Справа № 757/21123/23-а
Суддя: Бусик О. Л.
Дата ухвалення: 2023-09-05 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

печерський районний суд міста києва
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 вересня 2023 року Печерський районний суд м. Києва у складі:

головуючого судді Бусик О.Л.

при секретарі судових засідань - Дибі І.Б.

учасники справи:

позивач - ОСОБА_1

відповідач - Департамент патрульної поліції

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Департаменту патрульної поліції про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення,-

В С Т А Н О В И В :

В травні 2023 року ОСОБА_1 звернувся в суд з даним позовом.

В обґрунтування позовних вимог позивач вказував, що 17 травня 2023 року старшим інспектором ВРОМ ДТП УПП у м. Києві ДПП капітаном поліції Лунякіною О.О. було винесено постанову серії БАД №437555 про накладення адміністративного стягнення у вигляді штрафу на позивача ОСОБА_1 за порушення п. 12.9б Правил дорожнього руху України.

Вказував, що постанова була винесена у відсутність позивача, оскільки позивач на день ухвалення оскаржуваної постанови перебував на військовій службі, що підтверджується наказом Міністерства оборони України від 02.02.2022 року, в тексті постанови не зазначено, якими доказами підтверджується порушення позивачем вимог п. 12.9б ПДР України, а також ОСОБА_1 не було вручено копію оскаржуваної постанови, така постанова була оформлена 17 травня 2023 року, тобто майже через 2 роки з дати інкримінованого порушення- 26 червня 2021 року, крім того, в постанові зазначено, що порушення допущено на АДРЕСА_1 , в той час як в якості місця розгляду справи зазначено: АДРЕСА_2 , що не відповідає приписам чинного законодавства.

Посилаючись на викладене, просив задовольнити позов і визнати протиправною та скасувати постанову серії БАД №437555 від 17 травня 2023 року про накладення адміністративного стягнення, винесену старшим інспектором ВРОМ ДТП УПП у м. Києві ДПП капітаном поліції Лунякіною О.О., провадження у справі про адміністративне правопорушення, передбачене ст. 122 КУпАП відносно ОСОБА_1 - закрити на підставі п.1 ст. 247 КУпАП та стягнути з Департаменту патрульної поліції на користь позивача судові витрати.

Ухвалою судді від 25 травня 2023 року відкрито провадження у даній справі для розгляду даної справи за правилами спрощеного позовного провадження, без повідомлення сторін.

08 серпня 2023 року до суду представник відповідача подала відзив на позовну заяву, в якому вказує, що відповідач заперечує проти задоволення позову в повному обсязі, позовні вимоги вважає необґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню.

Так, представник відповідача зазначає, що 26 червня 2021 року по вулиці Бульварно-Кудрявська, 41 у м. Києві відбулась дорожньо-транспортна пригода, за участі позивача, про що свідчить внесені Шевченківським УП ГУНП України в м. Києві відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0002360 від 07 липня 2021 року. 28 березня 2023 року старшим слідчим СВ Шевченківського УП ГУНП України в м. Києві капітаном поліції Юрченком О.В. винесено постанову про закриття кримінального правопорушення за ч.1 ст. 286 КК України. Оскаржувана постанова винесена у строки, передбачені чинним законодавством і підстави для її скасування відсутні.

Суд, всебічно з`ясувавши обставини, на які сторони посилаються, як на підставу своїх вимог, підтверджених доказами, які були досліджені в судовому засіданні, вважає встановленими такі факти та відповідні їм правовідносини та приходить до наступного.

Звертаючись з даним позовом, позивач вказував, що оскаржувана постанова була винесена у відсутність позивача, так як 17 травня 2023 року він перебував на військовій служби, що підтверджується наказом Міністерства оборони України від 02.02.2022 року, в тексті постанови не зазначено, якими доказами підтверджується порушення позивачем вимог п. 12.9б ПДР України, така постанова була оформлена 17 травня 2023 року, тобто майже через 2 роки з дати інкримінованого порушення - 26 червня 2021 року, крім того, в постанові зазначено, що порушення допущено на АДРЕСА_1 , в той час як в якості місця розгляду справи зазначено: м. Київ, вул. Святослава Хороброго,9, що не відповідає приписам чинного законодавства.

Однак, з такими доводами суд погодитись не може, виходячи з наступного.

Відповідно до ч. 1 ст. 2 КАС України, завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Частиною 3 статті 2 КАС України, встановлено критерії, якими керується адміністративний суд при перевірці рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень.

Кожному гарантується право на захист його прав, свобод та інтересів незалежним та неупередженим судом (ст. 5 КАС України).

Статтею 6 Конституції України визначено, що органи законодавчої, виконавчої та судової влади здійснюють свої повноваження у встановлених цією Конституцією межах і відповідно до законів України.

Відповідно до статті 8 Конституції України, в Україні визнається і діє принцип верховенства права.

Згідно ст. 19 Конституції України, органи державної влади, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Судом встановлено, що 17 травня 2023 року старшим інспектором ВРОМ ДТП УПП у м. Києві ДПП капітаном поліції Лунякіною О.О. було винесено постанову серії БАД №437555 про накладення адміністративного стягнення у вигляді штрафу на ОСОБА_1 за порушення п. 12.9б Правил дорожнього руху України.

Зі змісту вказаної постанови слідує, що 26 червня 2021 року о 12 год. 35 хв. на вул. Бульварно-Кудрявській, 41 в м. Києві, водій ОСОБА_1 , керуючи мотоциклом рухався зі швидкістю 75,64 км./год.+/-3,78 км./год., чим перевищив максимальне обмеження швидкості на 25,64+/-3,78 км./год., чим порушив вимоги п.12.9б ПДР України, чим скоїв адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст.122 КУпАП.

Статтею 14 Закону України «Про дорожній рух» учасники дорожнього руху зобов`язані знати і неухильно дотримуватись вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки руху.

Пунктами 1.3 та 1.9 ПДР України встановлено, що учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги ПДР. Особи, які порушують ПДР України, несуть відповідальність згідно із законодавством.

Також, пунктами 12.4, 12.9 «б» ПДР України визначена максимальна швидкість руху транспортних засобів у населених пунктах не більше 50 км/год. Заборонено водію перевищувати максимальну швидкість, зазначену у п. 12.4 ПДР.

Згідно з п.п.3,11 ч.1 ст. 23 Закону України «Про національну поліцію» поліція, відповідно до покладених на неї завдань, вживає заходів з метою виявлення адміністративних правопорушень та припиняє їх, регулює дорожній рух та здійснює контроль за дотриманням ПДР його учасниками та за правомірністю експлуатації транспортних засобів на вулично-дорожній мережі.

Посадові особи, уповноважені розглядати справи про адміністративні правопорушення, можуть накладати адміністративні стягнення, передбачені КУпАП, у межах наданих їм повноважень і лише пі час виконання службових обов`язків.

За правилом ч.2 ст. 222 КУпАП органи Національної поліції розглядають справи про адміністративні правопорушення правил дорожнього руху, правил, що забезпечують безпеку руху транспорту, правил користування засобами транспорту та до їх компетенції відповідно до підвідомчості відносяться ч.1 ст. 122 КУпАП.

Справа про адміністративне правопорушення розглядається за місцем його вчинення.

За правилами п.4 розділу 1 Інструкції оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі №1395, у разі виявлення правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, розгляд якого віднесено до компетенції Національної поліції України, поліцейський виносить постанову у справі про адміністративне правопорушення без складання відповідного протоколу.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

Згідно зі ст. ст. 73, 74 КАС України належними та допустимими є докази, які містять інформацію щодо предмету доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмету доказування. Докази, одержані з порушенням закону, судом при вирішенні справи не беруться до уваги. Обставини, які за законом повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися ніякими іншими засобами доказування.

Факт спричинення позивачем адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 122 КУпАП України підтверджується також наданими стороною відповідача експертним висновком №СЕ-19/111-21/37257-ФП від 14.09.2021 року у кримінальному провадженні, в якому було зазначено, що швидкість мотоциклу Kawasaki Ninja, д.н.з. НОМЕР_1 , яким керував ОСОБА_1 , складала 75,64 км./год.+/-3,78 км./год., та висновком експерта №СЕ-19/111-21/45718-ІТ від 13.10.2021 р., з якого слідує, що причиною дорожньо-транспортної ситуації, що сталась 26 червня 2021 року о 12 год. 35 хв. на вул. Бульварно-Кудрявській,41 в м. Києві, зокрема стала невідповідність дій водія мотоцикла Kawasaki Ninja, д.н.з. НОМЕР_1 ОСОБА_1 вимогам ст. 12.3, 12.4 ПДР України.

Вказані докази стороною позивача належними та достовірними доказами, у відповідності до вимог ст. 72-74 КАС України, спростовані не були.

Доводи позивача про те, що оскаржувана постанова була ухвалена 17 травня 2023 року, тобто майже через 2 роки з дати інкримінованого порушення - 26 червня 2021 року не заслуговують на увагу, з огляду на наступне.

За правилом ч.7 ст.38 КУпАП України у разі закриття кримінального провадження, але за наявності в діях правопорушника ознак адміністративного правопорушення, адміністративне стягнення може бути накладено не пізніше як через три місяці з дня прийняття рішення про закриття кримінального провадження.

Судом встановлено, що 28 березня 2023 року винесена постанова про закриття кримінального провадження, а постанова про притягнення позивача до адміністративної відповідальності ухвалена 17 травня 2023 року, тобто у строки, передбачені ч.7 ст.38 КУпАП України.

Враховуючи наведене, суд приходить до відсутність підстав для задоволення позову.

Доводи позивача про те, що оскаржувана постанова була ухвалена 17 травня 2023 року, тобто майже через 2 роки з дати інкримінованого порушення - 26 червня 2021 року не заслуговують на увагу, з огляду на наступне.

За правилом ч.7 ст.38 КУпАП України у разі закриття кримінального провадження, але за наявності в діях правопорушника ознак адміністративного правопорушення, адміністративне стягнення може бути накладено не пізніше як через три місяці з дня прийняття рішення про закриття кримінального провадження.

Судом встановлено, що 28 березня 2023 року винесена постанова про закриття кримінального провадження, а постанова про притягнення позивача до адміністративної відповідальності ухвалена 17 травня 2023 року, тобто у строки, передбачені ч.7 ст.38 КУпАП України.

Інші доводи позовної не містять підстав для задоволення позову.

Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ) вказав, що пункт перший статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматися як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними, залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (пункт 23 рішення ЄСПЛ від 18 липня 2006 року у справі «Проніна проти України»).

На підставі встановлених судом обставин, що мають юридичне значення у справі, керуючись ст.ст. 1-23, 76-81, 89, 95, 141, 258-259, 263-265, 274-279, 352, 354, 355 Цивільного процесуального кодексу України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Адміністративний позов ОСОБА_1 до Департаменту патрульної поліції постанови про накладення адміністративного стягнення - залишити без задоволення.

Рішення може бути оскаржено безпосередньо до Шостого адміністративного апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом десяти днів з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя : О.Л. Бусик