Справа № 480/385/23
Суддя: Перцова Т.С.
Дата ухвалення: 2023-09-11 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 вересня 2023 р. Справа № 480/385/23
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

Головуючого судді: Перцової Т.С.,

Суддів: Жигилія С.П. , Русанової В.Б. ,

розглянувши в порядку письмового провадження у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Сумського окружного адміністративного суду від 14.04.2023, головуючий суддя І інстанції: С.М. Гелета, м. Суми, повний текст складено 14.04.23 по справі № 480/385/23

за позовом ОСОБА_1

до Харківського національного університету внутрішніх справ

про визнання відмови протиправною та зобов`язання вчинити дії,

ВСТАНОВИВ

ОСОБА_1 (далі ОСОБА_1 , позивач) звернувся до Сумського окружного адміністративного суду з позовом до Харківського національного університету внутрішніх справ ( далі ХНУВС, відповідач), в якому просив суд:

- визнати протиправною відмову Харківського національного університету внутрішніх справ, викладену в листі від 30.11.2022 № 1/3880, у призначенні та виплаті ОСОБА_1 одноразової грошової допомоги у зв`язку із встановленням III групи інвалідності, захворювання одержаного під час безпосередньої участі в антитерористичній операції при виконанні службових обов`язків, забезпеченні її проведення у розмірі 250 розмірів прожиткового мінімуму, встановленого для працездатних осіб на 1 січня календарного року;

- зобов`язати Харківський національний університет внутрішніх справ призначити ОСОБА_1 одноразову грошову допомогу за встановленою III групою інвалідності, захворювання одержаного під час безпосередньої участі в антитерористичній операції при виконанні службових обов`язків, забезпеченні її проведення у розмірі 250 розмірів прожиткового мінімуму, встановленого для працездатних осіб на 1 січня календарного 2021 року відповідно до пункту 4 частини другої статті 16 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» або п. 3 ст. 97 Закону України «Про Національну поліцію» та виплатити призначену одноразову грошову допомогу за встановленою III групою інвалідності, захворювання одержаного під час безпосередньої участі в АТО, забезпеченні її проведення з урахуванням виплаченої грошової допомоги.

В обґрунтування позовних вимог зазначено про протиправність відмови ХНУВС у призначенні та виплаті ОСОБА_1 грошової допомоги на підставі п. 3 ч. 1 ст. 97 Закону України «Про Національну поліцію» з посиланням на відсутність у особи інвалідності, яка настала внаслідок поранення, отриманого під час безпосередньої участі в антитерористичній операції при виконанні службових обов`язків. Наполягав, що у зв`язку із тим, що в серпні 2022 року йому було встановлено III групу інвалідності за наявністю захворювання, одержаного під час безпосередньої участі в антитерористичній операції при виконанні службових обов`язків, позивач відповідно до п.4 ч. 2 ст. 16 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» або п. 3 ч. 1 ст. 97 Закону України «Про Національну поліцію» набув право на виплату одноразової грошової допомоги у розмірі 250 розмірів прожиткового мінімуму, встановленого для працездатних осіб на 1 січня календарного 2021 року.

Звернув увагу суду, що оскільки положеннями п. 3 ч. 1 ст. 97 Закону України «Про Національну поліцію» не передбачено саме захворювання поліцейського, яке виникло під час безпосередньої участі в антитерористичній операції, що має місце у спірних відносинах, у разі настання такого випадку поліцейський отримує одноразову грошову допомогу відповідно до п. 4 ч.1 ст. 97 Закону України «Про Національну поліцію», розмір якої є значно меншим ніж розмір допомоги, яку отримують інші особи з аналогічним захворюванням відповідно до Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» за наявності такого ж виду захворювання, а тому вважає, що він все ж таки має право на виплату одноразової грошової допомоги у розмірі 250 розмірів прожиткового мінімуму, встановленого для працездатних осіб на 1 січня календарного 2021 року.

Рішенням Сумського окружного адміністративного суду від 14.04.2023 у справі № 480/385/23 в задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 до Харківського національного університету внутрішніх справ про визнання протиправної відмови Харківського національного університету внутрішніх справ, викладену в листі від 30.11.2022 №1/3880, у призначенні та виплаті ОСОБА_1 одноразової грошової допомоги у зв`язку із встановленням III групи інвалідності, захворювання одержаного під час безпосередньої участі в антитерористичній операції при виконанні службових обов`язків, забезпеченні її проведення у розмірі 250 розмірів прожиткового мінімуму, встановленого для працездатних осіб на 1 січня календарного року; а також зобов`язання Харківського національного університету внутрішніх справ призначити ОСОБА_1 одноразову грошову допомогу за встановленою III групою інвалідності, захворювання одержаного під час безпосередньої участі в антитерористичній операції при виконанні службових обов`язків, забезпеченні її проведення у розмірі 250 розмірів прожиткового мінімуму, встановленого для працездатних осіб на 1 січня календарного 2021 року відповідно до пункту 4 частини другої статті 16 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» або п. 3 ст. 97 Закону України «Про Національну поліцію» та виплатити призначену одноразову грошову допомогу за встановленою III групою інвалідності, захворювання одержаного під час безпосередньої участі в АТО, забезпеченні її проведення з урахуванням виплаченої грошової допомоги відмовлено.

Позивач, не погодившись з вказаним рішенням суду першої інстанції, подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на незаконність, неправильне застосування норм матеріального та процесуального права, просив суд апеляційної інстанції скасувати рішення Сумського окружного адміністративного суду від 14.04.2023 у справі № 480/385/23 та прийняти нове, яким позовні вимоги задовольнити в повному обсязі.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги вказав, що відповідно до акту огляду МСЕК від 02.08.2022 року (Довідка № 270874) позивачу було встановлено ІІІ групу інвалідності, захворювання одержане під час безпосередньої участі в антитерористичній операції при виконанні службових обов`язків. Таким чином, ОСОБА_1 змінено статус особи з інвалідністю з захворювання, пов`язаного з проходженням служби в поліції (висновок медико-соціальної експертної комісії (Довідка № 756804), на захворювання, пов`язане з безпосередньою участю в антитерористичній операції при виконанні службових обов`язків. У зв`язку з чим вважає, що набув право на отримання одноразової грошової допомоги відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 97 Закону України «Про Національну поліцію».

Відповідач правом подання відзиву на апеляційну скаргу не скористався.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 311 КАС України суд апеляційної інстанції може розглянути справу без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження) за наявними у справі матеріалами, якщо справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів, у разі подання апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції, які ухвалені в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у порядку письмового провадження).

Згідно з ч. 4 ст. 229 КАС України фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Колегія суддів, вислухавши суддю-доповідача, перевіривши в межах апеляційної скарги рішення суду першої інстанції, доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, з огляду на таке.

Судом першої інстанції встановлено, що відповідно до наказу Харківського національного університету внутрішніх справ від 29.03.2021 № 124 о/с позивача звільнено зі служби в поліції за п.2 ч. 1 ст. 77 Закону України «Про Національну поліцію» (через хворобу).

Як зазначено в наказі від 29.03.2021 № 124 о/с підставою для звільнення позивача зазначено свідоцтво про хворобу № 35-с/зв.

В свідоцтві про хворобу № 35-с/зв вказано, що захворювання позивача, так, пов`язане з проходженням служби в поліції, непридатний до служби в поліції.

Після звільнення позивача зі служби в поліції 27.04.2021 йому було встановлено ІІІ групу інвалідності у зв`язку із захворюваннями, пов`язаними з проходженням служби в поліції, а також 60% втрати ступеню працездатності.

На підставі заяви позивача від 30.04.2021 відповідно до наказу ХНУВС від 10.08.2021 № 581 ОСОБА_1 було нараховано та виплачено 31.03.2021 одноразову грошову допомогу у розмірі 70 прожиткових мінімумів на підставі п. 4 ст. 97 Закону України та п.4 ст. 100 «Про Національну поліцію» (далі - Закон № 580-VIII ) в розмірі 138 347 грн.

Зазначені обставини сторонами не заперечуються, не є спірними.

В подальшому, вже після звільнення позивача зі служби 29.03.2021, а також отримання 31.03.2021 позивачем суми одноразової грошової допомоги ДУ «Територіальне медичне об`єднання по Сумській області» Медична (військово-лікарська) комісія прийняла постанову № 2 від 16.06.2022, якою змінено причинний зв`язок захворювань позивача, зазначених у свідоцтві про хворобу. Крім того, в постанові від 16.06.2022 № 2 зазначено, що постанову про причинний зв`язок захворювання у свідоцтві про хворобу № 35-с/зв від 19.11.2020 відмінено.

У постанові № 2 від 16.06.2022 зазначено та перелічено частину захворювань позивача, як таких, що одержані під час безпосередньої участі в антитерористичній операції при виконанні службових обов`язків, та іншу частину захворювань позивача, наявність яких пов`язана з проходженням служби в поліції.

На підставі постанови ДУ «Територіальне медичне об`єднання по Сумській області»» Медичної (військово-лікарської) комісії № 2 від 16.06.2022 позивачу видано нову виписку огляду МСЕК від 02.08.2022, в якій зазначено, що позивачу встановлено ІІІ групу інвалідності у зв`язку із захворюваннями, одержаними під час участі в антитерористичній операції при виконанні службових обов`язків.

Позивачем до ХНУВС подано заяву від 24.10.2022 (надійшла до відповідача 01.11.2022), в якій ОСОБА_1 просив виплатити одноразову грошову допомогу у разі втрати працездатності, у зв`язку із встановленням інвалідності та втрати працездатності, одержаної під час безпосередньої участі в антитерористичній операції при виконанні службових обов`язків на підставі отриманих у 2022 році нових документів.

Після розгляду заяви позивача, відповідно до висновку від 25.11.2022, ХНУВС було встановлено, що позивачу у зв`язку із встановленням інвалідності ІІІ групи, а також 60% втрати ступеню працездатності, було виплачено суму одноразової грошової допомоги в розмірі 70 розмірів прожиткового мінімуму.

Комісією зазначено, що оскільки позивачу встановлено інвалідність не у зв`язку із настанням поранення (контузії, травми, каліцтва), отриманого під час виконання службових обов`язків чи участі у антитерористичній операції, підстав для донарахування чи зміни підстав такого нарахування у відповідача відсутні. Враховуючи, що позивачем не надано документів, що підтверджують право на отримання одноразової грошової допомоги в розмірі 250 прожиткових мінімумів, або іншої групи інвалідності або більший відсоток втрати працездатності, зміна ДУ «Територіальне медичне об`єднання по Сумській області»» Медичною (військово-лікарською) комісією в постанові № 2 від 16.06.2022 підстав наявності захворювань не свідчить про виникнення права на отримання одноразової грошової допомоги у розмірі більшому ніж у 2021 році.

Не погоджуючись із невиплатою суми одноразової грошової допомоги у розмірі 250 прожиткових мінімумів, позивач звернувся до суду з даним позовом.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції виходив з того, що зміна формулювання причини інвалідності позивача у довідці до акту огляду МСЕК в 2022 році зумовлена не наявністю отриманого позивачем поранення (контузії, травми або каліцтва) під час участі в антитерористичній операції, а лише зміною причинного зв`язку раніше отриманих захворювань позивача. Докази отримання ОСОБА_1 під час його участі в антитерористичній операції будь-яких поранень, контузій та травм позивачем не надано. Позивачем не зазначається про те, що на час його звільнення чи встановлення інвалідності складалися акти розслідування нещасного випадку (у тому числі поранення, травми, контузії) (форма Н-5), акт про нещасний випадок ( у тому числі поранення) (форма Н-1).

За висновком суду, зміна в подальшому Медичною (військово-лікарською) комісією ДУ «Територіальне медичне об`єднання по Сумській області» (16.06.2022) частини захворювань позивача, які у 2021 році були визнані як пов`язаними із проходженням служби на такі, які одержані під час безпосередньої участі позивача в антитерористичній операції, зокрема, цукровий діабет 2 типу важкої форми (який згідно змісту свідоцтва про хворобу №35-с/зв у позивача виявлений вперше в березні 2013 року), захворювання нирок, діабетичної полінейропатії, діабетичної агніопатії, діабетичний гепатоз, хронічний рецедивуючий панкреатит, не впливає на зміну підстав нарахування одноразової грошової допомоги позивачу.

Судом враховано, що ІІІ група інвалідності, яка встановлена позивачу з 27.04.2021 строком до 01.05.2024, не змінювалася у зв`язку з виданою 02.08.2022 новою довідкою до акту огляду МСЕК строком до 01.08.2025, ступінь втрати працездатності також не змінювалася та становить 60%.

Також матеріалами справи не підтверджується, що позивачу 02.08.2022 було встановлено інвалідність, оскільки особою з інвалідністю позивача визнано вперше 27.04.2021, тобто протягом шести місяців після звільнення 29.03.2021 у зв`язку із чим виплачена у 2021 році одноразова грошова допомога.

При цьому, зміна формулювання причини інвалідності позивача у довідці до акту огляду МСЕК в 2022 році зумовлена не фактом отримання позивачем поранення (контузії, травми або каліцтва) під час участі в антитерористичній операції, а лише зміною через 19 місяців причинного зв`язку отриманих захворювань позивача та зазначення частини хвороб, як такі, що отримані позивачем під час участі в антитерористичній операції, про що зазначено у протоколі №2 від 16.08.2022.

За висновками суду повторне дослідження медичної документації позивача, про що зазначено в протоколі № 2 від 16.06.2022 у 2022 році, для цієї справи визначального значення не має, оскільки підставою для відповідного нарахування та права особи на одноразову грошову допомогу у розмірі 250 прожиткових мінімумів є встановлення ОСОБА_1 при первинному огляді інвалідності (27.04.2021) після його звільнення 29.03.2021 та виникнення її внаслідок поранення (контузії, травми або каліцтва) під час виконання службових обов`язків чи участі в антитерористичній операції, а також отримання такої інвалідності протягом шести місяців після звільнення 29.03.2021 з поліції. Зазначеним умовам, які передбачені п. 3 ч. 1 ст. 97 Закону України «Про Національну поліцію» позивач не відповідає.

Крім того, положеннями Закону України «Про Національну поліцію» не передбачено право на отримання одноразової грошової допомоги у випадку зміни причинного зв`язку захворювання, а визначено лише право особи на отримання одноразової грошової допомоги, у випадках, встановлених ст. 97 цього Закону. Отже, оскільки позивач реалізував право на отримання одноразової грошової допомоги, коли йому було встановлено ІІІ групу інвалідності у 2021 році, правові підстави для здійснення перерахунку розміру одноразової грошової допомоги у 2022 році відсутні.

За таких обставин, відмова позивачу у призначенні та виплаті одноразової грошової допомоги у зв`язку з встановленням 3 групи інвалідності, яка настала не внаслідок поранення (контузії, травми або каліцтва) під час виконання службових обов`язків чи участі в антитерористичній операції, а лише у зв`язку із наявністю у позивача відповідних захворювань, які одержані під час проходження служби та участі в антитерористичній операції, ґрунтується на вимогах Закону і не може бути визнана судом протиправною.

Надаючи правову оцінку встановленим обставинам справи та доводам апеляційної скарги, а також виходячи з меж апеляційного перегляду справи, визначених статтею 308 КАС України, колегія суддів зазначає таке.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади, їхні посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Правові засади організації та діяльності Національної поліції України, статус поліцейських, а також порядок проходження служби в Національній поліції України визначено в Законі України «Про Національну поліцію» від 2 липня 2015 року № 580-VIII (далі Закон № 580-VIII).

Порядок призначення та отримання поліцейськими одноразової грошової допомоги, розміри та підстави, за умови дотримання яких здійснюється призначення та виплата допомоги, визначено статтями 97-101 Закону № 580-VIII.

Відповідно до ч. 1 ст. 97 Закону № 580-VIII одноразова грошова допомога в разі загибелі (смерті), визначення втрати працездатності поліцейського (далі одноразова грошова допомога) є соціальною виплатою, гарантованою допомогою з боку держави, яка призначається і виплачується особам, які за цим Законом мають право на її отримання, зокрема, у разі:

визначення поліцейському інвалідності, що настала внаслідок поранення (контузії, травми або каліцтва), отриманого під час виконання ним службових обов`язків, пов`язаних із виконанням повноважень та основних завдань міліції або поліції, чи участі в антитерористичній операції, у здійсненні заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації у Донецькій та Луганській областях, перебуваючи безпосередньо в районах та у період здійснення зазначених заходів, захисту незалежності, суверенітету та територіальної цілісності України, протягом шести місяців після звільнення його з поліції внаслідок причин, зазначених у цьому пункті (п. 3 ч. 1 ст. 97 Закону № 580-VIII );

визначення поліцейському інвалідності внаслідок захворювання, поранення (контузії, травми або каліцтва), пов`язаних з проходженням ним служби в органах внутрішніх справ або поліції, протягом шести місяців після звільнення його з поліції внаслідок причин, зазначених у цьому пункті (п. 4 ч. 1 ст. 97 Закону № 580-VIII ).

Так, відповідно до ч. 1 ст. 99 Закону № 580-VIII розміри одноразової грошової допомоги поліцейським, а в разі їх загибелі (смерті) - особам, які за цим Законом мають право на її отримання, визначаються виходячи з розміру прожиткового мінімуму, встановленого для працездатних осіб на 1 січня календарного року, в якому прийнято рішення про виплату:

3) визначення поліцейському внаслідок причин, зазначених у п. 3, інвалідності:

а) I групи 400 розмірів прожиткового мінімуму, встановленого для працездатних осіб на 1 січня календарного року, в якому прийнято рішення про виплату;

б) II групи 300 розмірів прожиткового мінімуму, встановленого для працездатних осіб на 1 січня календарного року, в якому прийнято рішення про виплату;

в) III групи 250 розмірів прожиткового мінімуму, встановленого для працездатних осіб на 1 січня календарного року, в якому прийнято рішення про виплату;

4) визначення поліцейському внаслідок причин, зазначених у п. 4, інвалідності:

а) I групи 120 розмірів прожиткового мінімуму, встановленого для працездатних осіб на 1 січня календарного року, в якому прийнято рішення про виплату;

б) II групи 90 розмірів прожиткового мінімуму, встановленого для працездатних осіб на 1 січня календарного року, в якому прийнято рішення про виплату;

в) III групи 70 розмірів прожиткового мінімуму, встановленого для працездатних осіб на 1 січня календарного року, в якому прийнято рішення про виплату.

Порядок та умови виплати одноразової грошової допомоги в разі загибелі (смерті) чи втрати працездатності поліцейського встановлюється Міністерством внутрішніх справ України (ч. 2 ст. 97 Закону № 580-VIII).

Механізм оформлення і виплати одноразової грошової допомоги (далі - ОГД) у разі загибелі (смерті) чи втрати працездатності поліцейських центрального органу управління поліції, територіальних органів поліції, міжрегіональних територіальних органів Національної поліції, установ та організацій, що належать до сфери управління Національної поліції України (далі - органи поліції), поліцейських у тому числі курсантів, слухачів закладів вищої освіти із специфічними умовами навчання, які здійснюють підготовку поліцейських (далі - заклади освіти), поліцейських, які були відряджені до державних (міждержавних) органів, установ та організацій із залишенням на службі в поліції, але зі звільненням із займаної посади (далі - органи державної влади) визначено Порядком та умовами виплати одноразової грошової допомоги в разі загибелі (смерті) чи втрати працездатності поліцейського, затвердженими Наказом Міністерства внутрішніх справ України 11.01.2016 № 4 (у редакції наказу Міністерства внутрішніх справ України 21.09.2017 № 788) ( далі Порядок № 4).

Підпунктами 2, 4 пункту 4 розділу 1 Порядку № 4 передбачено випадки, за яких призначається одноразова грошова допомога.

Згідно з підпунктом 2 пункту 1 розділу ІІ Порядку № 4 днем виникнення права на отримання одноразової грошової допомоги є: у разі встановлення поліцейському інвалідності - дата, з якої встановлено інвалідність, що зазначена в довідці до акта огляду медико-соціальної експертної комісії, у разі відсутності дати, з якої встановлено інвалідність, - дата видачі довідки до акта огляду медико-соціальної експертної комісії.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджено в суді апеляційної інстанції, що за змістом висновку ХНУВС від 25.11.2022 за результатами розгляду заяви ОСОБА_1 від 24.10.2022 відмовлено у призначенні одноразової грошової допомоги на підставі п. 3 ч. 1 ст. 97 Закону № 580-VIII у зв`язку із відсутністю документів, які б підтверджували, що інвалідність позивача настала внаслідок поранення (контузії, травми або каліцтва), отриманого під час виконання ним службових обов`язків, пов`язаних із виконанням повноважень та основних завдань міліції або поліції чи участі в антитерористичній операції.

Колегія суддів зазначає, що у розумінні п. 3 ч. 1 ст. 97 Закону № 580-VIII підставою для виплати ОГД є наявність у особи інвалідності, що настала внаслідок саме поранення (контузії, травми або каліцтва), отриманого, зокрема під час участі в антитерористичній операції.

Разом з цим, з довідки до акта огляду МСЕК, виданої як у 2021 році, так і у 2022 році, змісту свідоцтва про хворобу № 35-с/зв від 19.11.2020, постанови № 2 від 16.06.2022 не вбачається, що причина інвалідності позивача - травма, одержана в результаті поранення (контузії, травми, каліцтва), отримана під час виконання службових обов`язків чи під час участі позивача у антитерористичній операції.

Крім того, судом першої інстанції встановлено та підтверджено у суді апеляційної інстанції, що ІІІ група інвалідності строком до 01.05.2024 була встановлена позивачу 27.04.2021, а виданою 02.08.2022 новою довідкою до акту огляду МСЕК строком до 01.08.2025, група інвалідності не змінювалася, як і ступінь втрати працездатності, що становить 60%.

Матеріалами справи підтверджується, що частина захворювань, які були у позивача станом на час звільнення (29.03.2021), ТАК, пов`язані з проходженням служби в поліції, що підтверджується свідоцтвом про хворобу № 35-с/зв від 19.11.2020 та протоколом № 2 від 16.06.2022).

В подальшому 16.06.2022 Медичною (військово-лікарською) комісією ДУ «Територіальне медичне об`єднання по Сумській області»» лише змінено частину захворювань позивача, які у 2021 році були визнані пов`язаними із проходженням служби, на такі, що одержані під час безпосередньої участі позивача в антитерористичній операції.

Разом з цим, у позивача відсутні контузії, травми або каліцтва, отримані, під час участі в антитерористичній операції, та внаслідок яких настала інвалідність.

Так, з довідки до акта огляду МСЕК, виданої як у 2021 році, так і у 2022 році, змісту свідоцтва про хворобу № 35-с/зв від 1911.2020, постанови № 2 від 16.06.2022 не підтверджується, що причина інвалідності позивача - травма, одержана в результаті поранення (контузії, травми, каліцтва), отримана під час виконання службових обов`язків чи під час участі позивача у антитерористичній операції.

Оскільки настання інвалідності у ОСОБА_1 , як поліцейського, відбулося не внаслідок отримання ним поранення (контузії, травми або каліцтва) або отримання такого поранення під час проходження служби або під час участі в АТО (позивач не заперечує відсутність у нього поранень, контузій та травм, одержаних безпосередньо під час участі в АТО), наявність у позивача захворювання, ТАК, одержаного під час безпосередньої участі в антитерористичній операції при виконанні службових обов`язків, не зумовлює виникнення у позивача права у розумінні п. 3 ч. 1 ст. 97 Закону № 580-VIII на отримання одноразової допомоги у розмірі 250 прожиткових мінімумів.

Колегія суддів зауважує, що наявність інвалідності внаслідок захворювання, ТАК, одержаного під час безпосередньої участі в антитерористичній операції при виконанні службових обов`язків, надає особі право на отримання ОГД відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 97 Закону № 580-VIII, правом на отримання якої позивач скористався та йому було нараховано та виплачено суму одноразової допомоги в розмірі 70 прожиткових мінімумів у 2021 році.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що оскільки зміна через 19 місяців після первинного встановлення позивачу інвалідності ІІІ групи причинного зв`язку отриманих захворювань позивача, як таких, що отримані позивачем під час участі в антитерористичній операції, зумовлена не наявністю отриманого позивачем поранення (контузії, травми або каліцтва) під час участі в антитерористичній операції, нової групи інвалідності або збільшення відсотку втрати працездатності, позивач умовам, які передбачені п. 3 ч. 1 ст. 97 Закону України «Про Національну поліцію», не відповідає.

Доказів того, що позивачу в період з дня первинного встановлення ІІІ групи інвалідності - 27.04.2021 було змінено групу інвалідності чи встановлено більший відсоток, до матеріалів справи позивачем не надано, а судом апеляційної інстанції не встановлено.

За встановлених у справі обставин, колегія суддів не вбачає підстав для визнання протиправною відмови ХНУВС у призначенні та виплаті одноразової грошової допомоги ОСОБА_1 у зв`язку з встановленням ІІІ групи інвалідності, яка настала не внаслідок поранення (контузії, травми або каліцтва) під час виконання службових обов`язків чи участі в антитерористичній операції, а лише у зв`язку із наявністю у позивача відповідних захворювань, які одержані під час проходження служби та участі в антитерористичній операції.

Судом апеляційної інстанції також встановлено, що позивач окрім звернення від 24.10.2022 звертався до ХНУВС і з заявою від 05.09.2022, в якій пославшись на ст. 7 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту», постанову № 2 від 16 червня 2022 року Медичної (військово лікарської) комісії Державної установи «Територіального медичного об?єднання по Сумській області» та довідку до акта огляду медико-соціальної експертної комісії серія 12 AAB № 270874 від 02 серпня 2022 року ОСОБА_1 , якою було змінено статус особи з інвалідністю з захворювання, пов`язаного з проходженням служби в поліції, на захворювання, пов`язане з безпосередньою участю в антитерористичній операції при виконанні службових обов`язків, стверджував, що належить до осіб з інвалідністю внаслідок війни. З вказівкою на п. 3 ч. 1 ст. 97 Закону України «Про Національну поліцію», зауважив, що наведеною нормою права не передбачено в якості підстави для виплати ОГД - захворювання поліцейського, яке виникло під час участі в антитерористичній операції, а відтак поліцейський отримує одноразову грошову допомогу відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 97 Закону України «Про Національну поліцію», у розмірі, що в рази є меншим за ту допомогу, яку отримують інші особи. У наведеному, на думку позивача, вбачаються ознаки дискримінації, передбачені Законом України «Про засади запобігання та протидії дискримінації в Україні», оскільки поліцейські, які під час проведення АТО підпорядковуються керівництву АТО, і так само як і інші категорії осіб виконують поставлені бойові завдання, пов`язані з ризиком для життя та здоров`я, однак ОГД отримують відповідно до Закону України «Про Національну поліцію».

З огляду на вказане, позивач просив здійснити перерахунок та подальшу виплату ОГД, як особі з інвалідністю 3 групи, одержаною під час безпосередньої участі в антитерористичній операції при виконанні службових обов`язків, у розмірі 250 прожиткових мінімумів.

Варто зазначити, що відповідно до п. 3 розд. ІІІ Порядку № 4 заява (рапорт) про виплату ОГД у разі загибелі (смерті) чи втрати працездатності поліцейського (додаток 1) подається керівнику органу поліції, закладів освіти за останнім місцем проходження служби поліцейським або за останнім місцем проходження поліцейським служби перед відрядженням до органів державної влади (далі - останнім місцем проходження служби).

Відтак, відповідач уповноважений на призначення ОГД лише відповідно до Закону № 580-VIII, якими визначено статус особи, що має право на таку допомогу, обов`язкові умови, за яких виникає право на її отримання, а також відповідні розміри виплати. Натомість позивач, у первинній заяві від 05.09.2022 фактично просив призначити йому ОГД, як поліцейському-інваліду війни, відповідно до Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», що не входить до повноважень відповідача.

Виходячи зі змісту ч. 5 ст. 100 Закону № 580-VIII, якщо особа одночасно має право на отримання одноразової грошової допомоги з підстав, визначених цим Законом, та одноразової грошової допомоги або компенсаційної виплати, визначених з різних підстав іншими законами та нормативно-правовими актами, виплата грошових сум здійснюється за однією з підстав за вибором такої особи.

Згідно з п. 9 Порядку № 4 у разі коли одержувачі ОГД одночасно мають право на отримання одноразової грошової допомоги, передбаченої Законом № 580-VIII, та одноразової грошової допомоги відповідно до інших актів законодавства України, виплата грошових сум здійснюється за однією з підстав, за вибором одержувача одноразової грошової допомоги.

Колегія суддів зазначає, що позивач реалізував своє право на отримання одноразової грошової допомоги з підстав, визначених Законом № 580-VIII, однак внаслідок зміни причинного зв`язку захворювання, ОСОБА_1 , посилаючись на ст. 7 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту», в позові наполягав, що має статус особи з інвалідністю внаслідок війни, а тому просив суд зобов`язати ХНУВС призначити йому ОГД відповідно до п. 4 ч. 2 ст. 16 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців».

При цьому суд вважає за необхідне відмітити, що на час встановлення інвалідності ІІІ групи внаслідок захворювання, пов`язаного з проходженням служби в поліції, позивач не мав можливості скористатися передбаченим ч. 5 ст. 100 Закону № 580 правом вибору підстави, за якою мали здійснюватися призначення та виплата одноразової грошової допомоги.

Цей висновок суду ґрунтується на тому, що за результатами первинного медичного огляду позивачу була встановлена інвалідність ІІІ групи лише внаслідок захворювання, пов`язаного з проходженням служби в поліції, тобто з 02 лютого 2021 року у позивача виникло право на отримання одноразової грошової допомоги у зв`язку з встановленням інвалідності тільки з підстав, передбачених Законом № 580, а не іншими законами.

В подальшому, а саме 16.06.2022, Медична (військово-лікарська) комісія державної установи «Територіальне медичне об`єднання Міністерства внутрішніх справ України по Сумській області» прийняла постанову № 2, згідно з якою ОСОБА_1 на час звільнення зі служби в поліції, тобто станом на 01 грудня 2020 року, одночасно мав:

ряд захворювань, причиною виникнення яких визначено: «Захворювання, ТАК, одержані під час безпосередньої участі в антитерористичній операції при виконанні службових обов`язків»;

ряд захворювань, причиною виникнення яких визначено: «Захворювання, ТАК, пов`язані з проходженням служби в поліції».

Крім того постанова МВЛК від 16.06.2022 № 2 передбачала скасування постанови про причинний зв`язок захворювання у свідоцтві про хворобу № 5-с/зв від 19.11.2020.

Колегія суддів зазначає, що встановлення інвалідності ІІІ групи внаслідок захворювання, одержаного під час безпосередньої участі в антитерористичній операції, надає особі право на одноразову грошову допомогу не лише за Законом № 580-VIII, але й за Законом України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їхніх сімей», та, як наслідок, право вибору підстави, за якою має призначатися така допомога (ч. 5 ст. 100 Закону № 580-VIII).

Відповідно до п. 11 ч. 2 ст. 7 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» до осіб з інвалідністю внаслідок війни належать також особи з інвалідністю з числа:

військовослужбовців (резервістів, військовозобов`язаних) Збройних Сил України, Національної гвардії України, Служби безпеки України, Служби зовнішньої розвідки України, Державної прикордонної служби України, Державної спеціальної служби транспорту, військовослужбовців військових прокуратур, осіб рядового та начальницького складу підрозділів оперативного забезпечення зон проведення антитерористичної операції центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну податкову політику, державну політику у сфері державної митної справи, поліцейських, осіб рядового, начальницького складу, військовослужбовців Міністерства внутрішніх справ України, Управління державної охорони України, Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації України, Державної служби України з надзвичайних ситуацій, Державної пенітенціарної служби України, інших утворених відповідно до законів України військових формувань, які захищали незалежність, суверенітет та територіальну цілісність України та стали особами з інвалідністю внаслідок поранення, контузії, каліцтва або захворювання, одержаних під час безпосередньої участі в антитерористичній операції, забезпеченні її проведення, перебуваючи безпосередньо в районах антитерористичної операції у період її проведення, під час безпосередньої участі у здійсненні заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації у Донецькій та Луганській областях, перебуваючи безпосередньо в районах та у період здійснення зазначених заходів, а також працівників підприємств, установ, організацій, які залучалися до забезпечення проведення антитерористичної операції, до забезпечення здійснення заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації у Донецькій та Луганській областях і стали особами з інвалідністю внаслідок поранення, контузії, каліцтва або захворювання, одержаних під час забезпечення проведення антитерористичної операції безпосередньо в районах та у період її провед

Матеріалами справи підтверджується, що ОСОБА_1 є особою з інвалідністю ІІІ групи і має право на пільги, встановлені законодавством України для ветеранів війни осіб з інвалідністю внаслідок війни (посвідчення серія НОМЕР_1 , дійсне до 01.08.2025).

Згідно з ч. 7 ст. 13 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» особам, зазначеним у пунктах 11-15 частини другої статті 7 цього Закону, за рахунок коштів державного бюджету призначається і виплачується одноразова грошова допомога у зв`язку з встановленням інвалідності у розмірі, визначеному підпунктом "б" пункту 1 статті 16-2 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей".

Якщо особа у зв`язку з встановленням інвалідності одночасно має право на отримання одноразової грошової допомоги, передбаченої цією частиною, та одноразової грошової допомоги відповідно до інших законів України, виплата грошових сум здійснюється за однією з підстав за вибором такої особи. Порядок призначення і виплати одноразової грошової допомоги визначається Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до п. «б» ч. 1 ст. 16-2 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їхніх сімей» одноразова грошова допомога призначається і виплачується у розмірі: 400-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб на 1 січня календарного року, - у разі встановлення військовослужбовцю інвалідності I групи, 300-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб на 1 січня календарного року, - у разі встановлення військовослужбовцю інвалідності II групи, 250-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб на 1 січня календарного року, - у разі встановлення військовослужбовцю інвалідності III групи (пп. 4 п. 2 ст. 16 цього Закону).

Порядок призначення та виплати одноразової грошової допомоги в разі загибелі (смерті) або інвалідності деяких категорій осіб відповідно до Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального статуту» затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 29 квітня 2016 року № 336 (далі - Порядок № 336, в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин).

Відповідно до п. 8 Порядку № 336 особи, зазначені в абзацах другому, третьому, четвертому та п`ятому пункту 2 цього Порядку, подають міжвідомчій комісії заяву про виплату одноразової грошової допомоги у зв`язку з установленням інвалідності.

Пунктом 14 Порядку № 336 передбачено, що одноразова грошова допомога виплачується на підставі рішення міжвідомчої комісії щодо призначення одноразової грошової допомоги органами соціального захисту населення за місцем реєстрації проживання або перебування:

осіб, зазначених у рішенні міжвідомчої комісії, - у разі загибелі (смерті) осіб, зазначених в підпункті першому пункту 3 цього Порядку;

осіб, зазначених в абзацах другому, третьому, четвертому та п`ятому пункту 2 цього Порядку, - у разі настання інвалідності.

Колегія суддів зазначає, що міжвідомча комісія діє на підставі Положення про міжвідомчу комісію з питань розгляду матеріалів про визнання учасниками бойових дій та виплати одноразової грошової допомоги в разі загибелі (смерті) або інвалідності волонтера і деяких інших категорій осіб відповідно до Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту», затвердженого наказом Мінветеранів від 26 лютого 2021 року № 43, яким визначено порядок створення, організації та роботи, основні функції та завдання Міжвідомчої комісії.

Відповідно до пп. 3 п. 1 розд. ІІ вказаного Положення основним завданням Міжвідомчої комісії є прийняття рішень про призначення одноразової грошової допомоги:

членам сімей осіб, зазначених в абзацах четвертому восьмому пункту 1 статті 10 Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту, у зв`язку із загибеллю (смертю) члена сім`ї під час участі в антитерористичній операції;

особам, зазначеним у пунктах 1114 частини другої статті 7 Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту, у зв`язку з установленням інвалідності внаслідок поранення, контузії або каліцтва, одержаних під час участі в антитерористичній операції.

З аналізу наведених норм слідує, що у разі, якщо особа вважає, що має право на отримання ОГД відповідно до п. «б» ч. 1 ст. 16-2 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їхніх сімей», вона повинна звернутися з відповідною заявою та документами до міжвідомчої комісії, яка відповідно Порядку № 336 та Положення № 43 уповноважена на прийняття та розгляд таких рішень.

Разом з цим, у даній справі позивач звертався лише до ХНУВС із заявою про отримання ОГД, докази звернення до міжвідомчої комісії за призначенням йому, як особі з інвалідністю внаслідок війни, ОГД відповідно до п. «б» ч. 1 ст. 16-2 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їхніх сімей» в матеріалах справи відсутні, а відтак уповноважений орган не приймав жодного рішення з приводу можливості виплати ОСОБА_1 спірної допомоги.

Враховуючи, що відповідач не уповноважений орган на прийняття рішення про призначення позивачу ОГД відповідно до Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їхніх сімей», у колегії суддів відсутні підстави для задоволення позовних вимог в частині зобов`язання ХНУВС призначити ОСОБА_1 одноразову грошову допомогу за встановленою III групою інвалідності, захворювання одержаного під час безпосередньої участі в антитерористичній операції при виконанні службових обов`язків, забезпеченні її проведення у розмірі 250 розмірів прожиткового мінімуму, встановленого для працездатних осіб на 1 січня календарного 2021 року відповідно до пункту 4 частини другої статті 16 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей».

Ухвалюючи дане судове рішення, колегія суддів керується ст. 322 КАС України, ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, практикою Європейського суду з прав людини (рішення Серявін та інші проти України) та Висновком № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів (п.41) щодо якості судових рішень.

Як зазначено в п.58 рішення Європейського суду з прав людини по справі Серявін та інші проти України, суд повторює, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішенні судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча п. 1 ст.6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожний аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення.

Пунктом 41 Висновку №11 (2008) Консультативної ради європейських суддів зазначено, що обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.

Враховуючи вищезазначені положення, дослідивши фактичні обставини та питання права, що лежать в основі спору по даній справі, колегія суддів прийшла до висновку про відсутність необхідності надання відповіді на інші аргументи сторін, оскільки судом були досліджені усі основні питання, які є важливими для прийняття даного судового рішення.

Відповідно до ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

На підставі викладеного, колегія суддів, погоджуючись з висновками суду першої інстанції, вважає, що суд дійшов вичерпних юридичних висновків щодо встановлення фактичних обставин справи і правильно застосував до спірних правовідносин норми матеріального та процесуального права.

Доводи апеляційної скарги, з наведених вище підстав, висновків суду не спростовують.

Керуючись ч. 4 ст. 229, ч. 4 ст. 241, ст.ст. 243, 250, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 326-329 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення.

Рішення Сумського окружного адміністративного суду від 14.04.2023 по справі № 480/385/23 - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України.

Головуючий суддя Т.С. Перцова
Судді С.П. Жигилій В.Б. Русанова