Справа № 560/11574/23
Суддя: Салюк П.І.
Дата ухвалення: 2023-09-11 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

іменем України

11 вересня 2023 рокум. Хмельницький

Хмельницький окружний адміністративний суд в особі головуючого-судді Салюка П.І. розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Міністерства оборони в особі Центрального управління інженерно-інфраструктурного забезпечення командування логістики Збройних Сил України , Квартирно-експлуатаційного відділу м. Хмельницький Міністерства оборони України про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити дії,

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до Хмельницького окружного адміністративного суду з позовом до Міністерства оборони в особі Центрального управління інженерно-інфраструктурного забезпечення командування Сил логістики Збройних Сил України, Квартирно-експлуатаційного відділу м. Хмельницький Міністерства оборони України, в якому просить:

визнати протиправною бездіяльність квартирно-експлуатаційного відділу міста Хмельницький Міністерства оборони України щодо повторного направлення квартирно-облікової справи до Центрального управління інженерно-інфраструктурного забезпечення Командування Сил логістики Збройних Сил України;

визнати протиправною бездіяльність Міністерства оборони України в особі Центрального управління інженерно-інфраструктурного забезпечення Командування Сил логістики Збройних Сил України щодо розгляду квартирно-облікової справи та виплати мені грошової компенсації за належне для отримання жиле приміщення;

зобов`язати квартирно-експлуатаційний відділ міста Хмельницький Міністерства оборони України повторно направити квартирно-облікову справу до Центрального управління інженерно-інфраструктурного забезпечення Командування Сил логістики Збройних Сил України для розгляду по суті;

зобов`язати Міністерство оборони України в особі Центрального управління інженерно-інфраструктурного забезпечення Командування Сил логістики Збройних Сил України розглянути квартирно-облікову справу та виплатити грошову компенсацію за належне для отримання жиле приміщення.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що прийняте відповідачем рішення, яким позивачу відмовлено в отриманні грошової компенсації за недотримане жиле приміщення, є протиправним, відповідно його право на нього має бути поновлено.

Ухвалою суду від 18 липня 2023 року відкрито провадження в адміністративній справі та призначено розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження без виклику (повідомлення) сторін.

Відповідачі подали відзив на позовну заяву, в якому просять відмовити у задоволенні позовних вимог. Вказують, що кошторис був зменшений головним розпорядником бюджетних коштів, що в свою чергу унеможливило прийняття Комісією з контролю списків виплати грошової компенсації наступних можливих рішень: погодження виплати грошової компенсації, а тому відсутні підстави для задоволення позовних вимог.

Дослідивши матеріали адміністративної справи, з`ясувавши всі обставини справи, перевіривши їх дослідженими доказами, суд дійшов наступних висновків.

ОСОБА_1 , на підставі наказу командира військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) від 26.01.2021 №16, звільнений з військової служби у відставку, вислуга років становить: календарна 33 років 05 місяців 25 днів, пільгова 35 років 00 місяців 11 днів.

Відповідно до цього ж наказу позивач перебуває на квартирному обліку у Військовій частині НОМЕР_1 . Перебуває в списках осіб, які мають право на першочергове отримання житлових приміщень з 16.08.2016.

За час проходження служби службовим або постійним житлом не забезпечений.

Рішенням житлової комісії Хмельницького гарнізону №5 від 24 грудня 2020 року затверджено кандидатуру позивача на отримання грошової компенсації за належне йому для отримання жиле приміщення, що затверджено наказом командира військової частини НОМЕР_1 від 24.12.2020 за №450 та наказом начальника Хмельницького гарнізону від 02.12.2020 за №78.

На підставі зазначених рішень облікова справа позивача була направлена до Центрального управління інженерно-інфраструктурного забезпечення Командування Сил логістики Збройних Сил України.

23 грудня 2021 року облікові справа позивача була повернута до КЕВ м. Хмельницький МОУ без розгляду з посиланням на розпорядження Кабінету Міністрів України від 15 грудня 2021 року за № 1655-р «Про перерозподіл деяких видатків державного бюджету, передбачених Міністерству оборони України на 2021 рік» (далі Розпорядження №1655-Р).

З повідомлення ЦУІІЗ КСЛ ЗСУ від 19.08.2022 №370/2/6284 вбачається, що до позивача надійшла черга на виплату грошової компенсації за належне для отримання житлове приміщення та зазначено про те, що у зв`язку з Розпорядженням №1655-Р обсяги фінансового ресурсу за програмою «Будівництво (придбання) житла для військовослужбовців Збройних сил України» було зменшено, а надані пропозиції та матеріали щодо виплати позивачу грошової компенсації не розглядались у зв`язку із відсутністю фінансового ресурсу на зазначені цілі.

16.12.2022 позивач звернувся з заявою до КЕВ м. Хмельницький МОУ стосовно повторного скерування квартирно-облікової справи щодо виплати грошової компенсації за належне для отримання жиле приміщення.

З повідомлення КЕВ м. Хмельницький МОУ від 26.12.2022 №577/7/4074 слідує, що позивач станом на дачу відповіді до відділу не надходило розпорядження, щодо виділення коштів на виплату грошової компенсації за належні військовослужбовцям ЗС України для отримання жилі приміщення, тому не є доцільним направляти справу позивача до ЦУІІЗ КСЛ ЗСУ.

Додатково повідомлено, що позивач перебуває у Хмельницькому гарнізоні військової частини НОМЕР_1 на обліку осіб, які потребують поліпшення житлових умов з 03.03.1995 у загальній черзі №8 та має право на першочергове забезпечення житлом з 16.08.2016 №481, як учасник бойових дій.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд враховує наступне.

Статтею 19 Конституції України передбачено, що суб`єкт владних повноважень зобов`язаний діяти лише на виконання закону, за умов і обставин, визначених ним, вчиняти дії, не виходячи за межі прав та обов`язків, дотримуватися встановленої законом процедури, обирати лише встановлені законодавством України способи правомірної поведінки під час реалізації своїх владних повноважень.

Право на житло закріплено статтею 47 Конституції України. Зокрема, держава створює умови, за яких кожний громадянин матиме змогу побудувати житло, придбати його у власність або взяти в оренду. Громадянам, які потребують соціального захисту, житло надається державою та органами місцевого самоврядування безоплатно або за доступну для них плату відповідно до закону. Ніхто не може бути примусово позбавлений житла інакше як на підставі закону за рішенням суду.

Відповідно до положень Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» від 25.03.1992 № 2232-ХII (далі - Закон № 2232-ХII) та положень Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» від 21.12.1991 № 2011-ХII (далі - Закон 2011-ХII) під військовослужбовцями розуміються громадяни України, які проходять дійсну службу на території України.

Згідно з абз. 1 п.1 ст.12 Закону 2011-ХII держава забезпечує військовослужбовців жилими приміщеннями або за їх бажанням грошовою компенсацією за належне їм для отримання жиле приміщення на підставах, у межах норм і відповідно до вимог, встановлених Житловим кодексом Української РСР, іншими законами, в порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.

За змістом абз.4 п.1 ст.12 Закону 2011-ХII військовослужбовцям, які мають вислугу на військовій службі 20 років і більше, та членам їх сімей надаються жилі приміщення для постійного проживання або за їх бажанням грошова компенсація за належне їм для отримання жиле приміщення. Такі жилі приміщення або грошова компенсація надаються їм один раз протягом усього часу проходження військової служби за умови, що ними не було використано право на безоплатну приватизацію житла, з урахуванням особливостей, визначених пунктом 10 цієї статті.

Наказом Міністра оборони України від 31.07.2018 № 380 затверджено Інструкцію з організації забезпечення військовослужбовців Збройних Сил України та членів їх сімей жилими приміщеннями (далі - Інструкція).

Пунктом 4 зазначеної Інструкції передбачено, що військовослужбовцям, які перебувають на обліку осіб, що потребують поліпшення житлових умов шляхом надання житлових приміщень для постійного проживання, та які мають вислугу на військовій службі 20 років і більше, та членам їх сімей надаються житлові приміщення для постійного проживання або за їх бажанням виплачується грошова компенсація за належне їм для отримання жиле приміщення.

Житлові приміщення для постійного проживання та грошова компенсація за належне для отримання жиле приміщення надаються один раз протягом усього часу проходження військової служби за умови, що ними не було використано право на безоплатну приватизацію житла.

Пунктом 1 розділу 2 Інструкції передбачено, що для ведення обліку осіб, які потребують поліпшення житлових умов шляхом надання жилих приміщень для постійного проживання, виплати грошової компенсації за належне для отримання жиле приміщення, надання та використання службової жилої площі, обліку військовослужбовців, які потребують поліпшення житлових умов шляхом забезпечення службовими жилими приміщеннями (службовою житловою площею), ведення оперативного обліку службових житлових приміщень в апараті Міноборони, в Генеральному штабі Збройних Сил України, у інших органах військового управління та військових частинах, вищих військових навчальних закладах і військових навчальних підрозділах закладів вищої освіти, установах та організаціях Збройних Сил України, а також у військових прокуратурах (далі - військова частина) утворюються житлові комісії (далі - житлова комісія військової частини).

До житлових комісій військових частин також належать житлові комісії квартирно-експлуатаційних органів та військових комісаріатів, які утворюються для ведення у встановленому порядку обліку осіб, які потребують поліпшення житлових умов шляхом надання жилих приміщень для постійного проживання, або виплати грошової компенсації за належне для отримання жиле приміщення особами з числа звільнених із військової служби в запас або відставку.

Зі змісту п. п 3 п. 7 розділу 2 Інструкції, житлова комісія військової частини (об`єднана житлова комісія) має право приймати рішення щодо надання військовослужбовцям та членам їх сімей службових жилих приміщень (службової житлової площі), жилих приміщень для постійного проживання або виплату грошової компенсації за належне для отримання жиле приміщення, тощо.

Пунктом 8 цього ж розділу Інструкції передбачено, що рішення житлової комісії військової частини (об`єднаної житлової комісії) оформлюється протоколом (додаток 4), підписується членами комісії, які були присутні на засіданні житлової комісії, та протягом двадцяти робочих днів затверджується командиром військової частини та оголошується в наказі.

Рішення об`єднаної житлової комісії затверджується командиром військової частини підрозділу, який відповідає за організацію роботи об`єднаної житлової комісії, та оголошується в наказі командиром військової частини за місцем проходження військової служби.

Прийняття рішень про забезпечення житловою площею командира військової частини здійснюється житловою комісією військової частини, затверджується та оголошується в наказі старшим начальником за підпорядкованістю.

Згідно п. 5 розділу 8 Інструкції, для отримання грошової компенсації та визначення її остаточного розміру військовослужбовці та члени їх сімей подають до житлових комісій військових частин (об`єднаних житлових комісій) документи, визначені в Порядку визначення розміру і надання грошової компенсації. Житлові комісії військових частин (об`єднані житлові комісії) розглядають надані документи протягом десяти робочих днів та приймають відповідне рішення про надання грошової компенсації. Про прийняте рішення житлова комісія у п`ятиденний строк письмово інформує військовослужбовців та членів їх сімей. Протокол засідання житлової комісії військової частини (об`єднаної житлової комісії) затверджується наказом командира військової частини та з обліковою справою направляється до КЕУ, КЕВ (КЕЧ) району.

Зі змісту п. 6 цього ж розділу Інструкції, на підставі отриманих документів у КЕУ, КЕВ (КЕЧ) району розробляється список осіб, які мають право та надали згоду на отримання грошової компенсації за належне їм для отримання житлове приміщення у військовій частині (далі - Список виплати грошової компенсації) (додаток 24), разом із розрахунком виплати грошової компенсації за належне для отримання житлове приміщення (далі - Розрахунок) (додаток 25) окремо на кожного військовослужбовця.

Пунктом 7 цього ж розділу Інструкції передбачено, що список виплати грошової компенсації, підписаний начальником КЕУ, КЕВ (КЕЧ) району, направляється до ГКЕУ для узагальнення та внесення на розгляд Комісії з контролю.

Проте за результатами розгляду заяви позивача, відповідачем протиправно не передано заяву з документами на розгляд ЦУІІЗ КСЛ ЗСУ для прийняття відповідного рішення.

Відповідно до частини другої статті 55 Конституції України кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб.

Конституційний Суд України, вирішуючи питання, порушені в конституційному зверненні і конституційному поданні щодо тлумачення частини другої статті 55 Конституції України, в рішенні від 14.12.2011 № 19-рп/2011 зазначив, що права і свободи людини та їх гарантії визначають зміст і спрямованість діяльності держави (частина друга статті 3 Конституції України). Для здійснення такої діяльності органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові і службові особи наділені публічною владою, тобто мають реальну можливість на підставі повноважень, встановлених Конституцією і законами України, приймати рішення чи вчиняти певні дії. Особа, стосовно якої суб`єкт владних повноважень прийняв рішення, вчинив дію чи допустив бездіяльність, має право на захист.

З огляду на викладене, суд дійшов висновку, що Квартирно-експлуатаційниим відділом м. Хмельницький Міністерства оборони України не дотримано порядку та процедури розгляду звернення за отриманням грошової компенсації, що є підставою для задоволення позовних вимог в частині визнання бездіяльності Квартирно-експлуатаційного відділу м. Хмельницький Міністерства оборони України протиправною.

Разом з тим, постановою Кабінету Міністрів України від 02 вересня 2015 року №728 затверджено Порядок визначення розміру і надання військовослужбовцям та членам їх сімей грошової компенсації за належне їм для отримання жиле приміщення (далі - Порядок), який установлює механізм визначення розміру і надання військовослужбовцям та членам їх сімей, що перебувають разом з ними на обліку громадян, які потребують поліпшення житлових умов, який ведеться у військових частинах, органах, підрозділах, загонах, військових навчальних закладах, установах (далі - військові частини), а у разі їх розформування - у військових комісаріатах та квартирно-експлуатаційних установах (організаціях), за їх бажанням грошової компенсації за належне їм для отримання жиле приміщення (далі - компенсація).

Дія цього Порядку поширюється, в тому числі на: військовослужбовців, які мають вислугу на військовій службі 20 і більше років, та членів їх сімей та осіб, звільнених з військової служби в запас або у відставку за віком, станом здоров`я та у зв`язку із скороченням штатів або проведенням інших організаційних заходів у разі неможливості використання на військовій службі, та членів їх сімей (абз.2-3 п.2 Порядку).

Військовослужбовці та члени їх сімей, які відповідно до законодавства потребують поліпшення житлових умов, мають право отримати компенсацію один раз протягом усього часу проходження військовослужбовцями військової служби за умови, що ними не було використано право на безоплатну приватизацію житла (п.3 Порядку).

Підставою для відмови у наданні військовослужбовцю та членам його сім`ї компенсації є їх зняття з обліку громадян, які потребують поліпшення житлових умов, або виключення із списків громадян, що мають право на першочергове чи позачергове отримання жилих приміщень (п.6 Порядку).

Таким чином, вказаним Порядком передбачені підстави з яких військовослужбовцю може бути відмовлено у надання компенсації за неотримане житло, виключення з яких законодавством не передбачені.

Пунктом 9 Порядку передбачено, що Міноборони щороку протягом I кварталу після визначення загальної суми видатків на надання компенсації розподіляють її між військовими частинами, територіальними центрами комплектування та соціальної підтримки та квартирно-експлуатаційними установами (організаціями), в яких ведеться облік військовослужбовців та членів їх сімей, які потребують поліпшення житлових умов, з урахуванням часу взяття військовослужбовців та членів їх сімей на такий облік та/або включення їх до списків осіб, які мають право на першочергове чи позачергове отримання жилих приміщень.

Житлові комісії розглядають рапорти військовослужбовців (заяви, зазначені в пункті 11 цього Порядку) щодо надання компенсації та приймають рішення про її надання або відмову в наданні (п.12 Порядку).

Таким чином, за змістом викладених норм саме Міністерство оборони України уповноважена на розподіл загальної суми видатків на надання компенсації за неотримане житло між військовими частинами, територіальними центрами комплектування та соціальної підтримки та квартирно-експлуатаційними установами (організаціями) в яких ведеться облік військовослужбовців та членів їх сімей, які потребують поліпшення житлових умов.

Під час розгляду спірних правовідносин, судом встановлено, що позивач має вислугу на військовій службі 20 років і більше, ним та членами його сім`ї не було використано право на безоплатну приватизацію житла, позивач є таким, що не знятий з обліку громадян, які потребують поліпшення житлових умов і не виключений із списків громадян, що мають право на першочергове чи позачергове отримання жилих приміщень, а отже має право на отримання грошової компенсації за не отримане житлове приміщення відповідно до вищевказаних вимог чинного законодавства. У той час, як зауважив представник відповідача будь-які заперечення з приводу наявного права позивача на отримання житла або грошової компенсації за належне для отримання житлового приміщення відсутні.

Втім, звернувшись із відповідними заявами до органу на квартирному обліку, в якому перебуває, позивач отримав відповіді оформлені листами Міністерства оборони в особі Центрального управління інженерно-інфраструктурного забезпечення командування логістики Збройних Сил України, в яких повідомлено про відсутність фінансових ресурсів передбачених на таку виплату у 2022 році.

У контексті наведеного слід відмітити, що ЦУІІЗ КСЛ ЗСУ не прийняв рішення ні про задоволення заяви позивача про надання компенсації за належне йому для отримання жиле приміщення, ані про відмову у задоволенні вказаної заяви, що передбачено приписами п. 12 Порядку, а лише листом роз`яснив про відсутність можливості розглянути заяву позивача.

З огляду на викладене, суд дійшов висновку, що Міністерством оборони в особі Центрального управління інженерно-інфраструктурного забезпечення командування логістики Збройних Сил України не дотримано порядку та процедури розгляду звернення за отриманням грошової компенсації, що є підставою для задоволення позовних вимог в частині визнання бездіяльності Міністерства оборони в особі Центрального управління інженерно-інфраструктурного забезпечення командування логістики Збройних Сил України протиправною.

Щодо позовних вимог в частині зобов`язання Міністерства оборони України в особі ЦУІІЗ КСЛ ЗСУ виплати позивачу грошову компенсацію за належне для отримання жиле приміщення відповідно до «Порядку визначення розміру і надання військовослужбовцям та членам їх сімей грошової компенсації за належне їм для отримання жиле приміщення», затвердженого постановою Кабінету Міністрів України №728 від 02.09.2015 року, суд зазначає наступне.

Перевіряючи рішення, дію чи бездіяльність суб`єкта владних повноважень на відповідність закріпленим ч. 2 ст. 2 КАС України критеріям, суд не втручається у дискрецію (вільний розсуд) суб`єкта владних повноважень поза межами перевірки за названими критеріями.

Завдання адміністративного судочинства полягає не у забезпеченні ефективності державного управління, а в гарантуванні дотримання вимог права, інакше було б порушено принцип розподілу влади.

Принцип розподілу влади заперечує надання адміністративному суду адміністративно-дискреційних повноважень, єдиним критерієм здійснення правосуддя є право. Тому завданням адміністративного судочинства є контроль легальності. Перевірка доцільності переступає компетенцію адміністративного суду і виходить за межі завдання адміністративного судочинства.

Як випливає зі змісту Рекомендації №R (80) 2 Комітету Міністрів державам-членам стосовно реалізації адміністративними органами влади дискреційних повноважень, прийнятої 11.03.1980 року на 316-й нараді заступників міністрів, під дискреційним повноваженням слід розуміти повноваження, яке адміністративний орган, приймаючи рішення, може здійснювати з певною свободою розсуду, тобто, коли такий орган може обирати з кількох юридично допустимих рішень те, яке він вважає найкращим за даних обставин.

Отже, під дискреційним повноваженням суд розуміє таке повноваження, яке надає певний ступінь свободи адміністративному органу при прийнятті рішення, тобто, коли у межах, які визначені законом, адміністративний орган має можливість самостійно (на власний розсуд) вибрати один з кількох варіантів рішення.

Суд зауважує, що він є правозастосовуючим органом, тобто, не створюючи нових правових норм, не підміняючи собою органи виконавчої та законодавчої влади, на підставі закону у встановленому процесуальним законом порядку вирішує справи.

Згідно ч. 2 ст. 6 КАС України, суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського Суду з прав людини.

У статті 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" зазначається, що суди при розгляді справ застосовують Конвенцію та практику Суду як джерело права.

Пунктом 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод встановлено, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення. Статтею 19 Конвенції передбачено, що для забезпечення дотримання Високими Договірними Сторонами, однією з яких є Україна, їхніх зобов`язань за Конвенцією та протоколами до неї, створюється Європейський суд з прав людини. Він функціонує на постійній основі. Статтею 46 Конвенції передбачено, що Високі Договірні Сторони зобов`язуються виконувати остаточні рішення Суду в будь-яких справах, у яких вони є сторонами.

Згідно із рішеннями Європейського суду з прав людини по справах: "Класс та інші проти Німеччини" від 6 вересня 1978 року, "Фадєєва проти Росії" (Заява № 55723/00), Страсбург, від 9 червня 2005 року, "Кумпене і Мазере проти Румунії" (Заява N 33348/96), Страсбург, від 17 грудня 2004 року - завдання суду при здійсненні його контрольної функції полягає не в тому, щоб підміняти органи влади держави, тобто суд не повинен підміняти думку національних органів будь-якою своєю думкою.

Частиною 2 статті 9 КАС України передбачено, що суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог. Суд може вийти за межі позовних вимог, якщо це необхідно для ефективного захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Згідно частини 2 статті 5 КАС України, захист порушених прав, свобод чи інтересів особи, яка звернулася до суду, може здійснюватися судом також в інший спосіб, який не суперечить закону і забезпечує ефективний захист прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Обираючи належний спосіб відновленого порушеного права позивача, враховуючи положення статті 9 КАС України, суд вважає за необхідне зобов`язати відповідача повторно розглянути заяву ОСОБА_1 щодо призначення йому грошової компенсації за належне для отримання жиле приміщення у відповідності до «Порядку визначення розміру і надання військовослужбовцям та членам їх сімей грошової компенсації за належне їм для отримання жиле приміщення», затвердженого постановою Кабінету Міністрів України №728 від 02.09.2015 року, з урахуванням висновків суду.

Згідно з ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ч. ч. 1-2 ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Наведене свідчить про наявність правових підстав для часткового задоволення позовних вимог.

Згідно з частиною 1 статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Оскільки позивач звільнений від сплати судового збору, судові витрати, які визначені ст. 132 КАС України і підлягають розподілу, відсутні.

Керуючись статтями 6, 72-77, 139, 244, 246, 250, 255, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ВИРІШИВ:

Адміністративний позов - задоволити частково.

Визнати протиправною бездіяльність квартирно-експлуатаційного відділу міста Хмельницький Міністерства оборони України щодо повторного направлення квартирно-облікової справи ОСОБА_1 до Центрального управління інженерно-інфраструктурного забезпечення Командування Сил логістики Збройних Сил України.

Зобов`язати квартирно-експлуатаційний відділ міста Хмельницький Міністерства оборони України повторно направити квартирно-облікову справу ОСОБА_1 до Центрального управління інженерно-інфраструктурного забезпечення Командування Сил логістики Збройних Сил України для розгляду по суті.

Визнати протиправною бездіяльність Міністерства оборони України в особі Центрального управління інженерно-інфраструктурного забезпечення Командування Сил логістики Збройних Сил України щодо розгляду квартирно-облікової справи ОСОБА_1 .

Зобов`язати Міністерство оборони України в особі Центрального управління інженерно-інфраструктурного забезпечення Командування Сил логістики Збройних Сил України повторно розглянути заяву ОСОБА_1 щодо призначення йому грошової компенсації за належне для отримання жиле приміщення у відповідності до «Порядку визначення розміру і надання військовослужбовцям та членам їх сімей грошової компенсації за належне їм для отримання жиле приміщення», затвердженого постановою Кабінету Міністрів України №728 від 02.09.2015 року, з урахуванням висновків суду.

В задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Підстави для розподілу судових витрат відсутні.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Сьомого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Позивач:ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , ідентифікаційний номер - НОМЕР_2 )
Відповідач:Міністерство оборони в особі Центрального управління інженерно-інфраструктурного забезпечення командування логістики Збройних Сил України (вул. Дегтярівська 28 "а", в/ч НОМЕР_3 , м. Київ , код ЄДРПОУ - 00034022) Квартирно-експлуатаційний відділ м. Хмельницький Міністерства оборони України (вул. Героїв АТО, буд. 3/1, Хмельницький, Хмельницька область, 29006 , код ЄДРПОУ - 07928461)

Головуючий суддя П.І. Салюк