Справа № 160/11685/19
Суддя: Кучма Костянтин Сергійович
Дата ухвалення: 2023-09-06 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УХВАЛА

Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі:
головуючого судді - Кучми К.С.
при секретарі Казаковій Л.А.
представника заявника - Якименка Є.П.
представника позивача Ховрич О.А.
представника третіх осіб - Довженка С.Ю.
У листопаді 2019 року Управління державного архітектурно-будівельного контролю Дніпровської міської ради звернулося до суду з позовом, у якому просило зобов`язати ОСОБА_1 виконати вимоги припису про усунення порушення вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, стандартів і правил від 03.07.2019, а саме: усунути порушення ДБН Б.2.2-12-2018 "Планування і забудова територій", привести об`єкт, розташований за адресою: АДРЕСА_1 , у відповідності до вимог чинного законодавства.
Рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 16.12.2020 р. задоволено позовні вимоги Управління державного архітектурно-будівельного контролю Дніпровської міської ради до ОСОБА_1 , треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору на стороні позивача - ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про зобов`язання вчинити певні дії, а саме зобов`язано громадянина ОСОБА_1 виконати вимоги припису про усунення порушення вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, стандартів і правил від 03.07.2019 р., а саме: усунути порушення ДБН Б.2.2-12-2018 "Планування і забудова територій", привести об`єкт розташований за адресою: АДРЕСА_1 , у відповідність до вимог чинного законодавства.

Постановою Третього апеляційного адміністративного суду від 28.04.2021 р. апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишено без задоволення, а рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 16.12.2020 року по цій справі залишено без змін.

Ухвалою Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду від 09.06.2022 року по даній справі закрито касаційні провадження за касаційними скаргами ОСОБА_1 на рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 16.12.2020 та постанову Третього апеляційного адміністративного суду від 28.04.2021 у справі №160/11685/19 за позовом Управління державного архітектурно-будівельного контролю Дніпровської міської ради до ОСОБА_1 , треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні позивача - ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про зобов`язання вчинити певні дії, що були відкриті з підстави, встановленої п.1 ч.4 ст.328 КАС України.

До суду від ОСОБА_1 надійшла заява, в якій він просить роз`яснити резолютивну частину рішення суду від 16.12.2020 р. у справі №160/11685/19 про зобов`язання виконати вимоги припису про усунення порушення вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, стандартів і правил від 03.07.2019 р., а саме: усунути порушення ДБН Б.2.2-12-2018 "Планування і забудова територій", привести об`єкт розташований за адресою: АДРЕСА_1 , у відповідність до вимог чинного законодавства, а саме надати роз`яснення про усунення відповідачем порушень скасованих в 2019 році ДБН Б.2.2-12-2018 "Планування і забудова територій"; чи усунення порушень нових ДБН Б.2.2-12-2019 "Планування і забудова територій"; чи усунення порушення обох ДБН одночасно; чи усунення порушень іншого нормативного акту.

В обґрунтування поданої заяви вказано, що в приписі від 03.07.2019 р. зазначено наступну вимогу: "до 07.08.2029 р. усунути порушення ДБН Б.2.2-12-2018 "Планування і забудова території". Разом з тим, станом на теперішній час діє новий ДБН Б.2.2-12-2019 "Планування і забудова територій" на заміну ДБН Б.2.2-12-2018 "Планування і забудова територій". Втім, новий ДБН не зазнав змін в частині вимог до порушень, допущених ОСОБА_1 . Таким чином, треті особи надали роз`яснення, що в теперішній час замість недіючих ДБН Б.2.2-12-2018 ОСОБА_1 повинен виконати новий ДБН Б.2.2-12-2019. Викладене свідчить про те, що між учасниками цієї справи, маються суттєві суперечності, щодо змісту резолютивної частини цього судового рішення. Більш того, треті особи наполягають на виконання нових нормативних актів, які не застосовувались під час розгляду цієї справи та не зазначені у рішенні суду. Крім того, необхідність в наданні саме такого роз`яснення виникла на підставі того, що ДБН Б.2.2.-12:2018 набули чинності на підставі Наказу Мінрегіону від 23 квітня 2018 року №100 "Про затвердження ДБН Б.2.2-12:2018 "Планування і забудова територій". В подальшому, відповідно до постанови Шостого апеляційного адміністративного суду від 13.06.2019 у справі №826/13433/18, визнано протиправним та нечинним Наказ Мінрегіону від 23 квітня 2018 року №100 "Про затвердження ДБН Б.2.2-12:2018 "Планування і забудова територій". Також, відповідно до пункту 3 Наказу Мінрегіону від 26 квітня 2019 року №104, визнано такими, що втратили чинність ДБН Б.2.2-12:2018 "Планування і забудова територій", затверджені наказом Мінрегіону від 23 квітня 2018 року №100, з дня набрання чинності ДБН Б.2.2-12:2019. Таким чином, на момент винесення припису від 03.07.2019 р. про усунення ОСОБА_1 порушень ДБН Б.2.2.-12:2018 та на момент розгляду справи, зазначений нормативний акт (ДБН Б.2.2-12:2018 "Планування і забудова територій") втратив чинність. У зв`язку з викладеним, відповідач просить роз`яснити що саме йому необхідно усунути ДБН Б.2.2-12-2018 чи ДБН Б.2.2-12-2019 або усунути порушення обох ДБН одночасно.

05.08.2023 року до суду від Управління державного архітектурно-будівельного контролю Дніпровської міської ради надійшли письмові пояснення, в яких зазначено, що заявник посилається на те, що, нібито, на час складання припису про усунення порушення вимог законодавства в сфері містобудівної діяльності від 03.07.2019 р. на об`єкті містобудування, що розташований за адресою: АДРЕСА_1 , ДБН Б.2.2-12-2018 "Планування і забудова територій" втратив свою чинність. Однак, Міністерством регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України було прийнято наказ №104 від 26.04.2019 р., яким затверджено ДБН Б.2.2-12:2019 "Планування та забудова територій". Разом з тим, у п.2 та п.3 цього наказу закріплено таке: "2. ДБН Б.2.2-12:2019 "Планування та забудова територій" набирають чинності з першого числа місяця, що настає через 90 днів з дня їх опублікування в офіційному друкованому виданні Міністерства "Інформаційний бюлетень Міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України". Визнати такими, що втратили чинність, ДБН Б.2.2-12:2018 "Планування і забудова територій", затверджені наказом Мінрегіону від 23 квітня 2018 року №100, з дня набрання чинності ДБН Б.2.2-12:2019". Таким чином, станом на 03.07.2019 р. ДБН Б.2.2-12-2018 "Планування і забудова територій" були чинними, а складені документи відповідають діючому на той час законодавству України в сфері містобудівної діяльності.

06.09.2023 року до суду від третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог на стороні позивача - ОСОБА_4 та ОСОБА_3 надійшли пояснення щодо заяви про роз`яснення рішення суду, в яких вказано, що відповідачем фактично ставиться питання про роз`яснення порядку виконання судового рішення, а не його змісту, що прямо випливає з мотивувальної частини заяви. Крім того зазначають, що в резолютивній частині рішення суду від 16.12.2020 року чітко й зрозуміло зазначено, що ОСОБА_1 зобов`язаний усунути порушення ДБН Б.2.2-12-2018 "Планування і забудова територій", та привести об`єкт розташований за адресою: АДРЕСА_1 , у відповідність до вимог чинного законодавства. Тобто, судом було зазначено до якого саме нормативного акту необхідно привести об`єкт, розташований за адресою: АДРЕСА_1 , зокрема ДБН Б.2.2-12-2018 "Планування і забудова територій" (в редакції чинній станом на дату ухвалення рішення суду). Треті особи також зазначають, що ОСОБА_1 та його представник, адвокат Якименко Є.П., зловживають своїми процесуальними правами, що виражається у повторному зверненні до суду із заявою, яка вже була вирішена судом раніше, а тому просять: відмовити в задоволенні повторної заяви ОСОБА_1 про роз`яснення рішення суду від 16.12.2020 року у адміністративній справі №160/11685/19; застосувати до ОСОБА_1 та його представника, адвоката Якименка Є.П., заходи для запобігання зловживанню процесуальними правами шляхом стягнення з кожного з них в дохід Держаного бюджету України штрафу у розмірі передбаченому п.2 ч.1 ст.149 КАС України

В судовому засіданні представник заявника просив суд задовольнити заяву про роз`яснення судового рішення, а у задоволенні заяви про накладення штрафу - відмовити.

Представник позивача та представник третіх осіб під час судового розгляду просили суд відмовити у задоволенні заяви з підстав викладених у письмових поясненнях і накласти штраф на відповідача та його представника.

Підстави та порядок роз`яснення судового рішення визначені у статті 254 КАС України.

Відповідно до частини першої статті 254 КАС України за заявою учасника справи, державного виконавця суд роз`яснює ухвалене ним судове рішення, яке набрало законної сили, не змінюючи змісту судового рішення, шляхом постановлення ухвали.

Виходячи зі змісту вказаної норми, підстави для роз`яснення судового рішення існують лише тоді, коли судове рішення є незрозумілим, та без такого роз`яснення його складно виконати, оскільки, високою є ймовірність неправильного виконання внаслідок неясності резолютивної частини рішення.

Тобто, метою роз`яснення судом ухваленого ним рішення є усунення такого недоліку, як незрозумілість судового рішення щодо неоднакового тлумачення висновків суду, що перешкоджає його належному виконанню.

В ухвалі про роз`яснення судового рішення суд викладає більш повно та зрозуміло ті частини рішення, розуміння яких викликає труднощі, не змінюючи при цьому, суть рішення і не торкаючись питань, які не були предметом судового розгляду.

Як роз`яснив Пленум Вищого адміністративного суду України у постанові №7 від 20.05.2013 р. "Про судове рішення в адміністративній справі", в ухвалі про роз`яснення судового рішення суд викладає більш повно та зрозуміло ті частини рішення, розуміння яких викликає труднощі, не змінюючи при цьому суть рішення і не торкаючись питань, які не були предметом судового розгляду (пункт 19).

Метою роз`яснення судом ухваленого ним рішення є усунення такого недоліку, як незрозумілість судового рішення щодо неоднакового тлумачення висновків суду, що перешкоджає його належному виконанню.

Підставою для роз`яснення судового рішення як засобу усунення недоліків ухваленого судового акта є його неясність, невизначеність. Фактично роз`ясненням рішення є зміна форми його викладення таким чином, щоб ті частини судового акта, які викликають труднощі для розуміння, були висвітлені ясніше та зрозуміліше. При цьому, суд, роз`яснюючи рішення, не вправі вносити будь-які зміни в існуюче рішення. Тобто, процесуальна процедура роз`яснення судового акта виключає можливість будь-яким чином змінювати зміст цього судового рішення, навіть у разі подальшого виявлення судом правових помилок, допущених під час його ухвалення.

Конкретного і вичерпного переліку критеріїв для визначення рішення незрозумілим правова норма не містить, а із змісту закону вбачається, що їх має навести особа, яка звертається із заявою про роз`яснення судового рішення.

З поданої заяви про роз`яснення судового рішення вбачається, що заявник просить роз`яснити резолютивну частину рішення суду від 16.12.2020 р. про зобов`язання, яким чином виконати вимоги припису про усунення порушення вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, стандартів і правил від 03.07.2019 р., а саме: усунути порушення ДБН Б.2.2-12-2018 "Планування і забудова територій", привести об`єкт розташований за адресою: АДРЕСА_1 , у відповідність до вимог чинного законодавства, а саме надати роз`яснення про усунення відповідачем порушень скасованих в 2019 році ДБН Б.2.2-12-2018 "Планування і забудова територій"; чи усунення порушень нових ДБН Б.2.2-12-2019 "Планування і забудова територій"; чи усунення порушення обох ДБН одночасно; чи усунення порушень іншого нормативного акту.

Так, як вже було зазначено вище рішенням суду від 16.12.2020 р., зобов`язано громадянина ОСОБА_1 виконати вимоги припису про усунення порушення вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, стандартів і правил від 03.07.2019 р., а саме: усунути порушення ДБН Б.2.2-12-2018 "Планування і забудова територій", привести об`єкт розташований за адресою: АДРЕСА_1 , у відповідність до вимог чинного законодавства.

Тобто, судовим рішенням зазначено до якого саме нормативного акту необхідно привести об`єкт, розташований за адресою: АДРЕСА_1 , зокрема ДБН Б.2.2-12-2018 "Планування і забудова територій".

Таким чином, дослідивши зміст зазначеного рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 16.12.2020 року, суд вважає, що його текст труднощів для розуміння не викликає, суть є зрозумілим та не двозначним.

З огляду на викладене, суд дійшов висновку про відсутність підстав для роз`яснення рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 16.12.2020 року у справі №160/11685/19 з викладених вище підстав.

Згідно із статтею 144 КАС України заходами процесуального примусу є процесуальні дії, що вчиняються судом у визначених цим Кодексом випадках з метою спонукання відповідних осіб до виконання встановлених в суді правил, добросовісного виконання процесуальних обов`язків, припинення зловживання правами та запобігання створенню протиправних перешкод у здійсненні судочинства. Заходи процесуального примусу застосовуються судом, як правило, негайно після вчинення порушення.

Частиною 1 статті 145 КАС України встановлено, що заходами процесуального примусу є: 1) попередження; 2) видалення із залу судового засідання; 3) тимчасове вилучення доказів для дослідження судом; 4) привід; 5) штраф.

Відповідно до пунктів 1, 3 частини першої статті 149 КАС України суд може постановити ухвалу про стягнення в дохід Державного бюджету України з відповідної особи штрафу у сумі від 0,3 до трьох розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб у випадках: 1) невиконання процесуальних обов`язків, зокрема ухилення від вчинення дій, покладених судом на учасника судового процесу; 2) зловживання процесуальними правами, вчинення дій або допущення бездіяльності з метою перешкоджання судочинству; 3) неповідомлення суду про неможливість подати докази, витребувані судом, або неподання таких доказів без поважних причин суб`єктом владних повноважень; 4) використання під час процедури врегулювання спору за участю судді портативних, аудіотехнічних пристроїв, а також здійснення фото- і кінозйомки, відео-, звукозапису.

У випадку невиконання процесуальних обов`язків, зловживання процесуальними правами представником учасника справи суд з урахуванням конкретних обставин справи може стягнути штраф як з учасника справи, так і з його представника.

Аналіз наведених норм доводить, що застосування заходів процесуального примусу у вигляді штрафу є правом суду, застосування якого залежить від наявності об`єктивних та конкретних обставин, які підтверджені належними та допустимими доказами.

Так, 10.05.2023 року позивач вже звертався із заявою, в якій просив роз`яснити резолютивну частину рішення суду від 16.12.2020 р. у справі №160/11685/19 щодо приведення об`єкту, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 , у відповідність до вимог чинного законодавства, у т.ч. роз`яснити у відповідність до вимог якого саме нормативного акту необхідно привести об`єкт, розташований за адресою: АДРЕСА_1 .

Ухвалою суду від 24.05.2023 року, яку постановою Третього апеляційного адміністративного суду від 11.07.2023 року залишено без змін, відмовлено у задоволенні заяви ОСОБА_1 про роз`яснення судового рішення по цій справі.

В свою чергу в поданій заяві відповідач просить суд роз`яснити резолютивну частину рішення суду вже з інших підстав ніж ті, з яких воно заявлялося раніше.

Враховуючи вищевикладені встановлені обставини, суд доходить висновку, що відсутні обґрунтовані підстави для вжиття заходів процесуального примусу, в зв`язку з чим подана заява про застосування заходів процесуального примусу не підлягає задоволенню.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.44, 45, 144, 149, 243, 248, 249, 254, 256, 294 КАС України, суд,

ПОСТАНОВИВ:

Відмовити у задоволенні заяви відповідача - ОСОБА_1 про роз`яснення судового рішення у адміністративній справі №160/11685/19.

Відмовити у задоволенні заяви третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору на стороні позивача - ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про застосування заходів процесуального примусу шляхом стягнення в дохід Державного бюджету України штрафу.

Ухвала суду набирає законної сили відповідно до вимог статті 255 КАС України та може бути оскаржена в частині відмови у роз`ясненні судового рішення в строки, передбачені статтею 295 КАС України.

Повний текст ухвали суду складений 11.09.2023 року.

Суддя К.С. Кучма