Справа № 420/13300/23
Суддя: Токмілова Л.М.
Дата ухвалення: 2023-09-08 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 вересня 2023 року м. Одеса

Суддя Одеського окружного адміністративного суду Токмілова Л.М., розглянувши в письмовому провадженні за правилами спрощеного позовного провадження справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області, Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві, Головного управління Пенсійного фонду України у Рівненській області про визнання дій протиправними та зобов`язання здійснити певні дії, -

ВСТАНОВИВ:

До Одеського окружного адміністративного суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області, Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві, Головного управління Пенсійного фонду України у Рівненській області, в якій позивач просить суд:

визнати протиправним і скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві (Код ) від 01.03.2023 № 46 щодо відмови у призначенні пенсії за віком ОСОБА_1 (РНОКПП: НОМЕР_1 ).

визнати протиправним і скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області (Код ) від 26.05.2023 року № 46 щодо відмови у призначенні пенсії за віком ОСОБА_1 (РНОКПП: НОМЕР_1 );

зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області (Код ), Головне управління Пенсійного фонду України в м. Києві (Код ) та Головне управління Пенсійного фонду України в Рівненській області (Код ) зарахувати до страхового стажу роботи ОСОБА_1 (РНОКПП: НОМЕР_1 ), який дає право на призначення пенсії за віком, періоди роботи у проміжку часу з 23.12.1985 по 21.09.2005 на відповідних посадах згідно із записами у трудовій книжці з урахуванням відомостей про заробітну плату та сплату страхових внесків, зазначених у архівних довідках від 05.04.2023 № 09-06/208 та № 09-06/209:

- 23.12.1985 - 04.09.1987- секретар учбової частини СПТУ-64;

- 01.09.1987-23.08.1988 - вихователь ГПД в Суклейській РСШ;

- 24.08.1988 - 28.08.1988 - вчитель фізики у змінній школі № 1 м. Тирасполя;

- 29.08.1988 - 14.08.1990 - вчитель фізики та математики у вечірній (змінній) середній школі № 1;

- 15.08.1990 - 11.05.1998 - завуч вечірньої змінної середньої школи № 1;

- 12.05.1998 - 26.08.1998 - вчитель фізики ШРМ-1;

- 26.08.1998 - 27.10.2003 - вчитель фізики середньої школи № 7 м. Тирасполя;

- 28.10.2003 - 04.01.2005 - провідний спеціаліст Відділу охорони прав дитинства апарату Управління народної освіти держадміністрації м. Тирасполя;

- 05.01.2005 21.09.2005- провідний спеціаліст методичного відділу Управління - народної освіти держадміністрації м. Тирасполя.

зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області (Код ), Головне управління Пенсійного фонду України в м. Києві (Код ) та Головне управління Пенсійного фонду України в Рівненській області (Код ) повторно розглянути заяви ОСОБА_1 (РНОКПП: НОМЕР_1 ) від 21.02.2023 та від 19.05.2023 про призначення пенсії за віком та прийняти відповідне рішення з урахуванням висновків суду щодо зарахування до страхового стажу, який дає право на призначення пенсії за віком, періодів роботи у проміжку часу з 23.12.1985 по 21.09.2005 на відповідних посадах згідно із записами у трудовій книжці з урахуванням відомостей про заробітну плату та сплату страхових внесків, зазначених у архівних довідках вiд 05.04.2023 №09-06/208 та №09-06/209.

В обґрунтування позовних вимог зазначено, що позивач через веб-портал Пенсійного Фонду України звернувся до ГУ ПФУ в Одеській області про призначення пенсії за віком із відповідною заявою, до якої надано скан-копії ідентифікаційного коду, трудової книжки та диплому про освіту. Засобами програмного забезпечення за принципом екстериторіальності було визначено структурний підрозділ органу, що призначає пенсію - Головне управління Пенсійного фонду України в м. Києві, яке уповноважене розглянути подану Позивачем заяву. Рішенням ГУ ПФУ в м. Києві позивачу відмовлено у призначенні пенсії за віком у зв`язку із відсутністю необхідного страхового стажу. Також вказано, що не враховано до стажу періоди роботи згідно записів трудової книжки, оскільки печатки не придатні до читання (на титульній сторінці та на записах про звільнення). Оскільки печатки на деяких записах у трудовій книжці Позивача з часом вицвіли (вигоріли), то позивач за допомогою працівників ГУ ПФУ в Одеській області вирішила отримати уточнюючі довідки для підтвердження стажу роботи у відповідні періоди. Листом ГУ ПФУ в Одеській області звернулося до Національної каси соціального страхування Республіки Молдова із запитом про надання необхідних для підтвердження стажу роботи позивача довідок. Територіальна каса соціального страхування Аненій Ной НКСС Республіки Молдова направила ГУ ПФУ в Одеській області довідки про стаж роботи Позивача на території Республіки Молдова, які видані владою невизнаної придністровської молдавської республіки (державною адміністрацією міста Тирасполя та міста Дністровська). Після отримання довідок, позивач знову звернувся до ГУ ПФУ в Одеській області за місцем свого проживання із заявою про призначення пенсії за віком, додавши до цієї заяви вищевказані уточнюючі довідки з Республіки Молдова. Засобами програмного забезпечення принципом екстериторіальності було за визначено структурний підрозділ органу, що призначає пенсію Головне управління Пенсійного фонду України в Рівненській області. Рішенням ГУ ПФУ в Рівненській області позивачу відмовлено у призначенні пенсії за віком у зв`язку із відсутністю необхідного страхового стажу у 30 років. Також вказано, що не враховано до стажу періоди роботи згідно записів трудової книжки, оскільки печатки не придатні до читання (на титульній сторінці та на записах про звільнення), до страхового стажу зараховано довідки видані не придністровською республікою (ПМР). Позивач вважає, що вказані рішення відповідачів про відмову в призначенні пенсії за віком позивачу не відповідають чинному законодавству України, а тому є протиправними як такі, що грубо порушують законні права та інтереси позивача на пенсійне забезпечення.

Ухвалою суду від 12.06.2023 року відкрито провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у письмовому провадженні) за наявними у справі матеріалами.

У зв`язку з перебуванням судді Токмілової Л.М. у відпустці у період з 26.06.2023 року по 21.07.2023 року, суд здійснює розгляд справи після виходу з відпустки.

27.06.2023 року до суду надійшов відзив на позовну заяву від ГУ ПФУ в Одеській області, в якому відповідач не погоджується з позовними вимогами, вважає їх безпідставними та такими, що не підлягають задоволенню та зазначає, що за принципом екстериторіальності заява ОСОБА_1 була розглянута Головним управлінням Пенсійного фонду України в Рівненській області. Відповідно до ст.26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» право на призначення пенсії за віком мають особи, які досягли 60-річного віку та мають 30 років страхового стажу, однак було відмовлено в призначенні пенсії у зв`язку з відсутністю необхідного страхового стажу. До страхового стажу при цьому не було зараховано періоди роботи згідно наданої трудової книжки, оскільки титульний аркуш трудової книжки та записи про звільнення позивача з роботи засвідчені нечитабельними печатками, що не дає ГУ ПФУ можливості ідентифікувати підприємства, на яких працювала позивач.

21.08.2023 року до суду надійшов відзив на позовну заяву від ГУ ПФУ у Рівненській області, в якому відповідач не погоджується з позовними вимогами, вважає їх безпідставними та такими, що не підлягають задоволенню та зазначає, що Головним управлінням правомірно було відмовлено ОСОБА_1 у призначенні пенсії за віком з врахуванням ст. 26 Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, оскільки на момент звернення у позивача відсутній необхідний страховий стаж, а саме 30 років.

29.06.2023 року до суду надійшов відзив на позовну заяву від ГУ ПФУ в м. Києві, в якому не погоджується з позовними вимогами, вважає їх необґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню та зазначає, що після реєстрації заяви та сканування копій документів засобами програмного забезпечення за принципом екстериторіальності Головним управлінням Пенсійного фонду України в м. Києві, винесене рішення про відмову в призначенні пенсії ОСОБА_1 за віком відповідно до ч.1 ст.26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування». Загальний страховий стаж позивача складає 14 років 9 місяців 1 день, що є недостатнім для призначення пенсії. Не враховано до стажу періоди роботи згідно записів трудової книжки, оскільки у приєднаній скан-копії трудової книжки печатки не придатні до читання (на титульній сторінці та на записах про звільнення).

За приписами ч.5 ст. 262 КАС України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. За клопотанням однієї із сторін або з власної ініціативи суду розгляд справи проводиться в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін.

Відповідно до п.10 ч.1 ст.4 КАС України письмове провадження - розгляд і вирішення адміністративної справи або окремого процесуального питання в суді першої, апеляційної чи касаційної інстанції без повідомлення та (або) виклику учасників справи та проведення судового засідання на підставі матеріалів справи у випадках, встановлених цим Кодексом.

Відтак, справу розглянуто в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін.

Розглянувши матеріали справи, всебічно та повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, оцінивши надані учасниками судового процесу докази в їх сукупності, суд зазначає наступне.

21.02.2023 року ОСОБА_1 через веб-портал Пенсійного Фонду України звернулась до ГУ ПФУ в Одеській області за місцем свого проживання про призначення пенсії за віком відповідно до ст. 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» із заявою (вх. № 743), до якої надано скан-копії ідентифікаційного коду, трудової книжки та диплому про освіту. За принципом екстериторіальності було визначено структурний підрозділ органу, що призначає пенсію - Головне управління Пенсійного фонду України в м. Києві, яке уповноважене розглянути подану позивачем заяву.

Рішенням ГУ ПФУ в м. Києві від 01.03.2023 № 46 позивачу відмовлено у призначенні пенсії за віком у зв`язку із відсутністю необхідного страхового стажу. Також вказано, що не враховано до стажу періоди роботи згідно записів трудової книжки, оскільки печатки не придатні до читання (на титульній сторінці та на записах про звільнення). ГУ ПФУ в м. Києві зараховано лише 14 років 9 місяців та 1 день страхового стажу позивача (періоди роботи: 01.09.1980-01.07.1985, 01.09.2006-31.01.2008, 02.02.2008- 31.08.2008, 01.09.2008-21.09.2010, 01.07.2015-29.02.2020, 01.03.2020-31.05.2020, 01.06.2020- 31.12.2020, 01.09.2021-31.12.2021).

Оскільки печатки на деяких записах у трудовій книжці з часом вицвіли (вигоріли), то позивач за допомогою працівників ГУ ПФУ в Одеській області вирішила отримати уточнюючі довідки для підтвердження стажу роботи у відповідні періоди.

Листом від 03.03.2023 року № 1500-0218-10/25388 ГУ ПФУ в Одеській області звернулося до Національної каси соціального страхування Республіки Молдова із запитом про надання необхідних для підтвердження стажу роботи Позивача довідок.

Листом від 02.05.2023 № 4878 Територіальна каса соціального страхування Аненій Ной НКСС Республіки Молдова направила ГУ ПФУ в Одеській області (вх. від 17.05.2023 № 192/10) довідки про стаж роботи позивача на території Республіки Молдова, які видані владою невизнаної придністровської молдавської республіки (державною адміністрацією міста Тирасполя та міста Дністровська).

19 травня 2023 року позивач знову звернувся до ГУ ПФУ в Одеській області за місцем свого проживання із заявою про призначення пенсії за віком відповідно до ст. 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування». До цієї заяви Позивач надала вищевказані уточнюючі довідки з Республіки Молдова. Засобами програмного забезпечення принципом екстериторіальності було за визначено структурний підрозділ органу, що призначає пенсію - Головне управління Пенсійного фонду України в Рівненській області, яке уповноважене розглянути подану позивачем заяву.

Рішенням ГУ ПФУ в Рівненській області від 26.05.2023 року № 46 позивачу відмовлено у призначенні пенсії за віком у зв`язку із відсутністю необхідного страхового стажу у 30 років. Також вказано, що не враховано до стажу періоди роботи згідно записів трудової книжки, оскільки печатки не придатні до читання (на титульній сторінці та на записах про звільнення), страхового стажу зараховано довідки видані до придністровською республікою (ПМР). ГУ ПФУ в Рівненській області зараховано лише 14 років 9 місяців та 1 день страхового стажу Позивача (періоди роботи: 01.09.1980-01.07.1985, 01.09.2006-31.01.2008, 02.02.2008-31.08.2008, 01.09.2008-21.09.2010, 01.07.2015-29.02.2020, 01.03.2020-31.05.2020, 01.06.2020-31.12.2020, 01.09.2021-31.12.2021).

Отже, в межах заявлених вимог спірним є зарахування до страхового стажу позивача періодів роботи з 23.12.1985 по 04.09.1987, з 01.09.1987 по 23.08.1988, з 24.08.1988 по 28.08.1988, з 29.08.1988 по 14.08.1990, з 15.08.1990 по 11.05.1998, з 12.05.1998 по 26.08.1998, з 26.08.1998 по 27.10.2003, з 28.10.2003 по 04.01.2005, з 05.01.2005 по 21.09.2005 (19 років та 11 місяців).

Розглянувши подані документи і матеріали, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд зазначає наступне.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ст. 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Відповідно до ч. 2 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Призначення, виплата та перерахунок призначеної пенсії регулюється Законом України «Про пенсійне забезпечення» від 05.11.1991 № 1788 (далі - Закон № 1788) та Законом України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 09.07.2003 №1058 (далі - Закон №1058).

Статтею 26 Закону № 1058 передбачено, що особи мають право на призначення пенсії за віком після досягнення відповідного віку та за наявності відповідного страхового стажу.

Згідно частин першої та другої статті 24 Закону № 1058 страховий стаж - період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок.

Страховий стаж обчислюється територіальними органами Пенсійного фонду відповідно до вимог цього Закону за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку, а за періоди до впровадження системи персоніфікованого обліку - на підставі документів та в порядку, визначеному законодавством, що діяло до набрання чинності цим Законом.

Відповідно до частини четвертої статті 21 Закону № 1058 до страхового стажу прирівнюється трудовий стаж, набутий працівником за час роботи на умовах трудового договору (контракту) до набрання чинності Законом України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування у зв`язку з тимчасовою втратою працездатності та витратами, зумовленими похованням» (до 01 січня 2001 року), а також періоди, починаючи з 1 січня 2016 року, протягом яких особа не підлягала страхуванню за цим Законом, але нею або роботодавцем за неї сплачено єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування відповідно до Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування».

Статтею 62 Закону № 1788 визначено, що основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Пунктом 3 постанови Кабінету Міністрів України від 12.08.1993 № 637 "Про затвердження Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній" передбачено, що за відсутності трудової книжки, а також у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження трудового стажу приймаються дані, наявні в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які містять відомості про періоди роботи.

Аналіз наведених норм права дає змогу дійти висновку, що основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка, тоді як підтвердження трудового стажу на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами можливе лише у випадку її відсутності або відсутності в ній записів.

Судом встановлено, що у трудовій книжці позивача серії НОМЕР_2 , заповнення якої розпочато 23.12.1985 року, наявні записи щодо всіх спірних періодів роботи та усі записи внесені чітко та розбірливо, будь-які виправлення відсутні. При цьому, титульна сторінка та записи про звільнення засвідчені печаткою, що має нечіткий відтиск.

Порядок ведення (внесення записів) до трудових книжок врегульовано Інструкцією про порядок ведення трудових книжок працівників, затвердженої наказом Міністерства праці України від 29 липня 1993 року № 58 (далі - Інструкція № 58).

Відповідно до пункту 2.4 Інструкції № 58 усі записи в трудовій книжці про прийняття на роботу, переведення на іншу постійну роботу або звільнення, а також про нагороди та заохочення вносяться власником або уповноваженим ним органом після видання наказу (розпорядження), але не пізніше тижневого строку, а в разі звільнення - у день звільнення і повинні точно відповідати тексту наказу (розпорядження).

Записи виконуються акуратно, ручкою кульковою або з пером, чорнилами чорного, синього або фіолетового кольорів, і завіряються печаткою запис про звільнення, а також відомості про нагородження та заохочення.

Відомості про працівника записуються на першій сторінці (титульному аркуші) трудової книжки. Прізвище, ім`я та по батькові (повністю, без скорочення або заміни імені та по батькові ініціалами) і дата народження вказуються на підставі паспорту або свідоцтва про народження (пункт 2.11 Інструкції).

Згідно з пунктом 2.12 Інструкції після зазначення дати заповнення трудової книжки працівник своїм підписом завіряє правильність внесених відомостей. Першу сторінку (титульний аркуш) трудової книжки підписує особа, відповідальна за видачу трудових книжок, і після цього ставиться печатка підприємства (або печатка відділу кадрів), на якому вперше заповнювалася трудова книжка.

Суд вважає за необхідне зазначити, що на особу не може перекладатись тягар доведення правдивості чи достовірності даних, що зазначені у його трудовій книжці чи у інших документах.

При цьому, підставою для призначення пенсії є відповідний стаж роботи, а не дотримання усіх формальних вимог.

Верховний Суд неодноразово висловлював правову позицію, викладену, зокрема, у постановах від 28 лютого 2018 року у справі № 428/7863/17 та від 16 квітня 2020 року у справі №159/4315/16-а про те, що певні недоліки в заповненні трудової книжки не можуть бути підставою для неврахування відповідного періоду роботи для обрахунку стажу при призначенні пенсії. Відповідальність за організацію ведення обліку, зберігання і видачу трудових книжок покладається на керівника підприємства, установи організації, і не може мати негативні наслідки для особи, яка звернулася за пенсією.

Крім того, Верховний Суд у постанові від 30 вересня 2019 року у справі № 638/18467/15-а зазначив, що формальні неточності у документах, за загальним правилом, не можуть бути підставою для органів пенсійного фонду для обмеження особи у реалізації конституційного права на соціальний захист.

Аналіз наведених положень дає підстави дійти висновку, що обов`язок ведення трудових книжок покладено на роботодавців. У випадку ж проставлення печатки підприємства на титульній сторінці трудової книжки - такий обов`язок покладається на відповідальну особу підприємства на якому вперше заповнювалася трудова книжка.

Відтак неналежне ведення трудової книжки зокрема і проставлення нечитабельної печатки підприємства на титульному аркуші трудової книжки не може позбавити особу права на отримання пенсійних виплат, а тому такі мотиви не можуть бути підставою для неврахування періодів роботи, зазначених у такій трудовій книжці, до стажу тієї чи іншої особи.

Окрім того, відповідно до постанови Кабінету Міністрів України № 301 від 27 квітня 1993 року "Про трудові книжки працівників" відповідальність за організацію ведення обліку, зберігання і видачу трудових книжок покладається на керівника підприємства, установи, організації.

За порушення встановленого порядку ведення, обліку, зберігання і видачі трудових книжок посадові особи несуть дисциплінарну, а в передбачених законом випадках іншу відповідальність.

Тому недотримання правил ведення трудової книжки може мати негативні наслідки саме для особи, яка допустила такі порушення, а не для робітника, а отже, й не може впливати на його особисті права.

Таким чином, доводи відповідачів щодо неврахування періодів роботи позивача, що зазначені у трудовій книжці серії НОМЕР_2 від 23.12.2023 року, при обчисленні страхового стажу з підстав нечитабельності печатки на титульному аркуші трудової книжки є безпідставними.

Обираючи спосіб захисту порушеного права, суд зважує на його ефективність з точки зору статті 13 "Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод" та враховує положення "Рекомендації Комітету Міністрів Ради Європи № R(80)2 стосовно здійснення адміністративними органами влади дискреційних повноважень", прийняті Комітетом Міністрів 11.03.1980, а саме суд не може підміняти державний орган рішення якого оскаржується, приймати замість рішення, яке визнається протиправним, інше рішення, яке б відповідало закону, та давати вказівки, які б свідчили про вирішення питань, які належать до компетенції такого суб`єкта владних повноважень, оскільки такі дії виходять за межі визначених йому повноважень законодавцем.

Відповідно до ст. 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.

Так, між Урядом України та Урядом Республіки Молдова укладена Угода про гарантії прав громадян в галузі пенсійного забезпечення (далі Угода), яку ратифіковано Законом України 434/96-ВР та вона набрала чинності для України 19.11.1996 року.

Відповідно до ст. 2, 4, 5 Угоди, вона поширюється на державне пенсійне забезпечення громадян, яке встановлене або буде встановлене законодавством кожної з держав. Під пенсійним забезпеченням в цій Угоді маються на увазі всі види державних пенсій, які призначаються громадянам у відповідності із законодавством України або законодавством Республіки Молдова.

Після вступу в дію цієї Угоди Договірні Сторони надають на своїй території постійно проживаючим громадянам, в тому числі і тим, які переїхали (приїхали) із іншої Договірної Сторони однакові зі своїми громадянами права в галузі пенсійного забезпечення.

Пенсійне забезпечення громадян України і громадян Республіки Молдова та членів їх сімей здійснюється по законодавству тієї держави, на території якої вони постійно проживають.

Відповідно до ст. 8, 15 Угоди, при призначенні пенсії, в тому числі пенсії на пільгових умовах та за вислугу років, обчислення трудового (страхового) стажу, накопиченого у відповідності із законодавством України і законодавством Республіки Молдова, в тому числі і до вступу в дію цієї Угоди, а також на території держав, які входили до складу колишнього СРСР до 1 січня 1992 року, проводиться по законодавству держави, яка призначає пенсію.

Тобто, у даному випадку позивачу має бути здійснено обчислення трудового (страхового) стажу по законодавству України.

Необхідні для пенсійного забезпечення документи, які видані у встановленому порядку на території України і на території Республіки Молдова, в тому числі і до вступу в силу цієї Угоди, а також на території держав, які входили до складу колишнього СРСР до 1 січня 1992 року, приймаються без легалізації.

Суд звертає увагу, що у рішенні Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області від 26.05.2023 року № 46 позивачу зокрема, відмовлено у призначенні пенсії за віком через неврахування довідок виданих Придністровською республікою.

У 1971 році Міжнародний суд Організації Об`єднаних Націй у документі «Юридичні наслідки для держав щодо триваючої присутності Південної Африки у Намібії» зазначив, що держави - члени ООН зобов`язані визнавати незаконність і недійсність триваючої присутності Південної Африки в Намібії, але «у той час як офіційні дії, вчинені урядом Південної Африки від імені або щодо Намібії після припинення дії мандата є незаконними і недійсними, ця недійсність не може бути застосовна до таких дій як, наприклад, реєстрація народжень, смертей і шлюбів».

Відтак, у практиці Міжнародного суду ООН сформульовані так звані Намібійські винятки, відповідно до яких документи, видані окупаційною владою, повинні визнаватися, якщо їх невизнання веде за собою серйозні порушення або обмеження прав громадян.

У рішенні Європейського суду з прав людини Мозер проти Республіки Молдови та Росії від 23.02.2016 суд констатував, що Консультативний висновок Міжнародного Суду, що розуміється в сукупності з виступами і поясненнями деяких членів суду, чітко показує, що в ситуаціях, подібних до тих, що наводяться в цій справі, зобов`язання ігнорувати, не брати до уваги дії існуючих defacto органів та інститутів (окупаційної влади) далеко від абсолютного. Для людей, що проживають на цій території, життя триває. І це життя потрібно зробити більш стерпним і захищеним фактичною владою, включаючи їх суди; і виключно в інтересах жителів цієї території дії згаданої влади, які мають відношення до сказаного вище, не можуть просто ігноруватися третіми країнами або міжнародними и документів, виданих закладами, що знаходяться на окупованій території, як доказів, оскільки не прийняття їх призведе до порушень та обмежень прав позивача на соціальний захист та гарантоване йому право на пенсійне забезпечення.

Враховуючи вищевикладені обставини, суд дійшов висновку, що відповідачами безпідставно не взято до уваги довідки видані Придністровською республікою.

З огляду на встановлені обставини, суд дійшов висновку, що рішення Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві від 01.03.2023 року №46 та Головного управління Пенсійного фонду України у Рівненській області від 26.05.2023 року №46 є протиправними, а тому такі рішення належить скасувати.

В свою чергу, враховуючи те, що при розрахунку страхового стажу позивача не бралися до уваги спірні записи трудової книжки, суд дійшов висновку, що з метою належного та ефективного відновлення порушеного права позивача, слід зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області, Головне управління Пенсійного фонду України в м. Києві та Головне управління Пенсійного фонду України в Рівненській області зарахувати до страхового стажу роботи ОСОБА_1 (РНОКПП: НОМЕР_1 ), який дає право на призначення пенсії за віком, періоди роботи у проміжку часу з 23.12.1985 по 21.09.2005 на відповідних посадах згідно із записами у трудовій книжці з урахуванням відомостей про заробітну плату та сплату страхових внесків, зазначених у архівних довідках від 05.04.2023 № 09-06/208 та № 09-06/209: 23.12.1985 - 04.09.1987- секретар учбової частини СПТУ-64; 01.09.1987-23.08.1988 - вихователь ГПД в Суклейській РСШ; 24.08.1988 - 28.08.1988 - вчитель фізики у змінній школі № 1 м. Тирасполя; 29.08.1988 - 14.08.1990 - вчитель фізики та математики у вечірній (змінній) середній школі № 1; 15.08.1990 - 11.05.1998 - завуч вечірньої змінної середньої школи № 1; 12.05.1998 - 26.08.1998 - вчитель фізики ШРМ-1; 26.08.1998 - 27.10.2003 - вчитель фізики середньої школи № 7 м. Тирасполя; 28.10.2003 - 04.01.2005 - провідний спеціаліст Відділу охорони прав дитинства апарату Управління народної освіти держадміністрації м. Тирасполя; 05.01.2005 21.09.2005- провідний спеціаліст методичного відділу Управління народної освіти держадміністрації м. Тирасполя та зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області, Головне управління Пенсійного фонду України в м. Києві та Головне управління Пенсійного фонду України в Рівненській області повторно розглянути заяви ОСОБА_1 від 21.02.2023 року та від 19.05.2023 року про призначення пенсії за віком та прийняти відповідне рішення з урахуванням висновків суду щодо зарахування до страхового стажу, який дає право на призначення пенсії за віком, періодів роботи у проміжку часу з 23.12.1985 по 21.09.2005 на відповідних посадах згідно із записами у трудовій книжці з урахуванням відомостей про заробітну плату та сплату страхових внесків, зазначених у архівних довідках вiд 05.04.2023 №09-06/208 та №09-06/209.

Щодо позовних вимог про стягнення з відповідача витрат на професійну правничу допомогу, суд зазначає наступне.

У відповідності з ч.ч. 1, 3 ст. 132 КАС України судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: 1) на професійну правничу допомогу; 2) сторін та їх представників, що пов`язані із прибуттям до суду; 3) пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертиз; 4) пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; 5) пов`язані із вчиненням інших процесуальних дій або підготовкою до розгляду справи.

Згідно ч. 7 ст. 139 КАС України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.

У відповідності з ч. 9 ст. 139 КАС України при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору (у випадках, коли відповідно до закону досудове вирішення спору є обов`язковим) та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи на якій такі дії вчинялись.

Згідно ч.ч. 1, 2 ст. 134 КАС України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами, за винятком витрат суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката.

Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат (ч.3 ст. 134 КАС України).

За приписами ч.5 ст. 134 КАС України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Відповідно до ч.6 ст. 134 КАС України, у разі недотримання вимог частини п`ятої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.

Обов`язок доведення не співмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами (ч.7 ст. 134 КАС України).

Таким чином, суд визначає розмір суми витрат на правничу допомогу, що має бути стягнута з відповідача на користь позивача згідно з умовами договору про подання професійної правничої допомоги та доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Як вбачається з матеріалів справи, 02.06.2023 року між адвокатом Берзінь Сергієм Людвиговичем та позивачем укладено договір про надання професійної правової допомоги.

На підтвердження виконання вказаного договору до суду надано копію акту наданих послуг та квитанцію до прибуткового касового ордера.

Отже, представник позивача просить суд стягнути 5000 грн. судових витрат на правничу допомогу.

В свою чергу, суд зазначає, що вирішуючи питання про визначення розміру витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами, суд має враховувати складність справи, час витрачений адвокатом на виконання робіт, обсяг наданих послуг та ціну позову, чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору.

Суд вважає, що визначений представником позивача розмір понесених судових витрат на правничу допомогу не співмірний із складністю даної справи.

При цьому, судом встановлено, що обсяг виконаних робіт адвокатом не співмірний фактичним витратам, необхідним для розгляду даної справи.

Крім того, дана адміністративна справа є поширеною категорією справа, а складання позовної заяви не вимагає глибокого аналізу судової практики і нормативно-правових актів.

Враховуючи характер виконаної адвокатом роботи, принципи співмірності та розумності судових витрат, критерій реальності адвокатських витрат, а також критерій розумності їх розміру, виходячи з конкретних обставин справи, її складності та складності виконаної адвокатом роботи, суд дійшов висновку про задоволення заявленої суми витрат на професійну правничу допомогу та стягнення солідарно з Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві та Головного управління Пенсійного фонду України у Рівненській області на користь позивача 3000 гривень на відшкодування витрат на професійну правничу допомогу.

За правилами ч. 2 ст. 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Відповідно до ст. 90 КАС України, суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Статтею 242 КАС України визначено, що рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи. Судове рішення має відповідати завданню адміністративного судочинства, визначеному цим Кодексом.

Відповідно до ч. 5 ст. 242 КАС України, при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Суд вважає необхідним у відповідності до вимог ст.139 КАС України стягнути солідарно з Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві та Головного управління Пенсійного фонду України у Рівненській області судовий збір у розмірі 2147, 20 (дві тисячі сто сорок сім гривень 20 коп), а саме стягнути з Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві, 1073,60 (одна тисяча сімдесят три гривні 60 коп) та Головного управління Пенсійного фонду України у Рівненській області 1073,60 (одна тисяча сімдесят три гривні 60 коп).

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 9, 12, 139, 242-246, 255, 262, 263, 295, 297 КАС України, суд,-

ВИРІШИВ:

Адміністративний позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) до Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області (м. Одеса, вул. Канатна, 83, ), Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві (м. Київ, вул. Бульварно-Кудрявська, 16, ), Головного управління Пенсійного фонду України у Рівненській області (м. Рівне, вул. Борисенка Олександра, 7, ) про визнання дій протиправними та зобов`язання здійснити певні дії задовольнити.

Визнати протиправним і скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві (Код ) від 01.03.2023 № 46 щодо відмови у призначенні пенсії за віком ОСОБА_1 (РНОКПП: НОМЕР_1 ).

Визнати протиправним і скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області (Код ) від 26.05.2023 року № 46 щодо відмови у призначенні пенсії за віком ОСОБА_1 (РНОКПП: НОМЕР_1 ).

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області (Код ), Головне управління Пенсійного фонду України в м. Києві (Код ) та Головне управління Пенсійного фонду України в Рівненській області (Код ) зарахувати до страхового стажу роботи ОСОБА_1 (РНОКПП: НОМЕР_1 ), який дає право на призначення пенсії за віком, періоди роботи у проміжку часу з 23.12.1985 по 21.09.2005 на відповідних посадах згідно із записами у трудовій книжці з урахуванням відомостей про заробітну плату та сплату страхових внесків, зазначених у архівних довідках від 05.04.2023 № 09-06/208 та № 09-06/209:

- 23.12.1985 - 04.09.1987- секретар учбової частини СПТУ-64;

- 01.09.1987-23.08.1988 - вихователь ГПД в Суклейській РСШ;

- 24.08.1988 - 28.08.1988 - вчитель фізики у змінній школі № 1 м. Тирасполя;

- 29.08.1988 - 14.08.1990 - вчитель фізики та математики у вечірній (змінній) середній школі № 1;

- 15.08.1990 - 11.05.1998 - завуч вечірньої змінної середньої школи № 1;

- 12.05.1998 - 26.08.1998 - вчитель фізики ШРМ-1;

- 26.08.1998 - 27.10.2003 - вчитель фізики середньої школи № 7 м. Тирасполя;

- 28.10.2003 - 04.01.2005 - провідний спеціаліст Відділу охорони прав дитинства апарату Управління народної освіти держадміністрації м. Тирасполя;

- 05.01.2005 21.09.2005- провідний спеціаліст методичного відділу Управління - народної освіти держадміністрації м. Тирасполя.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області (Код ), Головне управління Пенсійного фонду України в м. Києві (Код ) та Головне управління Пенсійного фонду України в Рівненській області (Код ) повторно розглянути заяви ОСОБА_1 (РНОКПП: НОМЕР_1 ) від 21.02.2023 та від 19.05.2023 про призначення пенсії за віком та прийняти відповідне рішення з урахуванням висновків суду щодо зарахування до страхового стажу, який дає право на призначення пенсії за віком, періодів роботи у проміжку часу з 23.12.1985 по 21.09.2005 на відповідних посадах згідно із записами у трудовій книжці з урахуванням відомостей про заробітну плату та сплату страхових внесків, зазначених у архівних довідках вiд 05.04.2023 №09-06/208 та №09-06/209.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві (м. Київ, вул. Бульварно-Кудрявська, 16, ) 1073,60 грн (одна тисяча сімдесят три гривні 60 коп) та Головного управління Пенсійного фонду України у Рівненській області (м. Рівне, вул. Борисенка Олександра, 7, ) 1073,60 грн (одна тисяча сімдесят три гривні 60 коп) на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ).

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві (м. Київ, вул. Бульварно-Кудрявська, 16, ) 1500,00 грн (півтори тисячі гривень) та Головного управління Пенсійного фонду України у Рівненській області (м. Рівне, вул. Борисенка Олександра, 7, ) 1500,00 грн (півтори тисячі гривень) на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ).

Рішення набирає законної сили в порядку і строки, встановлені ст. 255 КАС України.

Рішення може бути оскаржено в порядку та строки встановлені ст. ст. 293, 295 КАС України.

Суддя Токмілова Л.М.