Справа № 560/13843/23
Суддя: Салюк П.І.
Дата ухвалення: 2023-09-11 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

іменем України

11 вересня 2023 рокум. Хмельницький

Хмельницький окружний адміністративний суд в особі головуючого-судді Салюка П.І. розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 Збройних Сил України про зобов`язання вчинити дії,

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся в суд з позовом до Військової частини НОМЕР_1 Збройних Сил України, в якому просить зобов`язати військову частину НОМЕР_1 Збройних Сил України надати старшому солдату довідку форми 5 про обставини травми (поранення, контузії, каліцтва), передбачену "Положенням про військово-лікарську експертизу в Збройних Силах України", затвердженого наказом Міністра оборони України від 14.08.2008 №402.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що він з 08.04.2022 проходить військову службу за мобілізацією на посаді оператора військової частини НОМЕР_1 у військовому званні старший солдат. З 10.07.2022-12.07.2022 року позивач виконував бойові завдання у складі свого підрозділу поблизу с. Новомихайлівка Донецької області. Під час переміщення боєприпасів до бойових позицій стався мінометний обстріл з боку збройних сил Російської Федерації. Рятуючи своє життя, одягнений у повне бойове спорядження та маючи в руках короб з боєприпасами, він був змушений стрибнути у найближче укриття, в наслідок чого отримав травму спини. В подальшому позивач проходив лікування у різних медичних закладах. Після закінчення лікування 08.05.2023 позивач пройшов Медико-соціальну комісію, рішенням якої був визнаний інвалідом ІІІ групи із захворюванням, пов`язаним з проходженням військової служби. Однак, під час надання документів для проходження ВЛК та МСЕК командуванням військової частини НОМЕР_1 не було надано довідки про травму (каліцтво, поранення, контузію), яка передбачена додатком №5 до Положення про військово-лікарську експертизу в Збройних Силах України», затвердженого наказом Міністра оборони України від 14.08.2008 № 402 (надалі Положення про ВЛК). На рапорти позивача до командування військової частини НОМЕР_1 відповіді не надано. На адвокатський запит, щодо надання позивачу вищезгаданої довідки, на час подачі позову до суду відповіді також не отримано.

Ухвалою Хмельницького окружного адміністративного суду від 01 серпня 2023 року відкрито провадження в цій справі та вирішено її розглянути за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін.

До суду надійшов відзив, в якому відповідач просить відмовити в задоволенні позовних вимог. Зазначає, що позивач не звертався з рапортом про проведення службового розслідування відносно отримання ним травми чи поранення. Також зазначає про відсутність законних підстав для задоволення позовної вимоги щодо зобов`язання відповідача видати довідку про обставини травми згідно Додатку №5 до Положення про військово-лікарську експертизу Збройних сил України у зв`язку з відсутністю витягу з наказу командира військової частини НОМЕР_1 про встановлення обставин травми. Відтак, у відповідача відсутні підстави для видачі довідки про обставини травми.

Позивач подав відповідь на відзив, в якій просив задоволити позовні вимоги в повному обсязі з підстав, заявлених в позовній заяві.

Дослідивши позовну заяву, відзив на позовну заяву, відповідь на відзив, оцінивши наявні в матеріалах справи належні та допустимі докази у їх взаємозв`язку та сукупності суд дійшов наступних висновків.

Старший солдат - ОСОБА_1 з 08.04.2022 проходить військову службу у військовій частині НОМЕР_1 , про що свідчить довідка №1643/3205 від 16 липня 2023 року.

Позивач в період з 09.04.2022 по 26.06.2022 та з 14.07.2022 по 14.08.2022 брав участь у заходах, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України на підставах відповідних бойових розпоряджень, наказів та рапорту.

З 10.07.2022 по 12.07.2022 під час виконання обов`язків із військової служби, при переміщенні бойових припасів до бойових позицій, позивач отримав травму та наступного дня після ротації йому була надана медична допомога, про що свідчать письмові покази свідків ОСОБА_2 , та ОСОБА_3 , які наявні в матеріалах справи.

В подальшому позивач проходив лікування у різних медичних закладах, при цьому одужання не наступило, у зв`язку з чим в грудні 2022 року, позивач був знову направлений до медичного закладу.

Починаючи з 12.12.2022 по 30.03.2023, позивач проходив лікування у різних медичних закладах, при цьому 21.02.2023 висновком військово-лікарської комісії військової частини НОМЕР_2 ( АДРЕСА_1 ) у зазначеного військовослужбовця було встановлено наявність наступних захворювань: «Радикулопатія L5-S1 корінців праворуч з вираженим вертеброгенним больовим та мязово-тонічним синдромом, помірним порушенням функції на тлі поширенного міжхребцевого остеохондрозу шийного, поперекового відділів хребта, деформуючого спондильозу, спондилоартрозу, ускладненого килами мхд Th9-Th10, протрузіями мхд L5-S1. Вертеброгенна тораколгія. Стан після операції (14.12.2022) транспедикулярної фіксації L4-L5-S1 титановою системою, корекції лієтозу L3 хребця, видалення кили мхд L5-S1. Хронічний геморой з незначними порушеннями функції. Захворювання, ТАК, пов`язані з проходженням військової служби.

Позивач 08.05.2023 пройшов медико-соціальну комісію, рішенням якої був визнаний інвалідом ІІІ групи із захворюванням, пов`язаним з проходженням військової служби, що підтверджується довідкою до акта огляду медико-соціальною експертною комісією серії 12 ААГ № 101631 від 23.05.2023, що видана Полтавський обласним центром медико-соціальної експертизи Полтавської обласної ради.

Однак, під час надання документів для проходження ВЛК та МСЕК командуванням військової частини НОМЕР_1 не було надано старшому позивачу довідки про обставини травми (каліцтво, поранення, контузію), яка передбачена додатком №5 до Положення про військово-лікарську експертизу в Збройних Силах України», затвердженого наказом Міністра оборони України від 14.08.2008 № 402 (надалі Положення про ВЛК).

Факт отримання ОСОБА_1 травми під час проходження служби, підтверджується довідкою ВЛК в/ч НОМЕР_2 МОУ.

Позивачем складено рапорти від 11.01.2023 та 25.02.2023 щодо обставин отримання травми та видачі довідки про обставини травми, однак відповіді на них позивач не отримав.

Не погоджуючись з такою бездіяльністю позивач звернувся до суду з цим позовом.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам суд враховує наступне.

Відповідно до частини 1 статті 1 Закону України від 25.03.1992 №2232-ХІІ «Про військовий обов`язок і військову службу» визначено, що захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України є конституційним обов`язком громадян України.

Відповідно до частини 1 статті 2 Закону від 25.03.1992 №2232-ХІІ «Про військовий обов`язок і військову службу», військова служба є державною службою особливого характеру, яка полягає у професійній діяльності придатних до неї за станом здоров`я і віком громадян України (за винятком випадків, визначених законом), іноземців та осіб без громадянства, пов`язаній із обороною України, її незалежності та територіальної цілісності. Час проходження військової служби зараховується громадянам України до їх страхового стажу, стажу роботи, стажу роботи за спеціальністю, а також до стажу державної служби.

Згідно із частиною першою статті 40 Закону гарантії правового і соціального захисту громадян України, які виконують конституційний обов`язок щодо захисту Вітчизни, забезпечуються відповідно до законів України «Про Збройні Сили України», "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», «Про державні гарантії соціального захисту військовослужбовців, які звільняються із служби у зв`язку з реформуванням Збройних Сил України, та членів їхніх сімей» та іншими законами.

В свою чергу, спірні правовідносини що виникли між сторонами регулюються Положенням про військово-лікарську експертизу в Збройних Силах України затвердженого наказом Міністра оборони України від 14.08.2008 №402 (далі Наказ №402). Пункт 6.2 вказаного наказу визначає перелік документів, які подаються на військовослужбовців, які направляються на медичний огляд ВЛК у мирний час. Також зазначено, що на осіб, які направляються на огляд з приводу поранень, травм, контузій, каліцтва, одержаних у період проходження ними військової служби, - оригінал довідки про обставини одержання травми (поранення, контузії, каліцтва). Так, як зазначено лікарською комісією у поданні на ВЛК та доводів позивача, останній отримав травму, проте довідка про обставини отримання травми йому не надана.

Суд зазначає, що довідка про обставини травми (поранення, контузії, каліцтва) є обов`язковою для прийняття військово-лікарською комісією постанови про причинний зв`язок поранення (контузії, каліцтва) з проходженням військової служби.

Як встановлено судом та не спростовано відповідачем довідка про обставини поранення не складалась та не підшивалась до особової справи та не надавалась позивачу.

З форми зразка Довідки про обставини травми (поранення, контузії, каліцтва) визначеної у Додатку №5 до Наказу №402 вбачається, що підставою для складення довідки є акт розслідування, проведений згідно з наказом командира військової частини.

Проте відповідач не надав доказів того, що проводилось розслідування отримання позивачем травми та складався акт.

Суд вважає помилковими посилання відповідача на Інструкції про порядок проведення службового розслідування у Збройних силах України» затвердженої Наказом Міністра оборони України №82 від 15.03.2004, так як Інструкція визначає підстави, порядок призначення і проведення службового розслідування стосовно військовослужбовців Збройних Сил України, які допустили правопорушення (порушення військової дисципліни та громадського порядку).

У пункті 1.2 Інструкції №82 визначено, що службове розслідування проводиться у разі:

- невиконання або неналежного виконання військовослужбовцем службових обов`язків, що загрожувало життю і здоров`ю особового складу, цивільного населення або заподіяло матеріальну чи моральну шкоду;

- невиконання або недбалого ставлення до виконання вимог наказів та інших керівних документів, що могло негативно вплинути чи вплинуло на стан боєздатності, бойової готовності підрозділу чи військової частини;

- неправомірного застосування військовослужбовцем фізичної сили, зброї або інших засобів ураження до інших військовослужбовців чи цивільного населення;

- порушення правил несення вартової (вахтової) або внутрішньої служби, що могло спричинити тяжкі наслідки;

- недозволеного розголошення змісту або втрати службових документів.

Службове розслідування може проводитися і в інших випадках з метою уточнення причин та умов, що сприяли правопорушенню та встановлення ступеня вини посадових осіб.

Так, з аналізу вказаного пункту вбачається, що обставини отримання позивачем травми не містяться у вказаному переліку.

При цьому суд вважає за необхідне зазначити наступне.

Порядок розслідування та обліку нещасних випадків з військовослужбовцями і військовозобов`язаними, які призвані на збори (далі - військовослужбовці), професійних захворювань, отриманих ними під час проходження військової служби (зборів), та аварій, що сталися у військових частинах, військово-навчальних закладах, установах, організаціях Збройних Сил України, структурних підрозділах центрального апарату Міністерства оборони України та Генерального штабу Збройних Сил України (далі - військові частини) передбачено Інструкцією про розслідування та облік нещасних випадків, професійних захворювань і аварій у Збройних Силах України, затвердженої наказом Міністра оборони України від 6 лютого 2001 року №36, зареєстрованим у Міністерстві юстиції України 23.02.2001 року за № 169/5360 (далі по тексту - Інструкція №2).

Відповідно п. 1 Розділу 2 Інструкції №2 розслідування проводиться у разі виникнення нещасного випадку, а саме обмеженої в часі події або раптового впливу на військовослужбовця небезпечного фактора чи середовища, що сталися під час виконання ним обов`язків військової служби, внаслідок яких зафіксовано шкоду здоров`ю, зокрема від одержання поранення, травми, у тому числі внаслідок тілесних ушкоджень (заподіяних іншою особою), гострого професійного захворювання і гострого професійного та інших отруєнь, одержання сонячного або теплового удару, опіку, обмороження, а також у разі утоплення, ураження електричним струмом, блискавкою та іонізуючим випромінюванням, одержання інших ушкоджень внаслідок аварії, пожежі, стихійного лиха (землетрусу, зсуву, повені, урагану тощо), контакту з представниками тваринного і рослинного світу, комахами, іншими представниками флори і фауни (далі - нещасні випадки), які призвели до звільнення від виконання обов`язків військової служби військовослужбовця на один день і більше, а також випадки смерті військовослужбовців під час виконання ними обов`язків військової служби.

Пунктом 3 цього ж Розділу вказаної Інструкції №2 передбачено, що нещасний випадок, про який не було своєчасно повідомлено командуванню військової частини або внаслідок якого втрата працездатності настала не відразу, розслідується згідно з цією Інструкцією протягом місяця з дня надходження рапорту потерпілого військовослужбовця або заяви особи, яка представляє його інтереси.

Згідно Наказу Міністра оборони України №280 від 15.09.2022 «Про затвердження Інструкції з організації обліку особового складу в системі Міністерства оборони України» відомості про поранення (контузії, травми, каліцтва), одержані в період проходження служби, записуються на підставі документів, виданих закладами охорони здоров`я чи військовими частинами, в яких військовослужбовець служив або лікувався. Також зазначається характер поранення (контузії, травми, каліцтва), коли та де воно отримано.

Відповідно до п.21.2 Наказу Міністерства оборони України від 14.08.2022 № 402 «Про затвердження Положення про військово-лікарську експертизу в Збройних Силах України», зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 17 листопада 2008 р. за № 1109/15800, причинний зв`язок захворювань, поранень, травм, контузій, каліцтв у військовослужбовців, які проходять військову службу, військовозобов`язаних і резервістів, призваних військовими комісаріатами на навчальні (перевірочні) збори, при медичному огляді вирішують позаштатні постійно діючі госпітальні, гарнізонні ВЛК і ЛЛК та за потреби - штатні ВЛК.

Військовослужбовці вважаються такими, що виконують обов`язки військової служби, у випадках, передбачених частиною 3 статті 24 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу».

Відповідно до п.21.5. глави 2 Положення постанови ВЛК про причинний зв`язок захворювань, поранень, контузій, травм, каліцтв приймаються в таких формулюваннях:

а) «Поранення (контузія, травма, каліцтво), ТАК, пов`язане із захистом Батьківщини» - якщо поранення (травма, контузія, каліцтво) одержане під час захисту Батьківщини або виконання обов`язків військової служби під час служби у складі діючої армії і флоту у роки Громадянської війни, Великої Вітчизняної війни та війни з Японією (Другої світової війни), участі у бойових діях з розмінування боєприпасів часів Великої Вітчизняної війни (Другої світової війни), а також при безпосередній охороні державного кордону чи суверенних прав України в її виключній (морській) економічній зоні у складі прикордонного наряду, екіпажу корабля (катера), екіпажу літака (вертольота) або під час проведення оперативно-розшукових заходів, або здійснення самостійно чи в складі підрозділу відбиття збройного нападу чи вторгнення на територію України військових груп і злочинних угруповань.

б) «Поранення (контузія, травма, каліцтво), ТАК, пов`язане з виконанням обов`язків військової служби» - якщо поранення (травма, контузія, каліцтво) одержане (крім випадків протиправного діяння), у разі фактичного виконання службових обов`язків під час проходження військової служби в частинах, які не входили до складу діючої армії.

д) «Захворювання (поранення, контузія, каліцтво, травма), ТАК, пов`язане з проходженням військової служби» - якщо воно виникло в період служби у військових частинах та установах, які не входять до складу діючої армії, або коли захворювання, що виникло до військової служби, у період служби досягло такого розвитку, який обмежує придатність або призводить до непридатності (у тому числі тимчасової) до військової служби, служби з військової спеціальності.

ґ) «Захворювання, ТАК, пов`язане із захистом Батьківщини», якщо воно виникло в період служби у військових частинах та установах, що входять до складу діючої армії, або коли захворювання, яке виникло до цього, у період служби у військових частинах і установах, які входять до складу діючої армії, досягло такого розвитку, що обмежує придатність або призводить до непридатності (у тому числі й тимчасової) до військової служби.

У такому ж формулюванні приймаються постанови при медичному огляді військовослужбовців за результатами поранень (травм, контузій, каліцтв), одержаних ними в період проходження військової служби, коли документи про обставини їх одержання на момент медичного огляду відсутні.

Відтак, враховуючи те, що обставини отримання травми позивачем під час проходження військової служби підтверджені матеріалами справи, та з метою захисту порушених прав позивача суд вважає доцільним визнати протиправною бездіяльність військової частини НОМЕР_1 у ненаданні ОСОБА_1 довідки про обставини травми (поранення, контузії, каліцтва) за формою, визначеною додатком 5 до Положення Про військово-лікарську експертизу в Збройних Силах України, затвердженого наказом Міністра Оборони України від 14.08.2008 року №402.

Щодо вимоги позивача про зобов`язання командира військової частини НОМЕР_1 видати позивачу довідку про обставини травми отриманої в період 10.07.2022 12.07.2022 за формою, визначеною додатком 5 до Положення Про військово-лікарську експертизу в Збройних Силах України, затвердженого наказом Міністра Оборони України від 14.08.2008 року №402, суд зазначає таке.

Додатком 5 до Наказу №402, затверджено форму довідки про обставини травми (поранення, контузії, каліцтва).

При цьому, Інструкцією про розслідування та облік нещасних випадків з військовослужбовцями, професійних захворювань і аварій у Збройних Силах України, затвердженою наказом Міністра оборони України від 06.02.2001 за №36, зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 23.02.2001 за №169/5360, встановлено, що комісія з розслідування після розгляду та вивчення інформації, що міститься у первинному рапорті та наданих разом з ним документах, оформлює акт за формою НВ-2 та у разі, якщо випадок за висновком комісії визнано таким, що пов`язаний з виконанням обов`язків військової служби, складає акт за формою НВ-3 (пункт 5 Розділу V «Особливості розслідування нещасних випадків, що сталися в районах бойових дій або проведення антитерористичної операції» Інструкції).

Відповідно до пункту 18 Розділу ІІ Інструкції за результатами розслідування командир військової частини видає наказ. На підставі наказу командира військової частини складається довідка про обставини травми (поранення, контузії, каліцтва) у двох примірниках за формою, визначеною додатком 5 до Положення про військово-лікарську експертизу в Збройних Силах України, затвердженого Наказом №402.

Тобто, виданню військовослужбовцю довідки про обставини травми (поранення, контузії, каліцтва) передує певна процедура, визначена вказаною Інструкцією, та її оформлення належить до виключної компетенції спеціально уповноваженого на те органу, відповідно до висновків, зазначених в акті комісією з розслідування нещасного випадку.

Відповідно до ч.2 ст.9 КАС України, суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог. Суд може вийти за межі позовних вимог, якщо це необхідно для ефективного захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Згідно з ч.1 ст.2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Завдання судочинства досягаються шляхом справедливого, неупередженого та своєчасного розгляду адміністративних справ.

Ці вимоги закріплюють у національному законодавстві положення статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04.11.1950, ратифікованої Законом України від 17.07.1997, відповідно до якої кожному гарантується право на справедливий судовий розгляд. Кожен при вирішенні питання щодо його цивільних прав та обов`язків має право на справедливий і відкритий розгляд упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Правосуддя за своєю суттю визнається таким лише за умови, що воно відповідає вимогам справедливості і забезпечує ефективне поновлення в правах.

Одночасно, спосіб відновлення порушеного права має бути ефективним та таким, який виключає подальші протиправні рішення, дії чи бездіяльність суб`єкта владних повноважень, а у випадку невиконання або неналежного виконання рішення не виникала б необхідність повторного звернення до суду, а здійснювалося примусове виконання рішення.

Аналогічна правова позиція у спорі, що розглядається, викладена в постановах Верховного Суду України від 16.09.2015 по справі № 21-1465а15 та від 20.02.2016 по справі № 804/14800/14.

Як випливає зі змісту Рекомендації Комітету Міністрів Ради Європи № R(80)2 стосовно здійснення адміністративними органами влади дискреційних повноважень, прийнятої 11.03.1980 на 316-й нараді, під дискреційним повноваженням слід розуміти повноваження, яке адміністративний орган, приймаючи рішення, може здійснювати з певною свободою розсуду - тобто, коли такий орган може обирати з кількох юридично допустимих рішень те, яке він вважає найкращим за даних обставин.

Адміністративний суд, перевіряючи рішення, дію чи бездіяльність суб`єкта владних повноважень на відповідність закріпленим ч.3 ст.2 КАС України критеріям, не втручається у дискрецію (вільний розсуд) суб`єкта владних повноважень поза межами перевірки за названими критеріями. Завдання адміністративного судочинства полягає не у забезпеченні ефективності державного управління, а в гарантуванні дотримання прав та вимог законодавства, інакше було б порушено принцип розподілу влади.

Принцип розподілу влади заперечує надання адміністративному суду адміністративно-дискреційних повноважень - ключовим завданням якого є здійснення правосуддя. Суд, обираючи спосіб захисту прав у сфері публічно-правових відносин, не може у своєму рішенні використовувати повноваження суб`єкта владних повноважень, оскільки адміністративний суд у виборі способу захисту прав у сфері публічно-правових відносин обмежується конституційними засадами.

Таким чином, позовна вимога ОСОБА_1 про зобов`язання командира військової частини НОМЕР_1 видати позивачу довідку про обставини травми отриманої під час несення військової служби, визначеною додатком 5 до Положення Про військово-лікарську експертизу в Збройних Силах України, затвердженого наказом Міністра Оборони України від 14.08.2008 року №402 розцінюється судом як втручанням в дискреційні повноваження відповідача та виходить за межі завдань адміністративного судочинства.

Однак, враховуючи встановлені в ході судового розгляду справи обставини отримання травми ОСОБА_1 , суд вважає за необхідне задовольнити вищевказану позовну вимогу шляхом зобов`язання військовою частиною НОМЕР_1 повторно розглянути документи щодо обставин отримання старшим солдатом ОСОБА_1 травми, з врахуванням висновків суду, викладених в рішенні.

У позовній заяві заявлена вимога про стягнення з відповідача витрат на правничу допомогу у розмірі 10000 грн.

Щодо цієї вимоги суд зазначає та враховує наступне.

За змістом статті 134 Кодексу адміністративного судочинства України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами, за винятком витрат суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката.

Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

На підтвердження витрат, понесених на професійну правничу допомогу, мають бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг тощо), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також їх розрахунку є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких.

Аналогічна правова позиція викладена в постанові Великої Палати Верховного Суду від 27.06.2018 у справі №826/1216/16 та у постановах Верховного Суду від 23.01.2020 у справі №300/941/19, від 31.03.2020 у справі №726/549/19.

Разом з тим, позивач не надав документи, що свідчать про оплату гонорару, оформлені у встановленому законом порядку.

Враховуючи те, що в матеріалах справи відсутні документи, що підтверджують витрати на правничу допомогу, тому, в задоволенні клопотання про відшкодування витрат на правничу допомогу необхідно відмовити.

Відповідно до частини другої статті 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Наведене свідчить про наявність правових підстав для часткового задоволення позовних вимог.

Згідно з частинами 1 та 3 статті 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Керуючись статтями 6, 72-77, 139, 244, 246, 250, 255, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ВИРІШИВ:

Адміністративний позов - задоволити частково.

Визнати протиправною відмову командира військової частини НОМЕР_1 Збройних Сил України у не наданні ОСОБА_1 довідки про обставини травми (поранення, контузії, каліцтва) за формою, визначеною додатком 5 до Положення "Про військово-лікарську експертизу в Збройних Силах України", затвердженого наказом Міністра оборони України від 14.08.2008 року №402.

Зобов`язати Військову частину НОМЕР_1 Збройних Сил України повторно розглянути документи щодо обставин отримання солдатом ОСОБА_1 травми у період з 10 липня 2022 року по 12 липня 2022 рік під час виконання обов`язків військової служби в районі проведення антитерористичної операції, за формою, визначеною додатком 5 до Положення "Про військово-лікарську експертизу в Збройних Силах України", затвердженого наказом Міністра Оборони України від 14.08.2008 року №402.

Стягнути на користь ОСОБА_1 858 (вісімсот п`ятдесят вісім) грн 88 коп. судового збору за рахунок бюджетних асигнувань Військової частини НОМЕР_1 Збройних Сил України.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Сьомого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Позивач:ОСОБА_1 ( АДРЕСА_2 , ідентифікаційний номер - НОМЕР_3 )
Відповідач:Військова частина НОМЕР_1 Збройних Сил України ( АДРЕСА_3 , код ЄДРПОУ - НОМЕР_4 )

Головуючий суддя П.І. Салюк