Справа № 520/2141/21
Суддя: Мельнікова Л.В.
Дата ухвалення: 2023-09-11 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Головуючий І інстанції: Ніколаєва О.В.

11 вересня 2023 р. Справа № 520/2141/21
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

Головуючого судді: Мельнікової Л.В.,

Суддів: Бегунца А.О. , Рєзнікової С.С. ,

розглянувши в порядку письмового провадження у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду у місті Харкові справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Харківського окружного адміністративного суду від 16 червня 2021 року по справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії, -

Встановив:

11.02.2021 року позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом, в якому просить:

- визнати дії відповідача, які полягають у зменшенні йому розміру пенсії з надбавками, визначеного на виконання рішення Харківського окружного адміністративного суду від 15.05.2019 у справі №520/3712/19, з 01.01.2018 року протиправними;

- зобов`язати відповідача перерахувати та виплачувати йому пенсію без зменшення її розміру з 01.01.2018 року, визначеного на виконання рішення Харківського окружного адміністративного суду від 15.05.2019 у справі №520/3712/19, здійснити виплату суми недоплаченої частини основного розміру пенсії з 01.01.2018 однією сумою, з урахуванням виплачених сум, з нарахуванням і виплатою компенсації втрати частини доходу.

Позовні вимоги ОСОБА_1 обґрунтовує тим, що відповідач при виконанні рішення Харківського окружного адміністративного суду від 15.05.2019 року у справі №520/3712/19 зменшив йому розмір пенсії з надбавками.

Заперечуючи вимоги адміністративного позову ОСОБА_1 , у відзиві ГУ ПФУ в Харківській області вказує, що у спірних правовідносинах діяв згідно чинного законодавства. Відповідач зазначає, що органи ПФУ не наділені повноваженнями самостійно визначати розмір грошового забезпечення для обчислення пенсії, а здійснюють її нарахування на підставі наданих іншими органами довідок про розмір грошового забезпечення, і розмір пенсійних виплат залежить від складових грошового забезпечення, визначених у таких довідках.

Крім того, відповідач зазначає, що під час проведення перерахунку пенсії позивача з 01.01.2018 року, були нараховані всі складові грошового забезпечення у розмірах, зазначених у довідці, № ФХ125027 від 23.03.2018 року. ГУ ПФУ не має правових підстав враховувати будь-які інші види (розміри) грошового забезпечення, окрім зазначених у довідці, наданій уповноваженим органом для перерахунку пенсії позивача.

Зважаючи на ті обставини, що пенсійні виплати, щодо яких заявлено позовні вимоги, відповідачем на час звернення позивача до суду нараховані та виплачені не були та у зв`язку з чим спір щодо виплати недоплаченої частини розміру пенсії однією сумою ще не виник, тож підстави для задоволення позову в цій частині відсутні.

Також відповідач зазначає, що позивач просить нарахувати компенсацію на ще не виплачені суми пенсії, що не підпадає під визначення доходів, передбачених Законом України «Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати», за порушення строків виплати яких сплачується компенсація.

Рішенням Харківського окружного адміністративного суду від 16.06.2021 року (розгляд справи відбувся за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні) у задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 відмовлено.

В обґрунтування прийнятого рішення судом зазначено про те, що органи Пенсійного фонду України не наділені повноваженнями самостійно визначати розмір пенсії, а здійснюють її нарахування на підставі наданих їм відповідними уповноваженими на те органами довідок про розмір грошового забезпечення, а - розмір пенсійних виплат залежить від розміру складових грошового забезпечення зазначених у довідках.

Крім того, судом зазначено, що у випадку, якщо позивач вважає протиправним не включення Ліквідаційною комісією ГУМВС України в Хмельницькій області деяких складових його грошового забезпечення, то це може бути предметом відповідних вимог до вказаного органу. Оскільки судом не встановлено протиправних дій під час здійснення перерахунку пенсії позивача, похідна вимога про зобов`язання вчинити певні дії задоволенню не підлягає.

Не погоджуючись із судовим рішенням, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм процесуального права, в апеляційній скарзі ОСОБА_1 , просить скасувати судове рішення Харківського окружного адміністративного суду від 16.06.2021 року і ухвалити нове судове рішення, яким задовольнити його позовні вимоги у повному обсязі.

Позивач зазначає, що предметом оскарження в позовній заяві було протиправне зменшення йому основного розміру пенсії з 01.01.2018 року, із застосуванням положень постанови №103 відповідно до перерахунку, який проведено у липні 2020 року.

Позивач вказує, що після проведення перерахунку його пенсії із застосуванням положень постанови КМУ №103 досягнутий розмір його пенсії зменшився, отже, у відповідності до положень ч. 4 ст. 63 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», ГУ ПФУ зобов`язано було зберегти розмір раніше призначеної пенсії.

Відзив на апеляційну скаргу не надходив, що не перешкоджає апеляційному перегляду справи.

Згідно з п. 3 ч. 1 ст. 311 КАС України, суд апеляційної інстанції може розглянути справу без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження) за наявними у справі матеріалами, якщо справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів, у разі подання апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції, які ухвалені в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у порядку письмового провадження).

В даному випадку, характер спірних правовідносин та предмет доказування у справі не є складними, виходячи з визначення справ незначної складності.

Письмове провадження - розгляд і вирішення адміністративної справи або окремого процесуального питання в суді першої, апеляційної чи касаційної інстанції без повідомлення та (або) виклику учасників справи та проведення судового засідання на

підставі матеріалів справи у випадках, встановлених цим Кодексом (п. 10 ч. 1 ст. 4 КАС України).

За приписами ст. 308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги (ч. 1 ст. 308). Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язкової підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права (ч. 2 ст. 308).

За приписами ч. 1 ст. 78 КАС України обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Обставини, які визнаються учасниками справи, зазначаються в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їх представників.

Заслухавши суддю-доповідача, переглянувши судове рішення в межах доводів та вимог апеляційної скарги, перевіривши повноту встановлення судом фактичних обставин справи та правильність застосування ним норм матеріального та процесуального права, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає, а судове рішення відповідно до положень ст. 316 КАС України слід залишити без змін, з огляду на наступне.

Судом встановлено, що позивач ОСОБА_1 з 12.08.2017 року перебуває на пенсійному обліку та отримує пенсію за вислугу років, яка призначена в порядку та на умовах Закону № 2262-ХІІ у розмірі 65 відсотків грошового забезпечення.

Пенсійним органом для обчислення розміру пенсії позивача враховано грошове забезпечення: посадовий оклад 1.065 грн, оклад за військовим званням 125 грн, надбавка за вислугу років 476 грн, додаткові види грошового забезпечення: надбавка за роботу з таємними документами, носіями, виробами; надбавка за особливо важливі завдання 50%); премія. Основний розмір пенсії склав 4.378 грн.

Рішенням Харківського окружного адміністративного суду від 15.05.2019 року у справі №520/3712/19 адміністративний позов ОСОБА_1 до ГУ ПФУ в Харківській області про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії задоволено частково.

Визнано протиправною бездіяльність ГУ ПФУ в Харківській області, яка полягає у неперерахунку неправильно обчисленого розміру пенсії при її призначенні з підстав надання пенсіонером нових документів та невиплаті пенсії ОСОБА_1 з 12.08.2017 року у розмірі який обчислений з грошового забезпечення з урахуванням щомісячної додаткової грошової винагороди (ЩДГВ) та НВОВЗ 50% у розмірах зазначених у довідці військової частини НОМЕР_1 про додаткові види грошового забезпечення та одноразові види грошового забезпечення, які ОСОБА_1 отримував за останні 24 місяці перед звільненням, та з яких були нараховані та сплачені внески на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування від 18.03.2019 року №225/56/90фс.

Зобов`язано ГУ ПФУ в Харківській області з 12.08.2017 перерахувати та виплатити ОСОБА_1 пенсію в розмірі який обчислено з грошового забезпечення з урахуванням щомісячної додаткової грошової винагороди (ЩДГВ) та НВОВЗ 50% в розмірах зазначених у довідці військової частини НОМЕР_1 про додаткові види грошового забезпечення та одноразові види грошового забезпечення, які ОСОБА_1 отримував за останні 24 місяці перед звільненням, та з яких були нараховані та сплачені внески на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування від 18.03.2019 року №225/56/90фс, здійснити виплату суми перерахунку починаючи з 12.08.2017 року.

У задоволенні іншої частини позовних вимог - відмовлено.

Ухвалою Другого апеляційного адміністративного суду від 16.07.2019 року апеляційну скаргу відповідача на рішення від 15.05.2019 року повернуто скаржнику.

Рішення суду у справі №520/3712/19 набрало законної сили.

На виконання зазначеного судового рішення у серпні 2019 року позивачу перераховано пенсію з дати призначення - 12.08.2017 року з грошового забезпечення посадовий оклад 1.065 грн, оклад за військовим званням 125 грн, надбавка за вислугу років 476 грн, додаткові види грошового забезпечення: надбавка за роботу з таємними документами, носіями, виробами; надбавка за особливо важливі завдання 50%); щомісячна додаткова грошова винагорода; премія. Основний розмір пенсії склав 6.978,13 грн.

Пенсійним органом нараховано доплату в загальній сумі 41619,58 грн., з яких:

1813,78 грн. - за період з 16.07.2019 року (з дати набрання рішенням законної сили) по 31.08.2019 року - виплачено у вересні 2019 року; за період з 12.08.2017 року по 15.08.2019 року сформовано доплату в сумі 39805,80 грн. та внесено до Реєстру рішень суду, виконання яких здійснюється за окремою бюджетною програмою відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 22.08.2018 року № 649.

З 01.01.2018 року ГУ ПФУ в Харківській області здійснило перерахунок пенсії позивача відповідно до положень постанови Кабінету Міністрів України від 21.02.2018 року 2018 р. № 103 «Про перерахунок пенсій особам, які звільнені з військової служби, та деяким іншим категоріям осіб» на підставі довідки № ФХ125027 від 23.03.2018 року.

В результаті проведеного перерахунку, основний розмір пенсії позивача склав 6.249,75 грн. |

Питання перерахунку раніше призначених пенсій регламентовано ст. 63 Закону № 2262-ХІІ, згідно з якою перерахунок раніше призначених пенсій військовослужбовцям, особам, які мають право на пенсію за цим Законом та членам їх сімей у зв`язку із введенням в дію цього Закону провадиться за документами, що є у пенсійній справі, а також додатковими документами, поданими пенсіонерами на час перерахунку.

Якщо пенсіонер згодом подасть додаткові документи, які дають право на подальше підвищення пенсії, то пенсія перераховується за нормами цього Закону. При цьому перерахунок провадиться за минулий час, але не більш як за 12 місяців з дня подання додаткових документів і не раніше, ніж з дня введення в дію цього Закону.

Усі призначені за цим Законом пенсії підлягають перерахунку у зв`язку з підвищенням грошового забезпечення відповідних категорій військовослужбовців, осіб, які мають право на пенсію за цим Законом, на умовах, у порядку та розмірах, передбачених Кабінетом Міністрів України. У разі якщо внаслідок перерахунку пенсій, передбаченого цією частиною, розміри пенсій звільненим із служби військовослужбовцям, особам, які мають право на пенсію за цим Законом, є нижчими, зберігаються розміри раніше призначених пенсій.

Колегія суддів зазначає, матеріалами справи посвідчується та обставина, що в результаті проведення перерахунку пенсії із застосуванням положень постанови КМУ № 103 розмір пенсії позивача зменшився, у зв`язку з чим, відповідачем проводилась доплата до попереднього розміру пенсії у сумі 728,38 грн. Свідченням зазначеного є рішення/розпорядження відповідача від 14. та 15.08.2019 року про перерахунок пенсії позивача з 01.01.2018 року (а.с. 10, 11).

- Таким чином, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції щодо відсутності підстав для задоволення вимог адміністративного позову ОСОБА_2 про визнання протиправними дії ГУ ПФУ в Харківській області, які полягають у зменшенні йому розміру пенсії з надбавками, визначеного на виконання рішення Харківського окружного адміністративного суду від 15.05.2019 у справі № 520/3712/19, з 01.01.2018 року протиправними та про зобовязання відповідача перерахувати та виплачувати йому пенсію без зменшення її розміру з 01.01.2018 року, визначеного на виконання рішення Харківського окружного адміністративного суду від 15.05.2019 у справі №520/3712/19.

- Щодо вимог ОСОБА_1 про зобов`язання відповідача здійснити виплату пенсії однією сумою, колегія суддів зазначає, що Конституційний Суд України неодноразово підкреслював, що виконання судового рішення є невід`ємною складовою права кожного на судовий захист і охоплює, зокрема, визначений у законі комплекс дій, спрямованих на захист і поновлення порушених прав, свобод, законних інтересів фізичних та юридичних осіб, суспільства, держави (абзац третій пункту 2 мотивувальної частини Рішення від 13.12.2012 року № 18-рп/2012); невиконання судового рішення загрожує сутності права на справедливий розгляд судом (перше речення абзацу другого пункту 3 мотивувальної частини Рішення від 25.04.2012 року № 11-рп/2012); право на судовий захист є конституційною гарантією прав і свобод людини і громадянина, а обов`язкове виконання судових рішень - складовою права на справедливий судовий захист (абзац п`ятий підпункту 2.1 пункту 2 мотивувальної частини Рішення від 26.06.2013 року № 5-рп/2013).

В своїх Рішеннях Конституційний Суд України наголошує, що забезпечення державою виконання судового рішення як невід`ємної складової права кожного на судовий захист закладено на конституційному рівні у зв`язку із внесенням Законом України «Про внесення змін до Конституції України (щодо правосуддя)» від 02.06.2016 року № 1401-VIІІ змін до Конституції України та доповненням її, зокрема, ст. 129-1, частиною другою якої передбачено, що держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку.

Отже, обов`язкове виконання судового рішення є необхідною умовою реалізації конституційного права кожного на судовий захист, тому держава не може ухилятися від виконання свого позитивного обов`язку щодо забезпечення виконання судового рішення задля реального захисту та відновлення захищених судом прав і свобод, законних інтересів фізичних та юридичних осіб, суспільства, держави. Позитивний обов`язок держави щодо забезпечення виконання судового рішення передбачає створення належних національних організаційно-правових механізмів реалізації права на виконання судового рішення, здатних гарантувати здійснення цього права та обов`язковість судових рішень, які набрали законної сили, що неможливо без їх повного та своєчасного виконання.

З практики Європейського суду з прав людини вбачається, що визначене статтею 6 Конвенції право на суд було б ілюзорним, якби правова система держави допускала, щоб остаточне обов`язкове судове рішення не виконувалося на шкоду одній зі сторін; і саме на державу покладено позитивний обов`язок створити систему виконання судових рішень, яка була б ефективною як у теорії, так і на практиці, і гарантувала б їх виконання без неналежних затримок; водночас ухиленням від виконання цього обов`язку є перекладення державою відповідальності за фінансове забезпечення організації виконавчого провадження на особу, на користь якої ухвалене судове рішення; ефективний доступ до суду включає право на те, щоб рішення суду було виконане без невиправданих затримок; держава і її державні органи відповідальні за повне та своєчасне виконання судових рішень, які постановлені проти них (§ 43 рішення у справі «Shmalko v. Ukraine» від 20.07.2004 року, § 84 рішення у справі «Fuklev v. Ukraine» від 07.06.2005 року, § 64 рішення у справі «Apostol v. Georgia» від 28.11.2006 року, §§ 46, 51, 54 рішення у справі «YuriyNikolayevichlvanov v. Ukraine» від 15.10.2009 року).

Європейський суд з прав людини вказав, що визнання владою заявника відповідальним за ініціювання виконавчих проваджень стосовно судового рішення на його користь і нехтування нею його фінансовим станом були надмірним обтяженням і призвели до обмеження його права на доступ до суду такою мірою, що знівелювало сутність цього права (§65 рішення у справі «Apostol v. Georgia» від 28 листопада 2006 року).

Відповідно до п. 1 ч. 6 ст. 246 КАС України у разі необхідності у резолютивній частині судового рішення також вказується про порядок і строк виконання судового рішення.

Отже, розгляд питання щодо порядку і строку виконання судового рішення у такому випадку обумовлюється певною необхідністю.

Колегія суддів зауважує, що обов`язок виконати судове рішення виникає у відповідача одразу ж після набрання цим рішенням законної сили незалежно від того чи виданий судом виконавчий документ для його примусового виконання.

Зазначаючи про необхідність судового захисту саме в означений спосіб - здійснити виплату суми пенсії, яка буде обчислена пенсійним органом після виконання судового рішення по цій справі, однією сумою, позивач ОСОБА_1 не зазначив про наявність фактичних та непереборних обставин (відповідно доказів в їх обґрунтування), які унеможливлять виконання відповідачем судового рішення, постановленого на користь позивача, саме в означений спосіб. Таким чином, колегія суддів залишає без задоволення позовну вимогу ОСОБА_1 в цій частині.

Щодо вимог ОСОБА_1 про зобов`язання відповідача здійснити виплату пенсії із проведенням нарахування компенсації втрати частини доходу, колегія суддів зазначає, що згідно із ст. З Закону України від 19.10.2000 року № 2050-ІІІ «Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати», сума компенсації обчислюється шляхом множення суми нарахованого, але не виплаченого громадянину доходу за відповідний місяць (після утримання податків і обов`язкових платежів) на індекс інфляції в період невиплати доходу (інфляція місяця, за який виплачується доход, до уваги не береться).

За змістом ст. 4 Закону № 2050-ІІІ, виплата громадянам суми компенсації провадиться у тому ж місяці, у якому здійснюється виплата заборгованості за відповідний місяць.

З метою реалізації Закону України «Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати» Кабінет Міністрів України прийняв постанову від 21.02.2001 року № 159, якою затвердив Порядок проведення компенсації громадянам втрати частини грошових доходів у зв`язку з порушенням термінів їх виплати (далі - Порядок № 159).

Пунктами 2, 3 вказаного Порядку передбачено, що компенсація громадянам втрати частини грошових доходів у зв`язку з порушенням термінів їх виплати (далі - компенсація) проводиться у разі затримки на один і більше календарних місяців виплати грошових доходів, нарахованих громадянам за період, починаючи з 01.01.2001 року.

Компенсації підлягають такі грошові доходи разом із сумою індексації, які одержують громадяни в гривнях на території України і не мають разового характеру:

- пенсії (з урахуванням надбавок, доплат, підвищень до пенсії, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги на прожиття, щомісячної державної грошової допомоги та компенсаційних виплат);

- соціальні виплати (допомога сім`ям з дітьми, державна соціальна допомога інвалідам з дитинства та дітям-інвалідам, допомога по безробіттю, матеріальна допомога у період професійної підготовки, перепідготовки або підвищення кваліфікації безробітного, матеріальна допомога по безробіттю, допомога по тимчасовій непрацездатності (включаючи догляд за хворою дитиною), допомога по вагітності та пологах, щомісячна грошова сума в разі часткової чи повної втрати працездатності, що компенсує відповідну частину втраченого заробітку потерпілого внаслідок нещасного випадку на виробництві або професійного захворювання, допомога дитині, яка народилася інвалідом внаслідок травмування на виробництві або професійного захворювання її матері під час вагітності, тощо);

- стипендії;

- заробітна плата (грошове забезпечення).

Згідно з пунктом 4 цього Порядку сума компенсації обчислюється як добуток нарахованого, але невиплаченого грошового доходу за відповідний місяць (після утримання податків і обов`язкових платежів) і приросту індексу споживчих цін (індексу інфляції) у відсотках для визначення суми компенсації, поділений на 100.

Системний аналіз даних положень дає змогу дійти висновку, що основними умовами для виплати суми компенсації є: порушення встановлених строків виплати нарахованих доходів (у тому числі пенсії) та виплата нарахованих доходів. При цьому виплата компенсації втрати частини доходів здійснюється в день виплати основної суми доходу.

Враховуючи, що у цій справі встановлено, що належні позивачу кошти (сума недоплаченої частини основного розміру пенсії) за період з 01.01.2018 року є невиплаченими, колегія суддів вважає, що позовна вимога позивача про зобов`язання ГУ ПФУ в Харківській області здійснити йому виплату компенсації втрати частини доходу у зв`язку із порушенням строків його виплати на підставі Закону № 2050-111 не підлягає задоволенню.

Інші доводи апеляційної скарги на висновки колегії суддів не впливають.

При цьому, колегія суддів враховує позицію Європейського суду з прав людини (в аспекті оцінки аргументів учасників справи у апеляційному провадженні), сформовану, зокрема у справах «Салов проти України» (№ 65518/01; пункт 89), «Проніна проти України» (№ 63566/00; пункт 23) та «Серявін та інші проти України» (№ 4909/04; пункт 58): принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, передбачає, що у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (див. рішення у справі «Руїс Торіха проти Іспанії» (Ruiz Torija v.Spain) серія А. 303-А; пункт 29).

Згідно п. 2 ч. 1 ст. 315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити нове судове рішення у відповідній частині або змінити судове рішення.

Підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права (п. 4 ч. 1 ст. 317 КАС України).

Враховуючи те, що справу розглянуто за правилами спрощеного позовного провадження, рішення суду апеляційної інстанції не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України.

На підставі наведеного, керуючись ст. ст. 292, 293, 308, 310, 311, 313, 315, 317,-321, 322, 325, 328 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а рішення Харківського окружного адміністративного суду від 16 червня 2021 року - без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий суддя Л.В. Мельнікова
Судді А.О. Бегунц С.С. Рєзнікова