Справа № 200/2486/23
Суддя: Кочанова П.В.
Дата ухвалення: 2023-09-12 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Донецький окружний адміністративний суд
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

12 вересня 2023 року Справа№200/2486/23

Суддя Донецького окружного адміністративного суду Кочанова П.В., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження (в письмовому провадженні) адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області, Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області про визнання незаконним та скасування рішення, та зобов`язання вчинити певні дії,-

ВСТАНОВИВ:

Позивач, ОСОБА_1 звернувся до Донецького окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області, Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області, в якому просить суд:

- рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області від 11 травня 2022 року №42 визнати незаконним та скасувати;

- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Донецький області повторно розглянути заяву про призначення пенсії за віком на пільгових умовах відповідно до п.2 ч.2 статті 114 Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування від 09 травня 2022 року, із зарахуванням до пільгового стажу за Списком №2 періодів роботи з 04 липня 1984 року по 05 квітня 1985 року, з 23 липня 1987 року по 31 жовтня 2000 року на посаді машиніста скло формуючої машини в Костянтинівському заводі Скловиробів ім.13-ти розстріляних робітників, з 01 листопада 2000 року по 10 червня 2008 року на посаді машиніста склоформуючої машини в Товаристві з обмеженою відповідальністю Торгівельна компанія Кристал з 01 березня 2009 року по 30 червня 2010 року, з 01 липня 2010 року по 31 серпня 2011 року, з 07 червня 2016 року по 03 серпня 2016 року на посаді слюсаря-ремонтника в ТОВ Костянтинівський завод металургійного обладнання, період строкової військової служби з 12 квітня 1985 року по 12 травня 1987 року, період навчання в ФЗУ Костянтинівського заводу Скловиробів з 01 вересня 1982 року по 27 червня 1984 року за спеціальністю машиніст склоформуючої машини.

В обґрунтування позовних вимог, позивач зазначає, що 9 травня 2022 року він звернувся до територіального органу ПФУ з заявою про призначення пенсії за віком на пільгових умовах відповідно до п.2 ч.2 статті 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування». 11 травня 2022 року Головним управлінням Пенсійного фонду України в Рівненській області було винесено рішення №42 про відмову в призначенні пенсії у зв`язку з відсутністю необхідного пільгового стажу за списком №2. Відповідач вважає, що він має страхового стажу 37 років 02 місяці 07 днів, та пільгового стажу за Списком №2- 00 років 00 місяців 00 днів.

Позивач вважає рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області незаконним та таким, що підлягає скасуванню.

Ухвалою Донецького окружного адміністративного суду від 5 червня 2023 року прийнято позовну заяву до розгляду, відкрито провадження у справі № 200/2486/23 в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін та проведення судового засідання за наявними у справі матеріалами.

Засобами електронного зв`язку, відповідачем 1 надано відзив на адміністративний позов ОСОБА_1 , в якому відповідач 1 заперечив проти задоволення позовних вимог. В обґрунтування заперечень зазначив про те, що згідно електронної пенсійної справи до пільгового стажу роботи за Списком № 2 не враховано: періоди роботи згідно довідки пільгового характеру від 06.12.2021 № 99, виданої ТОВ «Костянтинівський завод металургійного обладнання», з 01.03.2009 по 31.08.2011, з 07.06.2016 по 02.08.2016, оскільки не надано наказ про підсумки атестації робочих місць від 11.05.2007 № 95 та до наказу - перелік атестованих структурних підрозділів, посад працівників, яким підтверджено право на пенсію за віком на пільгових умовах по Списку № 2, а також до завіреної копії наказу про підсумки атестації робочих місць по підприємству від 08.05.2012 № 215 не долучено перелік професій і посад працівників яким підтверджено право на пільгове пенсійне забезпечення, саме у ремонтно-монтажному цеху; період роботи з 23.07.1987 по 31.10.2000 згідно архівної довідки від 08.12.2021 № 0507- 07/1082, виданої виконавчим комітетом Костянтинівської міської ради, оскільки відсутнє рішення Комісії з питань підтвердження стажу роботи на посадах, що дають право на призначення пенсії на пільгових умовах або за вислугу років, про результати розгляду заяви щодо підтвердження пільгового стажу роботи в шкідливих і важких умовах праці.

На підставі зазначеного просив суд відмовити у задоволенні позовних вимог у повному обсязі.

Окрім того, як аргумент для відмови у задоволенні позовних вимог, відповідач 1 вказав на пропуск позивачем строку звернення до суду.

Засобами електронного зв`язку, відповідачем 2 надано відзив на адміністративний позов ОСОБА_1 , в якому відповідач 2 заперечив проти задоволення позовних вимог. В обґрунтування заперечень зазначив про те, що до пільгового стажу роботи за Списком № 2 не зараховано: періоди пільгової роботи, згідно довідки про підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсії за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній від 06.12.2021 № 99 виданої ТОВ Костянтинівський завод металургійного обладнання з 01.03.2009 по 31.08.2011 та з 07.06.2016 по 02.08.2016, оскільки не підтверджено право на пільгове пенсійне забезпечення, а саме: не долучено наказ про підсумки атестації робочих місць від 11.05.2007 №95 та до наказу перелік проатестованих структурних підрозділів, посад працівників, яким підтверджено право на пенсію по віку на пільгових умовах по Списку № 2, а також до завіреної копії наказу про підсумки атестації робочих місць по підприємству від 08.05.2012 № 215 не долучено перелік професій і посад працівників яким підтверджено право на пільгове пенсійне забезпечення, саме у ремонтно-монтажному цеху; період роботи з 23.07.1987 по 31.10.2000 згідно архівної довідки від 08.12.2021 № 05- 07- 07/1082 виданої виконавчим комітетом Костянтинівської міської ради, оскільки відсутнє рішення Комісії з питань підтвердження стажу роботи на посадах, що дають право на призначення пенсії на пільгових умовах або за вислугу років про результати розгляду заяви про підтвердження пільгового стажу роботи в шкідливих і важких умовах праці. При цьому, зазначив, що у разі ліквідації підприємства та відсутності правонаступника підтвердження періоду роботи, що зараховується до трудового стажу для призначення пенсії на пільгових умовах або за вислугу років, установленої для окремих категорій працівників, відповідно до порядку, визначеному постановою Правління Пенсійного фонду України від 10.11.2006 №18-1 «Про затвердження Порядку підтвердження періодів роботи, що зараховуються до трудового стажу для призначення пенсії на пільгових умовах або за вислугу років», підтверджується комісією при Головному управлінні Пенсійного фонду України в Донецькій області.

Відповідач 2 вважає, що управлінням було прийнято правомірне рішення про відмову у призначенні позивачу пенсії, у зв`язку з чим позовні вимоги не підлягають до задоволення.

Згідно з пунктом 10 частини 1 статті 4 Кодексу адміністративного судочинства України, письмове провадження - розгляд і вирішення адміністративної справи або окремого процесуального питання в суді першої, апеляційної чи касаційної інстанції без повідомлення та (або) виклику учасників справи та проведення судового засідання на підставі матеріалів справи у випадках, встановлених цим Кодексом.

Частиною 4 статті 243 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що судове рішення, постановлене у письмовому провадженні, повинно бути складено у повному обсязі не пізніше закінчення встановлених цим Кодексом строків розгляду відповідної справи, заяви або клопотання.

У зв`язку з перебуванням судді у щорічній відпустці з 05.07.2023 по 10.09.2023, розгляд справи здійснюється у перший робочий день судді.

Перевіривши матеріали справи, вирішивши питання, чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги, та якими доказами вони підтверджуються, чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження, яку правову норму належить застосувати до цих правовідносин, суд встановив наступне.

Позивач, ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , є громадянином України (паспорт громадянина України серії НОМЕР_1 , виданий Костянтинівським МВ УМВС України в Донецькій області 21 серпня 2001 року), РНОКПП НОМЕР_2 .

9 травня 2022 року позивач звернувся до територіального органу Пенсійного фонду України із заявою про призначення пенсії за віком на пільгових умовах відповідно до пункту 2 частини другої статті 114 Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування.

Заява позивача про призначення пенсії від 9 травня 2022 року була розглянута за принципом екстериторіальності Головним управлінням Пенсійного фонду України в Рівненській області, за результатом якої прийнято Рішення від 11.05.2022 № 42, яким відмовлено у призначенні пенсії ОСОБА_1 через відсутність необхідного страхового та пільгового стажу.

Рішення обґрунтовано тим, що до пільгового стажу роботи за Списком № 2 не зараховано: періоди пільгової роботи, згідно довідки про підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсії за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній від 06.12.2021 № 99 виданої ТОВ Костянтинівський завод металургійного обладнання з 01.03.2009 по 31.08.2011 та з 07.06.2016 по 02.08.2016, оскільки не підтверджено право на пільгове пенсійне забезпечення, а саме: не долучено наказ про підсумки атестації робочих місць від 11.05.2007 № 95 та до наказу перелік проатестованих структурних підрозділів, посад працівників, яким підтверджено право на пенсію по віку на пільгових умовах по Списку № 2, а також до завіреної копії наказу про підсумки атестації робочих місць по підприємству від 08.05.2012 № 215 не долучено перелік професій і посад працівників яким підтверджено право на пільгове пенсійне забезпечення, саме у ремонтно-монтажному цеху; період роботи з 23.07.1987 по 31.10.2000 згідно архівної довідки від 08.12.2021 № 05-07- 07/1082 виданої виконавчим комітетом Костянтинівської міської ради, оскільки відсутнє рішення Комісії з питань підтвердження стажу роботи на посадах, що дають право на призначення пенсії на пільгових умовах або за вислугу років про результати розгляду заяви про підтвердження пільгового стажу роботи в шкідливих і важких умовах праці.

Будь-яких інших обґрунтувань щодо відмови у призначенні позивачу пенсії за віком на пільгових умовах рішення відповідача не містить.

Не погодившись з рішенням відповідача про відмову у призначенні пенсії на пільгових умовах, позивач звернувся до суду за захистом своїх прав.

Із встановлених обставин вбачається, що між позивачем та відповідачем, як фізичною особою та суб`єктом владних повноважень, виник публічно-правовий спір у сфері соціального захисту з приводу правомірності відмови у призначенні пенсії.

Надаючи правову оцінку правовідносинам суд виходив з наступного.

Суть спірних правовідносин полягає у правомірності прийняття Управлінням спірного рішення, що регулюється нормами Конституції України, Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" від 9 липня 2003 року № 1058-IV (далі - Закон № 1058), Законом України "Про пенсійне забезпечення" від 05 листопада 1991 року № 1788-XII (далі - Закон № 1788-XII) та іншими нормативними документами, що регулюють спірні правовідносини.

Статтею 19 Конституції України встановлено, що правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством. Органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій, надання соціальних послуг з коштів Пенсійного фонду, порядок формування Накопичувального пенсійного фонду та фінансування за рахунок його коштів видатків на оплату договорів страхування довічних пенсій або одноразових виплат застрахованим особам, членам їхніх сімей та іншим особам регулює Закон № 1058-ІV від 09.07.2003 року «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» ( далі- Закон № 1058).

Законом № 1058-IV передбачено, що пенсійне забезпечення застрахованих осіб, які працювали або працюють на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за Списком № 1 та на інших роботах зі шкідливими і важкими умовами праці за Списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджених Кабінетом Міністрів, та за результатами атестації робочих місць, на посадах, що дають право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах, які відповідно до законодавства, що діяло раніше, мали право на пенсію на пільгових умовах, здійснюється згідно з окремим законодавчим актом через професійні та корпоративні фонди. До запровадження пенсійного забезпечення через професійні та корпоративні фонди цим особам пенсії призначаються органами Пенсійного фонду за нормами цього закону в разі досягнення пенсійного віку та наявності трудового стажу, передбаченого Законом України "Про пенсійне забезпечення".

Відповідно до абзацу 2 частини 2 статті 114 Закону №1058, на пільгових умовах пенсія за віком призначається працівникам, зайнятим повний робочий день на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці за списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затвердженим Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, - після досягнення 55 років і за наявності страхового стажу не менше 30 років у чоловіків, з них не менше 12 років 6 місяців на зазначених роботах, і не менше 25 років у жінок, з них не менше 10 років на зазначених роботах. Працівникам, які не мають стажу роботи з шкідливими і важкими умовами праці, передбаченого абзацом першим цього пункту, але мають не менше половини стажу на зазначених роботах, за наявності передбаченого абзацами першим і п`ятнадцятим - двадцять третім цього пункту відповідного страхового стажу пенсії на пільгових умовах призначаються із зменшенням пенсійного віку, встановленого абзацом першим частини першої статті 26 цього Закону: чоловікам - на 1 рік за кожні 2 роки 6 місяців такої роботи.

Постановою Кабінету Міністрів України від 12 серпня 1993 року № 637 затверджено Порядок підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній.

Відповідно до пунктів 1, 2 Порядку № 637 основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами. У разі коли документи про трудовий стаж не збереглися, підтвердження трудового стажу здійснюється органами Пенсійного фонду на підставі показань свідків.

Згідно з пунктом 20 Порядку № 637 у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні відомості, що визначають право на пенсії на пільгових умовах або за вислугу років, установлені для окремих категорій працівників, для підтвердження спеціального трудового стажу приймаються уточнюючі довідки підприємств, установ, організацій або їх правонаступників (додаток № 5). У довідці має бути вказано: періоди роботи, що зараховуються до спеціального стажу; професія або посада; характер виконуваної роботи; розділ, підрозділ, пункт, найменування списків або їх номери, до яких включається цей період роботи; первинні документи за час виконання роботи, на підставі яких видана зазначена довідка. У разі відсутності правонаступника підтвердження періодів роботи, що зараховуються до трудового стажу для призначення пенсії на пільгових умовах або за вислугу років, установленої для окремих категорій працівників, здійснюється у порядку, визначеному Пенсійним фондом України за погодженням з Міністерством праці та соціальної політики України та Міністерством фінансів України.

Аналіз наведених положень дає підстави вважати, що право особи на призначення пільгової пенсії згідно має бути підтверджене як пенсіонером (особистими документами), так і підприємством, на якому особа працювала на роботах, віднесених до Списків № 1 або № 2, і необхідними умовами для виникнення у особи права на пенсійне забезпечення на пільгових умовах є встановлення факту перебування особи на посаді або виконання нею робіт за Списком № 1 або № 2.

Відсутність підтвердження цих обставин не породжує виникнення права на зарахування пільгового стажу та призначення пенсії на пільгових умовах.

Аналогічна правова позиція висловлена Верховним Судом України у постанові від 06 грудня 2015 року у справі № 686/19687/14а.

Більше того, суд наголошує, що з вищевикладеного вбачається, що надання уточнюючої довідки підприємства, установи або організації необхідне лише у двох випадках: за відсутності трудової книжки як такої або необхідних записів у ній, які визначають право на пільгове пенсійне забезпечення.

Такий висновок суду кореспондує позиції Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду, викладеній в постанові від 20.01.2021 року по справі №311/2865/13-а.

Згідно зі статтею 62 Закону України «Про пенсійне забезпечення» основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.

За приписами статті 48 Кодексу законів про працю України, положення якої кореспондуються зі ст. 62 Закону України «Про пенсійне забезпечення», трудова книжка є основним документом про трудову діяльність працівника. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Щодо наявності підстав для зарахування до пільгового стажу за списком № 2 періоду роботи позивача з 04 липня 1984 року по 05 квітня 1985 року, з 23 липня 1987 року по 31 жовтня 2000 року на посаді машиніста склоформуючої машини на Костянтинівському заводі Скловиробів ім.13-ти розстріляних робітників, суд зазначає наступне.

В трудовій книжці серії позивача НОМЕР_3 містяться наступні записи щодо спірних періодів роботи:

- запис №3, 04.07.1984 прийнятий у цех №1 виробництва тарного посуду машиністом склоформувальних машин на Костянтинівський завод скловиробів ім.13-ти розстріляних робітників (наказ №131 к від 02.07.1984);

- запис №4, 05.04.1985 звільнений за ст.36 КЗпП УРСР у зв`язку з призовом до армії (наказ №58 к від 05.04.1985);

- запис №5, 22.07.1987 прийнятий у цех виробництва тарного посуду №1 машиністом склоформувальних машин на Костянтинівський завод скловиробів ім.13-ти розстріляних робітників (наказ №747 к від 21.07.1987);

- запис №6, 01.04.1988 встановлено 5 розряд оператора склоформувальних машин,

- запис №7, за результатами атестації робочих місць за умовами праці право на пільгове забезпечення за сп.2 підтверджено (наказ №304к від 08.06.1994);

- запис №8, 18.09.1997 завод перейменовано в Орендне підприємство «Костянтинівський завод скловиробів ім.13-ти розстріляних робітників;

- запис №9, 31.10.2000 звільнений за переводом в ТОВ «Кристал» згідно ст.36 п.5 КЗпП України (наказ №698 від 30.10.2000).

Записи в трудовій книжці позивача виконані без перекреслень, виправлень, чітким правописом, у чіткій послідовності та відповідності дати, номеру запису з посиланням на відповідний наказ, на підставі якого внесено відповідний запис, і завірені печаткою роботодавця, тобто здійснені відповідно до Інструкції про порядок ведення трудових книжок на підприємствах, в установах і організаціях, затвердженої постановою Держкомпраці СРСР від 20.07.74 № 162 та Інструкції про порядок ведення трудових книжок працівників, затвердженої наказом Міністерства праці України, Міністерства юстиції України, Міністерства соціального захисту населення України від 29.07.93 № 58.

Положення КАС України зобов`язують суд вжити заходів, необхідних для з`ясування всіх обставин у справі, запропонувати сторонам подати докази на підтвердження своєї правової позиції, у разі необхідності витребувати докази з власної ініціативи, всебічно, повно та об`єктивно оцінити наявні у справі докази тощо.

Суд не може обмежити право позивача довести в судовому процесі обставини, на яких ґрунтуються його вимоги, поданням виключно тих доказів, що надавались ним для призначення пенсії. Право надавати заперечення щодо рішення Пенсійного фонду про відмову в призначенні пенсії та долучати до матеріалів справи докази на підтвердження таких заперечень надається позивачу на всіх стадіях судового процесу, на яких допускається подання учасником процесу нових доказів.

Позивачем до матеріалів справи було надано архівну довідку від 08.12.2021 №05-07-07/1082, видану виконавчим комітетом Костянтинівської міської ради, в якій міститься інформація про те, що ОСОБА_1 працював «машиністом склоформувальних машин 5 розряду в цеху № 1: виробництво тарного посуду» на Костянтинівському заводі скловиробів їм. 13-ти розстріляних робітників, Орендне підприємство «Костянтинівський заводскловиробів їм. 13-ти розстріляних робітників» з 04 липня 1984 року по 05 квітня 1985 року; з 23 липня 1987 року по жовтня 2000 року. Додатково повідомлено, що ОСОБА_1 прийнятий на роботу з 23.07.1987 року на підставі наказу Костянтинівського заводу скловиробів ім.13-ти розстріляних робітників від 21.07.87 р. № 747; з 1988 року працював «оператором склоформувальних машин 5 розряду в цеху № 1: виробництво тарного посуду».

Окрім того, архівна довідка від 08.12.2021 №05-07-07/1083, видана виконавчим комітетом Костянтинівської міської ради, містить інформацію, що відомостей про переведення ОСОБА_1 на іншу роботу, на роботу з неповним робочим днем за період роботи на Костянтинівському заводі скловиробів їм. 13-ти розстріляних робітників, з 1994 року - Орендне підприємство «Костянтинівський завод скловиробів ім. 13-ти розстріляних робітників» з 04 липня 1984 року по 05 квітня року; з 23 липня 1987 року по 31 жовтня 2000 року не виявлено.

Також, судом встановлено, що атестація робочого місця позивача у спірні періоди проведена та затверджена наказами Костянтинівського заводу скловиробів ім.13-ти розстріляних робітників «Про атестацію робочих місць за умовами праці» від 08.06.1994 №304-к та від 25.11.1999 №582-к.

Суд звертає увагу на те, що пунктом 9 розділу XIX Скляне та фарфоро-фаянсове виробництво Списку № 2 виробництв, цехів, професій і посад з важкими умовами праці, робота в яких дає право на державну пенсію на пільгових умовах і в пільгових розмірах, затвердженого постановою Ради Міністрів СРСР від 22.08.1956 № 1173 (чинна до 01.01.1992), передбачено професію: Оператори склоформувальних машин та їх помічники.

Відповідно до розділу XVIII Скляне виробництво, Виробництво керамічних, фарфорових та фаянсових виробів пункту 1 Підготовка шихти, виробництво усіх видів скла, скловиробів та шлакоситалу Списку № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників з шкідливими та важкими умовами праці, зайнятість в яких дає право на пенсію за віком (по старості) на пільгових умовах, затвердженого постановою Кабінету Міністрів СРСР від 26.01.1991 № 10 (чинна до 10.03.1994), включено код спеціальності: 2190100а-16049 Оператори склоформувальних машин.

Постановою Кабінету Міністрів від 11.03.1994 № 162 (постанова втратила чинність на підставі Постанови № 36 від 16.01.2003 ) затверджено Список № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників з шкідливими та важкими умовами праці, зайнятість в яких дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, передбачено розділ XVIII Скляне виробництво, Виробництво керамічних, фарфорових та фаянсових виробів пункт 1 Підготовка шихти, виробництво усіх видів скла, скловиробів та шлакоситалу, код професії 2190100а-16049 Оператори склоформувальних машин.

Відповідно до форми ОК-5 спеціальний стаж позивача період з січня 1998 по жовтень 2000 обліковувався за кодом, передбаченим Довідником кодів підстав для обліку стажу окремим категоріям осіб відповідно до законодавства (Додаток 3 до Порядку формування та подання страхувальниками звіту щодо сум нарахованого єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування (пункт 1 розділу І): ЗПЗ013Б1.

- працівники, зайняті повний робочий день на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці, за Списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників на роботах із шкідливими і важкими умовами праці, зайнятість в яких повний робочий день дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 24 червня 2016 року № 461, і за результатами атестації робочих місць.

Також, матеріали справи містять довідку про заробітну плату для обчислення пенсії, видану Орендним підприємством «Костянтинівський завод скловиробів їм. 13-ти розстріляних робітників» від 04.11.2008 №694/12 за період з травня 1991 по квітень 1996.

Водночас, матеріали справи містять архівний витяг з наказу Костянтинівський завод скловиробів їм. 13-ти розстріляних робітників від 21.07.1995 №354 к, в якому зазначено про надання відпустки без збереження заробітної плати ОСОБА_1 за сімейними обставинами з 15.07.-14.08.1995.

З цього приводу суд зауважує наступне.

Статтею 84 КЗпП України, у випадках, передбачених статтею 25 Закону України «Про відпустки», визначено, що працівнику за його бажанням надається в обов`язковому порядку відпустка без збереження заробітної плати.

За сімейними обставинами та з інших причин працівнику може надаватися відпустка без збереження заробітної плати на термін, обумовлений угодою між працівником та власником або уповноваженим ним органом, але не більше 15 календарних днів на рік.

Листом Міністерства соціальної політики України від 08.02.2016 № 713/039/161-16 надано роз`яснення, що відповідно до статті 34 Кодексу законів про працю України, простій - це зупинення роботи, викликане відсутністю організаційних або технічних умов, необхідних для виконання роботи, невідворотною силою або іншими обставинами.

У разі простою працівники можуть бути переведені за їх згодою з урахуванням спеціальності і кваліфікації на іншу роботу на тому ж підприємстві, в установі, організації на весь час простою або на інше підприємство, в установу, організацію, але в тій самій місцевості на строк до одного місяця.

Час простою та періоди відпусток без збереження заробітної плати, якщо вони були пов`язані з виробничою необхідністю, працівникам, які працюють в шкідливих і важких умовах праці, можуть бути зараховані до пільгового стажу, але не більше 1 місяця в календарному році.

Аналогічний правовий висновок міститься у постанові Касаційного адміністративного суду від 26.03.2020 року у справі №423/2860/16-а.

Враховуючи, що відпустка позивача без збереження заробітної плати не пов`язана з виробничою необхідністю, а була надана позивачу за сімейними обставинами, період перебування позивача у даній відпустці не підлягає зарахуванню до пільгового стажу.

Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку, що робота, яку виконував позивач у період з 04.07.1984 по 05.04.1985, з 23.07.1987 по 14.07.1995 та з 15.08.1995 по 31.10.2000 надає йому право на зарахування до пільгового стажу за списком №2 цих періодів та відповідачем 2 безпідставно було не зараховано дані періоди до пільгового стажу позивача за списком №2.

Щодо посилання відповідача 2 на відсутність рішення Комісії з питань підтвердження стажу роботи на посадах, що дають право на призначення пенсії на пільгових умовах або за вислугу років про результати розгляду заяви про підтвердження пільгового стажу роботи в шкідливих і важких умовах праці, суд зазначає наступне.

Порядок підтвердження періодів роботи, що зараховуються до трудового стажу для призначення пенсії на пільгових умовах або за вислугу років, затверджений постановою Правління Пенсійного фонду від 10 листопада 2006 року № 18-1, визначає механізм підтвердження періодів роботи, що зараховуються до трудового стажу для призначення пенсії на пільгових умовах або за вислугу років, установленої для окремої категорії працівників у разі ліквідації підприємства, установи та організації без визначення правонаступника.

Відповідно до п. 3 цього Порядку підтвердження періодів роботи, що дає право на призначення пенсії на пільгових умовах або за вислугу років, здійснюється комісіями з питань підтвердження стажу роботи на посадах, що дають право на призначення пенсії на пільгових умовах або за вислугу років.

Таким чином, суд доходить висновку, що необхідність звернення до комісії з питань підтвердження стажу роботи на посадах, що дають право на призначення пенсії на пільгових умовах або за вислугу років є лише в тому випадку, коли в трудовій книжці відсутні дані про безпосередню зайнятість протягом повного робочого дня у виробництві зі шкідливими умовами праці.

Проте в цій справі в трудовій книжці позивача чітко зазначено періоди роботи, її характер, що виключає необхідність звернення до комісії з питань підтвердження стажу роботи на посадах, що дають право на призначення пенсії на пільгових умовах або за вислугу років при Головному управлінні Пенсійного фонду України в Донецькій області.

Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду від 23 вересня 2021 року у справі № 227/4273/16-а (адміністративне провадження № К/9901/43242/18).

Щодо наявності підстав для зарахування до пільгового стажу за списком № 2 періоду роботи з 01 листопада 2000 року по 10 червня 2008 року на посаді машиніста склоформувальної машини в Товаристві з обмеженою відповідальністю Торгівельна компанія Кристал.

В трудовій книжці серії позивача НОМЕР_3 містяться наступні записи щодо спірного періоду роботи:

- запис №10, 01.11.2000 прийнятий за перводом в ТОВ «Кристал» у цех №1 виробництва пляшкового скла машиністом склоформувальних машин 5 розряду (наказ від 01.11.2000 №12);

- запис №11, 26.11.2001 присвоєно 6 розряд налагоджувальника склоформувальних машин (наказ від 26.11.2001 №60-к),

- запис №12, 10.06.2008 звільнений за згодою сторін (наказ від 11.06.2008 №172).

Записи в трудовій книжці позивача виконані без перекреслень, виправлень, чітким правописом, у чіткій послідовності та відповідності дати, номеру запису з посиланням на відповідний наказ, на підставі якого внесено відповідний запис, і завірені печаткою роботодавця, тобто здійснені відповідно до Інструкції про порядок ведення трудових книжок працівників, затвердженої наказом Міністерства праці України, Міністерства юстиції України, Міністерства соціального захисту населення України від 29.07.93 № 58.

Постановою Кабінету Міністрів від 11.03.1994 № 162 (постанова втратила чинність на підставі Постанови № 36 від 16.01.2003 ) затверджено Список № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників з шкідливими та важкими умовами праці, зайнятість в яких дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, передбачено розділ XVIII Скляне виробництво, Виробництво керамічних, фарфорових та фаянсових виробів пункт 1 Підготовка шихти, виробництво усіх видів скла, скловиробів та шлакоситалу, код професії 2190100а-16049 Оператори склоформувальних машин.

Постановою Кабінету Міністрів від 16.01.2003 № 36 затверджено Список № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, зайнятість в яких дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, передбачено розділ XVIII Виробництво скла та виробів із скла. Виробництво керамічних, фарфорових і фаянсових виробів пункт 1 Підготовка шихти, виробництво всіх видів скла, виробів із скла та шлакоситалу, позиція 18.1а Оператори склоформувальних машин.

Водночас, матеріали справи містять довідку ТОВ ТК Кристал від 26.12.2000 №11-ок, яка містить інформацію про те, що з 1 листопада 2000 року ТОВ «Кристал» взяло в оренду Орендне підприємство «Костянтинівський завод скловиробів ім. 13-ти розстріляних робітників». Умови праці не змінилися. За погодженням з головним управлінням праці та зайнятості населення Донецької облдержадміністрації при призначенні пільгових пенсій робочих ТОВ «Кристал» брати за основу атестацію робочих місць проведену в 1999 році Орендним підприємством «Костянтинівський завод скловиробів ім. 13-ти розстріляних робітників». Наказ по заводу від 25.11.1999 №582-к.

Також, судом встановлено, що атестація робочого місця позивача підтверджена наказом ТОВ ТК Кристал «Про атестацію робочих місць за умовами праці» від 28.12.2004 №648-к.

Разом з тим, як встановлено судом з інформації, наявної в формі ОК-5 позивачу у спірний період з лютого 2006 по серпень 2006 не нараховувалась заробітна плата, у зв`язку з чим, у суду на час розгляду даної справи відсутні підстави для зарахування цього періоду до пільгового стажу.

Враховуючи наявні матеріали справи відносно спірного періоду, суд вважає, що відповідачем 2 неправомірно не розглянуто питання щодо зарахування до пільгового стажу за списком №2 періоду роботи позивача з 01.11.2000 року по 31.01.2006 та з 01.09.2006 по 10.06.2008 року на ТОВ ТК «Кристал».

Щодо наявності підстав для зарахування до пільгового стажу за списком № 2 періоду роботи з 01 березня 2009 року по 30 червня 2010 року, з 01 липня 2010 року по 31 серпня 2011 року, з 07 червня 2016 року по 03 серпня 2016 року на посаді слюсаря-ремонтника в ТОВ Костянтинівський завод металургійного обладнання, суд зазначає наступне.

В трудовій книжці серії позивача НОМЕР_3 містяться наступні записи щодо спірних періодів роботи:

- запис №15, 01.03.2009 прийнятий на ТОВ Костянтинівський завод металургійного обладнання слюсарем-ремонтником 6 розряду;

- запис №16, 01.04.2009 переведений у літейний цех №2 слюсарем-ремонтником 6 розряду;

- запис №17, 01.07.2010 переведений в катодний цех слюсарем-ремонтником 5 розряду;

- запис №18, за результатами атестації робочих місць за умовами праці, право на пільгове пенсійне забезпечення за списком №2 за професією слюсар-ремонтник підтверджено (наказ №95 від 11.05.2007);

- запис №19, 31.08.2011 звільнений за власним бажанням;

- запис №26, 07.06.2016 прийнятий в ремонтно-монтажний цех слюсарем-ремонтником 5 розряду;

- запис №27, за результатами атестації робочих місць за умовами праці, право на пільгове пенсійне забезпечення за списком №2 за професією слюсар-ремонтник підтверджено (наказ №215 від 08.05.2012);

- запис №28, право на пільгове пенсійне забезпечення за списком №2 за професією слюсар-ремонтник не підтверджено (наказ №461 від 24.06.2016).

Записи в трудовій книжці позивача виконані без перекреслень, виправлень, чітким правописом, у чіткій послідовності та відповідності дати, номеру запису з посиланням на відповідний наказ, на підставі якого внесено відповідний запис, і завірені печаткою роботодавця, тобто здійснені відповідно до Інструкції про порядок ведення трудових книжок працівників, затвердженої наказом Міністерства праці України, Міністерства юстиції України, Міністерства соціального захисту населення України від 29.07.93 № 58.

Матеріали справи містять довідку ТОВ Костянтинівський завод металургійного обладнання від 06.12.2021 №99 про підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, видану ОСОБА_1 про те, що він працював повний робочий день на ТОВ Костянтинівський завод металургійного обладнання та у період з 01.03.2009 по 30.06.2010 виконував роботи з оброблення металу за професією слюсар-ремонтник, що передбачена сп.2 розд.XIV підрозділ 1а Постанови КМУ №36 від 16.01.2003 року, у період з 01.07.2010 по 31.08.2011 виконував роботи з виробництва кольорових металів за професією слюсар-ремонтник, що передбачена сп.2 розд.VІІІ підрозділ 1а Постанови КМУ №36 від 16.01.2003 року, у період з 07.06.2016 по 03.08.2016 виконував роботи з виробництва кольорових металів за професією слюсар-ремонтник, що передбачена сп.2 розд.VІІІ підрозділ 1а Постанови КМУ №36 від 16.01.2003 року.

Також, у довідці зазначено, що право на пільгове пенсійне забезпечення за списком №2 за професією слюсар-ремонтник за результатами атестації робочих місць за умовами праці підтверджено наказом №95 від 11.05.2007, наказом №215 від 08.05.2012.

Суд наголошує, що вказана довідка містить конкретні відомості визначені Порядком №637 щодо періоду роботи позивача, професій, посад, характер виконуваної роботи; розділ, підрозділ, пункт, найменування списків або їх номери, до яких включається цей період роботи, первинні документи за час виконання роботи, на підставі яких видано зазначену довідку.

Вказана довідка є чинною та в судовому порядку недійсною не визнавалась.

Також, судом встановлено, що інформація зазначена в трудовій книжці позивача НОМЕР_3 повністю збігається з інформацією, викладеною у довідці від 06.12.2021 №99.

Окрім того, матеріали справи містять копію Наказу ТОВ Костянтинівський завод металургійного обладнання від 05.05.2012 №215 «За підсумками атестації робочих місць за умовами праці», в якому підтверджено право на пенсію за віком на пільгових умовах по списку №2 за професією: слюсар-ремонтник.

Підставою для не зарахування до пільгового стажу роботи за Списком № 2 періодів роботи слугувало не долучення наказів про підсумки атестації робочих місць від 11.05.2007 № 95 та до наказу переліку проатестованих структурних підрозділів, посад працівників, яким підтверджено право на пенсію по віку на пільгових умовах по Списку № 2, а також до завіреної копії наказу про підсумки атестації робочих місць по підприємству від 08.05.2012 № 215 не долучено переліку професій і посад працівників яким підтверджено право на пільгове пенсійне забезпечення, саме у ремонтно-монтажному цеху, на що суд зазначає наступне.

Суд зазначає, що позивач має відповідні записи у трудовій книжці щодо спірних періодів роботи, та ці записи є належними та допустимими доказами підтвердження його трудового стажу.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 07.02.2018 Справа № 275/615/17 (К/9901/768/17).

Окрім того, суд звертає увагу, по-перше на те, що основним документом, що підтверджує стаж є трудова книжка, яка у даному випадку містила відповідні записи.

По-друге, відповідно до пунктів 1, 2 частини 1 статті 64 Закону №1058, територіальні органи Пенсійного фонду України мають право отримувати безоплатно від органів державної влади, підприємств, установ і організацій незалежно від форм власності, виду діяльності та господарювання і від фізичних осіб - підприємців відомості, пов`язані з нарахуванням, обчисленням та сплатою страхових внесків, а також інші відомості, необхідні для виконання ними функцій, передбачених цим Законом та іншими законами України; проводити планові та позапланові перевірки у порядку, передбаченому законом.

Доказів надсилання відповідачем 2, відповідних запитів з проханням надати копію наказу про підсумки атестації робочих місць від 11.05.2007 № 95 та до завіреної копії наказу про підсумки атестації робочих місць по підприємству від 08.05.2012 № 215 додати перелік професій і посад працівників яким підтверджено право на пільгове пенсійне забезпечення, саме у ремонтно-монтажному цеху, суду не надано.

Враховуючи вищевикладене, суд вважає, що відповідачем 2 неправомірно не розглянуто питання щодо зарахування до пільгового стажу за списком №2 періоду роботи позивача з 01.03.2009 по 31.08.2011 та з 07.06.2016 по 03.08.2016 на ТОВ Костянтинівський завод металургійного обладнання.

Щодо наявності підстав для зарахування до пільгового стажу за списком №2 періоду навчання позивача в ФЗУ Костянтинівського заводу Скловиробів з 01 вересня 1982 року по 27 червня 1984 року за спеціальністю машиніст склоформуючої машини, суд зазначає наступне.

В трудовій книжці серії НОМЕР_3 міститься запис про те, що у період з 01.09.1982 по 27.06.1984 позивач навчався у школі ФЗУ заводу скловиробів (підстава: атестат №21721 від 27.06.1984).

Відповідно до атестату №21721, виданого 27.06.1984, позивач закінчив школу ФЗУ заводу скловиробів м.Костянтинівка Донецької області зі строком навчання два роки за спеціальністю «машиніст склоформувальних машин», та рішенням екзаменаційної комісії йому було присвоєно кваліфікацію: машиніст склоформувальних машин 5 розряду.

Згідно з ч. 1 ст. 38 Закону України «Про професійну (професійно-технічну) освіту» від 10.02.1998 № 103/98-ВР час навчання у закладі професійної (професійно-технічної) освіти зараховується до трудового стажу здобувача освіти, у тому числі в безперервний і в стаж роботи за спеціальністю, що дає право на пільги, встановлені для відповідної категорії працівників, якщо перерва між днем закінчення навчання і днем зарахування на роботу за набутою професією не перевищує трьох місяців.

Статус навчального закладу слід визначати з огляду на законодавство, що діяло на час навчання особи.

На момент навчання ОСОБА_1 правовідносини у сфері освіти регулювалися Законом Української Радянської Соціалістичної Республіки «Про народну освіту» від 28.06.1974 № 2778-VIII.

Згідно із ст. 42 Закону Української Радянської Соціалістичної Республіки «Про народну освіту» професійно-технічні навчальні заклади є основною школою професійно-технічної освіти молоді і формування гідного поповнення робітничого класу. До професійно-технічних навчальних закладів (училищ, професійних шкіл) приймаються громадяни СРСР, які закінчили восьмирічну або середню загальноосвітню школу.

Особам, які закінчили професійно-технічні навчальні заклади, присвоюється відповідна кваліфікація (розряд, клас, категорія) з професії і видається атестат встановленого зразка, а тим, хто добився особливих успіхів у навчанні при зразковій поведінці, - атестат з відзнакою. Особам, які закінчили середні професійно-технічні училища, видається диплом про присвоєння кваліфікації з професії і здобуття середньої освіти, а тим, хто особливо відзначився, - диплом з відзнакою (стаття 48 Закону № 2778-VIII).

З наведених норм законодавства суд дійшов висновку, що враховуючи зарахування позивача на роботу за набутою професією «машиніст склоформувальних машин 5 розряду» 04.07.1984, відповідач-2 протиправно не зарахував до пільгового стажу за списком №2 позивача час його навчання у школі ФЗУ заводу скловиробів м.Костянтинівка Донецької області з 01.09.1982 по 27.06.1984.

Щодо наявності підстав для зарахування до пільгового стажу позивача за списком №2 періоду строкової військової служби з 12 квітня 1985 року по 12 травня 1987 року, суд зазначає наступне.

Відповідно до частини 1 статті 2 Закону України «Про загальний військовий обов`язок і військову службу» від 25 березня 1992 року № 2232-ХІІ, час проходження військової служби зараховується громадянам України до їх страхового стажу, стажу роботи, стажу роботи за спеціальністю, а також до стажу державної служби.

Згідно з абз. 2 ч. 1 ст. 8 Закону України від 20 грудня 1991 року № 2011-ХІІ «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» час перебування громадян України на військовій службі зараховується до їх страхового стажу, стажу роботи, стажу роботи за спеціальністю, а також до стажу державної служби. Час проходження строкової військової служби зараховується до стажу роботи, що дає право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах, якщо на момент призову на строкову військову службу особа навчалася за фактом у професійно-технічному навчальному закладі, працювала за професією або займала посаду, що передбачала право на пенсію на пільгових умовах до введення в дію Закону України «Про пенсійне забезпечення» або на пенсію за віком на пільгових умовах до набрання чинності Законом України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування». Час навчання в професійно-технічному навчальному закладі і час проходження строкової військової служби, які зараховуються до пільгового стажу, не повинні перевищувати наявного стажу роботи, що дає право на пенсію на пільгових умовах.

В період з 12.04.1985 року по 12.05.1987 року (проходження позивачем військової служби) діяло "Положення про порядок призначення та виплати державних пенсій", затверджене Постановою Ради Міністрів СРСР від 03.08.1972 № 590 (надалі - Положення №590).

Пунктом "к" частини 1 пункту 109 вказаного вище Положення передбачено, що крім роботи в якості робочого або службовця в загальний стаж роботи зараховується також служба в складі Збройних сил СРСР.

При призначенні на пільгових умовах або в пільгових розмірах пенсій за віком та інвалідності робочим та службовцям, які працювали на підземних роботах, на роботах зі шкідливими умовами праці та в гарячих цехах та на інших роботах зі шкідливими умовами праці (підпункти "а" та "б" пункту 16), та пенсії у зв`язку з втратою годувальника їх сім`ям, а також пенсії за віком робітницям підприємств текстильної промисловості (підпункт "в" пункту 16) періоди, зазначені в підпунктах "к" та "л", дорівнюються за вибором особи, яка звернулась за призначенням пенсії або до роботи, що передувала даному періоду, або до роботи, яка слідувала по закінченню цього періоду.

Як вбачається з трудової книжки позивача НОМЕР_3 (запис №4), останнього 05.04.1985 звільнено за ст.36 КЗпП УРСР у зв`язку з призовом до армії (наказ №58 к від 05.04.1985).

Період проходження ОСОБА_1 строкової військової служби з 12.04.1985 року по 12.05.1987 року підтверджується військовим квитком НОМЕР_4 .

Безпосередньо, після періоду військової служби позивач 22.07.1987 прийнятий у цех виробництва тарного посуду №1 машиністом склоформувальних машин на Костянтинівський завод скловиробів ім.13-ти розстріляних робітників (наказ №747 к від 21.07.1987).

Таким чином, строк військової служби позивача в Збройних Силах СРСР дорівнюється за вибором позивача до роботи, яка слідувала по закінченню цього періоду, у зв`язку з чим відповідач діяв неправомірно не зарахувавши даний період до пільгового стажу позивача за списком №2.

Згідно положень частини 2 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Згідно положень статті 3 Конституції України, як Основного Закону України - людина, її життя і здоров`я, честь і гідність, недоторканність і безпека визнаються в Україні найвищою соціальною цінністю; права і свободи людини та їх гарантії визначають зміст і спрямованість діяльності держави; держава відповідає перед людиною за свою діяльність. Утвердження і забезпечення прав і свобод людини є головним обов`язком держави.

Як зазначив ЄСПЛ у справі «Andrejeva v. Latvia» (п.77 рішення Великої палати ЄСПЛ від 18.02.2009 р.) стаття 1 Протоколу № 1 до Конвенції не накладає ніяких обмежень на свободу держави, що ратифікувала Конвенцію, приймати рішення про те, чи створювати якусь схему соціального забезпечення, або обирати тип або розмір виплат, які надаються відповідно до будь-якої такої схеми. Однак, якщо в державі існують чинні законодавчі норми, що передбачають такі виплати на основі права на соціальну підтримку незалежно від того, чи обумовлені вони попередньою сплатою внесків ці норми слід вважати такими, що створюють майновий інтерес, що потрапляє в сферу дії статті 1 Протоколу № 1 до Конвенції для осіб, що відповідають пропонованим до благоотримувачів вимогам.

У справі «Будченко проти України» (рішення від 24 квітня 2014 року, заява № 38677/06) ЄСПЛ також зазначив, що якщо у Договірній державі є чинне законодавство, яким виплату коштів передбачено як право на соціальні виплати (обумовлені чи не обумовлені попередньою сплатою внесків), таке законодавство має вважатися таким, що передбачає майнове право, що підпадає під дію статті 1 Першого протоколу, відносно осіб, які відповідають її вимогам.

Отже, враховуючи те, що майновий інтерес позивача ґрунтується на положеннях чинного законодавства, стандарти ЄСПЛ можуть і повинні бути застосовані до цього випадку. ЄСПЛ неодноразово у своїх рішеннях зазначав, що предмет і мета Конвенції як інструменту захисту прав людини потребують такого тлумачення і застосування її положень, завдяки яким гарантовані нею права були б не теоретичними чи ілюзорними, а практичними та ефективними (п.53 рішення у справі Ковач проти України, п.59 рішення у справі Мельниченко проти України, п.50 рішення у справі «Чуйкіна проти України» тощо).

Це, звичайно, не означає, що суд має приймати рішення на користь людини кожного разу, коли вона про це просить, але суд повинен оцінювати фактичні обставини справи з урахуванням того, що права, гарантовані Конституцією України та Конвенцією про захист прав людини та основоположних свобод, мають залишатися ефективними, тобто людину не можна ставити в ситуацію, коли вона завідомо не може реалізувати своїх прав навіть теоретично. Більше того, відповідно до статті 14 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод користування правами та свободами, визнаними в цій Конвенції, має бути забезпечене без дискримінації за будь-якою ознакою - статі, раси, кольору шкіри, мови, релігії, політичних чи інших переконань, національного чи соціального походження, належності до національних меншин, майнового стану, народження, або за іншою ознакою.

Відповідно до частини першої статті 72 Кодексу адміністративного судочинства України, доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

Таким чином, особливістю адміністративного судочинства є те, що тягар доказування у спорі покладається на відповідача суб`єкта владних повноважень, який повинен надати суду всі матеріали, які свідчать про його правомірні дії.

Відповідач 2 не надав жодного доказу на підтвердження того, що він під час розгляду питання про призначення позивачу пенсії діяв обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення, добросовісно, тобто с забезпеченням усіх прав особи. Рішення не є пропорційним, з огляду на те що воно порушує баланс між несприятливими наслідками для реалізації конституційного права позивача на соціальний захист (ст.46 Конституції України) і цілями на які, врешті, спрямоване це рішення.

Згідно з частиною другою статті 9 КАС України суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог. Суд може вийти за межі позовних вимог, якщо це необхідно для ефективного захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Отже, адміністративний суд не обмежений у виборі способів відновлення права особи, порушеного суб`єктами владних повноважень, а вправі обрати найбільш ефективний спосіб відновлення порушеного права, який відповідає характеру такого порушення.

Підсумовуючи викладене, суд дійшов висновку, що рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області від 11 травня 2022 року №42 про відмову у призначенні пенсії є протиправним та підлягає скасуванню.

Водночас, суд зауважує на тому, що будь-які дії зобов`язального характеру, як спосіб поновлення порушених прав, можуть бути застосовані судом виключно до того органу, дії, бездіяльність чи рішення якого визнані протиправними та (або) скасовані.

Виходячи з вищевикладеного, у даній справі дії зобов`язального характеру можуть бути застосовані виключно до Головного управління Пенсійного фонду України у Рівненській області, як органу, яким прийнято рішення про відмову позивачу у призначенні пенсії за віком на пільгових умовах.

Враховуючи вищевикладене, суд вважає за належне зобов`язати відповідача-2 повторно розглянути заяву позивача від 09 травня 2022 року про призначення пенсії за віком на пільгових умовах відповідно до п.2 ч.2 статті 114 Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, із зарахуванням до пільгового стажу за Списком №2 періоду роботи з 04.07.1984 по 05.04.1985, з 23.07.1987 по 14.07.1995 та з 15.08.1995 по 31.10.2000 в Костянтинівському заводі Скловиробів ім.13-ти розстріляних робітників; періоду роботи з 01.11.2000 року по 31.01.2006 та з 01.09.2006 по 10.06.2008 року на ТОВ ТК «Кристал»; періоду роботи з 01.03.2009 по 31.08.2011 та з 07.06.2016 по 03.08.2016 на ТОВ Костянтинівський завод металургійного обладнання; періоду навчання у школі ФЗУ заводу скловиробів м.Костянтинівка Донецької області з 01.09.1982 по 27.06.1984; періоду проходження строкової військової служби з 12.04.1985 року по 12.05.1987 року.

Водночас, щодо посилання відповідача 1 на пропуск позивачем строку звернення до суду, суд зазначає наступне.

Згідно з частиною першою статті 122 КАС України позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами.

Для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів (частина друга статті 122 КАС України).

Відповідно до частини третьої статті 122 КАС України для захисту прав, свобод та інтересів особи цим Кодексом та іншими законами можуть встановлюватися інші строки для звернення до адміністративного суду, які, якщо не встановлено інше, обчислюються з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 звернувся до Костянтинівського міськрайонного суду Донецької області з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області про скасування рішення про відмову у призначенні пенсії від 11.05.2022 №42.

Ухвалою Костянтинівського міськрайонного суду Донецької області від 06 жовтня 2022 року справу №233/1615/22 за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області про скасування рішення, передано на розгляд за підсудністю до Донецького окружного адміністративного суду.

23 листопада 2022 року до Донецького окружного адміністративного суду надійшла адміністративна справа №233/1615/22.

Ухвалою Донецького окружного адміністративного суду від 28 листопада 2022 року позовну заяву ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області про скасування рішення залишено без руху та надано позивачу строк для усунення недоліків позовної заяви протягом десяти днів з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху, шляхом подання до суду: 1) доказів сплати судового збору за подачу позову немайнового характеру у розмірі 992,40 гривень; 2) належним чином засвідченої копії трудової книжки про трудову діяльність ОСОБА_1 , роз`яснивши при цьому позивачеві, що у разі не усунення недоліків позовна заява буде вважатись неподаною та повернута.

Ухвалою Донецького окружного адміністративного суду від 2 березня 2023 року позовну заяву ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області про скасування рішення повернуто позивачеві разом з усіма доданими до неї документами.

Разом із цим, суд зазначає, що із даним адміністративним позовом позивач звернувся до суду через підсистему «Електронний суд» 02.06.2023.

Враховуючи вищевикладене, суд в ухвалі про прийняття позовної заяви до розгляду та відкриття провадження у справі від 5 червня 2023 року визнав причини пропуску строку звернення до адміністративного суду поважними та поновив позивачу строк звернення до адміністративного суду.

Решта доводів та заперечень учасників справи висновків суду по суті позовних вимог не спростовують. Слід зазначити, що згідно практики Європейського суду з прав людини та зокрема, рішення у справі "Серявін та інші проти України" від 10 лютого 2010 року, заява 4909/04, відповідно до п. 58 якого суд повторює, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі "Руїс Торіха проти Іспанії" від 9 грудня 1994 року, серія A, № 303-A, п. 29).

З урахуванням зазначеного, суд, на підставі наданих доказів в їх сукупності, системного аналізу положень законодавства України, приходить до висновку, що адміністративний позов підлягає частковому задоволенню.

Вирішуючи питання щодо розподілу судових витрат, суд зазначає наступне.

Відповідно до ч. 1 ст. 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Згідно з частини третьої статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України, при частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. При цьому суд не включає до складу судових витрат, які підлягають розподілу між сторонами, витрати суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката та сплату судового збору.

Таким чином, судовий збір у розмірі 644,16 грн. (75%) підлягає стягненню за рахунок бюджетних асигнувань відповідача 2 на користь позивача.

Керуючись ст.ст. 2, 5-10, 72-90, 139, 242-246, 205, 250, 255, 257-262, 293-295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-

В И Р І Ш И В:

Адміністративний позов ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області, Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області про визнання незаконним та скасування рішення, та зобов`язання вчинити певні дії задовольнити частково.

Визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області від 11 травня 2022 року №42 про відмову ОСОБА_1 у призначенні пенсії.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Рівненській області (, юридична адреса: 33004, Рівненська область, м.Рівне, вул.Короленка,7) повторно розглянути заяву ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_2 , адреса реєстрації: АДРЕСА_1 ) від 09 травня 2022 року про призначення пенсії за віком на пільгових умовах відповідно до п.2 ч.2 статті 114 Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, з зарахуванням до пільгового стажу за Списком №2 періоду роботи з 04.07.1984 по 05.04.1985, з 23.07.1987 по 14.07.1995 та з 15.08.1995 по 31.10.2000 на Костянтинівському заводі Скловиробів ім.13-ти розстріляних робітників; періоду роботи з 01.11.2000 року по 31.01.2006 та з 01.09.2006 по 10.06.2008 року на ТОВ ТК «Кристал»; періоду роботи з 01.03.2009 по 31.08.2011 та з 07.06.2016 по 03.08.2016 на ТОВ Костянтинівський завод металургійного обладнання; періоду навчання у школі ФЗУ заводу скловиробів м.Костянтинівка Донецької області з 01.09.1982 по 27.06.1984; періоду проходження строкової військової служби з 12.04.1985 року по 12.05.1987 року.

В іншій частині задоволення позовних вимог відмовити.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області (, юридична адреса: 33004, Рівненська область, м.Рівне, вул.Короленка,7) на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_2 , адреса реєстрації: АДРЕСА_1 ) судовий збір у розмірі 644 (шістсот сорок чотири гривні) 16 коп.

Рішення складено у повному обсязі та підписано 12 вересня 2023 року.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Першого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Суддя П.В. Кочанова