Справа № 140/7585/22
Суддя: Русанова В.Б.
Дата ухвалення: 2023-09-05 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 вересня 2023 р.Справа № 140/7585/22
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

Головуючого судді: Русанової В.Б.,

Суддів: Жигилія С.П. , Перцової Т.С. ,

за участю секретаря судового засідання Юрченко Д.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Сумського окружного адміністративного суду від 27.03.2023, (головуючий суддя І інстанції: М.М. Шаповал, повний текст складено 03.04.23 року) по справі № 140/7585/22

за позовом ОСОБА_1

до Департаменту внутрішньої безпеки Національної поліції України

про визнання протиправним та скасування наказу, поновлення на посаді, стягнення грошового забезпечення та моральної шкоди,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 (далі - позивач) звернувся до суду з позовом, в якому просив:

- визнати протиправним та скасувати наказ Департаменту внутрішньої безпеки Національної поліції України № 352 о/с від 30.09.2022, яким ОСОБА_1 звільнено зі служби в поліції;

- поновити ОСОБА_1 на посаді заступника начальника - начальника відділу моніторингу та зонального контролю Волинського управління Департаменту внутрішньої безпеки Національної поліції;

- стягнути з Департаменту внутрішньої безпеки Національної поліції на користь ОСОБА_1 середньомісячний розмір грошового забезпечення за час вимушеного прогулу, починаючи з 12 жовтня 2022 року по день винесення рішення судом та 10 000 грн в рахунок відшкодування моральної шкоди, завданої незаконним звільненням.

Позов обґрунтовано тим, що спірний наказ не містить належної підстави для звільнення позивача зі служби в поліції, передбаченої ч. 1 ст. 77 Закону України «Про Національну поліцію», що свідчить про його протиправність.

Рішенням Сумського окружного адміністративного суду від 27.03.2023 у задоволенні позову відмовлено.

Позивач, не погодившись із судовим рішенням, подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, не повне з`ясування обставин справи, що призвело до неправомірного висновку, просив скасувати рішення суду першої інстанції та прийняти нове, яким задовольнити позов.

В обґрунтування апеляційної скарги зазначає, що суд першої інстанції не надав належної оцінки спірному наказу, не врахував, що останній не містить конкретного пункту ч. 1 ст. 77 Закону України «Про Національну поліцію», на підставі якого ОСОБА_1 звільнено зі служби в поліції.

Вважає, що оскільки наказ від 30.09.2022 є неконкретизованим, тому звільнення позивача на його підставі є протиправним.

Також, зазначає, що за наслідками незаконного звільнення, він був змушений додавати додаткових зусиль для організації свого життя та життя родини, порушення відповідачем його законних прав призвело до моральних переживань, хвилювання, втрати нормальних життєвих зв`язків, погіршення репутації. З урахуванням наведеного просить стягнути з відповідача моральну шкоду в розмірі 10 000,00 грн.

Департамент внутрішньої безпеки Національної поліції України (далі - відповідач) подав відзив на апеляційну скаргу, в якому, наполягаючи на законності та обґрунтованості рішення суду першої інстанції, просить залишити апеляційну скаргу без задоволення, а оскаржуване рішення без змін.

Зазначає, що спірний наказ видано на виконання судового рішення, яким відмовлено позивачу в позові про поновлення на посаді .

Відповідно до ч. 4 ст. 229, ч. 1 ст. 308 КАС України справа розглядається в межах доводів та вимог апеляційної скарги, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, перевіривши рішення суду першої інстанції, доводи апеляційної скарги, відзиву на неї, дослідивши докази по справі, вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджено апеляційним судом, що ОСОБА_1 з 20.09.2003 по 06.11.2015 проходив службу в органах внутрішніх справ України, а з 07.11.2015 в органах Національної поліції України, зокрема на посаді заступника начальника управління начальника відділу моніторингу та зонального контролю Волинського управління Департаменту внутрішньої безпеки Національної поліції України.

Наказом Департаменту внутрішньої безпеки Національної поліції України від 28.08.2018 № 399 "Про притягнення до дисциплінарної відповідальності окремих працівників Волинського управління ДВБ" за неналежне виконання функціональних обов`язків, особисту недисциплінованість, порушення службової дисципліни, вимог п. 2, п. 3 ч.1 ст. 2, ст. 3, ч. 1 ст. 8, п. 1, п. 2 ч. 1 ст. 18, п. 1, п .2, п. 3 та п. 5 ч. 1 ст. 23 Закону України "Про Національну поліцію", ст. 38 Закону України "Про запобігання корупції", ст. ст. 1, 7 і 8 Дисциплінарного статуту органів внутрішніх справ України, абзаців 1, 2, 5 п. 1 розділу ІІ, п. 1, абзацу 1 п. 3, абзацу 2 п. 4 розділу V Правил етичної поведінки поліцейських, затверджених наказом МВС від 09.11.2016 № 1179, та п. 1, п. 6, п. 12 розділу І, п. 2 розділу ІІ, п. 9, п. 11, п. 14 розділу ІІІ Положення про Департамент внутрішньої безпеки Національної поліції України, затвердженого наказом Національної поліції України від 09.11.2015 № 83 до заступника начальника управління - начальника відділу моніторингу та зонального контролю Волинського управління ДВБ НПУ полковника поліції ОСОБА_1 застосоване дисциплінарне стягнення у вигляді звільнення зі служби.

28.08.2018 Департаментом внутрішньої безпеки Національної поліції України прийнято наказ № 145 о/с, яким ОСОБА_1 звільнено зі служби за п. 6 ч. 1 ст. 77 Закону України «Про національну поліцію» (у зв`язку із реалізацією дисциплінарного стягнення) (т. 1 а.с. 70).

Позивачем оскаржено вищевказані накази в судовому порядку, за наслідками яких рішенням Волинського окружного адміністративного суду від 02.05.2019 у справі № 140/2625/18, зокрема, визнано протиправними та скасовані накази ДВБ НПУ від 28.08.2018 № 399 "Про притягнення до дисциплінарної відповідальності окремих працівників Волинського управління ДВБ" в частині застосування дисциплінарного стягнення до ОСОБА_1 у виді звільнення зі служби та від 28.08.2018 № 145 о/с в частині звільнення полковника поліції ОСОБА_1 - заступника начальника управління - начальника відділу моніторингу та загального контролю Волинського управління з 31 серпня 2018 року; поновлено ОСОБА_1 на посаді заступника начальника управління - начальника відділу моніторингу та загального контролю Волинського управління з 01 вересня 2018 року.

Рішення в частині поновлення ОСОБА_1 на посаді підлягало негайному виконанню.

На виконання судового рішення наказом від 23.05.2019 № 98 о/с Департамент внутрішньої безпеки Національної поліції України скасовував наказ ДВБ НПУ від 28.08.2018 № 145 о/с і поновив ОСОБА_1 з 01 вересня 2018 року на посаді заступника начальника управління - начальника відділу моніторингу та зонального контролю Волинського управління ДВБ НПУ (т. 1 а.с. 83).

За наслідками апеляційного перегляду, постановою Шостого апеляційного адміністративного суду від 15.07.2020 у справі № 140/2625/18 рішення Волинського окружного адміністративного суду від 02.05.2019 скасовано, в частині визнання протиправними та скасування наказів ДВБ НПУ від 28.08.2018 №399 та від 28.08.2018 № 145 о/с в частині звільнення полковника поліції ОСОБА_1 з 31.08.2018; поновлення ОСОБА_1 на посаді заступника начальника управління - начальника відділу моніторингу та загального контролю Волинського управління з 01.09.2018 і прийнято в цій частині нову постанову, якою в задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 відмовлено.

На виконання постанови Шостого апеляційного адміністративного суду від 15.07.2020 у справі № 140/2625/18, відповідачем видано наказ № 239 о/с від 24.07.2020, яким скасовано наказ від 23.05.2019 № 98 о/с "По особовому складу", полковника поліції ОСОБА_1 , заступника начальника управління - начальника відділу моніторингу та зонального контролю Волинського управління звільнено зі служби в поліції за п. 6 (у зв`язку із реалізацією дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення зі служби) ч. 1 ст. 77 Закону України "Про Національну поліцію" відповідно до наказу від 28.08.2018 № 145 о/с, із 24 липня 2020 року (т. 1 а.с. 87).

За наслідками касаційного оскарження судових рішень постановою Верховного Суду від 18.06.2021 у справі № 140/2625/18 постанову Шостого апеляційного адміністративного суду від 15.07.2020 скасовано, справу № 140/2625/18 направлено на новий апеляційний розгляд.

06.07.2021 Департамент внутрішньої безпеки на виконання постанови Верховного Суду від 18.06.2021 видав наказ № 203 о/с, яким скасовано наказ ДВБ НПУ від 28.08.2018 № 145 о/с, ОСОБА_1 поновлений на службі в поліції на посаді заступника начальника управління - начальника відділу моніторингу та зонального контролю Волинського управління Департаменту з 01 вересня 2018 року (т. 1 а.с. 50).

29.09.2022 Шостим апеляційним адміністративним судом ухвалено постанову у справі № 140/2625/18, якою рішення Волинського окружного адміністративного суду від 02.05.2019 скасовано в частині задоволення позовних вимог. Прийнято в цій частині нову постанову, якою в задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 відмовлено.

На виконання постанови Шостого апеляційного адміністративного суду від 29.09.2022 у справі № 140/2625/18, Департамент внутрішньої безпеки Національної поліції України прийняв наказ від 30.09.2022 № 352 о/с, яким скасував наказ від 06.07.2021 № 203 о/с "По особовому складу", а полковника поліції ОСОБА_1 звільнив зі служби в поліції за п. 6 (у зв`язку із реалізацією дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення зі служби) ч. 1 статті 77 Закону України "Про Національну поліцію" відповідно до наказу від 28.08.2018 № 145 о/с із 30 вересня 2022 року (т. 1 а.с. 84).

Позивач вважаючи наказ від 30.09.2022 № 352 о/с протиправним та необґрунтованим, звернувся з цим позовом до суду.

Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того, що наказ прийнятий відповідачем у порядку та спосіб, встановлений чинним законодавством.

Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції з огляду на наступне.

Відповідно до ч. 2 ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Статтею 2 КАС України визначено, що завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

У справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

За приписами ч. 2 ст. 3 Конституції України права і свободи людини та їх гарантії визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Держава відповідає перед людиною за свою діяльність. Утвердження і забезпечення прав і свобод людини є головним обов`язком держави.

Правові засади організації та діяльності Національної поліції України, статус поліцейських та порядок проходження служби в Національній поліції України визначені Законом України «Про Національну поліцію» від 02 липня 2015 року №580-VIII (далі - Закон №580-VIII).

Відповідно до ч.1 ст. 48 Закону №580-VIII призначення та звільнення з посад поліцейських здійснюється наказами посадових осіб, зазначених у статті 47 цього Закону.

Згідно п. 6 ч. 1 ст. 77 Закону №580-VIII поліцейський звільняється зі служби в поліції, а служба в поліції припиняється у зв`язку із реалізацією дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення зі служби, накладеного відповідно до Дисциплінарного статуту Національної поліції України.

Днем звільнення зі служби в поліції вважається день видання наказу про звільнення або дата, зазначена в наказі про звільнення (ч. 2 ст. 77 Закону №580-VIII).

Як встановлено судом першої інстанції, позивача притягнуто до дисциплінарної відповідальності та звільнено з посади наказами ДВБ НПУ від 28.08.2018 № 399 "Про притягнення до дисциплінарної відповідальності окремих працівників Волинського управління ДВБ" та від 28.08.2018 № 145 о/с .

За наслідками судового оскарження позивачем вказаних наказів, останні не скасовані, є чинними, правомірність їх прийняття перевірена рішенням Шостого апеляційного адміністративного суду від 29.09.2022 по справ № 140/2625/18.

Оскаржуваний позивачем наказ від 30.09.2022 прийняти відповідач на виконання постанови Шостого апеляційного адміністративного суду від 29.09.2022 у справі № 140/2625/18, якою в задоволені позову позивачу було відмовлено.

Доводи апелянта про те, що наказ від 30.09.2022 не відповідає вимогам Закону №580-VIII, оскільки не містить підстави для звільнення, передбаченої ст. 77 Закону, отже порушує його права, колегія суддів вважає помилковими, оскільки звільнення позивача з посади відбулося за наказом від 28.08.20218 № 145 о/с на підставі п. 6 ч. 1 ст. 77 Закону №580-VIII.

З матеріалів справи вбачається, що рішенням суду від 02.05.2019 позивача було поновлено на посаді , вказане рішення в частині поновлення було виконано відповідачем, за наслідками апеляційного та касаційного оскарження судового рішення, в задоволені позову про поновлення на службі позивачу відмовлено 29.09.22 постановою Шостого апеляційного адміністративного суду.

Спірним наказом від 30.09.2022 позивача не звільнено, а скасовано, раніше виданий наказ від 06.07.2021 № 203о/с виданий відповідачем на виконання рішення Волинського окружного адміністративного суду від 02.05.2019 у справі № 140/2625/18, постанови Верховного Суду від 18.06.2021 по цій справі.

Відповідно до ст.129-1 Конституції України судове рішення є обов`язковим до виконання.

Принцип обов`язковості судових рішень закріплений також і в ст.14 КАС України, відповідно до змісту якої судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України. Невиконання судових рішень тягне за собою відповідальність, встановлену законом.

Згідно з ч. 1 ст.370 КАС України судове рішення, яке набрало законної сили, є обов`язковим для учасників справи, для їхніх правонаступників, а також для всіх органів, підприємств, установ та організацій, посадових чи службових осіб, інших фізичних осіб і підлягає виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, або за принципом взаємності, - за її межами.

Відповідно до ч.1 ст.371 КАС України негайно виконуються постанови суду про поновлення на посаді у відносинах публічної служби .

Згідно з ч. 5 ст. 235 КЗпП України рішення про поновлення на роботі незаконно звільненого або переведеного на іншу роботу працівника, прийняття органом, який розглядає трудовий спір, підлягає негайному виконанню.

Відповідно до ч.2 ст.372 КАС України визначено, що судове рішення, яке набрало законної сили або яке належить виконати негайно, є підставою для його виконання.

Судом встановлено та визнано сторонами, що рішення Волинського окружного адміністративного суду від 02.05.2019 у справі № 140/2625/18 було допущено до негайного виконання в частині поновлення позивача на посаді та виконано відповідачем, шляхом видання наказу № 203 о/с від 06.07.2021.

Колегія суддів наголошує, що негайне виконання судового рішення полягає в тому, що воно набуває властивостей обов`язковості і підлягає виконанню не з моменту набрання ним законної сили, а негайно з часу його оголошення в судовому засіданні.

Оскільки за наслідками апеляційного перегляду, постановою Шостого апеляційного адміністративного суду від 29.09.2022 у справі № 140/2625/18 рішення Волинського окружного адміністративного суду від 02.05.2019 скасовано в частині задоволення позовних вимог. Прийнято в цій частині нову постанову, якою в задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 відмовлено, відповідачем скасовано наказ № 203 о/с від 06.07.2021 .

Постанова суду апеляційної інстанції набрала законної сили з дати її прийняття.

Колегія суддів вважає правильним висновок суду першої інстанції про те, що позивача було звільнено з посади та органів Національної поліції України наказом від 28.08.2018 № 145 о/с і правомірність цього наказу досліджувалась під час розгляду справи № 140/2625/18, у якій встановлювались обставини звільнення позивача із займаної посади, дотримання процедури звільнення, а за результатами її розгляду судом апеляційної інстанції ухвалено рішення, яке набрало законної сили та є обов`язковим до виконання.

Натомість, у цій справі у суду відсутні повноваження повторно досліджувати обставини звільнення позивача із займаної посади та здійснювати переоцінку доказів, оскільки оспорюваний наказ від 30.09.2022 прийнято саме на виконання вказаного вище судового рішення.

Колегія суддів наголошує, що із прийняттям судом апеляційної інстанції рішення про відмову у позові щодо поновлення позивача на посаді, правовідносини між сторонами спору підлягають повороту до моменту звернення позивача із позовом до суду, а саме його звільнення на підставі наказу від 28.08.2018 № 145 о/с, який у судовому порядку визнано правомірним.

Наказ від 30.09.2022 № 352 о/с, який оспорюється в межах цієї справи, лише відновив правове становище, яке існувало до звернення позивача до суду, оскільки правова підстава, відповідно до якої він підлягав поновленню на посаді, - судове рішення у справі №140/2625/18 - скасована судом апеляційної інстанції, тобто перестала існувати.

Доводи апелянта щодо недоліків наказу від 30.09.2022 № 352 о/с, відсутності в ньому підстав звільнення колегія суддів вважає помилковими, оскільки цей наказ прийнято на виконання судового рішення у справі №140/2625/18, яке набрало законної сили та яким вирішено по суті спір щодо звільнення зі служби, зокрема встановлено правомірність звільнення на підставі наказу від 28.08.2018 № 145 о/с.

За цих обставин колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції про те, що після скасування рішення Волинського окружного адміністративного суду від 02.05.2019 у справі № 140/2625/18 відпали правові підстави для поновлення позивача на посаді на підставі цього судового рішення, а тому на виконання постанови Шостого апеляційного адміністративного суду від 29.09.2022 у справі № 140/2625/18 Департаментом внутрішньої безпеки Національної поліції України правомірно та в межах наданих їй повноважень прийнято наказ від 30.09.2022 № 352 о/с.

Протилежні доводи апеляційної скарги свідчать про наявність у позивача власного тлумачення норм чинного законодавства, яке не ґрунтується на приписах закону, та суб`єктивної інтерпретації та оцінки ним наявних у справі доказів.

Оскільки за наслідками судового розгляду в задоволені позову про визнання протиправним та скасування наказу Департаменту внутрішньої безпеки Національної поліції України № 352 о/с від 30.09.2022, відмовлено, колегія суддів також погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що похідні вимоги про поновлення на посаді , стягнення середньомісячного розміру грошового забезпечення за час вимушеного прогулу та відшкодування моральної шкоди, завданої незаконним звільненням також не підлягають задоволенню.

Згідно із ч.1 ст.6 КАС України суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права, відповідно до якого, зокрема, людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави.

Частиною 2 ст. 77 КАС України передбачено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Відповідачем у справі, як суб`єктом владних повноважень доведено правомірність його рішень, які є предметом оскарження у даній справі.

З урахуванням наведеного, колегія суддів погоджується з судом першої інстанції про необґрунтованість позовних вимог та відсутність правових підстав для їх задоволення.

Відповідно до ст. 242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Відповідно до ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

На підставі викладеного, судова колегія вважає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, доводи апеляційної скарги спростовані наведеними вище обставинами та нормативно - правовим обґрунтуванням, у зв`язку з чим підстав для скасування рішення суду першої інстанції не вбачається.

Керуючись ст. ст. 242, 243, 250, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 328 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Сумського окружного адміністративного суду від 27.03.2023 по справі № 140/7585/22 залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Головуючий суддя В.Б. Русанова
Судді С.П. Жигилій Т.С. Перцова
Повний текст постанови складено 11.09.2023 року