Справа № 712/4067/23
Суддя: Борєйко О. М.
Дата ухвалення: 2023-09-06 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 вересня 2023 року Соснівський районний суд м. Черкаси у складі:

судді Борєйко О.М.

за участю секретаря судового засідання Чорнуцької І.Ю.

позивача ОСОБА_1

представника позивача Харченко О.М.

представника відповідача Слобожаник А.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Черкаси адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Соснівського відділу у м. Черкаси Управління Державної міграційної служби України в Черкаській області про оскарження рішень, дій суб`єкта владних повноважень,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до Соснівського районного суду з вказаним адміністративним позовом.

В обґрунтування заявлених вимог зазначає, що постановою Соснівського відділу у м. Черкаси Управління Державної міграційної служби України в Черкаській області серії ПНМЧК №001597 від 18 квітня 2023 року ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 203 КУпАП, та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 2 040 гривень.

Рішенням Соснівського відділу у м. Черкаси Управління Державної міграційної служби України в Черкаській області №8 від 18 квітня 2023 року про примусове повернення до країни походження або третьої країни іноземця або особи без громадянства, ОСОБА_1 зобов`язано в термін до 18 травня 2023 року покинути територію України.

Згідно протоколу серії ПРМЧК №001599, 18 квітня 2023 року за адресою: м. Черкаси, вул. Смілянська виявлено громадянина ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , документованого тимчасовим посвідченням громадянина України строком дії до 15 липня 2021 року; протягом двох років з моменту документування вказаним посвідченням ОСОБА_1 не відмовився від громадянства рф; на даний час на території України перебуває незаконно.

Не погоджуючись з оскарженими Рішенням Соснівського відділу у м. Черкаси Управління Державної міграційної служби України в Черкаській області №8 від 18 квітня 2023 року про примусове повернення до країни походження або третьої країни іноземця або особи без громадянства та постановою Соснівського відділу у м. Черкаси Управління Державної міграційної служби України в Черкаській області серії ПНМЧК №001597 від 18 квітня 2023 року, позивач звернувся до Соснівського районного суду м. Черкаси з вказаною позовною заявою.

Ухвалою Соснівського районного суду м. Черкаси від 12 травня 2023 року відкрито провадження у справі та призначено судове засідання.

Представником відповідача надано відзив на позовну заяву, в якому останній просив відмовити в задоволенні заявлених позовних вимог в зв`язку з їх необґрунтованістю та безпідставністю.

В обґрунтування заперечень проти заявлених позовних вимог зазначає, що рішенням УДМС у Черкаській області від 01 липня 2021 року, відповідно до ст. 21 Закону України "Про громадянство України", скасовано рішення від 10 червня 2019 року про набуття ОСОБА_1 громадянства України, у зв`язку з невиконанням останнім зобов`язання про припинення іноземного громадянства протягом двох років з моменту набуття громадянства України.

18 квітня 2023 року уповноваженою особою Соснівського відділу у м. Черкаси Управління Державної міграційної служби України в Черкаській області головним спеціалістом Василевич А.М. складений протокол серії ПР МЧК №001599 про адміністративне правопорушення, згідно якого, 18 квітня 2023 року за адресою: м. Черкаси, вул. Смілянська виявлено громадянина ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , документованого тимчасовим посвідченням громадянина України строком дії до 15 липня 2021 року; протягом двох років з моменту документування вказаним посвідченням ОСОБА_1 не відмовився від громадянства рф; на даний час на території України перебуває незаконно, за що передбачена відповідальність відповідно до ч. 1 ст. 203 КУпАП.

Постановою начальника Соснівського відділу у м. Черкаси Управління Державної міграційної служби України в Черкаській області Черниш В.П. серії ПН МЧК №001597 від 18 квітня 2023 року, за результатами розгляду справи про адміністративні правопорушення - про порушення п.2 Порядку, затвердженого Постановою КМУ № 150 від 15 лютого 2012 року, ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 203 КУпАП, та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 2 040 гривень.

Як зазначено в постанові начальника Соснівського відділу у м. Черкаси Управління Державної міграційної служби України в Черкаській області Черниш В.П. серії ПН МЧК №001597 від 18 квітня 2023 року, при розгляді справи встановлено наступне: виявлено громадянина рф ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , документованого тимчасовим посвідченням громадянина України строком дії до ІНФОРМАЦІЯ_2 . Протягом двох років з моменту документування вказаним посвідченням останній не відмовився від громадянства рф, що є порушенням п.2 Порядку, затвердженого Постановою КМУ № 150 від 15 лютого 2012 року.

Згідно Рішення №8 про примусове повернення до країни походження або третьої країни іноземця або особи без громадянства від 18 квітня 2023 року головного спеціаліста Соснівського відділу у місті Черкаси Управління Державної міграційної служби в Черкаській області Василевич А.М., затвердженим начальником Соснівського відділу у місті Черкаси Управління Державної міграційної служби України в Черкаській області Черниш В.П., за результатами розгляду матеріалів щодо громадянина ОСОБА_1 , з метою забезпечення виконання ст. 26 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства», вирішено примусово повернути до країни походження або третьої країни громадянина рф ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та зобов`язати його покинути територію України в термін до 18 травня 2023 року.

Як зазначено в Рішенні №8 про примусове повернення до країни походження або третьої країни іноземця або особи без громадянства від 18 квітня 2023 року головного спеціаліста Соснівського відділу у місті Черкаси Управління Державної міграційної служби в Черкаській області Василевич А.М., затвердженому начальником Соснівського відділу у місті Черкаси Управління Державної міграційної служби України в Черкаській області Черниш В.П., за результатами розгляду матеріалів щодо громадянина ОСОБА_1 встановлено наступне: «при вивченні наданих документів ОСОБА_1 встановлено, що він документований посвідкою на постійне проживання № НОМЕР_1 , яка станом на 18 квітня 2023 року є скасованою. Також, вказаний іноземець документований тимчасовим посвідченням громадянина України № НОМЕР_2 від 15 липня 2019 року строком дії до 15 липня 2021 року. На сьогоднішній день від громадянства рф не відмовився та знаходиться на території України незаконно. При перевірці документів також встановлено, що строк перебування на території України Соснівським відділом у м. Черкаси УДМС у Черкаській області чи іншими органами/підрозділами Державної міграційної служби не продовжувався. Після закінчення дії тимчасового посвідчення громадянина України зазначений вище громадянин самостійно межі України не залишив, чим грубо порушив п.2 «Порядку продовження строку перебування та продовження або скорочення строку тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства на території України» затвердженого постановою кабінету Міністрів України № 150 від 15 лютого 2012 року.

18 квітня 2023 року громадянин ОСОБА_1 притягнутий до адміністративної відповідальності за ч.1 ст. 203 КУпАП в зв`язку з порушенням строку перебування на території України та ухилення від виїзду з території України. Підстав для подальшого перебування на території України у громадянина ОСОБА_1 немає, законні засоби існування для забезпечення перебування в Україні відсутні».

З вказаним рішенням ОСОБА_1 ознайомлений 18 квітня 2023 року, що підтверджується особистим підписом останнього.

Відповідно до ч. 3 ст. 3 Закону України "Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства", іноземці та особи без громадянства зобов`язані неухильно додержуватись Конституції та законів України, інших нормативно-правових актів, не посягати на права і свободи, честь і гідність інших людей, інтереси суспільства та держави.

Згідно ч. 3 ст. 9 Закону України "Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства", строк перебування іноземців та осіб без громадянства в Україні встановлюється візою, законодавством України чи міжнародним договором України.

Відповідно до ч. 1 ст. 17 Закону України "Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства", для продовження строку перебування в Україні заяви іноземця або особи без громадянства та приймаючої сторони, подаються не пізніш як за три робочі дні до закінчення встановленого строку перебування на території України.

ОСОБА_1 з заявою для продовження строку перебування останнього в України протягом строку, визначеного статтею 17 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства», і до цього часу - не звертався.

Враховуючи вкладене, починаючи з 01 липня 2021 року ОСОБА_1 є іноземним громадянином.

ОСОБА_1 перебуває на території України по паспортному документу громадянина рф 51 № НОМЕР_3 , термін дії якого закінчився 26 серпня 2020 року; обмін вказаного документа позивачем до цього часу не здійснено.

Представником позивача надано відповідь на відзив, в якому останній зазначив, що позивач неодноразово звертався до уповноважених осіб рф з заявами про припинення громадянства рф, але, відповіді до цього часу не отримав.

Враховуючи, що позивач з незалежних від нього причин не зміг отримати документ про припинення громадянства рф та надати його посадовим особам ДМС України, просив заявлені позовні вимоги задовольнити.

В судовому засіданні позивач заявлені позовні вимоги підтримав та просив їх задовольнити з підстав, викладених в позовній заяві та відповіді на відзив відповідача. Клопотання про залучення до участі у справі перекладача просив не розглядати.

Зазначив, що народився в Україні у м. Черкаси; має на утриманні доньку та матір, яка за станом здоров`я потребує постійного стороннього догляду.

В судовому засіданні представник відповідача просила відмовити в задоволенні заявлених позовних вимог з підстав, викладених у відзиві на позовну заяву та запереченнях на відповідь на відзив.

Зазначила, що рішенням УДМС у Черкаській області від 01 липня 2021 року, відповідно до ст. 21 Закону України "Про громадянство України", скасовано рішення від 10 червня 2019 року про набуття ОСОБА_1 громадянства України, у зв`язку з невиконанням останнім зобов`язання про припинення іноземного громадянства протягом двох років з моменту набуття громадянства України.

Вказане рішення позивачем до цього часу не оскаржено.

ОСОБА_1 документований тимчасовим посвідченням громадянина України № НОМЕР_2 від 15 липня 2019 року строком дії до 15 липня 2021 року.

Відповідно до ч. 1 ст. 17 Закону України "Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства", для продовження строку перебування в Україні заяви іноземця або особи без громадянства та приймаючої сторони, подаються не пізніш як за три робочі дні до закінчення встановленого строку перебування на території України.

ОСОБА_1 з заявою для продовження строку перебування останнього в України протягом строку, визначеного статтею 17 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства», і до цього часу - не звертався.

Враховуючи вкладене, починаючи з 01 липня 2021 року ОСОБА_1 є іноземним громадянином.

ОСОБА_1 від громадянства рф не відмовився, останній знаходиться на території України незаконно.

Дослідивши матеріали справи, надані сторонами докази, дослідивши їх всебічно, повно, об`єктивно, безпосередньо в судовому засіданні, оцінивши їх належність, допустимість, достовірність, достатність і взаємний зв`язок у сукупності, суд приходить до наступного.

Згідно ч.1 ст.77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 2 ст. 77 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Згідно ч.2 ст.19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ч.2 ст.2 КАС України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та спосіб, що передбачені Конституцією та Законами України; з використанням повноважень з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема, з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Згідно ст.9 КУпАП, адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Згідно п.7 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства», іноземці та особи без громадянства, які перебувають на території України на законних підставах, - іноземці та особи без громадянства, які в установленому законодавством чи міжнародним договором України порядку в`їхали в Україну та постійно або тимчасово проживають на її території, або тимчасово перебувають в Україні.

Відповідно до ч. 3 ст. 9 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства», строк перебування іноземців та осіб без громадянства в Україні встановлюється візою, законодавством України чи міжнародним договором України.

Рішенням УДМС у Черкаській області від 01 липня 2021 року, відповідно до ст. 21 Закону України громадянство України", скасовано рішення від 10 червня 2019 року про набуття ОСОБА_1 громадянства України, у зв`язку з невиконанням останнім зобов`язання про припинення іноземного громадянства протягом двох років з моменту набуття громадянства України, про що позивача було повідомлено відповідачем 07 липня 2021 року (вих. № 7101.6.2-5689/71 1-21).

Доказів оскарження вказаного рішення УДМС у Черкаській області від 01 липня 2021 року про скасування рішення від 10 червня 2019 року про набуття ОСОБА_1 громадянства України матеріали справи не містять і учасниками справи суду не надано.

Рішенням Управління Державної міграційної служби України в Черкаській області №16 від 20 березня 2023 року про скасування дозволу на імміграцію в Україну, «видане громадянину рф ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженцю міста Черкаси, України/СРСР, паспортний документ НОМЕР_4 , виданий 26 серпня 2015 року, орган видачі Посольство росії, Україна, про те, що йому на підставі пункту 6 частини першої статті 12 Закону України « Про імміграцію» скасовано рішення про надання дозволу на імміграцію в Україну, видане 23 листопада 2017 року.

Видана на підставі цього рішення посвідка на постійне проживання серії НОМЕР_1 від 19 квітня 2017 року скасована на підставі вимог підпункту 1 пункту 64 «Порядку оформлення, видачі, обміну,скасування пересилання, вилучення, повернення державі, визнання недійсною та знищення посвідки на постійне проживання», затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 25 квітня 2018 року № 321.

Відповідно до вимог частини другої статті 13 Закону України «Про імміграцію», особа, стосовно якої прийнято рішення про скасування дозволу на імміграцію, повинна виїхати з України протягом місяця з дня отримання копії цього рішення.

Якщо особа протягом місяця не виїхала з України, вона підлягає видворенню в примусовому порядку, передбаченому законодавством України…

Якщо особа оскаржила рішення про скасування дозволу на імміграцію до суду, рішення про її видворення не приймається до набрання рішенням суду законної сили.

Особа може повторно подати заяву про надання дозволу на імміграцію не раніше, ніж через рік з дня прийняття рішення про відмову у наданні дозволу на імміграцію чи його скасування».

Доказів оскарження вказаного рішення УДМС України в Черкаській області № 16 від 20 березня 2023 року про скасування дозволу на імміграцію, виданого ОСОБА_1 , яким скасовано рішення про надання дозволу на імміграцію в Україну, видане 23 листопада 2007 року, матеріали справи не містять і учасниками справи суду не надано.

18 квітня 2023 року уповноваженою особою Соснівського відділу у м. Черкаси Управління Державної міграційної служби України в Черкаській області головним спеціалістом Василевич А.М. складений протокол серії ПР МЧК №001599 про адміністративне правопорушення, згідно якого, 18 квітня 2023 року за адресою: м. Черкаси, вул. Смілянська виявлено громадянина ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , документованого тимчасовим посвідченням громадянина України строком дії до 15 липня 2021 року; протягом двох років з моменту документування вказаним посвідченням ОСОБА_1 не відмовився від громадянства рф; на даний час на території України перебуває незаконно, за що передбачена відповідальність відповідно до ч. 1 ст. 203 КУпАП.

Постановою начальника Соснівського відділу у м. Черкаси Управління Державної міграційної служби України в Черкаській області Черниш В.П. серії ПН МЧК №001597 від 18 квітня 2023 року, за результатами розгляду справи про адміністративні правопорушення - про порушення п.2 Порядку, затвердженого Постановою КМУ № 150 від 15 лютого 2012 року, ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 203 КУпАП, та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 2 040 гривень.

Як зазначено в постанові начальника Соснівського відділу у м. Черкаси Управління Державної міграційної служби України в Черкаській області Черниш В.П. серії ПН МЧК №001597 від 18 квітня 2023 року, при розгляді справи встановлено наступне: виявлено громадянина рф ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , документованого тимчасовим посвідченням громадянина України строком дії до ІНФОРМАЦІЯ_2 . Протягом двох років з моменту документування вказаним посвідченням останній не відмовився від громадянства рф, що є порушенням п.2 Порядку, затвердженого Постановою КМУ № 150 від 15 лютого 2012 року.

Згідно Рішення №8 про примусове повернення до країни походження або третьої країни іноземця або особи без громадянства від 18 квітня 2023 року головного спеціаліста Соснівського відділу у місті Черкаси Управління Державної міграційної служби в Черкаській області Василевич А.М., затвердженим начальником Соснівського відділу у місті Черкаси Управління Державної міграційної служби України в Черкаській області Черниш В.П., за результатами розгляду матеріалів щодо громадянина ОСОБА_1 , з метою забезпечення виконання ст. 26 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства», вирішено примусово повернути до країни походження або третьої країни громадянина рф ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та зобов`язати його покинути територію України в термін до 18 травня 2023 року.

Як зазначено в Рішенні №8 про примусове повернення до країни походження або третьої країни іноземця або особи без громадянства від 18 квітня 2023 року головного спеціаліста Соснівського відділу у місті Черкаси Управління Державної міграційної служби в Черкаській області Василевич А.М., затвердженому начальником Соснівського відділу у місті Черкаси Управління Державної міграційної служби України в Черкаській області Черниш В.П., за результатами розгляду матеріалів щодо громадянина ОСОБА_1 встановлено наступне: «при вивченні наданих документів ОСОБА_1 встановлено, що він документований посвідкою на постійне проживання № НОМЕР_1 , яка станом на 18 квітня 2023 року є скасованою. Також, вказаний іноземець документований тимчасовим посвідченням громадянина України № НОМЕР_2 від 15 липня 2019 року строком дії до 15 липня 2021 року. На сьогоднішній день від громадянства рф не відмовився та знаходиться на території України незаконно. При перевірці документів також встановлено, що строк перебування на території України Соснівським відділом у м. Черкаси УДМС у Черкаській області чи іншими органами/підрозділами Державної міграційної служби не продовжувався. Після закінчення дії тимчасового посвідчення громадянина України зазначений вище громадянин самостійно межі України не залишив, чим грубо порушив п.2 «Порядку продовження строку перебування та продовження або скорочення строку тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства на території України» затвердженого постановою кабінету Міністрів України № 150 від 15 лютого 2012 року.

18 квітня 2023 року громадянин ОСОБА_1 притягнутий до адміністративної відповідальності за ч.1 ст. 203 КУпАП в зв`язку з порушенням строку перебування на території України та ухилення від виїзду з території України. Підстав для подальшого перебування на території України у громадянина ОСОБА_1 немає, законні засоби існування для забезпечення перебування в Україні відсутні».

З вказаним рішенням ОСОБА_1 ознайомлений 18 квітня 2023 року, що підтверджується особистим підписом останнього.

Відповідно до ч. 3 ст. 3 Закону України "Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства", іноземці та особи без громадянства зобов`язані неухильно додержуватись Конституції та законів України, інших нормативно-правових актів, не посягати на права і свободи, честь і гідність інших людей, інтереси суспільства та держави.

Згідно ч. 3 ст. 9 Закону України "Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства", строк перебування іноземців та осіб без громадянства в Україні встановлюється візою, законодавством України чи міжнародним договором України.

Відповідно до ч. 1 ст. 17 Закону України "Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства", для продовження строку перебування в Україні заяви іноземця або особи без громадянства та приймаючої сторони, подаються не пізніш як за три робочі дні до закінчення встановленого строку перебування на території України.

ОСОБА_1 з заявою для продовження строку перебування останнього в України протягом строку, визначеного статтею 17 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства», і до цього часу - не звертався.

Враховуючи вкладене, починаючи з 01 липня 2021 року ОСОБА_1 є іноземним громадянином.

ОСОБА_1 перебуває на території України по паспортному документу громадянина рф 51 № НОМЕР_3 , термін дії якого закінчився 26 серпня 2020 року; обмін вказаного документа позивачем до цього часу не здійснено.

Згідно ч.1 ст.77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Відповідно до ч.1 ст. 76 КАС України, достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмету доказування.

Позивачем надано відповідь на відзив, в якому останній зазначив, що неодноразово звертався до рф для припинення громадянства рф, надав копії фіскальних чеків від 25 лютого 2021 року та від 16 березня 2023 року про направлення поштових відправлень за адресою: «москва, росія».

Вказані копі фіскальних чеків не містять відомостей про зміст поштового відправлення та найменування адресата,а тому не є достатніми доказами звернення позивача до уповноважених органів рф для припинення громадянства рф останнім.

Крім того, позивачем не надано доказів отримання вказаних поштових відправлень уповноваженим на вирішення питання про припинення громадянства рф органом рф.

Також, позивачем до відповіді на відзив надано копію запиту ОСОБА_1 від 07 вересня 2021 року до Консульського відділу посольства рф в України про перевірку наявності/відсутності громадянства рф.

З вказаним запитом позивач звернувся лише після винесення УДМС у Черкаській області рішення від 01 липня 2021 року, відповідно до ст. 21 Закону України громадянство України", скасовано рішення від 10 червня 2019 року про набуття ОСОБА_1 громадянства України, у зв`язку з невиконанням останнім зобов`язання про припинення іноземного громадянства протягом двох років з моменту набуття громадянства України, про що позивача було повідомлено відповідачем 07 липня 2021 року (вих. № 7101.6.2-5689/71 1-21).

Доказів оскарження вказаного рішення УДМС у Черкаській області від 01 липня 2021 року про скасування рішення від 10 червня 2019 року про набуття ОСОБА_1 громадянства України матеріали справи не містять і учасниками справи суду не надано.

Доказів визнання позивача біженцем в України та наявності обставин, передбачених ст. 31 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства», матеріали справи не містять і учасниками справи суду не надано.

Відповідно до ч. 1 ст. 26 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства», іноземець або особа без громадянства можуть бути примусово повернуті в країну походження або третю країну, якщо їх дії порушують законодавство про правовий статус іноземців та осіб без громадянства.

В обґрунтування заявлених вимог позивач зазначає, що народився в Україні у м. Черкаси; має на утриманні доньку та матір, яка за станом здоров`я потребує постійного стороннього догляду.

Згідно посвідки на постійне проживання, ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , 21 серпня 2019 року знятий з реєстрації за адресою: АДРЕСА_1 .

В судовому засіданні допитана в якості свідка мати позивача ОСОБА_3 повідомила, що є громадянкою рф (посвідка на постійне проживання серії НОМЕР_5 від 26 червня 2007 року; видана безстроково) потребує постійного нагляду; син постійно піклується про неї, купує продукти харчування, ліки.

Зазначила, що позивач звертався неодноразово до рф про припинення громадянства рф, але, відповіді до цього часу не отримав.

Повідомила, що у ОСОБА_1 є донька, яка проживає разом зі своєю матір`ю; ОСОБА_1 спілкується зі своєю дитиною, забирає її на вихідні дні, коли дозволяє її мати.

ОСОБА_1 не працює; до кримінальної та адміністративної відповідальності в Україні не притягувався.

Згідно копії договору довічного утримання (догляду) від 27 листопада 2019 року, укладеного між ОСОБА_3 та ОСОБА_1 , останній зобов`язався відповідно до умов вказаного договору утримувати ОСОБА_3 , яка згідно свідоцтва про народження серії НОМЕР_6 , є матір`ю ОСОБА_1 . Відповідно до умов вказаного договору до ОСОБА_1 , за належне виконання обов`язків визначених договором, переходить право власності на квартиру АДРЕСА_2 .

Відповідно до п.4 договору довічного утримання (догляду) від 27 листопада 2019 року,укладеного між позивачем та його матір`ю ОСОБА_3 , позивач зобов`язаний надавати ОСОБА_4 довічне матеріальне забезпечення, а також усі види догляду (опікування).

За згодою сторін грошова оцінка матеріального забезпечення, яке сплачується позивачем на користь ОСОБА_3 , становить 3000 гривень на місяць. Зазначена сума повинна сплачуватися позивачем не пізніше двадцятого числа кожного місяця за наступний місяць.

Оцінка матеріального забезпечення підлягає індексації в порядку, визначеному законом.

Згідно ст. 629 ЦК України, договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Доказів виконання умов п.4 договору довічного утримання (догляду) від 27 листопада 20019 року, укладеного між ОСОБА_5 . Та ОСОБА_3 , та сплати позивачем на користь ОСОБА_3 грошових коштів в розмірі 3000 гривень щомісячно матеріали справи не містять і учасниками справи суду не надано.

Крім того, матеріали справи не містять і позивачем суду не надано доказів наявності у позивача офіційного джерела доходів в Україні.

В судовому засіданні позивач та мати позивача повідомили, що позивач не працевлаштований.

Відповідно до ч. 1 ст. 202 Сімейного кодексу України, повнолітні дочка, син зобов`язані утримувати батьків, які є непрацездатними і потребують матеріальної допомоги.

В судовому засіданні позивач повідомив, що має повнолітню рідну сестру, яка також є рідною донькою його матері ОСОБА_6 .

Обов`язок повнолітніх дітей піклуватися про своїх непрацездатних батьків закріплений в статті 51 Конституції України.

Згідно ч.1 ст. 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини,на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків,встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Доказів, що мати позивача потребує постійного стороннього нагляду за станом здоров`я, матеріали справи не містять і учасниками справи суду не надано.

В обґрунтування заявлених вимог позивач в своїй заяві зазначає, що має на утриманні малолітню доньку ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Допитана в судовому засіданні в якості свідка ОСОБА_8 пояснила, що ОСОБА_1 є батьком їх спільної з позивачем дитини - ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Рішенням Соснівського районного суду м. Черкаси від 04 березня 2016 року шлюб між позивачем та ОСОБА_8 розірваний; рішенням Соснівського районного суду м. Черкаси від 04 жовтня 2018 року з позивача стягнуто на користь ОСОБА_8 аліменти на утримання їх спільної з позивачем малолітньої дитини за період починаючи з 22 червня 2018 року; дитина проживає разом зі своєю матір`ю ОСОБА_8 ; ОСОБА_1 участі у вихованні доньки та додаткових витратах на дитину не приймає.

Згідно наданих свідком в судовому засіданні розрахунків державного виконавця заборгованості зі сплати аліментів, заборгованість позивача перед ОСОБА_8 зі сплати аліментів на утримання малолітньої дитини станом на 01 лютого 2022 року становила 78171 гривень 77 копійок, станом на 05 вересня 2023 року - 90 222 гривні.

Свідок ОСОБА_8 в судовому засіданні пояснила, що на її неодноразові пропозиції позивачу взяти дитину на вихідні дні, останній лише один раз взяв дитину до себе і повернув її матері вже на наступний день.

Відповідно до ч. 5 ст. 242 КАС України, при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Відповідно до правового висновку, викладеного в постанові Верховного Суду від 26 січня 2022 року у справі №20/9761/20-а, «чинним законодавством не передбачено виключень із загальних для всіх іноземців правил перебування на території України і наявність сім`ї не звільняє особу від передбаченої законодавством відповідальності за вчинення порушень міграційного законодавства України.

Суд зазначає, що факт батьківства позивача не спростовує встановлені відповідачем порушення в його діях.

Аналогічна правова позиція знаходить своє відображення в постановах Верховного Суду від 23.01.2020 у справі №343/2242/16, від 10.10.2019 у справі № 2340/2910/18, від 12.08.2020 у справі №755/14023/17, від 13.10.2021 у справі №263/14519/20, від 13.04.2021 у справі №211/1113/18(2-а/211/91/18).»

Згідно ч.5 ст. 242 КАС України, при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Згідно інформації з Єдиного реєстру боржників наданої позивачем до позовної заяви, станом на 24 квітня 2023 року останній має заборгованість зі сплати аліментів, яку до цього часу не погашено.

Відповідно до пунктів 4, 5, 6 розділу І "Інструкції про примусове повернення і примусове видворення з України іноземців та осіб без громадянства" - іноземці можуть бути примусово повернуті до країни походження чи третьої країни на підставі рішення органу ДМС або органу охорони державного кордону, або органу СБУ про примусове повернення чи примусово видворені на підставі винесеної за позовом цих органів/підрозділів постанови адміністративного суду про примусове видворення.

Підставами для прийняття рішення про примусове повернення іноземців до країни походження або третьої країни є: дії, що порушують законодавство України про правовий статус іноземців та осіб без громадянства; дії, що суперечать інтересам забезпечення національної безпеки України чи охорони громадського порядку; якщо це необхідно для охорони здоров`я, захисту прав і законних інтересів громадян України; затримання іноземців органами охорони державного кордону у межах контрольованих прикордонних районів під час спроби або після незаконного перетинання державного кордону України.

Згідно з частиною 3 статті 3 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства», іноземці та особи без громадянства зобов`язані неухильно додержуватися Конституції та законів України, інших нормативно-правових актів, не посягати на права і свободи, честь і гідність інших людей, інтереси суспільства та держави.

Відповідно до ст.251 КУпАП, доказами у справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на підставі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи у його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами та ін.

Відповідно до ст. 268 КУпАП, особа, яка притягається до адміністративної відповідальності має право: знайомитися з матеріалами справи, давати пояснення, подавати докази, заявляти клопотання; при розгляді справи користуватися юридичною допомогою адвоката, іншого фахівця у галузі права, який за законом має право на надання правової допомоги особисто чи за дорученням юридичної особи, виступати рідною мовою і користуватися послугами перекладача, якщо не володіє мовою, якою ведеться провадження; оскаржити постанову по справі. Справа про адміністративне правопорушення розглядається в присутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності. Під час відсутності цієї особи справу може бути розглянуто лише у випадках, коли є дані про своєчасне її сповіщення про місце і час розгляду справи і якщо від неї не надійшло клопотання про відкладення розгляду справи.

18 квітня 2023 року уповноваженою особою Соснівського відділу у м. Черкаси Управління Державної міграційної служби України в Черкаській області головним спеціалістом Василевич А.М. складений протокол серії ПР МЧК №001599 про адміністративне правопорушення, згідно якого, 18 квітня 2023 року за адресою: м. Черкаси, вул. Смілянська виявлено громадянина ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , документованого тимчасовим посвідченням громадянина України строком дії до 15 липня 2021 року; протягом двох років з моменту документування вказаним посвідченням ОСОБА_1 не відмовився від громадянства рф; на даний час на території України перебуває незаконно, за що передбачена відповідальність відповідно до ч. 1 ст. 203 КУпАП.

З вказаним протоколом ОСОБА_1 ознайомлений 18 квітня 2023 року, що підтверджується особистим підписом останнього тексті вказаного протоколу.

Згідно наданих ОСОБА_1 в протоколі пояснень, останній вчасно не виїхав з території України через фінансові, сімейні проблеми та початком війни в Україні. Вину у вчиненні адміністративного правопорушення визнав. Скарги та претензії до міграційної служби відсутні.

Постановою начальника Соснівського відділу у м. Черкаси Управління Державної міграційної служби України в Черкаській області Черниш В.П. серії ПН МЧК №001597 від 18 квітня 2023 року, за результатами розгляду справи про адміністративні правопорушення - про порушення п.2 Порядку, затвердженого Постановою КМУ № 150 від 15 лютого 2012 року, ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 203 КУпАП, та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 2 040 гривень.

Як зазначено в постанові начальника Соснівського відділу у м. Черкаси Управління Державної міграційної служби України в Черкаській області Черниш В.П. серії ПН МЧК №001597 від 18 квітня 2023 року, при розгляді справи встановлено наступне: виявлено громадянина рф ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , документованого тимчасовим посвідченням громадянина України строком дії до ІНФОРМАЦІЯ_2 . Протягом двох років з моменту документування вказаним посвідченням останній не відмовився від громадянства рф, що є порушенням п.2 Порядку, затвердженого Постановою КМУ № 150 від 15 лютого 2012 року.

Копію вказаної постанови отримано Сторчак ВІ 18 квітня 2023 року, що підтверджується особистим підписом останнього в тексті вказаної постанови.

Згідно Рішення №8 про примусове повернення до країни походження або третьої країни іноземця або особи без громадянства від 18 квітня 2023 року головного спеціаліста Соснівського відділу у місті Черкаси Управління Державної міграційної служби в Черкаській області Василевич А.М., затвердженим начальником Соснівського відділу у місті Черкаси Управління Державної міграційної служби України в Черкаській області Черниш В.П., за результатами розгляду матеріалів щодо громадянина ОСОБА_1 , з метою забезпечення виконання ст. 26 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства», вирішено примусово повернути до країни походження або третьої країни громадянина рф ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та зобов`язати його покинути територію України в термін до 18 травня 2023 року.

Як зазначено в Рішенні №8 про примусове повернення до країни походження або третьої країни іноземця або особи без громадянства від 18 квітня 2023 року головного спеціаліста Соснівського відділу у місті Черкаси Управління Державної міграційної служби в Черкаській області Василевич А.М., затвердженому начальником Соснівського відділу у місті Черкаси Управління Державної міграційної служби України в Черкаській області Черниш В.П., за результатами розгляду матеріалів щодо громадянина ОСОБА_1 встановлено наступне: «при вивченні наданих документів ОСОБА_1 встановлено, що він документований посвідкою на постійне проживання № НОМЕР_1 , яка станом на 18 квітня 2023 року є скасованою. Також, вказаний іноземець документований тимчасовим посвідченням громадянина України № НОМЕР_2 від 15 липня 2019 року строком дії до 15 липня 2021 року. На сьогоднішній день від громадянства рф не відмовився та знаходиться на території України незаконно. При перевірці документів також встановлено, що строк перебування на території України Соснівським відділом у м. Черкаси УДМС у Черкаській області чи іншими органами/підрозділами Державної міграційної служби не продовжувався. Після закінчення дії тимчасового посвідчення громадянина України зазначений вище громадянин самостійно межі України не залишив, чим грубо порушив п.2 «Порядку продовження строку перебування та продовження або скорочення строку тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства на території України» затвердженого постановою кабінету Міністрів України № 150 від 15 лютого 2012 року.

18 квітня 2023 року громадянин ОСОБА_1 притягнутий до адміністративної відповідальності за ч.1 ст. 203 КУпАП в зв`язку з порушенням строку перебування на території України та ухилення від виїзду з території України. Підстав для подальшого перебування на території України у громадянина ОСОБА_1 немає, законні засоби існування для забезпечення перебування в Україні відсутні».

З вказаним рішенням ОСОБА_1 ознайомлений 18 квітня 2023 року, що підтверджується особистим підписом останнього в тексті вказаного рішення.

Крім того, згідно рішення №8 про примусове повернення до країни походження або третьої країни іноземця або особи без громадянства від 18 квітня 2023 року, ОСОБА_1 повідомлено, що за порушення законодавства України про правовий статус іноземців та осіб без громадянства, прийнято рішення про його примусове видворення; позивач зобов`язався не пізніше 18 травня 2023 року покинути територію України; з вимогами статті 30 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства» щодо видворення в примусовому порядку у разі ухилення від виїзду за межі України у визначений строк ознайомлений, що підтверджується особистим підписом останнього у вказаному рішенні.

Крім того, згідно п.8 Положення про Соснівський відділ у місті Черкаси Управління Державної міграційної служби України в Черкаській області, затвердженого Наказом УДМС України в Черкаській області № 73 від 16 грудня 2021 року, відділ є структурним підрозділом УДМС.

Згідно правового висновку Верховного Суду в постанові від 12 грудня 2018 року у справі №372/51/16-ц, «суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи (за винятком тих осіб, які не мають цивільної процесуальної дієздатності), в інтересах яких заявлено вимоги (частини перша та друга статті 11 ЦПК України у редакції, чинній на час розгляду справи судами першої й апеляційної інстанцій).

Тобто, визначення відповідачів, предмета та підстав спору є правом позивача. Натомість, встановлення належності відповідачів й обґрунтованості позову - обов`язком суду, який виконується під час розгляду справи (див. висновки Великої Палати Верховного Суду у постанові від 17 квітня 2018 року у справі № 523/9076/16-ц)».

Згідно правового висновку, який міститься в постанові Верховного суду у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду від 26 грудня 2019 року у справі № 724/716/16-а «при розгляді справ про адміністративні правопорушення, державні інспектори відповідного орану діють не як самостійний суб`єкт владних повноважень, а від імені центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику із здійснення державного нагляду (контролю) у сфері охорони навколишнього природного середовища, раціонального використання, відтворення і охорони природних ресурсів Державної інспекції сільського господарства України.

Отже, відповідні інспектори не можуть виступати самостійним відповідачем у таких справах, оскільки належним відповідачем є саме відповідний орган, на який, зокрема положеннями статті 242-1 КУпАП покладено функціональний обов`язок розглядати справи про адміністративні правопорушення.

Використання у зазначених вище нормах формулювань «від імені центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику із здійснення державного нагляду (контролю) у сфері охорони навколишнього природного середовища, раціонального використання, відтворення і охорони природних ресурсів», «розгляд яких віднесено до відання органів, зазначених у статтях 222-244-20 КУпАП» вказує на те, що відповідачем у таких справах, які розглядаються судом в порядку, визначеному КАС України, є саме орган державної влади - суб`єкт владних повноважень, а не особа, яка перебуває з цим органом у трудових відносинах та від його імені здійснює розгляд справ про адміністративні правопорушення та накладає адміністративні стягнення.

При цьому, зміст статті 288 КУпАП щодо можливості оскаржити постанову органу (посадової особи) про накладення адміністративного стягнення не спростовує висновків суду касаційної інстанції про те, що відповідачем у таких справах є саме орган, а не призначений ним інспектор.»

Позивач звернувся з позовом до Соснівського відділу у місті Черкаси Управління Державної міграційної служби України в Черкаській області

Згідно п.8 Положення про Соснівський відділ у місті Черкаси Управління Державної міграційної служби України в Черкаській області, затвердженого Наказом УДМС України в Черкаській області № 73 від 16 грудня 2021 року, відділ є структурним підрозділом УДМС.

Таким чином, належним відповідачем у справі має бути Управління Державної міграційної служби України в Черкаській області.

Враховуючи викладене, позивач звернуся з вказаним позовом до неналежного відповідача.

Відповідно до ч. 1, 3 ст. 21 Закону України «Про центральні органи виконавчої влади», територіальні органи центрального органу виконавчої влади утворюються як юридичні особи публічного права в межах граничної чисельності державних службовців та працівників центрального органу виконавчої влади і коштів, передбачених на його утримання, ліквідовуються, реорганізовуються за поданням міністра, який спрямовує та координує діяльність центрального органу виконавчої влади, Кабінетом Міністрів України.

Територіальні органи центрального органу виконавчої влади діють на підставі положень, що затверджуються керівником центрального органу виконавчої влади.

На підставі вищевикладеного, відповідно ст.ст. 3, 4, 9, 17, 23, 26, 30, 31 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства», «Інструкції про примусове повернення і примусове видворення з України іноземців та осіб без громадянства», ст. ст. 9, 203, 251, 268, 280 КУпАП, та керуючись ст.ст. 72-79, 242, 250, 255, 286, 288, 295 КАС України,

ВИРІШИВ:

В задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 до Соснівського відділу у м. Черкаси Управління Державної міграційної служби України в Черкаській області про оскарження рішень, дій суб`єкта владних повноважень - відмовити.

Рішення може бути оскаржене протягом десяти днів з дня складення повного рішення до Шостого апеляційного адміністративного суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

В разі подання апеляційної скарги, рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення складений 11 вересня 2023 року.

Сторони справи:

Позивач: ОСОБА_1 , адреса: АДРЕСА_3 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_7 .

Відповідач: Управління ДМС України у Черкаській області, ідентифікаційний номер юридичної особи в Єдиному державному реєстрі підприємств і організацій України 37852733, адреса: 18008, м. Черкаси, вул. Смілянська, б. 116.

Суддя О.М. Борєйко