Справа № 752/10988/23
Суддя: Хоменко В. С.
Дата ухвалення: 2023-08-29 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Провадження № 2-а/752/202/23
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

29 серпня 2023 року Голосіївський районний суд м. Києва у складі:

головуючого судді Хоменко В.С.

при секретарі Павлюх П.В.,

розглянувши в порядку спрощеного провадження без повідомлення сторін в приміщенні Голосіївського районного суду м. Києва за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Державної служби України з безпеки на транспорті про визнання протиправною та скасування постанови по справі про адміністративне правопорушення у сфері безпеки на автомобільному транспорті, зафіксоване в автоматичному режимі,-

В С Т А Н О В И В:

у травні 2023 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Державної служби України з безпеки на транспорті (далі - Служба, Укртрансбезпека), в якому просить: поновити строк звернення до суду із вказаним адміністративним позовом; визнати протиправною та скасувати постанову в справі про адміністративне правопорушення у сфері безпеки на автомобільному транспорті, зафіксоване в автоматичному режимі від 14.03.2023 року серії АА № 00006282, прийняту Державною службою України з безпеки на транспорті відносно ОСОБА_1 за ч. 2 ст. 132-1 КУпАП.

Зазначає, що працівниками Укртрансбезпеки неправомірно прийнято відносно нього оскаржувану постанову за ч. 2 ст. 132-1 КУпАП і накладено стягнення у виді штрафу в сумі 17 000,00 грн, відповідно до якої начебто 16.02.2023 за адресою: М-21 автодороги «Виступовичі Житомир- Могилів-Подільський (через м. Вінницю) км 247+432, на автоматичному зважувальному комплексі WIM 13, 13, зафіксовано транспортний засіб марки «SINOTRUK ZZ5316GJBV306ME1», д.н.з. НОМЕР_1 , із перевищенням нормативних параметрів, зазначених пунктом 22.5 ПДР: загальної маси на 11,325 % (4,304 тони), при дозволеній максимальній фактичній масі 38 тон, навантаження на здвоєні осі транспортного засобу на 15,84 % (3,643 тони), при дозволеному максимальному навантаженні на здвоєні осі 23 тони та відстані між осями від 1,3 м до 1,8 м при спарених колесах.

Зазначена постанова за адресою його проживання не надходила, а про її існування позивачу стало відомо 18.05.2023 року від державного виконавця Другого відділу ДВС у м. Вінниці Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ), якою 18.05.2023 року відкрито ВП №71832674.

При цьому, у зазначеній постанові інспектором зроблено висновок, що зазначеними діями він нібито скоїв адміністративне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 132-1 КУпАП перевищення встановлених законодавством габаритно-вагових норм під час руху великогабаритними і великоваговими транспортними засобами автомобільними дорогами.

Позивач вважає, що оскаржувана постанова про притягнення його до адміністративної відповідальності прийнята протиправно, оскільки транспортний засіб марки «SINOTRUK ZZ5316GJBV306ME1», д.н.з. НОМЕР_1 , дійсно належить ТОВ «Компанія-Будінвест», де він є директором, однак належним користувачем транспортних засобів, відповідно до первинних документів є ТОВ «Каскад-Бетон», обов`язок якого є внесення відомостей про належного користувача до Єдиного державного реєстру транспортних засобів. Невиконання належним користувачем обов`язку внесення таких відомостей не є підставою для притягнення його як власника транспортних засобів до адміністративної відповідальності.

Товарно-транспортні накладні від ТОВ «Каскад-Бетон» підтверджують, що саме ТОВ «Каскад-Бетон» є автомобільним перевізником і суб`єктом відповідальності за правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 132-1 КУпАП.

При цьому, станом на дату виявлення адміністративного правопорушення, автомобіль щодо якого встановлено порушення вантажних норм, перебував у користуванні ТОВ «Каскад-Бетон» на підставі договору оренди від 10.10.2022 №10/22-2 та саме останній вважається автоперевізником.

У спірних правовідносинах позивач не мав статусу автомобільного перевізника і не є належним суб`єктом господарювання, який повинен нести відповідальність за порушення, передбачені ч. 2 ст. 132-1 КУпАП.

Крім того, зважування відбулося на обладнанні, строк калібрування якого закінчився ще за 8 місяців до моменту здійснення вказаного вантажного перевезення, при цьому, автоматичні вагові комплекси взагалі не призначені для зважування рідких вантажів під час руху.

При передбаченій законом можливості проведення розгляду справи за участі особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, та при наявності спірних моментів, Укртрансбезпека повинна була провести розгляд справи за його участі, щоб надати йому можливість надавати додаткові пояснення, докази тощо, однак відповідач обмежився формальним прийняттям оскаржуваної постанови.

Крім того, постанова, підписана державним інспектором Савченком В.О., який не виконує повноваження Служби та не належить до переліку підписантів.

В зв`язку з викладеним, просить позов задовольнити.

Ухвалою судді Голосіївського районного суду м. Києва Хоменко В.С. від 12.06.2023 року, відкрито провадження у справі. Судовий розгляд справи визначено в порядку спрощеного позовного провадження, без повідомлення сторін (а.с. 26).

30.06.2023 року від представника відповідача - Гаврилюк Н.О. на адресу суду надійшов відзив на вказаний адміністративний позов, в якому остання проти позову заперечила, вказала, що копію оскаржуваної постанови позивачу направлено 25.04.2023 року; навантаження на здвоєні осі транспортного засобу позивача належним чином зафіксовані автоматичним пунктом; в оскаржуваній постанові, якою встановлено перевищення загальної маси транспортного засобу, зазначені фактичні зафіксовані параметри транспортного засобу: кількість вісей; відстань між вісями; навантаження на вісь; загальна маса; довжина, за формулою розрахунку з врахуванням похибки пристрою - 10 %; робота комплексних технічних засобів WIM 13, 13 підтверджується відповідними сертифікатами та вказане обладнання не має обмежень щодо типу вантажу; позивач згідно з відомостями Єдиного державного реєстру транспортних засобів вказаний як належний користувач транспортного засобу; товарно-транспортна накладна не може беззаперечно свідчити про достовірність зважування транспортного засобу та вантажу з боку позивача; в підписанта оскаржуваної постанови Савченка І.С. наявні повноваження на притягнення позивача до відповідальності за ч. 2 ст. 132-1 КУпАП.

10.07.2023 року до суду від позивача надійшла відповідь на відзив на вказаний позов, в якій ОСОБА_1 зазначає, що від відповідача він оскаржуваної постанови не отримував; рідкий вантаж не є стійким під час руху; зважувальне обладнання відображає недостовірні результати; позивач не є належним користувачем транспортного засобу.

Відповідно до вимог ст. ст. 19, 257 КАС України справа за адміністративним позовом розглядається за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи.

Вивчивши письмові матеріали справи, суд приходить до наступного.

Відповідно до ч. 2 ст. 286 КАС України позовну заяву щодо оскарження рішень суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності може бути подано протягом десяти днів з дня ухвалення відповідно рішення (постанови), а щодо рішень (постанов) по справі про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, у тому числі зафіксовані в автоматичному режимі, - протягом десяти днів з дня вручення такого рішення (постанови).

Згідно з ч. 6 ст. 161 КАС України у разі пропуску строку звернення до адміністративного суду позивач зобов`язаний додати до позову заяву про поновлення цього строку та докази поважності причин його пропуску.

Враховуючи, що підтвердження отримання позивачем оскаржуваної постанови від 14.03.2023 року серії АА № 00006282 в матеріалах справи відсутні, а про її існування ОСОБА_1 дізнався від державного виконавця 18.05.2023 року під час здійснення дій з примусового виконання зазначеного документа, вважаю, що позивачу необхідно поновити строк для звернення до суду з вказаним адміністративним позовом, оскільки він його пропустив з поважних причин.

Відповідно до ст. 8 Конституції України в Україні визнається і діє принцип верховенства права.

Згідно зі ст. 19 Конституції України органи державної влади, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Частиною 3 ст. 2 КАС України встановлено критерії, якими керується адміністративний суд при перевірці рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень.

Відповідність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень передбаченим ч. 3 ст. 2 КАС України критеріям перевіряється судом з урахуванням закріпленого ст. 9 КАС України принципу законності, відповідно до якого органи державної влади, органи місцевого самоврядування, їхні посадові і службові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно ст. 72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

За ч. 1 ст.77 КАС України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених ст. 78 цього Кодексу.

У відповідності до ч. 1 ст. 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

Відповідно до ч. 12 ст. 6 Закону України «Про автомобільний транспорт» державному контролю підлягають усі транспортні засоби українських та іноземних перевізників, що здійснюють автомобільні перевезення пасажирів і вантажів на території України.

Судом встановлено, що у власності юридичної особи ТОВ «Компанія-Будінвест», директором якого є позивач, перебуває транспортний засіб марки «SINOTRUK ZZ5316GJBV306ME1», д.н.з. НОМЕР_1 .

Відповідно до договору оренди №10/22-2 від 10.10.2022 року зазначений транспортний засіб знаходиться в користуванні ТОВ «Каскад Бетон».

Постановою від 14.03.2023 року серії АА №00006282 позивача притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 132-1 КУпАП, відповідно до якої 16.02.2023 року за адресою: М-21 автодороги «Виступовичі Житомир - Могилів-Подільський (через м. Вінницю) км 247+432, на автоматичному зважувальному комплексі WIM13, 13, зафіксовано транспортний засіб марки «SINOTRUK ZZ5316GJBV306ME1», д.н.з. НОМЕР_1 , із перевищенням нормативних параметрів, зазначених п. 22.5 ПДР: загальної маси на 11,325 % (4,304 тони), при дозволеній максимальній фактичній масі 38 тон, навантаження на здвоєні осі транспортного засобу на 15,84 % (3,643 тони), при дозволеному максимальному навантаженні на здвоєні осі 23 тони та відстані між осями від 1,3 м до 1,8 м при спарених колесах.

Вважаючи прийняту постанову протиправною, позивач звернувся з позовом до суду.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, що виникли між сторонами, суд, враховує наступне.

Диспозиція ч. 2 ст. 132-1 КУпАП передбачає відповідальність за перевищення встановлених законодавством габаритно-вагових норм під час руху великогабаритними і великоваговими транспортними засобами автомобільними дорогами, вулицями або залізничними переїздами.

Згідно з пунктом 22.5 ПДР України за спеціальними правилами здійснюється дорожнє перевезення небезпечних вантажів, рух транспортних засобів та їх составів у разі, коли хоч один з їх габаритів перевищує за шириною 2,6 м (для сільськогосподарської техніки, яка рухається за межами населених пунктів, дорогами сіл, селищ, міст районного значення - 3, 75 м), за висотою від поверхні дороги - 4 м (для контейнеровозів на встановлених Укравтодором і Національною поліцією маршрутах - 4, 35 м), за довжиною - 22 м ( для маршрутних транспортних засобів - 25 м), фактичну масу понад 40 т (для контейнеровозів - понад 44 т, на встановлених Укравтодором і Національною поліцією для них маршрутах - до 46 т), навантаження на одиночну вісь - 11 т (для автобусів, тролейбусів - 11,5 т), здвоєні осі - 16 т, строєні - 22 т (для контейнеровозів навантаження на одиночну вісь - 11 т, здвоєні осі - 18 т, строєні - 24 т) або якщо вантаж виступає за задній габарит транспортного засобу більш як на 2 м. Осі слід вважати здвоєними або строєними, якщо відстань між ними (суміжними) не перевищує 2,5 м. Рух транспортних засобів та їх составів з навантаженням на одиночну вісь понад 11 т, здвоєні осі - понад 16 т, строєні осі - понад 22 т або фактичною масою понад 40 т (для контейнеровозів - навантаження на одиночну вісь - понад 11 т, здвоєні осі - понад 18 т, строєні осі - понад 24 т або фактичною масою понад 44 т, а на встановлених Укравтодором і Національною поліцією для них маршрутах - понад 46 т) у разі перевезення подільних вантажів автомобільними дорогами забороняється. Забороняється рух транспортних засобів з навантаженням на вісь понад 7 т або фактичною масою понад 24 т автомобільними дорогами загального користування місцевого значення.

Таким чином, ПДР України встановлено заборону перевезення вантажів транспортними засобами та їх составами, що перевищують хоча б один нормативно-ваговий параметр фактичної маси та/або навантаження на вісь.

А відтак, перевізник, зважаючи на особливості та характер вантажу, зобов`язаний обрати вагу, яка водночас не перевищуватиме як повну масу транспортного засобу, так і навантаження на осі.

Механізм фіксації адміністративних правопорушень у сфері безпеки на автомобільному транспорті в автоматичному режимі визначено Порядком фіксації адміністративних правопорушень у сфері безпеки на автомобільному транспорті в автоматичному режимі, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 27.12.2019 року № 1174.

Відповідно до п. 7 вказаного Порядку фіксація правопорушень в автоматичному режимі здійснюється на автоматичних пунктах, які облаштовано відповідно до вимог, визначених у додатку.

Пунктами 11-17 Порядку № 1174 визначено, що автоматичними пунктами фіксуються правопорушення, передбачені Кодексом України про адміністративні правопорушення.

Автоматичний пункт може забезпечувати: вимірювання навантажень, що припадають на кожну вісь транспортного засобу; вимірювання загальної маси транспортного засобу; визначення кількості осей транспортного засобу та віднесення транспортного засобу до однієї із відповідних категорій; вимірювання міжосьових відстаней транспортного засобу; визначення кількості коліс (скатності) на осях транспортного засобу; вимірювання габаритів транспортного засобу; фіксацію та розпізнавання державних номерних знаків транспортного засобу, причепу, напівпричепу та інших причіпних пристроїв (у разі використання такого та/або заднього державного номерного знаку транспортного засобу); фіксацію фронтального зображення транспортного засобу; фіксацію загального вигляду транспортного засобу (вигляд збоку) в момент проїзду через автоматичний пункт (оглядова фотографія транспортного засобу, на якій відображені його контури та кількість осей); первинне оброблення зібраних даних та передачу інформації до інформаційно-телекомунікаційної системи за допомогою засобів захищених каналів зв`язку із використанням наскрізного шифрування; автентифікацію автоматичного пункту, контроль цілісності, авторства, доступності, а також неспростовності дій щодо інформації, що передається від автоматичного пункту до інформаційно-телекомунікаційної системи.

Під час вимірювання габаритно-вагових параметрів транспортних засобів застосовуються засоби вимірювальної техніки, які відповідають вимогам законодавства про метрологію та метрологічну діяльність. Інформація від автоматичних пунктів передається до інформаційно-телекомунікаційної системи у вигляді метаданих. Метадані повинні містити дані про: засоби вимірювальної техніки - назва засобу вимірювальної техніки та його умовне позначення, серійний номер, найменування виробника, рік виготовлення, метрологічні характеристики, найменування власника засобу вимірювальної техніки, документи про відповідність та/або результати повірки (дата повірки, строк дії повірки); місце фіксації (кілометр + метр, географічні координати); найменування автомобільної дороги загального користування, вулиць і доріг міст та інших населених пунктів; дату і час фіксації здійснення вимірювання, смугу руху, напрямок руху, максимальне дозволене навантаження на вісь, державний номерний знак транспортного засобу, причепу, напівпричепу та інших причіпних пристроїв (у разі використання такого та/або заднього державного номерного знаку транспортного засобу), категорію транспортного засобу, тип транспортного засобу згідно з пунктом Г.2 додатка Г ДСТУ 8824:2019 Автомобільні дороги. Визначення інтенсивності руху та складу транспортного потоку, повну масу транспортного засобу, ширину, висоту, довжину, розподіл навантаження за вісями транспортного засобу (номер вісі, фактичне навантаження на вісь, сумарне фактичне навантаження на осі, сукупність осей, фактичну міжосьову відстань, фактичну шинність (кількість коліс) на вісі); фотографії транспортного засобу - фронтальна, фотографія державного номерного знака транспортного засобу, фотографія державного номерного знака причепу, напівпричепу та інших причіпних пристроїв (у разі використання такого та/або заднього державного номерного знака транспортного засобу), оглядова фотографія із зображенням розпізнаного державного номерного знаку; відеозапис руху транспортного засобу через автоматичний пункт (за наявності).

Посадові особи Укртрансбезпеки, уповноважені розглядати справи про правопорушення, зафіксовані в автоматичному режимі, під час їх розгляду використовують інформаційні файли.

Відповідно до ст. 14-3 КУпАП адміністративну відповідальність за правопорушення у сфері безпеки на автомобільному транспорті, передбачені частиною другою статті 122-2, частинами другою і третьою статті 132-1 цього Кодексу, зафіксовані за допомогою засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі в автоматичному режимі (за допомогою комплексу технічних засобів автоматичного визначення вагових, габаритних та інших параметрів транспортного засобу з функціями фотозйомки та/або відеозапису, що функціонують згідно із законодавством про захист інформації в інформаційно-телекомунікаційних системах), несе відповідальна особа фізична особа або керівник юридичної особи, за якою зареєстровано транспортний засіб, а в разі якщо до Єдиного державного реєстру транспортних засобів внесено відомості про належного користувача відповідного транспортного засобу належний користувач транспортного засобу, а якщо в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб підприємців та громадських формувань на момент запиту відсутні відомості про керівника юридичної особи, за якою зареєстрований транспортний засіб, - особа, яка виконує повноваження керівника такої юридичної особи.

Згідно п. 24 Порядку внесення відомостей про належного користувача транспортного засобу до Єдиного державного реєстру транспортних засобів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 14.11.2018 року № 1197, чинного на момент виникнення спірних правовідносин та передачі транспортного засобу в оренду, до реєстру відомостей про належного користувача працівника, визначеного керівником юридичної особи, яка є власником транспортного засобу або отримала в установлений законодавством спосіб право користуватися ним, здійснюється у сервісному центрі МВС за заявою уповноваженого в установленому законодавством порядку представника юридичної особи (власника) або належного користувача.

Згідно цього ж Порядку внесення відомостей здійснюється за допомогою заяви про внесення до Реєстру відомостей про належного користувача, оформлена в територіальному органі з надання сервісних послуг МВС.

Тільки після цього, дані вважаються такими, які внесені до Єдиного державного реєстру транспортних засобів про належного користувача.

Проте позивачем цього зроблено не було.

Статтею 14-3 КУпАП України чітко визначено, що за правопорушення у сфері безпеки на автомобільному транспорті, передбачені частинами другою і третьою статті 132-1 цього Кодексу, зафіксовані за допомогою засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі в автоматичному режимі (за допомогою комплексу технічних засобів автоматичного визначення вагових, габаритних та інших параметрів транспортного засобу з функціями фотозйомки та/або відеозапису, що функціонують згідно із законодавством про захист інформації в інформаційно-телекомунікаційних системах), несе адміністративну відповідальність відповідальна особа фізична особа або керівник юридичної особи, за якою зареєстровано транспортний засіб.

Отже, відповідачем правильно визначено особу, яка притягається до відповідальності.

Суд звертає увагу, що саме з ініціативи власника транспортного засобу вносяться до реєстру відомості про належного користувача транспортного засобу.

Однак, позивач не надав жодних доказів на підтвердження того, що він звертався до сервісного центру МВС про реєстрацію належного користувача даного автомобіля і що така реєстрація не відбулася з вини суб`єкта реєстрації.

Матеріали справи містили усю необхідну та достатню інформацію, головним спеціалістом відділу впровадження систем автоматичної фіксації порушень Департаменту реалізації державної політики та нагляду (контролю) за безпекою на наземному транспорті Савченком І.С., відповідно до норм ч. 4 ст. 279-5 КУпАП, справу про адміністративне правопорушення відносно позивача були розглянуті у його відсутність.

Окрім того, оскаржувана постанови підписана за допомогою кваліфікованого електронного підпису згідно з вимогами законодавства.

Твердження позивача про відсутність повноважень у підписанта чи необхідність розгляду справи іншою посадою особою є виключно його припущенням, яке не базується на конкретно визначених нормах законодавства.

Вищевказане правопорушення зафіксоване в автоматичному режимі за допомогою комплексного технічного засобу марки WIM13, 13, сертифікати відповідності UА.TR. 001 35 225-21, 224-21, 222-21, 223-21 чинні до 16.06.2022, та сертифікат відповідності перевірки типу UА.TR. 001 76-20, чинний до 16.06.2030 року.

Порушення, за яке позивача оскаржуваною постановою притягнуто до адміністративної відповідальності, зафіксоване в автоматичному режимі за допомогою комплексного технічного засобу, який пройшов повірку у встановленому законодавством порядку, що підтверджується наявними в матеріалах справи сертифікатами.

Отже, доводи ОСОБА_1 щодо недостовірності показів вимірювальної техніки, суд вважає, безпідставним, а сумніви щодо точності вимірювання є лише припущеннями.

Згідно з постановою Кабінету Міністрів України № 412 від 05.04.2022 року «Щодо питання повірки законодавчо регульованих засобів вимірювальної техніки в умовах воєнного стану», позитивні результати періодичної, позачергової повірки та повірки після ремонту законодавчо регульованих засобів вимірювальної техніки, засвідчені відбитком повірочного тавра на таких засобах чи записом з відбитком повірочного тавра у відповідному розділі експлуатаційних документів та/або оформлені свідоцтвом про повірку законодавчо регульованого засобу вимірювальної техніки, строк дії яких закінчився у період воєнного і надзвичайного стану та протягом місяця після його припинення чи скасування, чинні на період воєнного і надзвичайного стану та протягом трьох місяців після його припинення чи скасування на всій території України або в окремих її місцевостях. Тобто, наразі чинними нормами передбачено, що дані сертифікати відповідності є такими, що пройшли повірку.

Для правильного розуміння здійснених розрахунків перевищення габаритно-вагових норм у оскаржуваних постановах зазначається формула розрахунку: % перевищення = ((Хфакт. Хнорм. похибка пристрою)/Хнорм.) *100%, де Хфакт. фактично зафіксований параметр габариту або ваги відповідно в натуральних одиницях (тонна або міліметр); Хнорм. нормативно дозволений параметр габариту або ваги відповідно в натуральних одиницях (тонна або міліметр) зазначений відповідно до пункту 22.5 ПДР; похибка пристрою - регламентовано допустима похибка вимірювального пристрою параметрів габариту або ваги у відсотках відповідно до ДСТУ OIML R 134-1:2010, помножена на Хфакт. (при розрахунку використовується у натуральних одиницях (тонна або міліметр).

Регламентовано допустима похибка вимірювального пристрою параметрів габариту або ваги відповідно до ДСТУ OIML R 134-1:2010 становить: для параметру довжини транспортного засобу 600 мм, для параметру ширини транспортного засобу 100 мм, для параметру висоти транспортного засобу 60 мм, для параметру загальної маси транспортного засобу 10% від фактичної маси транспортного засобу, для параметру навантаження на одиночну вісь транспортного засобу 16% від фактичного навантаження на вісь, для параметру навантаження на здвоєні осі транспортного засобу 16% від фактичного навантаження на осі, для параметру навантаження на зстроєні осі транспортного засобу 16% від фактичного навантаження на осі.

Згідно з ч. 2 ст. 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Правова позиція щодо покладення обов`язку доказування саме на відповідача в подібних правовідносинах, викладена в постановах Верховного Суду від 08.11.2018 року в справі № 201/12431/16-а, від 23.10.2018 року в справі № 743/1128/17, від 15.11.2018 року в справі № 524/5536/17.

Суд зауважує, що оскаржувана постанова містить достатній опис складу зафіксованого правопорушення та чітко визначає розміри перевищення нормативних параметрів, зазначених п. 22.5 ПДР України.

Позивач зазначає, що проведення зважування у русі, шляхом поосьового заїзду транспортного засобу на платформу ваг, без дотримання часу, необхідного для врівноваження рідкого (подільного) вантажу, не може дати однозначних та достовірних результатів навантаження на одну вісь транспортного засобу, адже це не дозволяє врахувати перерозподіл тиску на осі та зсув центру ваги під час нахилу авто при заїзді на платформу ваг, тоді як рідкий (подільний) вантаж, в силу своїх властивостей, легко деформується під дією мінімальних сил та переміщується з осі на вісь під дією мінімального руху чи мінімального зміщення кута нахилу.

Суд не може погодитися з такими твердженнями позивача, оскільки Додатком до Порядку № 1174 визначено вимоги до облаштування автоматичних пунктів фіксації адміністративних правопорушень у сфері безпеки на автомобільному транспорті, пунктом 2 яких встановлено, що устаткування автоматичного пункту встановлюється на ділянках автомобільних доріг, на яких не порушується рівномірність руху.

Позивач посилається на відсутність методики визначення навантаження на вісь (осі) транспортного засобу з рідким вантажем або вантажем, що змінює розподіл навантажень на вісі транспортного засобу у русі.

Механізм фіксації адміністративних правопорушень у сфері безпеки на автомобільному транспорті в автоматичному режимі визначено вищезазначеним Порядком № 1174, в якому відсутні посилання на методику визначення навантаження на вісь (осі) транспортного засобу, затвердженого спеціально уповноваженим центральним органом виконавчої влади у сфері метрології.

Таким чином, суд не погоджується з твердженням позивача щодо відсутності правових підстав для визначення перевищення нормативних вагових параметрів транспортного засобу з рідким вантажем.

Слід також зазначити, що з метою збереження автомобільних доріг від руйнування через значні навантаження на дорожнє покриття, встановлено заборону перевезення подільних вантажів транспортними засобами та їх составами, що перевищують вказані параметри фактичної маси та навантаження на вісь (осі).

У разі перевезення подільних вантажів вагові параметри не повинні перевищувати вищезазначені межі, а якщо останні мають більші значення, то видача дозволів на участь у дорожньому русі транспортних засобів, вагові та габаритні параметри яких перевищують нормативні, також не допускається.

Враховуючи вищевикладене, суд зазначає, що оскаржувана постанова по справі про адміністративне правопорушення у сфері безпеки на автомобільному транспорті, зафіксовані в автоматичному режимі, прийнята Укртрансбезпекою щодо позивача, є законною, а тому в задоволенні позову ОСОБА_1 необхідно відмовити.

Відповідно до ст. 139 КАС України, судові витрати слід залишити за позивачем.

На підставі викладеного, керуючись ст. 6 Закону України «Про автомобільний транспорт», ст. 132-1, ст. 7,ст. 293 Кодексу України про адміністративні правопорушення, ст. ст. 2, 72, 77, 78, 161, 242-246, 250, 256,286 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

У Х В А Л И В:

Поновити ОСОБА_1 строк звернення до суду з вказаним адміністративним позовом.

Адміністративний позов ОСОБА_1 до Державної служби України з безпеки на транспорті про визнання протиправними та скасування постанови по справі про адміністративне правопорушення у сфері безпеки на автомобільному транспорті, зафіксоване в автоматичному режимі - залишити без задоволення.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Шостого апеляційного адміністративного суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя В.С. Хоменко