Справа № 480/6797/23
Суддя: С.М. Гелета
Дата ухвалення: 2023-09-11 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

СУМСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
11 вересня 2023 року Справа № 480/6797/23
Сумський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді - Гелети С.М., розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін у приміщенні суду в м. Суми адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області про визнання неправомірним та скасування рішення, зобов`язання вчинити дії,
В С Т А Н О В И В:
ОСОБА_1 звернулась з позовною заявою до Головного управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області, і просить суд:
- визнати неправомірним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області від 06.03.2022 №928/03.04, про відмову позивачу у призначенні пенсії за віком на пільгових умовах у зв`язку із недосягненням пенсійного віку та відсутністю пільгового стажу роботи;
- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області призначити позивачу пенсію за віком на пільгових умовах (список №1), у відповідності до п. "а" ч. 1 ст. 13 Закону України "Про пенсійне забезпечення" з дня звернення з заявою про призначення пенсії, тобто з 04 вересня 2022 року, провести нарахування та здійснити виплату призначеної пенсії.
Не погоджуючись із зазначеним рішенням позивач звернулась до Сумського окружного адміністративного суду за захистом своїх прав.
Рішенням суду від 09.12.2022 по справі №480/6187/22 визнано протиправним та скасовано рішення відповідача від 12.09.2022 за №64 про відмову в призначенні пенсії за віком на пільгових умовах у зв`язку із недосягненням пенсійного віку та зобов`язано відповідача повторно розглянути заяву позивача від 04.09.2022 про призначення пенсії за віком на пільгових умовах за Списком № 1 з урахуванням рішення Конституційного суду України від 23 січня 2020 року №1-р/2020 по справі 1-5/2018 (746/15) та п. а ст.13 Закону України "Про пенсійне забезпечення" у редакції, яка діяла до ухвалення Закону України від 02 березня 2015 року № 213-VІІІ Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення та прийняти рішення по суті заяви, з урахуванням правової оцінки, наданої судом у цій справі справі.

На виконання рішення суду від 09.12.2022 по справі №480/6187/22 відповідач повторно розглянув заяву позивача про призначення пенсії на пільгових умовах, але повторно відмовив позивачу у призначенні пенсії на пільгових умовах, у зв`язку з відсутністю необхідного страхового стажу роботи в особливо шкідливих і особливо важких умовах праці.

Позивач вважає такі дії відповідача протиправними, у зв`язку із чим звернулась до суду із даним позовом.

Зазначає, що під час первинного розгляду заяви позивачу було здійснено підрахунок стажу, зауваження були відсутні. Відповідачем зазначено, що страховий стаж позивача становить 30 років 08 міс. 03 дні, в т.ч. пільговий стаж роботи за списком №1 становить 07 років 06 міс. 07 днів, а відмова у призначенні пенсії обґрунтовувалася лише недосягненням віку для призначення пенсії.

Натомість з невідомих підстав, за наявності підтверджуючих документів та записами в трудовій книжці, під час повторного розгляду заяви позивачу було відмовлено у зв`язку із тим, що у позивача відсутній необхідний стаж, і вже без наведення мотивів зменшено стаж позивача та зазначено, що страховий стаж становить 25 р. 10 міс. 03 дні, за Списком №1 становить 02 роки 5 міс. 17 днів за період з травня 2012 р. по березень 2015р.

Відповідач повідомлявся про розгляд даної справи належним чином, що підтверджується довідкою про доставку до електронного кабінету Головного управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області через систему "Електронний суд" (а.с. 26), проте заяви про визнання позову чи відзив на позовну заяву в строки, передбачені статтею 261 КАС України, до суду не надав. У письмових поясненнях, наданих суду 16.08.2023 представник відповідача зазначив, що під час повторного розгляду заяви позивача про призначення пенсії було встановлено, що станом на 01.04.2015 позивач не мала мінімального пільгового стажу за Списком №1, а тому було зараховано стаж виключно до 01.04.2015, тобто за період з травня 2012 року по березень 2015 року, що становить 02 р. 05 міс. 17 днів. Зазначено, що відповідачем враховано позицію ГУ ПФУ в Сумській області, викладену в листі від 20.02.2023 №1800-0302-9/7011, відповідно до якого зазначено, що на позивача не розповсюджується дія рішення КСУ від 23.01.2020 №1-р/2020 відповідно до якого особи мають право на пенсію за віком на пільгових умовах за положеннями Закону України «Про пенсійне забезпечення» після 23.01.2020, виключно ті у яких наявний пільговий стаж станом на 01.04.2015, про що зазначено у п. 100 рішення Верховного Суду по справі №360/3611/20.

Судом було відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін.

Дослідивши матеріали справи, оцінивши докази у їх сукупності, суд зазначає наступне.

Матеріалами справи підтверджується, що позивач 17 вересня 2021 року досягла віку 45 років (а.с.5).

04.09.2022 позивач звернулась до територіального органу Пенсійного фонду України із заявою про призначення пенсії за віком (пункт а статті 13 Закону України Про пенсійне забезпечення) (а.с. 7).

За результатом розгляду заяви від 04.09.2022, Головним управлінням Пенсійного фонду України в Миколаївській області було прийнято рішення від 12.09.2022 за №64 (а.с. 8) про відмову у призначенні пенсії відповідно до п.1 п.2 статті 114 Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування.

Відповідач підраховано за наданими матеріалами стаж позивача для призначення пенсії та зазначено, що страховий стаж позивача становить 30 років 08 міс. 03 дні, в т.ч. пільговий стаж роботи за Списком №1 становить 07 років 06 міс. 07 днів. До пільгового стажу зараховано періоди роботи з 16.05.2012 по 16.04.2016 , з 18.04.2013 по 30.11.2013, з 01.12.2013 по 30.06.2016, з 01.07.2016 по 30.06.2022.

Підставою для відмови у рішенні від 12.09.2022 зазначено недосягнення позивачем пенсійного віку, а тому право на пенсію вона набуде при досягненні 50 років та за наявності страхового стажу не менше 20 років у жінок, з них не менше 7 років 6 місяців на зазначених роботах.

Позивач не погодилася із відмовою у призначенні пенсії та прийнятим рішенням від 12.09.2022 та звернулась до суду.

Рішенням Сумського окружного адміністративного суду від 09.12.2022 по справі №480/6187/22 (а.с. 9-13) визнано протиправним та скасовано рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області від 12.09.2022 за №64 про відмову в призначенні пенсії за віком на пільгових умовах у зв`язку із недосягненням пенсійного віку та зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 04.09.2022 про призначення пенсії за віком на пільгових умовах за Списком № 1 з урахуванням рішення Конституційного суду України від 23 січня 2020 року №1-р/2020 по справі 1-5/2018 (746/15) та п. а ст.13 Закону України "Про пенсійне забезпечення" у редакції, яка діяла до ухвалення Закону України від 02 березня 2015 року № 213-VІІІ Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення та прийняти рішення по суті заяви, з урахуванням правової оцінки, наданої судом у цій справі.

На виконання вищезазначеного рішення суду від 09.12.2022 по справі №480/6187/22, яке набрало законної сили 11.01.2023, відповідач повторно розглянув заяву позивача, але рішенням від 06 березня 2023 року за №928/03.04 відмовив позивачу у призначенні пенсії на пільгових умовах.

Під час прийняття рішення від 06 березня 2023 року за №928/03.04 підставою для відмови стала відсутність необхідного страхового стажу роботи в особливо шкідливих і особливо важких умовах праці.

Так, ГУ ПФУ в Миколаївській області зазначило, що страховий стаж позивача становить 25 років 10 місяців 03 дні (у тому числі додатково за повних 02 роки за Списком №1). Страховий стаж в особливо шкідливих і особливо важких умовах праці обчислений за період протягом травня 2012 року по березень 2015 року становить 02 роки 05 місяців 17 днів (а.с. 14).

Не погоджуючись із прийнятим рішенням, позивач звернулась до суду із вимогами скасувати спірне рішення.

Надаючи правову оцінку обставинам справи, суд зазначає наступне.

Згідно із статтею 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Це право гарантується загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств, установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел соціального забезпечення.

Принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій встановлені Законом України від 09.07.2003 № 1058-IV "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", який набрав чинності 01.01.2004. Відповідно до ч. 2 ст. 5 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", виключно цим Законом визначаються, зокрема, умови набуття права та порядок визначення розмірів пенсійних виплат.

Згідно з ч. 1 ст. 24 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" страховий стаж - період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок. За приписами ч. 2 ст. 24 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", страховий стаж обчислюється територіальними органами Пенсійного фонду відповідно до вимог цього Закону за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку, а за періоди до впровадження системи персоніфікованого обліку - на підставі документів та в порядку, визначеному законодавством, що діяло до набрання чинності цим Законом.

Також, ч. 4 ст. 24 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" встановлено, що періоди трудової діяльності та інші періоди, що враховувалися до стажу роботи для призначення пенсії до набрання чинності цим Законом, зараховуються до страхового стажу в порядку і на умовах, передбачених законодавством, що діяло раніше, крім випадків, передбачених цим Законом.

З аналізу зазначених норм законодавства суд вбачає, що до набрання чинності Законом України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", а саме: до 01.01.2004, періоди трудової діяльності та інші періоди, що враховувалися до стажу роботи для призначення пенсії до набрання чинності цим Законом, зараховуються до страхового стажу, в порядку та на умовах, передбачених законодавством, що діяло до 01.01.2004.

Відповідно до ст. 62 Закону України "Про пенсійне забезпечення", основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.1993 № 637 затверджений Порядок підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній (далі - Порядок № 637).

За приписом пункту 6 частини 1 статті 92 Конституції України, основи соціального захисту, форми і види пенсійного забезпечення визначаються виключно законами України.

Зі змісту частини 3 статті 23 Загальної Декларації прав людини та пункту 4 частини першої Європейської Соціальної хартії випливає, що кожна особа похилого віку має право на справедливу і задовільну винагороду, соціальний захист, за роки важкої праці та шкідливих робіт, - яка є основним джерелом існування для них самих та їхніх сімей.

Принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій визначені Законом України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування від 09.07.2003 №1058-IV (у редакції чинній на час виникнення спірних правовідносин, далі по тексту - Закон України №1058-IV).

Відповідно до статті 1 Закону України №1058-IV пенсія - щомісячна пенсійна виплата в солідарній системі загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, яку отримує застрахована особа в разі досягнення нею передбаченого цим Законом пенсійного віку чи визнання її особою з інвалідністю, або отримують члени її сім`ї у випадках, визначених цим Законом.

У даному випадку, під час перевірки документів позивача, відповідачем встановлено та відображено у спірному рішенні, що страховий стаж позивача становить 25 років 10 місяців 03 днів (у тому числі додатково за повних 02 року робити за списком №1). Страховий стаж в особливо шкідливих і особливо важних умовах праці становить 02 роки 05 місяців 17 днів.

Суд зазначає, що під час розгляду даної справи в межах справи №480/6187/22 встановлено право позивача на призначення пенсії із зменшенням віку, а саме у зв`язку із досягненням 45 років.

В даному випадку, спірним є те, що відповідачем відмовлено у призначенні пенсії позивачу у зв`язку із відсутністю необхідного пільгового стажу.

Надаючи оцінку спірним правовідносинам, слід зазначити наступне.

На час звернення позивача із відповідною заявою до відповідача щодо призначення пенсії на пільгових умовах чинними є Закон України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" і Закон України "Про пенсійне забезпечення", які регулюють одні і ті ж правовідносини.

Згідно з пункту "а" частини першої статті 13 Закону України "Про пенсійне забезпечення" (у редакції до прийняття Закону від 02.03.2015 р. № 213-VIII) працівники, зайняті повний робочий день на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці, - за списком №1 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджуваним Кабінетом Міністрів України, і за результатами атестації робочих місць: жінки - після досягнення 45 років і при стажі роботи не менше 15 років, з них не менше 7 років 6 місяців на зазначених роботах. Працівникам, які мають не менше половини стажу роботи з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці, пенсії на пільгових умовах призначаються із зменшенням віку, передбаченого статтею 12 цього Закону, на 1 рік за кожний повний рік такої роботи чоловікам і на 1 рік 4 місяці - жінкам;

Згідно з пункту "а" частини першої статті 13 Закону України "Про пенсійне забезпечення" (у редакції Закону від 02.03.2015 р. № 213-VIII) працівники, зайняті повний робочий день на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці, - за Списком №1 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджуваним Кабінетом Міністрів України, і за результатами атестації робочих місць - після досягнення 50 років і при стажі роботи не менше 25 років у чоловіків, з них не менше 10 років на зазначених роботах, і не менше 20 років у жінок, з них не менше 7 років 6 місяців на зазначених роботах. До досягнення віку, встановленого абзацом першим цього пункту, право на пенсію за віком на пільгових умовах мають жінки 1975 року народження і старші після досягнення ними такого віку: 45 років - по 31 березня 1970 року включно; 45 років 6 місяців - з 1 квітня 1970 року по 30 вересня 1970 року; 46 років - з 1 жовтня 1970 року по 31 березня 1971 року; 46 років 6 місяців - з 1 квітня 1971 року по 30 вересня 1971 року; 47 років - з 1 жовтня 1971 року по 31 березня 1972 року; 47 років 6 місяців - з 1 квітня 1972 року по 30 вересня 1972 року; 48 років - з 1 жовтня 1972 року по 31 березня 1973 року; 48 років 6 місяців - з 1 квітня 1973 року по 30 вересня 1973 року; 49 років - з 1 жовтня 1973 року по 31 березня 1974 року; 49 років 6 місяців - з 1 квітня 1974 року по 30 вересня 1974 року; 50 років - з 1 жовтня 1974 року по 31 грудня 1975 року.

Таким чином Законом України від 02.03.2015 №213-VIII раніше передбачений п. а ст.13 Закону України "Про пенсійне забезпечення" віковий ценз для жінок у 45 років було збільшено до 50 років. Закон України від 02.03.2015 №213-VIII набув чинності з 01.04.2015.

Згідно п.2 розділу XV Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" пенсійне забезпечення застрахованих осіб, які працювали або працюють на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за списком №1 та на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці за списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджених Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, на посадах, що дають право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах, які відповідно до цього Закону мають право на пенсію на пільгових умовах, здійснюється згідно з окремим законодавчим актом через професійні та корпоративні фонди.

Після набуття чинності нормами Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" правила призначення пенсій за Списком №1 регламентувались п. а ст.13 Закону України "Про пенсійне забезпечення".

Такий стан правового регулювання існував до календарної дати набрання чинності нормами Закону України від 03.10.2017 №2148-VIII (11.10.2017), яким текст Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" був доповнений, зокрема, ст.114, згідно з ч.1 якої право на пенсію за віком на пільгових умовах незалежно від місця останньої роботи мають особи, які працювали на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за списком №1 та на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці за списком №2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджених Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, на роботах, що дають право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах, зазначених у частинах другій і третій цієї статті, а пенсії за вислугу років - на умовах, зазначених у частині четвертій цієї статті. Розміри пенсій для осіб, визначених цією статтею, обчислюються відповідно до статті 27 та з урахуванням норм статті 28 цього Закону.

Між тим, Законом України від 03.10.2017 №2148-VIII у новій редакції був викладений п. 2 розділу XV Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", де зазначалось, що пенсійне забезпечення застрахованих осіб, які працювали або працюють на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за списком № 1 та на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці за списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджених Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, на посадах, що дають право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах, які відповідно до цього Закону мають право на пенсію на пільгових умовах, здійснюється згідно з окремим законодавчим актом через професійні та корпоративні фонди. До запровадження пенсійного забезпечення через професійні та корпоративні фонди особам, зазначеним в абзаці першому цього пункту, пенсії призначаються за нормами цього Закону.

Згідно з п.1 ч.2 ст. 114 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" у редакції Закону України від 03.10.2017р. №2148-VIII на пільгових умовах пенсія за віком призначається працівникам, зайнятим повний робочий день на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за списком №1 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затвердженим Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, - після досягнення 50 років і за наявності страхового стажу не менше 25 років у чоловіків, з них не менше 10 років на зазначених роботах, і не менше 20 років у жінок, з них не менше 7 років 6 місяців на зазначених роботах.

До досягнення віку, встановленого абзацом першим цього пункту, право на пенсію за віком на пільгових умовах мають жінки 1975 року народження і старші після досягнення ними такого віку: 45 років - які народилися по 31 березня 1970 року включно; 45 років 6 місяців - з 1 квітня 1970 року по 30 вересня 1970 року; 46 років - з 1 жовтня 1970 року по 31 березня 1971 року;46 років 6 місяців - з 1 квітня 1971 року по 30 вересня 1971 року;47 років - з 1 жовтня 1971 року по 31 березня 1972 року;47 років 6 місяців - з 1 квітня 1972 року по 30 вересня 1972 року;48 років - з 1 жовтня 1972 року по 31 березня 1973 року;48 років 6 місяців - з 1 квітня 1973 року по 30 вересня 1973 року;49 років - з 1 жовтня 1973 року по 31 березня 1974 року;49 років 6 місяців - з 1 квітня 1974 року по 30 вересня 1974 року;50 років - з 1 жовтня 1974 року по 31 грудня 1975 року.

У силу спеціальної вказівки у Законі України від 03.10.2017 №2148-VIII, наведені вище норми закону почали застосовуватись з 01.10.2017. Отже, з 01.10.2017 правила призначення пенсій за Списком №1 почали регламентуватись одночасно двома законами, а саме: п. а ст.13 Закону України "Про пенсійне забезпечення" у редакції Закону України від 02.03.2015 №213-VIIІ та п.1 ч.2 ст.114 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" у редакції Закону України від 03.10.2017 №2148-VIII. Правила вказаних законів були повністю уніфікованими (ідентичними).

Такий стан правового регулювання існував до прийняття Конституційним Судом України рішення від 23.01.2020 №1-р/2020 «У справі за конституційним поданням 49 народних депутатів України щодо відповідності Конституції України (конституційності) окремих положень розділу I, пункту 2 розділу III "Прикінцеві положення" Закону України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення" від 2 березня 2015 року №213-VIII".

Пунктом 1 резолютивної частини названого судового акту визнано такими, що не відповідають Конституції України (є неконституційними), статтю 13, частину другу статті 14, пункти "б" - "г" статті 54 Закону України "Про пенсійне забезпечення" від 5 листопада 1991 року № 1788-XII зі змінами, внесеними Законом України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення" від 2 березня 2015 року №213-VIII.

Відповідно до п.2 резолютивної частини названого судового акту стаття 13, частина друга статті 14, пункти "б" - "г" статті 54 Закону України "Про пенсійне забезпечення" від 5 листопада 1991 року №1788-XII зі змінами, внесеними Законом України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення" від 2 березня 2015 року №213-VIII, визнані неконституційними, втрачають чинність з дня ухвалення Конституційним Судом України цього Рішення.

Згідно п.3 резолютивної частини названого судового акту застосуванню підлягають стаття 13, частина друга статті 14, пункти "б"-"г" статті 54 Закону України "Про пенсійне забезпечення" від 5 листопада 1991 року № 1788-XII в редакції до внесення змін Законом України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення" від 2 березня 2015 року № 213-VIII для осіб, які працювали до 1 квітня 2015 року на посадах, визначених у вказаних нормах, а саме: „На пільгових умовах мають право на пенсію за віком, незалежно від місця останньої роботи: а) працівники, зайняті повний робочий день на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці, - за списком №1 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджуваним Кабінетом Міністрів України, і за результатами атестації робочих місць: чоловіки - після досягнення 50 років і при стажі роботи не менше 20 років, з них не менше 10 років на зазначених роботах; жінки - після досягнення 45 років і при стажі роботи не менше 15 років, з них не менше 7 років 6 місяців на зазначених роботах. Працівникам, які мають не менше половини стажу роботи із особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці, пенсії на пільгових умовах призначаються із зменшенням віку, передбаченого статтею 12 цього Закону, на 1 рік за кожний повний рік такої роботи чоловікам і на 1 рік 4 місяці жінкам.

Отже, з 23.01.2020 в Україні існують два Закони, котрі одночасно регламентують правила призначення пенсій за Списком №1, а саме: п. а ст.13 Закону України "Про пенсійне забезпечення" у редакції до Закону України від 02.03.2015 №213-VIII та п.1 ч.2 ст.114 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" у редакції Закону України від 03.10.2017 №2148-VIII.

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 03.11.2021 у зразковій справі №360/3611/20, зазначила наступне:

Законом № 213-VІІІ, який набрав чинності з 1 квітня 2015 року, збільшено раніше передбачений пунктом б статті 13 Закону № 1788-ХІІ вік набуття права на пенсію на пільгових умовах, зокрема, жінкам з 50 років до 55 років.

Відповідно до пункту 1 резолютивної частини Рішення № 1-р/2020 визнані такими, що не відповідають Конституції України (є неконституційними), стаття 13, частина друга статті 14, пункти б - г статті 54 Закону № 1788-XII зі змінами, внесеними Законом № 213-VIII (пункт 1 рішення).

Згідно з пунктом 3 резолютивної частини зазначеного рішення застосуванню підлягають стаття 13, частина друга статті 14, пункти б - г статті 54 Закону № 1788-XII в редакції до внесення змін Законом № 213-VIII для осіб, які працювали до 1 квітня 2015 року на посадах, визначених у вказаних нормах, а саме: на пільгових умовах мають право на пенсію за віком, незалежно від місця останньої роботи, зокрема, працівники, зайняті повний робочий день на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці, - за списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджуваним Кабінетом Міністрів України, і за результатами атестації робочих місць, у тому числі жінки - після досягнення 50 років і при стажі роботи не менше 20 років, з них не менше 10 років на зазначених роботах.

Таким чином, Рішенням №1-р/2020 КСУ визнав неконституційними окремі положення Закону №1788-ХІІ, у зв`язку із чим вони втратили чинність з дня ухвалення Рішення (пункт 2 резолютивної частини Рішення). Одночасно КСУ встановив, що підлягають застосуванню відповідні норми в редакції до внесення змін Законом № 213-VIII.

Отже, на час виникнення спірних правовідносин була наявна колізія між нормами Закону №1788-ХІІ з урахуванням Рішення № 1-р/2020 з одного боку, та Законом № 1058-ІV - з іншого в частині віку набуття права на пенсію на пільгових умовах. Перший із цих законів визначав такий вік у 50 років, тоді як другий - у 55 років.

Оскільки норми названих законів регулюють одне і те ж коло відносин, Велика Палата Верховного Суду доходить висновку, що вони явно суперечать один одному. .

Велика Палата Верховного Суду в постанові від 19 лютого 2020 року у справі № 520/15025/16-а (провадження № 11-1207апп19, пункт 56) сформувала правовий висновок, згідно з яким у разі існування неоднозначного або множинного тлумачення прав та обов`язків особи в національному законодавстві органи державної влади зобов`язані застосувати підхід, який був би найбільш сприятливим для особи.

Отже, у цій справі застосуванню підлягають саме норми Закону № 1788-ХІІ з урахуванням Рішення КСУ № 1-р/2020, а не Закону № 1058-ІV.

Під час розгляду справи №480/6187/22 судом встановлено, що позивач досягла необхідного віку, а тому має право на призначення пенсії відповідно до норми Закону № 1788-ХІІ з урахуванням Рішення КСУ № 1-р/2020, а не Закону № 1058-ІV.

Крім того, судом враховується, що ГУ ПФУ в Миколаївській області досліджувалися документи, надані позивачем разом із заявою про призначення пенсії, але здійснено два різні підрахунки.

Так, у рішенні відповідача від 12.09.2022 №64 ГУ ПФУ в Миколаївській області було зараховано позивачу періоди роботи позивача за Списком №1 з 16.05.2012 по 16.04.2013, з 18.04.2013 по 30.11.2013, з 01.12.2013 по 30.06.2016, та з 01.07.2016 по 30.06.2022, який становить 07 років 06 місяців 03 дні і зауваження стосувалися виключно недосягнення позивачем вікового цензу. Зазначені висновки були визнані неправомірними судом в межах справи №480/6187/22 та зазначено про право позивача на отримання пенсії із зниженням пенсійного віку та у зв`язку із досягненням позивачем 45 років.

Натомість станом на 06.03.2023 зазначає, що страховий стаж позивача становить 25 р. 10 міс. 03 дні, по Списку №1 за період з травня 2012 по березень 2015 становить 02 роки 05 міс. 17 днів.

Таким чином під час повторного розгляду заяви позивача про призначення пенсії ГУ ПФУ в Миколаївській області фактично змінює підстави відмови у призначенні пенсії, оскільки підрахунки стажу із загального страхового та і пільгового здійснює у бік зменшення і підставою відмови у призначенні пенсії зазначає відсутність необхідного пільгового стажу роботи позивача.

Статтею 62 Закону України Про пенсійне забезпечення визначено, що основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу за відсутності такої книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до п. 20 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12 серпня 1993 р. № 637, в тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні відомості, що визначають право на пенсії на пільгових умовах або за вислугу років, установлені для окремих категорій працівників, для підтвердження спеціального трудового стажу приймаються уточнюючі довідки підприємств, установ, організацій або їх правонаступників (додаток N 5).

Матеріалами справи, зокрема, копією трудової книжки позивача, підтверджується, що позивач у періоди, а саме: з 16.05.2012 по 16.04.2013 працювала на посаді - "Складальник виробів капсульного виробництва цеху №2"; з 18.04.2013 по 30.11.2013 працювала на посаді "Лакувальник - фарбувальник цеху №2,з 01.12.2013 по 30.06.2016 працювала на посаді "Полірувальник цеху №2"; з 01.07.2016 працює на посаді "Лакувальник - фарбувальник цеху №2 (з 01.01.2018 професійну назву роботи перейменовано на «Лакувальник - фарбувальник (спеціальні хімічні виробництва) цеху №2"). В трудовій книжці відображено, що посади , на яких працює позивач, передбачені Списком №1.

Як зазначає позивач у додатковий поясненнях, наданих на вимогу суду, позивач на по день надання таких додаткових пояснень від 16.08.2023 продовжує працювати у Державному підприємстві Шосткинський завод Імпульс на посаді з 18.04.2013.

Слід зазначити, що зауважень щодо оформлення трудової книжки у відповідача на час прийняття спірного рішення відсутні, зазначені періоди роботи, які зараховано до загального стажу позивача.

Позивачем додатково надано до заяви про призначення пенсії відповідні довідки Державного підприємства Шосткинський завод Імпульс, від 11.07.2022 №326 (а.с. 18) про період роботи позивача з 16.05.2012 по 16.04.2013 на посаді Складальник виробів капсульного виробництва цеху №2", від 11.07.2022 №325 (а.с. 19) про період роботи позивача з 01.12.2013 по 30.06.2016 на посаді Полірувальник цеху №2", від 11.08.2022 №397 (а.с. 20) про період роботи позивача з 18.04.2013 по 30.11.2013 та з 01.07.2016 по 30.06.2022 на посаді "Лакувальник - фарбувальник цеху №2, Лакувальник - фарбувальник (спеціальні хімічні виробництва) цеху №2. У зазначений довідках відображено підстави видачі таких довідок, міститься інформація про атестацію робочого місця, характер виконуваної роботи, первинні документи, на підставі яких складені довідки.

Діючим законодавством передбачено, що у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні відомості, що визначають право на пенсії на пільгових умовах або за вислугу років, установлені для окремих категорій працівників, для підтвердження спеціального стажу роботи приймаються уточнюючі довідки підприємств, установ, організацій або їх правонаступників.

Тобто довідка передбачена у разі відсутності у особи належним чином оформленої трудової книжки, але у даному випадку, трудова книжка відповідачу надана, зауваження щодо її оформлення у відповідача відсутні. Також відсутні у відповідача зауваження щодо оформлення та змісту довідок Державного підприємства Шосткинський завод Імпульс.

Матеріалами справи підтверджується, що відповідач під час розгляду заяви позивача підставами відмови зазначив відсутність необхідного пільгового стажу позивача, а також відобразив, що пільговий стаж становить 2 роки 05 міс. 17 днів.

При цьому до такого підрахунку повинно бути включено і періоди роботи позивача з 16.05.2012 по 16.04.2013, з 18.04.2013 по 30.11.2013, з 01.12.2013 по 30.06.2016, та з 01.07.2016 по 30.06.2022 у Державному підприємстві Шосткинський завод Імпульс.

Зазначений відповідачем у спірному рішенні пільговий період роботи позивача на посаді взагалі не відповідає даним трудової книжки позивача та відповідних довідок Державного підприємства Шосткинський завод Імпульс, від 11.07.2022 №326 про період роботи позивача з 16.05.2012 по 16.04.2013 на посаді Складальник виробів капсульного виробництва цеху №2", від 11.07.2022 №325 про період роботи позивача з 01.12.2013 по 30.06.2016 на посаді Полірувальник цеху №2", від 11.08.2022 №397 про період роботи позивача з 18.04.2013 по 30.11.2013 та з 01.07.2016 по 30.06.2022 на посаді "Лакувальник - фарбувальник цеху №2, Лакувальник - фарбувальник (спеціальні хімічні виробництва) цеху №2.

Крім того, такі твердження та висновки відповідача про відсутність у позивача необхідного пільгового стажу для призначення пенсії спростовуються і даними первинного підрахунку пільгового стажу позивача, який станом на 12.09.2022 ГУ ПФУ в Миколаївській області було підраховано за Списком №1 та становило 07 років 06 міс. 07 днів. При цьому первісна відмова ГУ ПФУ в Миколаївській області у призначенні пенсії позивачу у рішенні від 12.09.2022 ґрунтувалася виключно на недосягнення позивачем необхідного віку, що було визнано протиправним та скасовано рішенням суду від 09.12.2022 під час розгляду справи №480/6187/22.

Судом визнається безпідставним посилання відповідача у письмових поясненнях, наданих суду 16.08.2023, стосовно того, що відповідно до висновків Верховного Суду по зразковій справі та рішення Конституційного Суду України від 23.01.2020 №1-р/2020 позивач станом на 01.04.2015 не мала необхідного пільгового стажу, а відповідачем зараховано такий стаж виключно до 01.04.2015, тобто за період з травня 2012 року по березень 2015 року, що становить 02 р. 05 міс. 17 днів у зв`язку із чим позивач не має право на призначення пенсії, з огляду на наступне.

Відповідно до рішення Конституційного Суду України від 23.01.2020 №1-р/2020, судом зазначено, що застосуванню підлягають стаття 13, частина друга статті 14, пункти "б" - "г" статті 54 Закону України "Про пенсійне забезпечення" від 5 листопада 1991 року N 1788-XII в редакції до внесення змін Законом України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення" від 2 березня 2015 року N 213-VIII для осіб, які працювали до 1 квітня 2015 року на посадах, визначених у вказаних нормах. При цьому умови стосовно наявності у особи пільгового стажу саме станом на 01.04.2015, Конституційним Судом у рішенні не зазначалося.

Таким чином після прийняття рішення Конституційного Суду України від 23.01.2020 №1-р/2020 жінки мають право на пенсію на пільгових умовах, які працювали до 01.04.2015, незалежно від місця останньої роботи після досягнення 45 років і при стажі роботи не менше 15 років, з них не менше 7 років 6 місяців на зазначених роботах. Працівникам, які мають не менше половини стажу роботи із особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці, пенсії на пільгових умовах призначаються із зменшенням віку, передбаченого статтею 12 цього Закону, на 1 рік 4 місяці жінкам.

Матеріалами справи підтверджується та не заперечується відповідачем, що станом на 01.04.2015 позивач працювала і продовжує працювати на посадах, періоди роботи на яких включається до пільгового стажу за Списком №1 і при первісному розгляді заяви позивача від 04.09.2022 у рішенні ГУ ПФУ в Миколаївській області від 12.09.2022 зазначено, що пільговий стаж позивача за Списком №1 становить 7 років 06 міс. 07 днів.

Судом враховується, що у відповідності до ч. 4 ст. 78 КАС України обставини, встановлені рішенням суду у адміністративній справі, що набрало законної сили не доказується при розгляді іншої справи, у яких беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

В даному випадку, під час розгляду справи №480/ 6187/22 за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області судом встановлено, що у зв`язку з прийняттям Конституційним Судом України рішення від 23.01.2020 №1-р/2020, позивач має право на призначення пенсії при досягненні 45-річного віку відповідно до пункту «а» ст. 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» від 05.11.1991 № 1788. Рішення суду від 09.12.2022 по справі №480/6187/22 набрало законної сили, ні позивачем, ні відповідачем не оскаржено було, а тому враховується судом при розгляді даної справи.

Таким чином судом встановлено та підтверджується матеріалами справи, що позивач на день звернення із заявою до територіального органу Пенсійного фонду України згідно п. "а" ч. 1 ст. 13 Закону України "Про пенсійне забезпечення" від 05 листопада 1991 року № 1788-ХІІ, в редакції до внесення змін Законом України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення" від 02 березня 2015 року № 213-VІІІ, з урахуванням висновків Конституційного Суду України, викладених у прийнятому 23.01.2020 рішенні №1-р/2020 у зв`язку із досягненням 45 років 11 місяців, із врахуванням періоду роботи на посадах за Списком №1, а саме з 16.05.2012 по 16.04.2013 на посаді - "Складальник виробів капсульного виробництва цеху №2"; з 18.04.2013 по 30.11.2013 на посаді "Лакувальник - фарбувальник цеху №2, з 01.12.2013 по 30.06.2016 на посаді "Полірувальник цеху №2"; з 01.07.2016 по 30.06.2022 на посаді "Лакувальник - фарбувальник цеху №2 («Лакувальник - фарбувальник (спеціальні хімічні виробництва) цеху №2") Державного підприємства Шосткинський завод Імпульс, має право на призначення пенсії на пільгових умовах за Списком №1 із зниженням пенсійного віку згідно заяви від 04.09.2022.

Таким чином відповідач під час розгляду заяви позивача про призначення пенсії від 04.09.2022 повинен здійснити належний підрахунок страхового і пільгового стажу позивача, зокрема зарахувати до страхового та пільгового стажу позивача за Списком №1 період роботи з 16.05.2012 по 16.04.2013 на посаді Складальник виробів капсульного виробництва цеху №2", з 01.12.2013 по 30.06.2016 на посаді Полірувальник цеху №2", з 18.04.2013 по 30.11.2013 та з 01.07.2016 по 30.06.2022 на посаді "Лакувальник - фарбувальник цеху №2, Лакувальник - фарбувальник (спеціальні хімічні виробництва) цеху №2, оскільки такий стаж підтверджується матеріалами справи, у т.ч. записами трудової книжки позивача та відповідними довідками Державного підприємства Шосткинський завод Імпульс.

За приписами ч.1 та ч.2 ст.77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 КАС України. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Суд зазначає, що у ході розгляду справи відповідач, як суб`єктом владних повноважень не подано доказів відповідності закону (ст.17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини") оскарженого рішення (діяння), а обсяг використаних доказів та обрані мотиви не дозволяють визнати юридично правильними та фактично обґрунтованими ті підстави, які покладені відповідачем в основу прийнятого рішення, не надано належних та допустимих доказів правомірності прийнятого рішення, а також висновків та підстав відмови позивачу у призначенні пенсії.

Враховуючи вищезазначене, суд вважає за необхідне скасувати рішення ГУ ПФУ у Миколаївській області від 06.03.2022 №928/03.04 про відмову у призначенні пенсії позивачу на пільгових умовах.

Стосовно вимог про зобов`язання відповідача призначити пенсію за віком на пільгових умовах позивачу, з дня звернення із заявою про призначення пенсії, суд зазначає наступне.

Статтями 80-85 Закону України Про пенсійне забезпечення у процедурі забезпечення громадян пенсіями прямо передбачені такі механізми як призначення пенсії та виплата пенсії. Ці ж самі механізми згадані законодавцем і у приписах ст.ст.44-47 Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування. Відповідно до ч.5 ст.45 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" документи про призначення (перерахунок) пенсії розглядає територіальний орган Пенсійного фонду та не пізніше 10 днів з дня їх надходження приймає рішення про призначення (перерахунок) або про відмову в призначенні (перерахунку) пенсії. Процедура подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" додатково деталізована нормами Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" затвердженим постановою Правління Пенсійного фонду України від 25.11.2005 №22-1 (надалі за текстом - Порядок №22-1).

Згідно з п.4.3 розділу IV Порядку №22-1 не пізніше 10 днів після надходження заяви та за наявності документів, необхідних для призначення, перерахунку, переведення з одного виду пенсії на інший та поновлення виплати пенсії (у тому числі документів, одержаних відповідно до абзацу другого підпункту 3 пункту 4.2 цього розділу), орган, що призначає пенсію, розглядає подані документи та приймає рішення щодо призначення, перерахунку, переведення з одного виду пенсії на інший, поновлення раніше призначеної пенсії без урахування періоду, за який відсутня інформація про сплату страхових внесків до Пенсійного фонду України. Рішення органу про призначення пенсії, перерахунок та поновлення виплати раніше призначеної пенсії, а також про переведення з одного виду пенсії на інший візується спеціалістом, який його підготував, та спеціалістом, який його перевірив. Рішення підписується начальником управління (заступником начальника управління відповідно до розподілу обов`язків) та завіряється печаткою управління.

Таким чином, суд доходить до висновку, що правова категорія призначення пенсії використовується законодавцем у розумінні прийняття територіальним органом Пенсійного фонду України письмового рішення (як індивідуального акту) з приводу визнання за особою суб`єктивного права на одержання грошових платежів у галузі соціального страхування із визначенням розміру регулярного платежу у межах календарного місяця. А тому виданий ПФУ індивідуальний акт з приводу призначення пенсії одночасно охоплює як владне управлінське волевиявлення стосовно правової підстави пенсії, так і владне управське волевиявлення стосовно грошового виміру пенсії.

Відповідно до ч.1 ст. 58 Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, Пенсійний фонд є органом, який здійснює керівництво та управління солідарною системою, провадить збір, акумуляцію та облік страхових внесків, призначає пенсії та підготовляє документи для її виплати, забезпечує своєчасне і в повному обсязі фінансування та виплату пенсій, допомоги на поховання, здійснює контроль за цільовим використанням коштів Пенсійного фонду, вирішує питання, пов`язані з веденням обліку пенсійних активів застрахованих осіб на накопичувальних пенсійних рахунках, здійснює адміністративне управління Накопичувальним фондом та інші функції, передбачені цим Законом і статутом Пенсійного фонду. Згідно з п.4.7 Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" право особи на одержання пенсії установлюється на підставі всебічного, повного і об`єктивного розгляду всіх поданих документів органом, що призначає пенсію. Саме органи пенсійного фонду визначають правильність та повноту наданих документів для призначення (перерахунку) пенсії.

Суд не може підміняти пенсійний орган, уповноважений на виконання функцій з розрахунку та призначення, перерахунку пенсій громадянам. Рішення про призначення пенсії приймається органом Пенсійного фонду і право на призначення пенсії є його виключними повноваженнями, втручання у яке не відповідатиме завданням адміністративного судочинства.

Відповідно до п. 5 ст. 45 Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування документи про призначення (перерахунок) пенсії розглядає територіальний орган Пенсійного фонду та не пізніше 10 днів з дня отримання їх надходження приймає рішення про призначення (перерахунок) або про відмову в призначенні (перерахунку) пенсії.

Так, в відповідно до ст. 83 Закону України Про пенсійне забезпечення пенсії призначаються з дня звернення за пенсією. Відповідно до п.1 ч.1 ст. 45 Закону № 1058-ІV, пенсія призначається з дня звернення за пенсією, крім таких випадків, коли пенсія призначається з більш раннього строку: пенсія за віком призначається з дня, що настає за днем досягнення пенсійного віку, якщо звернення за пенсією відбулося не пізніше трьох місяців з дня досягнення особою пенсійного віку.

Із врахуванням п. 1 ч.1 ст. 45 Закону №1058-ІV позивачу під час прийняття рішення щодо призначення пенсії за віком на пільгових умовах також має бути врахована дата призначення пенсія з дня, що настає за днем досягнення пенсійного віку із врахуванням дати подання заяви позивача від 04.09.2022.

Враховуючи викладене, суд вважає за необхідне вийти за межі позовних вимог відповідно до ст. 9 КАС України та обрати належний спосіб захисту порушеного права та скасувати рішення відповідача від 06.03.2022 №928/03.04 про відмову позивачу у призначенні пенсії за віком на пільгових умовах.

Також суд вважає за необхідне зобов`язати відповідача зарахувати періоди роботи позивача на пільгових умовах за Списком №1 з 16.05.2012 по 16.04.2013 на посаді - "Складальник виробів капсульного виробництва цеху №2"; з 18.04.2013 по 30.11.2013 на посаді "Лакувальник - фарбувальник цеху №2, з 01.12.2013 по 30.06.2016 на посаді "Полірувальник цеху №2"; з 01.07.2016 по 30.06.2022 на посаді "Лакувальник - фарбувальник цеху №2 («Лакувальник - фарбувальник (спеціальні хімічні виробництва) цеху №2") Державного підприємства Шосткинський завод Імпульс та зобов`язати відповідача повторно розглянути заяву позивача від 04.09.2022 з приводу призначення пенсії за віком на пільгових умовах з урахуванням рішення Конституційного суду України від 23 січня 2020 року №1-р/2020 по справі 1-5/2018 (746/15) та у відповідності п. а ст.13 Закону України "Про пенсійне забезпечення" у редакції до Закону України від 02.03.2015 №213-VIII, із зарахуванням до страхового та пільгового стажу період роботи на пільгових умовах за Списком №1 з 16.05.2012 по 16.04.2013 на посаді - "Складальник виробів капсульного виробництва цеху №2"; з 18.04.2013 по 30.11.2013 на посаді "Лакувальник - фарбувальник цеху №2, з 01.12.2013 по 30.06.2016 на посаді "Полірувальник цеху №2"; з 01.07.2016 по 30.06.2022 на посаді "Лакувальник - фарбувальник цеху №2 («Лакувальник - фарбувальник (спеціальні хімічні виробництва) цеху №2") Державного підприємства Шосткинський завод Імпульс та прийняти рішення по суті заяви від 04.09.2022, з урахуванням правової оцінки, наданої судом по даній справі.

Враховуючи положення ст. 139 Кодексу адміністративного судочинства України, суд вважає за необхідне стягнути на користь позивача за рахунок бюджетних асигнувань відповідача, яким прийнято спірне рішення та відмовлено у призначенні пенсії, суму судового збору, сплачену при зверненні до суду.

Керуючись ст.ст. 90, 139, 143, 241-246, 250, 255, 295 КАС України, суд,

В И Р І Ш И В:

Адміністративний позов ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області про визнання неправомірним та скасування рішення, зобов`язання вчинити дії задовольнити частково.

Визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області від 06.03.2022 №928/03.04 про відмову у призначенні пенсії ОСОБА_1 на пільгових умовах.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області (вул. Морехідна, 1, м. Миколаїв, 54020, ) зарахувати до страхового та пільгового стажу ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) період роботи на пільгових умовах за Списком №1 з 16.05.2012 по 16.04.2013 на посаді - "Складальник виробів капсульного виробництва цеху №2"; з 18.04.2013 по 30.11.2013 на посаді "Лакувальник - фарбувальник цеху №2, з 01.12.2013 по 30.06.2016 на посаді "Полірувальник цеху №2"; з 01.07.2016 по 30.06.2022 на посаді "Лакувальник - фарбувальник цеху №2 («Лакувальник - фарбувальник (спеціальні хімічні виробництва) цеху №2") Державного підприємства Шосткинський завод Імпульс.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області (вул. Морехідна, 1, м. Миколаїв, 54020, ) повторно розглянути заяву ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) від 04.09.2022 з приводу призначення пенсії за віком на пільгових умовах за Списком №1, із урахуванням рішення Конституційного суду України від 23 січня 2020 року №1-р/2020 по справі 1-5/2018 (746/15) та у відповідності п. а ст.13 Закону України "Про пенсійне забезпечення" у редакції до Закону України від 02.03.2015 №213-VIII та зарахуванням до страхового та пільгового стажу період роботи на пільгових умовах за Списком №1 з 16.05.2012 по 16.04.2013 на посаді - "Складальник виробів капсульного виробництва цеху №2"; з 18.04.2013 по 30.11.2013 на посаді "Лакувальник - фарбувальник цеху №2, з 01.12.2013 по 30.06.2016 на посаді "Полірувальник цеху №2"; з 01.07.2016 по 30.06.2022 на посаді "Лакувальник - фарбувальник цеху №2 («Лакувальник - фарбувальник (спеціальні хімічні виробництва) цеху №2") Державного підприємства Шосткинський завод Імпульс, та прийняти рішення по суті заяви від 04.09.2022, з урахуванням правової оцінки, наданої судом по даній справі.

У задоволенні інших вимог - відмовити.

Стягнути з Головного управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області (вул. Морехідна, 1, м. Миколаїв, 54020, ) на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) судові витрати зі сплати судового збору у розмірі 1073,60 грн.

Рішення може бути оскаржено до Другого апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повного рішення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя С.М. Гелета