужбовців, які у зв`язку з пораненням (контузією, травмою, каліцтвом), пов`язаним із захистом Батьківщини перебувають на стаціонарному лікуванні в закладах охорони здоров`я, або перебувають у відпустці для лікування після тяжкого поранення за висновком (постановою) військово-лікарської (лікарсько-експертної, медичної) комісії.

Як встановлено судом, позивач перебував на стаціонарному лікуванні в закладах охорони здоров`я з 06.08.2022 по 27.09.2022 та з 09.10.2022 по 06.12.2022, а також перебував у відпустці за станом здоров`я для лікування після тяжкого поранення за висновком ВЛК у періоди з 28.09.2022 по 08.10.2022, з 07.12.2022 по 11.02.2023 та з 15.02.2023 по 16.03.2023.

Таким чином, у вказані проміжки часу позивачу мало бути нараховано та виплачено додаткову винагороду, передбачену Постановою №168, збільшену до 100000 грн., пропорційно часу перебування на лікуванні або реабілітації.

Відповідач у своєму відзиві пов`язує факт ненарахування та невиплати позивачу спірної додаткової винагороди за період з 06.08.2022 по 11.02.2023 з тим, що відповідачем не отримано від військової частини НОМЕР_5 довідки про обставини травми (поранення, контузії, каліцтва) та відповідного висновку службового розслідування.

Так, з матеріалів справи вбачається та відповідачем наголошується, що на час отримання позивачем бойового поранення останній знаходився у відрядженні у в/ч НОМЕР_5 , та командиром саме зазначеної в/ч складались вищевказані документи.

Водночас, суд зазначає, що наявні у справі документи, у тому числі накази відповідача про направлення позивача на лікування, у відпустку за станом здоров`я, тощо, свідчать про обізнаність відповідача про факт та обставини отримання позивачем поранення.

Обставини отримання позивачем поранення детально описані у тому числі в медичних документах та довідках ВЛК, які послугували підставою для прийняття вищезазначених наказів, наявність у відповідача копій таких документів останнім не заперечується.

Крім цього, суд звертає увагу, що копії довідки про обставини травми (поранення, контузії, каліцтва) та відповідного висновку службового розслідування долучено позивачем до позовної заяви, а відтак вже на момент відкриття провадження у справі відповідач мав у своєму розпорядженні копії таких документів.

За таких обставин, суд сприймає критично доводи відповідача про відсутність вищевказаних документів як підставу ненарахування та невиплати спірних сум грошового забезпечення позивача.

Доводи відповідача про те, що після отримання вищевказаних документів відповідач добровільно вирішить питання про донарахування спірних сум у позасудовий порядок, на думку суду, також уваги не заслуговують, оскільки, як зазначено вище, відповідачем отримано копії таких документів разом з позовною заявою, проте ні на момент подачі відзиву, ні протягом строку вирішення справи будь-яких відомостей про добровільне нарахування та виплату оспорюваних сум грошового забезпечення позивача до суду не надано.

Суд також відхиляє доводи відповідача відносно того, що за період з 15.02.2023 по 16.03.2023 позивачу не має нараховуватись додаткова винагорода, збільшена до 100000 грн. через наявність перерви у 3 дні між цим та попереднім періодами лікування, оскільки така перерва виникла не з вини позивача, а через несвоєчасне проведення огляду ВЛК, надання відповідної довідки та видачі на її підставі наказу командира в/ч про відпустку позивача

Отже, суд приходить до висновку, що на час вирішення даної справи позивачу не нараховано та не виплачено усі належні йому суми грошового забезпечення за спірний період часу, що свідчить про обґрунтованість позовних вимог.

Відповідно до ч.1 ст. 9 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Частинами 1, 2 статті 77 КАС України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

У ході розгляду справи відповідач не довів суду правомірність своєї бездіяльності, а тому суд дійшов висновку, що відповідач у спірних правовідносинах допустив протиправну бездіяльність, а права позивача підлягають відновленню.

Відповідно до статті 2 КАС України метою адміністративного судочинства є ефективний захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Адміністративний суд не обмежений у виборі способів відновлення права особи, порушеного суб`єктами владних повноважень, і вправі обрати найбільш ефективний спосіб відновлення порушеного права, який відповідає характеру такого порушення з урахуванням обставин конкретної справи.

Враховуючи викладене, суд вважає доцільним відновити права позивача шляхом визнання протиправною бездіяльності військової частини НОМЕР_2 щодо ненарахування та невиплати позивачу додаткової винагороди, передбаченої Постановою Кабінету Міністрів України №168 від 28.02.2022 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану», збільшеної до 100000 грн., за період з 06.08.2022 по 11.02.2023 та з 15.02.2023 по 16.03.2023, з зобов`язанням відповідача нарахувати та виплатити позивачу таку винагороду, пропорційно часу лікування та реабілітації.

За таких підстав, позов підлягає задоволенню.

Доказів понесення сторонами судових витрати до суду не надано.

Керуючись статтями 139, 241-246, 250 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ВИРІШИВ:

Адміністративний позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) до військової частини НОМЕР_2 ( АДРЕСА_2 , ЄДРПОУ НОМЕР_3 ) про визнання протиправною бездіяльності та зобов`язання вчинити певні дії задовольнити.

Визнати протиправною бездіяльність військової частини НОМЕР_2 щодо ненарахування та невиплати ОСОБА_1 додаткової винагороди, передбаченої Постановою Кабінету Міністрів України №168 від 28.02.2022 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану», збільшеної до 100000 грн., за період з 06.08.2022 по 11.02.2023 та з 15.02.2023 по 16.03.2023 включно.

Зобов`язати військову частину НОМЕР_2 нарахувати та виплатити ОСОБА_1 додаткову винагороду, передбачену Постановою Кабінету Міністрів України №168 від 28.02.2022 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану», збільшену до 100000 грн. в розрахунку на місяць пропорційно дням перебування на лікуванні та у відпустках за станом здоров`я, за період з 06.08.2022 по 11.02.2023 та з 15.02.2023 по 16.03.2023 включно, з урахуванням раніше виплачених сум.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку апеляційного оскарження, а у разі його апеляційного оскарження - з моменту проголошення судового рішення суду апеляційної інстанції. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення суду може бути оскаржено до Третього апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення за правилами, встановленими статтями 293, 295 - 297 КАС України.

Суддя Кіровоградського

окружного адміністративного суду В.В. НАУМЕНКО