Справа № 200/3203/23
Суддя: Олішевська В.В.
Дата ухвалення: 2023-09-11 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Донецький окружний адміністративний суд
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

11 вересня 2023 року Справа№200/3203/23

Донецький окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Олішевської В.В., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1

до відповідача: Військової частини НОМЕР_1

про: визнання неправомірним та скасування наказу командира Військової частини НОМЕР_1 (із основної діяльності) № 308 від 14.06.2023 року "Про результати проведення службового розслідування" в повному обсязі (п.п. 1-6), зобов`язання командира Військової частини НОМЕР_1 дати вказівку помічнику командира Військової частини з фінансово - економічної служби - начальнику фінансово - економічної служби Військової частини НОМЕР_1 нарахувати та виплатити ОСОБА_1 щомісячну премію за травень 2023 року відповідно до наказу Міністерства оборони України від 07.06.2018 року № 260; додаткову винагороду за травень 2023 року, передбачену п. 1 Постанови КМУ від 28.02.2022 року № 168; грошове забезпечення за 22.05.2023 року.

В С Т А Н О В И В:

Позивач, ОСОБА_1 , звернувся до Донецького окружного адміністративного суду з позовною заявою до Військової частини НОМЕР_1 про визнання неправомірним та скасування наказу командира Військової частини НОМЕР_1 (із основної діяльності) № 308 від 14.06.2023 року "Про результати проведення службового розслідування" в повному обсязі (п.п. 1-6), зобов`язання командира Військової частини НОМЕР_1 дати вказівку помічнику командира Військової частини з фінансово - економічної служби - начальнику фінансово - економічної служби Військової частини НОМЕР_1 нарахувати та виплатити ОСОБА_1 щомісячну премію за травень 2023 року відповідно до наказу Міністерства оборони України від 07.06.2018 року № 260; додаткову винагороду за травень 2023 року, передбачену п. 1 Постанови КМУ від 28.02.2022 року № 168; грошове забезпечення за 22.05.2023 року.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що 09.07.2022 року був призваний на військову службу по мобілізації на підставі Указу Президента України № 342/2022 від 17.05.2022 року ІНФОРМАЦІЯ_2.

Позивач зазначає, що відповідно до наказу командира військової частини НОМЕР_1 (з основної діяльності) № 308 від 14.06.2023 року «Про результати проведення службового розслідування» на нього було накладено дисциплінарне стягнення «сувора догана» за перебування 22.05.2023 року на території військової частини та виконання обов`язків військової служби в нетверезому стані, а також самовільному залишенні військової частини. Також зазначеним наказом позивача було позбавлена місячної премії та додаткової винагороди за травень 2023 року в розмірі 100000 грн., та грошового забезпечення за 22.05.2023 року. Позивач наголошує, що з зазначеним наказом він був ознайомлений під підпис 15.06.2023 року. Позивач вважає зазначений наказ протиправним та таким, що підлягає скасуванню, оскільки він суперечить вимогам статей 147, 149 КЗпП України, 247 КУпАП України, 110, 112 Дисциплінарного статуту ЗСУ.

Позивач наголошує, що 22.05.2023 року, ввечері, під час перебування в місці розташування ІНФОРМАЦІЯ_3 військової частини НОМЕР_1 в АДРЕСА_1 ) він відпочивав після служби та йому було запропоновано заступником командира військової частини НОМЕР_1 з морально-психологічного забезпечення майором ОСОБА_2 пройти перевірку на стан алкогольного сп`яніння. В супроводі старшого лейтенанта ОСОБА_3 та солдата ОСОБА_4 його було направлено для проведення огляду на стан алкогольного сп`яніння до ІНФОРМАЦІЯ_4. Позивач зазначає, що з результатами огляду органом ВСП він не погодився, про що в акті зробив відповідний запис та поставив підпис. Позивач вказує, що відповідно до ст. 266-1 КУпАП в разі незгоди з результатом огляд повинен бути проведений в закладі охорони здоров`я, однак під час прямування з АДРЕСА_3 за наказом майора ОСОБА_2 водій зупинив автомобіль та йому було запропоновано вийти з машини, після чого майор ОСОБА_2 повідомив йому, що не вірить у втрату документів та сів у машини та поїхав, а його було залишено на місці зупинки. Позивач вказує, що він зателефонував солдату Івашині Макару та повідомив, що його було залишено в невідомому місці та просив передати керівництву щоб за ним прислали транспорт, після чого він ще декілька разів телефонував, а потім його телефон розрядився. Позивач зазначає, що він залишився ночувати на зупинці, а зранку пішки попрямував до АДРЕСА_4. Крім того звертає увагу на те, що протокол про військове адміністративне правопорушення за ст. 172-20 КУпАП відносно нього не складався.

З огляду на зазначене, позивач вважає огляд на стан алкогольного сп`яніння проведений відносно нього недійсним, бо проведений з порушенням вимог ст. 266-1 КУпАП. Також зазначає, що не залишав військову частину, оскільки примусово був висаджений з автомобіля вночі за 30 км від місяця розташування підрозділу, а заходів щодо його повернення не проводилось.

У зв`язку з порушенням порядку застосування дисциплінарних стягнень вважає свої вимоги правомірними та такими, що підлягають задоволенню.

Ухвалою Донецького окружного адміністративного судочинства України від 10 липня 2023 року відкрито провадження в адміністративній справі та призначено справу до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін.

Відповідач не погодившись з доводами позивача викладеними у позовній заяві надав до суду відзив на позовну заяву, відповідно до якого заперечував проти позову та просив суд відмовити у задоволенні позовних вимог з наступних підстав.

Відповідач зазначає, що у період з 22.05.2023 року по 14.06.2023 року у військовій частині НОМЕР_1 було проведено службове розслідування за фактом порушення позивачем військової дисципліни, за результатами якого позивача притягнуто до дисциплінарної відповідальності та на підставі абзацу 1 та абзацу 2 пункту 5 розділу XVI Інструкції про порядок виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України та деяким іншим особам, затвердженого наказом Міністерства оборони України від 07.06.2018 № 260, абзацу 1 та абзацу 4 пункту 14 розділу ХХХІV Інструкції про порядок виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України та деяким іншим особам, затвердженого наказом Міністерства оборони України від 07.06.2018 № 260 не нарахована та невиплачена позивачу: додаткову винагороду, передбачену Постановою КМУ № 168 від 28.02.2022 за травень 2023 року, щомісячну премію за травень 2023 року відповідно до наказу Міністерства оборони України від 07.06.2018 року № 260 та грошове забезпечення за 22.05.2023 року, у зв`язку з тим, що позивач знаходився не на службі, а самовільно залишив військову частину.

Також зазначає, що в ході проведення службового розслідування в діях позивача встановлено ознаки злочину передбаченого ч. 5 ст. 407 Кримінального Кодексу України та 01.07.2023 року матеріали службового розслідування було спрямовано до Територіального управління ДБР у м. Краматорську для внесення відповідних відомостей до Єдиного реєстру досудових розслідувань.

Відповідач посилається на те, що зі службового розслідування відносно позивача видно, що він усіляко намагався уникнути відповідальності та скоєне ним правопорушення, а саме мнима втрата особистих документів, втеча під час руху на медичне освідчення. Також 24.05.2023 року позивач звернувся до командира військової частини НОМЕР_1 з рапортом про втрату всіх своїх документів про що також було призначено службове розслідування та за його результатами місце знаходження документів не встановлено, відповідно зазначені обставини на думку відповідача ставлять під сумнів підстави викладені позивачем у позовній заяві.

Крім того відповідач наголошує, що відповідно до статті 14 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, із службових та особистих питань військовослужбовець повинен звертатися до свого безпосереднього начальника, а якщо він не може їх вирішити - до наступного прямого начальника, в той же час, звернень стосовно неправомірності наказу від позивача до його командира не надходило. Заяв та клопотань під час проведення службового розслідування, відповідно до п. 3 розділу ІV Порядку проведення службового розслідування у Збройних Силах України, затвердженого наказом Міністерства оборони України 21.11.2017 року № 608, від позивача не надходило.

Відповідач звертає увагу суду на те, що позивач систематично порушує військову дисципліну, а саме під час проходження служби у військовій частині НОМЕР_2 24.12.2022 року офіцером військової комендатури м. Покровська відносно позивача було складено протокол про адміністративне правопорушення за ознаками ч. 3 ст. 172-20 КУпАП, під час проходження служби у Військовій частині НОМЕР_1 18.06.2023 року позивач самовільно залишив військову частину, за вказаним фактом проводиться службове розслідування призначене наказом командира військової частини НОМЕР_1 від 18.06.2023 року №359, під час проходження служби у військовій частині НОМЕР_1 01.07.2023 року офіцером військової комендатури м. Покровська відносно позивача було складено протокол про адміністративне правопорушення за ознаками ч. 3 ст. 172-20 КУпАП.

З огляду на викладені обставини відповідач вважає, що службове розслідування відносно позивача за фактами порушення ним військової дисципліни, які мали місце 22.05.2023 року проведено всебічно, повно, своєчасно та об`єктивно з додержанням законодавства України. Отже, у позивача відсутні правові підстави вважати незаконним наказ командира військової частини НОМЕР_1 (з основної діяльності) від 14.06.2023 року № 308, а позовну заяву позивачем надано з метою уникнення відповідальності та незаконно отримати грошову винагороду.

На підставі викладеного відповідач просив суд відмовити у задоволенні позовних вимог.

Позивач надав до суду відповідь на відзив, в якій підтримано заявлені позовні вимоги та наведено заперечення стосовно тверджень відповідачів, викладених у відзивах. Позивач наголосив, шо порушень військової дисципліни 22.05.2023 року він не допускав, військового адміністративного та кримінального правопорушення не вчиняв, алкогольних напоїв не вживав, самостійно не залишав місце розташування військової частини НОМЕР_1 .

З матеріалами службового розслідування (особливо поясненнями свідків, а саме солдата ОСОБА_5 ), призначеного наказом командира військової частини НОМЕР_1 №314 від 22.05.2023р., яке проводив заступник начальника штабу військової частини НОМЕР_1 капітан ОСОБА_6 , його не ознайомлювали. Під час проведення службового розслідування він лише дав особисті письмові пояснення. Позивач вказує, що був ознайомлений під підпис 15.06.2023 року лише з наказом командира військової частини НОМЕР_1 №308 від 14.06.2023р. «Про результати проведення службового розслідування». Отже, не можу вважати, що службове розслідування стосовно нього проведено відповідачем об`єктивно, всебічно та повно з додержанням законодавства України.

Також вказує, що втрата ним посвідчення офіцера не була мнимою, про що свідчить рапорт та проведення за цим фактом службового розслідування. Для проведення огляду на стан алкогольного сп`яніння в системі «Дія» на мобільному телефоні були інші документи, що посвідчують особу (наприклад пенсійне посвідчення з фотокарткою).

Крім того згідно пункту 6 розділу ІІІ наказу Міністерства внутрішніх справ України та Міністерства охорони здоров`я України №1452/735 від 09.11.2015 року, яким визначено порядок огляду на стан сп`яніння в закладах охорони здоров`я, відсутність документів не може бути причиною для відмови у проведенні огляду на стан сп`яніння. У цьому разі в акті медичного огляду зазначається, що дані про особу записані з її слів.

На момент складання позовної заяви до суду в нього були документи, що посвідчують особу (паспорт громадянина України, посвідчення водія, документи в системі «Дія» та інші).

Позивач зазначає, що під час руху з АДРЕСА_3 на медичний огляд він не втікав, а був висаджений з автомобіля та залишений на зупинці громадського транспорту на виїзді зАДРЕСА_5 приблизно в 21 годину 30 хвилин 22.05.2023 року. Цей факт стався через те, що майор ОСОБА_2 , який супроводжував його в м. Покровськ до закладу охорони здоров`я з метою проведення огляду на стан алкогольного сп`яніння, вважаючи неможливим пройти цей огляд через втрату посвідчення офіцера, поставив ультиматум: або він знаходить своє посвідчення, або він його залишає на зупинці та подає доповідь, що начебто він самостійно втік. Позивач вказує, що якщо він мав на мету втекти, то не телефонував би тричі на «WhatsApp» (через відсутність мобільного зв`язку) солдату ОСОБА_7 (телефон НОМЕР_3 ), який перебував на той час на командному пункті в АДРЕСА_4 та був єдиним, хто відповів, щоб сказати, що його залишили вночі в невідомому місці, та попросити передати керівництву забрати його з зупинки біля АДРЕСА_5. Позивач зазначає, шо під час розмови з солдатом ОСОБА_8 , він передавав телефон молодшому сержанту ОСОБА_9 , якого він теж просив, щоб його забрали з зупинки. Позивач звертає увагу, що телефонував 22.05.2023 року в 22:03, 22:16 та 22:22, після чого його телефон розрядився. Машина за ним до місця примусової висадки не приїхала. Наголошує, що солдат ОСОБА_10 підтверджував факт дзвінків позивача до нього з проханням забрати його з зупинки біля АДРЕСА_5, однак позивачу невідомо, що він надав в своїх письмових поясненнях в рамках службового розслідування, бо його не ознайомлювали з матеріалами розслідування.

Також позивач спростовував доводи відповідача про систематичні порушення військової дисципліни, та наголошував, що свідками в службових розслідуваннях, призначених командуванням військової частини НОМЕР_1 , завжди виступають військовослужбовці цієї ж військової частини, пояснення яких в силу суб`єктивних причин (наприклад надання «свідкам» додаткових вихідних днів, надання відпусток у зручний час, вирішення інших питань, яке залежить від командування) викликає сумніви в їх об`єктивності. Не залучаються в якості свідків інші, не зацікавлені, категорії осіб (наприклад працівники закладів охорони здоров`я, поліції, військової служби правопорядку, цивільні особи, військовослужбовці інших військових частин).

На підставі викладеного просив суд задовольнити його позовні вимоги в повному обсязі.

Ухвалою Донецького окружного адміністративного суду від 17 серпня 2023 року суд витребував у учасників справі додаткові докази.

Ухвалою Донецького окружного адміністративного суду від 22 серпня 2023 року відповідачу продовжено строк для надання витребуваних ухвалою суду від 17 серпня 2023 року.

Відповідно до ч. 5 ст. 262 КАС України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше.

Згідно статті 258 Кодексу адміністративного судочинства України суд розглядає справи за правилами спрощеного позовного провадження протягом розумного строку, але не більше шістдесяти днів із дня відкриття провадження у справі.

З огляду на вищевикладене справа розглядається судом в спрощеному позовному провадженні без виклику сторін.

Розглянувши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив наступне.

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , є громадянином України, що підтверджується паспортом серії НОМЕР_4 , ідентифікаційний номер НОМЕР_5 .

ОСОБА_1 є учасником бойових дій, що підтверджується посвідченням НОМЕР_6 .

ОСОБА_1 на підставі Указу Президента України «Про загальну мобілізацію» від 24.02.2022 року № 65/2022 у зв`язку збройною агресією російської федерації проти України та з метою забезпечення оборони держави, підтримання бойової та мобілізаційної готовності Збройних Сил України та інших військових формувань, був призваний в порядку мобілізації ІНФОРМАЦІЯ_5 09.07.2022 року.

Згідно наказу командира військової частини НОМЕР_7 № 3 від 01.02.2023 року прибув до військової частини НОМЕР_1 для проходження військової служби та зарахований до лав військової частини НОМЕР_1 .

Судом встановлено, що 22.05.2023 року заступником командира з морально - психологічного забезпечення Військової частини НОМЕР_1 майором ОСОБА_2 був поданий рапорт командиру ВЧ НОМЕР_1 зареєстрований за № 2895, відповідно до якого просив призначити службове розслідування за фактом порушення дисципліни майором ОСОБА_1 , командиром стрілецького взводу стрілецької роти військової частини НОМЕР_1 , а саме вживання алкогольних напоїв та відмови повторного освідчення того стану у спеціальному закладі.

Наказом командира військової частини НОМЕР_1 (з адміністративно - господарської діяльності) № 314 від 22.05.2023 року «Про призначення службового розслідування за фактом адміністративного порушення та самовільного залишення військової частини (без зброї)» за фактом викладеним у рапорті від 22.05.2023 року № 2895 призначено службове розслідування. Для проведення службового розслідування призначити заступника начальника штабу військової частини НОМЕР_1 , капітана ОСОБА_6 . Службове розслідування провести в термін до 20.06.2023 року. Відпрацювати Акт службового роозслідувіння, щодо з`ясування причин та обставин випадку адміністративного правопорушення та самовільного залишення військової частини майора ОСОБА_1 , командира стрілецького взводу стрілецької роти військової частини НОМЕР_1 , який подати командиру на розгляд до 20.06.2023 року.

За результатами службового розслідування заступником начальника штабу Військової частини НОМЕР_1 капітаном ОСОБА_6 складено акт службового розслідування, затверджений командиром військової частини НОМЕР_1 14.06.2023 року.

Згідно акту службового розслідування від 14.06.2023 року зазначено, що в ході службового розслідування встановлено та підтверджено поясненнями головного сержанта ІНФОРМАЦІЯ_7 військової частини НОМЕР_1 ОСОБА_11 , водія-електрика ІНФОРМАЦІЯ_6 військової частини НОМЕР_1 ОСОБА_12 , заступника командира МПЗ ІНФОРМАЦІЯ_3 військової частини НОМЕР_1 ОСОБА_13 , стрільця 1-го стрілецького відділення 1-го стрілецького взводу ІНФОРМАЦІЯ_3 військової частини НОМЕР_1 ОСОБА_14 , та рапорт заступника командира з МПЗ військової частини НОМЕР_1 майора ОСОБА_15 , факт адміністративного правопорушення та самовільного залишення частини (без зброї).

Вказано, що першочергові пошуку майора ОСОБА_1 результатів не дали, місцезнаходження визначити не вдалося, що підтверджується рапортом заступника командира з МПЗ військової частини НОМЕР_1 майора ОСОБА_15 , поясненнями водія-електрика ІНФОРМАЦІЯ_6 військової частини НОМЕР_1 солдата ОСОБА_12 , заступника командира з МПЗ ІНФОРМАЦІЯ_7 військової частини НОМЕР_1 старшого лейтенанта ОСОБА_3 , головного сержанта ІНФОРМАЦІЯ_7 військової частини НОМЕР_1 молодшого сержанта ОСОБА_11 .

Також зазначено, що службовим розслідуванням достовірно встановлено, що майор ОСОБА_16 перебуваючи на військовій службі, скоїв адміністративне правопорушення, передбачене ч. 3 ст. 172-20 КУпАП, адже 22.05.2023 року близько о 15 год. 30 хв. перебував на КСП ІНФОРМАЦІЯ_3 в нетверезому стані, що підтверджується тестом на стан алкогольного сп`яніння, проведеного за допомогою приладу «Алконт-М» № 00283 та свідками чого були військовослужбовці військової частини НОМЕР_1 .

Відповідно до акту було запропоновано: службове розслідування вважати завершеним, вина майора ОСОБА_1 доведена в повному обсязі. За невиконання вимог ст. 17, 68 Конституції України. ст. 17 Закону України «Про оборону України», ст. ст. 1, 2 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», ст. 9, 11, 16, 111, 112, 216, 241 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, та ст. 1-4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України командиру ІНФОРМАЦІЯ_8 військової частини НОМЕР_1 майору ОСОБА_17 відповідно до п. «в» ст. 48 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України накласти дисциплінарне стягнення та оголосити «сувору догану». Помічнику командира батальйону з фінансово - економічної роботи - начальнику служби військової частини НОМЕР_1 : на підставі абзацу 1 та абзацу 2 пункту XVI Інструкції про порядок виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України та деяким іншим особам, затвердженого наказом Міністерства оборони України від 07.06.2018 № 260 позбавити командира ІНФОРМАЦІЯ_8 військової частини НОМЕР_1 майора ОСОБА_1 щомісячної премії відповідно до його особистого внеску в загальні результатами служби за травень 2023 року; на підставі абзацу 1 та абзацу 4 пункту 14 розділу ХХХІV Інструкції про порядок виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України та деяким іншим особам, затвердженого наказом Міністерства оборони України від 07.06.2018 № 260 майора ОСОБА_1 не виплачувати додаткову винагороду, передбачену Постановою КМУ № 168 від 28.02.2022 року за травень 2023 року; не нараховувати та не виплачувати майору ОСОБА_1 грошове забезпечення за час знаходження у самовільному залишенні військової частини, а саме: за 22.05.2023 року.

Згідно рішення командира військової частини НОМЕР_1 за результатами службового розслідування, призначеного наказом командира військової частини НОМЕР_1 від 22.05.2023 року № 314 «Про призначення службового розслідування за фактом адміністративного правопорушення та самовільного залишення військової частини (без зброї)», службове розслідування вважати завершеним, вина майора ОСОБА_1 доведена в повному обсязі. За невиконання вимог ст. 17, 68 Конституції України. ст. 17 Закону України «Про оборону України», ст. ст. 1, 2 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», ст. 9, 11, 16, 111, 112, 216, 241 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, та ст. 1-4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України командиру ІНФОРМАЦІЯ_8 військової частини НОМЕР_1 майору ОСОБА_17 відповідно до п. «в» ст. 48 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України накласти дисциплінарне стягнення та оголосити «сувору догану». Помічнику командира батальйону з фінансово - економічної роботи - начальнику служби військової частини НОМЕР_1 на підставі абзацу 1 та абзацу 2 пункту XVI Інструкції про порядок виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України та деяким іншим особам, затвердженого наказом Міністерства оборони України від 07.06.2018 № 260 позбавити командира ІНФОРМАЦІЯ_8 військової частини НОМЕР_1 майора ОСОБА_1 щомісячної премії відповідно до його особистого внеску в загальні результатами служби за травень 2023 року; на підставі абзацу 1 та абзацу 4 пункту 14 розділу ХХХІV Інструкції про порядок виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України та деяким іншим особам, затвердженого наказом Міністерства оборони України від 07.06.2018 № 260 майора ОСОБА_1 не виплачувати додаткову винагороду, передбачену Постановою КМУ № 168 від 28.02.2022 року за травень 2023 року; не нараховувати та не виплачувати майору ОСОБА_1 грошове забезпечення за час знаходження у самовільному залишенні військової частини, а саме: за 22.05.2023 року.

Наказом командира військової частини НОМЕР_1 (з основної діяльності) № 308 від 14.06.2023 року «Про результати проведення службового розслідування» наказано службове розслідування вважати завершеним.

Пунктом 2 наказу визначено, що за невиконання вимог ст. 17, 68 Конституції України. ст. 17 Закону України «Про оборону України», ст. ст. 1, 2 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», ст. 9, 11, 16, 111, 112, 216, 241 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, та ст. 1-4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України командиру ІНФОРМАЦІЯ_8 військової частини НОМЕР_1 майору ОСОБА_17 відповідно до п. «в» ст. 48 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України накласти дисциплінарне стягнення та оголосити «сувору догану».

Помічнику командира батальйону з фінансово - економічної роботи - начальнику служби військової частини НОМЕР_1 : на підставі абзацу 1 та абзацу 2 пункту XVI Інструкції про порядок виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України та деяким іншим особам, затвердженого наказом Міністерства оборони України від 07.06.2018 № 260 позбавити командира ІНФОРМАЦІЯ_8 військової частини НОМЕР_1 майора ОСОБА_1 щомісячної премії відповідно до його особистого внеску в загальні результатами служби за травень 2023 року; на підставі абзацу 1 та абзацу 4 пункту 14 розділу ХХХІV Інструкції про порядок виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України та деяким іншим особам, затвердженого наказом Міністерства оборони України від 07.06.2018 № 260 майора ОСОБА_1 не виплачувати додаткову винагороду, передбачену Постановою КМУ № 168 від 28.02.2022 року за травень 2023 року; не нараховувати та не виплачувати майору ОСОБА_1 грошове забезпечення за час знаходження у самовільному залишенні військової частини, а саме: за 22.05.2023 року (пункт 3 Наказу).

Позивач не погодившись з наказом командира військової частини НОМЕР_1 (з основної діяльності) № 308 від 14.06.2023 року «Про результати проведення службового розслідування», звернувся до суду з даним адміністративним позовом.

Надаючи оцінку спірним правовідносинам, суд зазначає наступне.

Відповідно до частин першої та другої статті 17 Конституції України, захист суверенітету і територіальної цілісності України, забезпечення її економічної та інформаційної безпеки є найважливішими функціями держави, справою всього Українського народу.

Оборона України, захист її суверенітету, територіальної цілісності і недоторканності покладаються на Збройні Сили України.

Згідно із статтею 65 Конституції України, захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, шанування її державних символів є обов`язком громадян України.

Громадяни відбувають військову службу відповідно до закону.

У зв`язку із збройною агресією російської федерації проти України на підставі пропозиції Ради національної безпеки та оборони України відповідно до п. 21 ч. 1 ст. 106 Конституції України, Закону України «Про правовий режим воєнного стану» згідно з Указом Президента України в Україні введено воєнний стан, який триває дотепер.

Указ затверджено Законом України «Про затвердження Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» від 24.02.2022 № 2102-IX.

Відповідно до положень Закону України "Про Збройні Сили України" від 06.12.1991 №1934-XII, організаційно Збройні Сили України складаються з органів військового управління, з`єднань, військових частин, вищих військових навчальних закладів, військових навчальних підрозділів закладів вищої освіти, установ та організацій.

Закон України «Про військовий обов`язок і військову службу» від 25 березня 1992 року № 2232-ХІІ (далі - Закон № 2232-XII) здійснює правове регулювання відносин між державою і громадянами України у зв`язку з виконанням ними конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, а також визначає загальні засади проходження в Україні військової служби.

Відповідно до частини 1 статті 2 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» військова служба є державною службою особливого характеру, яка полягає у професійній діяльності придатних до неї за станом здоров`я і віком громадян України, іноземців та осіб без громадянства, пов`язаній з обороною України, її незалежності та територіальної цілісності.

Частинами 2-4 статті 2 Закону № 2232-XII передбачено, що проходження військової служби здійснюється громадянами України у добровільному порядку (за контрактом) або за призовом. Громадяни України, іноземці та особи без громадянства, які проходять військову службу, є військовослужбовцями.

Порядок проходження військової служби, права та обов`язки військовослужбовців визначаються цим та іншими законами, відповідними положеннями про проходження військової служби, що затверджуються Президентом України, та іншими нормативно-правовими актами.

Згідно статті 6 Закону № 2232-XII види військової служби: строкова військова служба; військова служба за призовом під час мобілізації, на особливий період; військова служба за контрактом осіб рядового складу; військова служба за контрактом осіб сержантського і старшинського складу; військова служба (навчання) курсантів вищих військових навчальних закладів та закладів вищої освіти, які мають у своєму складі військові інститути, факультети військової підготовки, кафедри військової підготовки, відділення військової підготовки (далі - вищі військові навчальні заклади та військові навчальні підрозділи закладів вищої освіти), а також закладів фахової передвищої військової освіти; військова служба за контрактом осіб офіцерського складу; військова служба за призовом осіб офіцерського складу; військова служба за призовом осіб із числа резервістів в особливий період.

Відповідно до ч. 14 Закону №2232, виконання військового обов`язку в особливий період здійснюється з особливостями, визначеними цим Законом та іншими нормативно-правовими актами.

Органом державної військової та виконавчої влади на місцях у системі Збройних Сил України є командири (начальники) військових частин (установ, організацій), яким Статутом внутрішньої служби Збройних Сил України, затвердженим Законом України "Про затвердження Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України" від 24.03.1999 № 548-XIV (далі Статут), надано повноваження органу виконавчої влади в системі Міністерства оборони України.

Статут визначає загальні права та обов`язки військовослужбовців Збройних Сил України і їх взаємовідносини, обов`язки основних посадових осіб полку і його підрозділів, правила внутрішнього порядку у військовій частині та її підрозділах.

Відповідно до правових норм, зазначених в статтях 4, 6 Статуту внутрішньої служби ЗСУ, повсякденне життя і службова діяльність військовослужбовців регулюються Конституцією України, законами України, цим Статутом та іншими нормативно-правовими актами. Вимоги цього Статуту зобов`язаний знати й сумлінно виконувати кожен військовослужбовець.

Внутрішня служба - це система заходів, що вживаються для організації повсякденного життя і діяльності військової частини, підрозділів та військовослужбовців згідно з цим Статутом та іншими нормативно-правовими актами. Внутрішня служба здійснюється з метою підтримання у військовій частині порядку та військової дисципліни, належного морально-психологічного стану, які забезпечують постійну бойову готовність та якісне навчання особового складу, збереження здоров`я військовослужбовців, організоване виконання інших завдань.

Згідно з статтями 16 та 17 Статуту внутрішньої служби ЗСУ кожний військовослужбовець зобов`язаний виконувати службові обов`язки, що визначають обсяг виконання завдань, доручених йому за посадою. Ці обов`язки визначаються статутами Збройних Сил України, а також відповідними посібниками, порадниками, положеннями, інструкціями. На військовослужбовців під час перебування на бойовому чергуванні, у внутрішньому і гарнізонному наряді, а також під час виконання інших завдань покладаються спеціальні обов`язки. Ці обов`язки та порядок їх виконання визначаються законами і статутами Збройних Сил України, а також іншими нормативно-правовими актами, що приймаються на основі законів і статутів Збройних Сил України.

При цьому, правовими нормами статей 11-12 Статуту внутрішньої служби ЗСУ передбачено, що необхідність виконання завдань оборони України, захисту її суверенітету, територіальної цілісності та недоторканності, а також завдань, визначених міжнародними зобов`язаннями України покладає на військовослужбовців такі обов`язки: свято і непорушно додержуватися Конституції України та законів України, Військової присяги, віддано служити Українському народові, сумлінно і чесно виконувати військовий обов`язок; бути хоробрим, ініціативним і дисциплінованим; постійно підвищувати рівень військових професійних знань, вдосконалювати свою виучку і майстерність, знати та виконувати свої обов`язки та додержуватися вимог статутів Збройних Сил України; додержуватися правил військового вітання, ввічливості й поведінки військовослужбовців, завжди бути одягненим за формою, чисто й охайно.

Про все, що сталося з військовослужбовцем і стосується виконання ним службових обов`язків, та про зроблені йому зауваження військовослужбовець зобов`язаний доповідати своєму безпосередньому начальникові, крім тих обставин, щодо надання яких є пряма заборона у законі (таємниця сповіді, лікарська таємниця, професійна таємниця захисника, таємниця нарадчої кімнати тощо).

Відповідно до вимог ст. 26 Статуту, військовослужбовці залежно від характеру вчиненого правопорушення та провини несуть з урахуванням бойового імунітету, визначеного Законом України "Про оборону України" дисциплінарну, адміністративну, матеріальну, цивільно-правову та кримінальну відповідальність згідно із законом.

Частиною 4 статті 24 Закону №2232-XII визначено, що військовослужбовці вважаються такими, що виконують обов`язки військової служби:

1) на території військової частини або в іншому місці роботи (занять) протягом робочого (навчального) часу, включаючи перерви, встановлені розпорядком (розкладом занять);

2) на шляху прямування на службу або зі служби, під час службових поїздок, повернення до місця служби;

3) поза військовою частиною, якщо перебування там відповідає обов`язкам військовослужбовця або його було направлено туди за наказом відповідного командира (начальника);

4) під час виконання державних обов`язків, у тому числі у випадках, якщо ці обов`язки не були пов`язані з військовою службою;

5) під час виконання обов`язку з урятування людського життя, охорони державної власності, підтримання військової дисципліни та охорони правопорядку.

При цьому, згідно з положеннями ч. 2 ст. 24 Закону № 2232-XII військова служба призупиняється для військовослужбовців, які самовільно залишили військові частини або місця служби, дезертирували із Збройних Сил України та інших військових формувань або добровільно здалися в полон, якщо інше не визначено законодавством.

Разом з цим, сутність військової дисципліни, обов`язки військовослужбовців щодо її додержання, види заохочень та дисциплінарних стягнень, права командирів щодо їх застосування, а також порядок подання і розгляду заяв, пропозицій та скарг визначає Дисциплінарний статут Збройних Сил України, який затверджений Законом України «Про Дисциплінарний статут Збройних Сил України» (далі - Дисциплінарний статут ЗСУ).

Так, за приписами ст. ст. 1, 2 Дисциплінарного статуту ЗСУ військова дисципліна - це бездоганне і неухильне додержання всіма військовослужбовцями порядку і правил, встановлених військовими статутами та іншим законодавством України. Військова дисципліна ґрунтується на усвідомленні військовослужбовцями свого військового обов`язку, відповідальності за захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, на їх вірності Військовій присязі.

Військова дисципліна досягається, зокрема, й шляхом особистої відповідальності кожного військовослужбовця за дотримання Конституції та законів України, Військової присяги, виконання своїх обов`язків, вимог статутів Збройних Сил України (стаття 3 Дисциплінарного статуту ЗСУ).

Статтею 4 Дисциплінарного статуту ЗСУ передбачено, що військова дисципліна зобов`язує кожного військовослужбовця: додержуватися Конституції та законів України, Військової присяги, неухильно виконувати вимоги військових статутів, накази командирів; бути пильним, зберігати державну та військову таємницю; додержуватися визначених військовими статутами правил взаємовідносин між військовослужбовцями, зміцнювати військове товариство; виявляти повагу до командирів і один до одного, бути ввічливими і додержуватися військового етикету; поводитися з гідністю й честю, не допускати самому і стримувати інших від негідних вчинків.

Відповідно до статті 5 Дисциплінарного статуту ЗСУ за стан військової дисципліни у з`єднанні, військовій частині (підрозділі), закладі та установі відповідає командир. Інтереси захисту Вітчизни зобов`язують командира постійно підтримувати військову дисципліну, вимагати її додержання від підлеглих, не залишати поза увагою жодного дисциплінарного правопорушення.

Стосовно кожного випадку правопорушення командир зобов`язаний прийняти рішення щодо необхідності притягнення винного до відповідальності залежно від обставин скоєння правопорушення, ступеня вини, попередньої поведінки порушника та розміру завданих державі та іншим особам збитків, а також з урахуванням бойового імунітету, визначеного Законом України "Про оборону України".

Статтею 45 Дисциплінарного статуту встановлено, що у разі невиконання (неналежного виконання) військовослужбовцем своїх службових обов`язків, порушення військовослужбовцем військової дисципліни або громадського порядку командир повинен нагадати йому про обов`язки служби, а за необхідності - накласти дисциплінарне стягнення.

Наведені норми Дисциплінарного статуту ЗСУ свідчать, що суть дисциплінарного правопорушення полягає у невиконанні чи неналежному виконанні військовослужбовцем своїх службових обов`язків, порушенні військової дисципліни чи громадського порядку.

Порядок накладення дисциплінарних стягнень визначений статтями 83-95 Дисциплінарного статуту ЗСУ.

Положеннями статті 48 Дисциплінарного статуту ЗСУ передбачено, що на військовослужбовців можуть бути накладені такі дисциплінарні стягнення: а) зауваження; б) догана; в) сувора догана; г) позбавлення чергового звільнення з розташування військової частини чи з корабля на берег (стосовно військовослужбовців строкової військової служби та курсантів вищих військових навчальних закладів, військових навчальних підрозділів закладів вищої освіти); ґ) попередження про неповну службову відповідність (крім осіб рядового складу строкової військової служби); д) пониження в посаді; е) пониження у військовому званні на один ступінь (стосовно осіб сержантського (старшинського) та офіцерського складу); є) пониження у військовому званні з переведенням на нижчу посаду (стосовно військовослужбовців сержантського (старшинського) складу); ж) звільнення з військової служби через службову невідповідність (крім осіб, які проходять строкову військову службу, військову службу за призовом під час мобілізації на особливий період, військову службу за призовом осіб офіцерського складу, а також військовозобов`язаних під час проходження навчальних (перевірочних) і спеціальних зборів та резервістів під час проходження підготовки та зборів).

Статтями 83 - 86 Дисциплінарного статуту визначено, що на військовослужбовця, який порушує військову дисципліну або громадський порядок, можуть бути накладені лише ті дисциплінарні стягнення, які визначені цим Статутом і відповідають військовому званню військовослужбовця та дисциплінарній владі командира, що вирішив накласти на винну особу дисциплінарне стягнення.

Прийняттю рішення командиром про накладення на підлеглого дисциплінарного стягнення може передувати службове розслідування. Воно проводиться з метою уточнення причин і умов, що сприяли вчиненню правопорушення, та ступеня вини.

Службове розслідування призначається письмовим наказом командира (начальника), який прийняв рішення притягти військовослужбовця до дисциплінарної відповідальності. Воно може бути проведено особисто командиром (начальником), доручено військовослужбовцю офіцерського складу, а в разі вчинення правопорушення військовослужбовцем рядового, сержантського (старшинського) складу - також військовослужбовцю сержантського (старшинського) складу.

Якщо вину військовослужбовця повністю доведено, командир, який призначив службове розслідування, приймає рішення про притягнення військовослужбовця до дисциплінарної відповідальності та визначає вид дисциплінарного стягнення. Під час накладення дисциплінарного стягнення та обрання його виду враховується: характер та обставини вчинення правопорушення, його наслідки, попередня поведінка військовослужбовця, а також тривалість військової служби та рівень знань про порядок служби.

Підстави та механізм проведення службового розслідування стосовно військовослужбовців Збройних Сил України (далі - Збройні Сили), а також військовозобов`язаних та резервістів (далі - військовослужбовці), які не виконали (неналежно виконали) свої службові обов`язки або вчинили правопорушення під час проходження служби (зборів) визначає Порядок проведення службового розслідування у Збройних Силах України, затверджений наказом Міністерства оборони України від 21.11.2017 № 608 та зареєстрований в Міністерстві юстиції України від 13.12.2017 за №1503/31371 (далі - Порядок).

Відповідно до пункту 2 розділу І Порядку виконавською дисципліною є належне, своєчасне та якісне виконання військовослужбовцями функціональних обов`язків (посадових інструкцій), наказів Міністерства оборони України, доручень, рішень, планів, програм, які затверджуються в органах військового управління або надходять для виконання до Міністерства оборони України або інших органів військового управління (військових частин).

Службове розслідування - комплекс заходів, які проводяться з метою уточнення причин і умов, що сприяли вчиненню правопорушення, а також встановлення ступеня вини особи (осіб), чиї дії або бездіяльність стали причиною вчинення правопорушення.

Згідно пункту 1 розділу ІІ Порядку службове розслідування може призначатися у разі:

- невиконання або неналежного виконання військовослужбовцем службових обов`язків, перевищення своїх повноважень, що призвело до людських жертв або загрожувало життю і здоров`ю особового складу, цивільного населення чи заподіяло матеріальну або моральну шкоду;

- невиконання або неналежного виконання вимог наказів та інших керівних документів, що могло негативно вплинути чи вплинуло на стан боєздатності, бойової готовності підрозділу чи військової частини або на стан виконання покладених на Збройні Сили завдань;

- неправомірного застосування військовослужбовцем фізичного впливу, зброї, спеціальних засобів або інших засобів ураження до інших військовослужбовців чи цивільних осіб, особливо, якщо це призвело до їх поранення, травмування або смерті;

- дій військовослужбовця, які призвели до спроби самогубства іншого військовослужбовця;

- втрати або викрадення зброї чи боєприпасів;

- порушення порядку та правил несення чергування (бойового чергування), вартової (вахтової) або внутрішньої служби, що могло спричинити або спричинило негативні наслідки;

- недозволеного розголошення змісту або втрати службових документів;

- внесення до Єдиного реєстру досудових розслідувань відомостей про скоєне військовослужбовцем кримінальне правопорушення;

- повідомлення військовослужбовцю про підозру у вчиненні ним кримінального правопорушення;

- вчинення корупційного злочину або правопорушення, пов`язаного з корупцією;

- скоєння військовослужбовцем під час виконання обов`язків військової служби дорожньо-транспортної пригоди, внаслідок якої загинули або отримали тілесні ушкодження інші особи;

- надходження повідомлення (у тому числі анонімного) щодо порушення вимог Закону України «Про запобігання корупції», а наведена в ньому інформація стосується конкретної особи, містить фактичні дані, які можуть бути перевірені.

Службове розслідування може проводитися і в інших випадках з метою уточнення причин та умов, що сприяли правопорушенню, та встановлення ступеня вини посадових (службових) осіб.

За рішенням відповідного командира (начальника) службове розслідування може призначатися за письмовим рапортом (доповідною або пояснювальною запискою) військовослужбовця з метою зняття безпідставних, на його думку, звинувачень або підозри.

Пунктом 3 розділу ІІ Порядку передбачено, що службове розслідування проводиться для встановлення: неправомірних дій військовослужбовця, яким вчинено правопорушення; причинного зв`язку між правопорушенням, з приводу якого було призначено службове розслідування, та виконанням військовослужбовцем обов`язків військової служби; вини військовослужбовця; порушень нормативно-правових актів, інших актів законодавства; причин та умов, що сприяли вчиненню правопорушення.

Порядок проведення службового розслідування врегульований нормами розділу ІІІ Порядку №608, відповідно до якого рішення про призначення службового розслідування приймається командиром (начальником), який має право видавати письмові накази та накладати на підлеглого дисциплінарне стягнення. Службове розслідування призначається письмовим наказом командира (начальника), у якому зазначаються підстава, обґрунтування або мета призначення службового розслідування, особа, стосовно якої воно проводиться, строк проведення службового розслідування, а також визначаються посадова (службова) особа, якій доручено його проведення, або голова та члени комісії з проведення службового розслідування.

Особи, які проводять службове розслідування, відповідають за всебічність, повноту, своєчасність та об`єктивність його проведення, додержання законодавства України, а також за нерозголошення інформації, яка стосується службового розслідування.

Згідно п. 3 розділу IV Порядку, військовослужбовець, стосовно якого проводиться службове розслідування, має право: знати підстави проведення службового розслідування; бути ознайомленим про свої права та обов`язки під час проведення службового розслідування; відмовитися давати будь-які пояснення щодо себе, членів своєї сім`ї чи близьких родичів, коло яких визначається законом; давати усні, письмові або за допомогою технічних засобів пояснення, подавати документи, які стосуються службового розслідування, вимагати опитування (додаткового опитування) осіб, які були присутні під час вчинення правопорушення або яким відомі обставини, що стосуються правопорушення; з дозволу командира (начальника) отримувати копії документів, які стосуються службового розслідування, та долучати їх до власних пояснень; порушувати клопотання про витребування та долучення нових документів, видань, інших матеріальних носіїв інформації; висловлювати письмові зауваження та пропозиції щодо проведення службового розслідування, дій або бездіяльності посадових (службових) осіб, які його проводять; ознайомлюватися з актом службового розслідування (у частині, що його стосується) після розгляду командиром (начальником); оскаржувати рішення, прийняте за результатами службового розслідування, у строки та у порядку, визначені законодавством України.

На підставі пунктів 1-4 розділу V Порядку за результатами службового розслідування складається акт службового розслідування, який містить вступну, описову та резолютивну частини.

У вступній частині акта службового розслідування зазначаються підстави призначення та проведення службового розслідування. В описовій частині акта службового розслідування зазначаються: посада, військове звання, прізвище, ім`я та по батькові, рік народження, освіта, термін військової служби та термін перебування на останній посаді військовослужбовця, стосовно якого проведено службове розслідування; неправомірні дії військовослужбовця; зв`язок правопорушення з виконанням військовослужбовцем обов`язків військової служби (якщо такий є); вина військовослужбовця; причинний зв`язок між неправомірними діями військовослужбовця та подією, що трапилась; вимоги нормативно-правових актів, інших актів законодавства, які було порушено; причини та умови, що сприяли правопорушенню; заперечення, заяви та клопотання особи, стосовно якої проведено службове розслідування, мотиви їх відхилення чи підстави для задоволення. У резолютивній частині акта службового розслідування зазначаються: висновки службового розслідування; пропозиції щодо притягнення винної особи (винних осіб) до відповідальності; інші заходи, спрямовані на усунення причин та умов, що призвели до правопорушення, які пропонується здійснити.

За результатами розгляду акта та матеріалів службового розслідування, якщо вину військовослужбовця повністю доведено, командир (начальник) приймає рішення про притягнення військовослужбовця до дисциплінарної відповідальності, визначає вид дисциплінарного стягнення та призначає особу, якій доручає підготувати проект відповідного наказу (пункт 2 розділу VI Порядку).

Згідно з вимогами п.3 розділу VІ Порядку №608 якщо військовослужбовець вважає, що не вчинив правопорушення, він має право протягом місяця з дня накладення дисциплінарного стягнення подати скаргу старшому командиру (начальнику) або звернутися до суду у визначений законом строк.

Відповідно до вимог ст. 97 Дисциплінарного статуту про накладені дисциплінарні стягнення військовослужбовцям може бути оголошено особисто, у письмовому наказі (розпорядженні), на нараді чи перед строєм військовослужбовців, які мають військові звання (обіймають посади) не нижче за військове звання (посаду) військовослужбовця, який вчинив правопорушення.

Під час оголошення дисциплінарного стягнення до відома військовослужбовця доводять, в чому полягає порушення ним військової дисципліни чи громадського порядку (ст.98 Дисциплінарного статуту).

Також, ст. 92 Дисциплінарного статуту встановлено, що якщо командир за тяжкістю вчиненого підлеглим правопорушення визнає надану йому дисциплінарну владу недостатньою для притягнення до дисциплінарної відповідальності військовослужбовця, він порушує клопотання про накладення стягнення на винну особу владою старшого командира.

З аналізу наведених норм слідує що службове розслідування, як діяльність зі збирання, перевірки та оцінки матеріалів і відомостей про наявність в діях військовослужбовця складу правопорушення, проводиться стосовно конкретної особи (осіб), яка (які) під час проведення службового розслідування має (мають) комплекс гарантованих їй (їм) прав, як-от: права відмовитися від давання пояснень або ж, навпаки, права надати письмові пояснення щодо обставин вчинення проступку (правопорушення) разом з власними доказами правомірності своїх дій (доказами невинуватості); права заявляти клопотання, в тому числі про приєднання до матеріалів службового розслідування нових документів, про отримання пояснень від осіб, які мають відношення до події, що розслідується, про ознайомлення з матеріалами розслідування тощо; зрештою, права на захист, яке включає і право на користування допомогою адвоката.

Отже, статус військовослужбовця під час службового розслідування, як особи щодо якої призначено та проводиться таке розслідування, означає набуття цим військовослужбовцем статусу повноправного учасника службового розслідування, який, користуючись наданими йому правами, може доводити перед особою (особами), який (які) його проводять, факт відсутності у його діяннях складу дисциплінарного проступку (правопорушення).

Таким чином, рішення про накладення на військовослужбовця дисциплінарного стягнення може бути прийняте за умови встановлення під час службового розслідування факту невиконання чи неналежного виконання військовослужбовцем своїх службових обов`язків, порушення ним військової дисципліни чи громадського порядку, а також його вини у вказаних діях, а також за умови забезпечення військовослужбовцю усіх відповідних прав.

З матеріалів справи вбачається, що підставою для винесення оскаржуваного наказу та застосування до позивача дисциплінарної відповідальності був висновок службового розслідування викладені у акті службового розслідування від 14 червня 2023 року.

Згідно акту зазначено, що в ході службового розслідування було встановлено, що 22.05.2023 року до оперативного чергового надійшов рапорт від заступника командира з МПЗ військової частини НОМЕР_1 майора ОСОБА_15 за вхідним № 2895 від 22.05.2023 року про те, що 22.05.2023 року приблизно о 19 год. 00 хв. до нього звернувся головний сержант ІНФОРМАЦІЯ_7 військової частини НОМЕР_1 молодший сержант ОСОБА_18 з інформацією щодо неадекватної поведінки командира ІНФОРМАЦІЯ_6 військової частини НОМЕР_1 майора ОСОБА_19 , який мав різкий запах алкоголю з ротової порожнини, не чітку мову, порушення координації, почервоніння очей, неохайний зовнішній вигляд. За поведінкою ОСОБА_19 спостерігав рядовий та начальницький склад частини, що в свою чергу негативно відображається на моральному бойовому дусі військовослужбовців, та несе за собою як наслідок, негативний приклад для підлеглих. Приблизно о 19 год. 30 хв. ОСОБА_20 прибув на КСП ІНФОРМАЦІЯ_7 де зустрівся з ОСОБА_21 та намагався з ним спілкуватися, коли побачив, що той перебуває у стані алкогольного сп`яніння прийняв рішення відносно огляду його у медичній установі та військовій службі правопорядку із застосуванням спеціальних технічних засобів у місті Курахове Донецької області. Після цього майору ОСОБА_17 було запропоновано проїхати до ІНФОРМАЦІЯ_9 на він погодився, але повідомив що загубив документи, тоді йому сказали пройти до транспортного засобу та в цей час військовослужбовець ІНФОРМАЦІЯ_7 військової частини НОМЕР_1 оглянув місце можливої втрати документів та знайшовши їх передав ОСОБА_22 . Тоді, разом з ЗКР із МПЗ старшим лейтенантом ОСОБА_23 та водієм ІНФОРМАЦІЯ_7 відвезли ОСОБА_19 до міста Курахове де йому з використанням спеціальних засобів провели огляд на стан алкогольного сп`яніння, який знайшов своє підтвердження. Після цього офіцером ІНФОРМАЦІЯ_10 було складено акт з переліком ознак алкогольного сп`яніння останнього та окрім цього проведено тестування за допомогою приладу № 00283 «Алконт-М» із результатом 2,25% проміле, сильна ступінь сп`яніння, тоді майор ОСОБА_16 не погодився з його результатами внаслідок чого офіцер ВСП не зміг скласти адміністративний протокол і запропонував проїхати до міста Покровськ Донецької області до військово польового шпиталю № 66 для проведення повторного огляду із засвідченням факту алкогольного сп`яніння. Після тривалих сперечань ОСОБА_16 погодився їхати до міста Покровськ, але по дорозі з міста Курахове до міста Покровськ було здійснено зупинку задля справляння природних потреб після яких майор ОСОБА_16 не повернувся до транспортного засобу, дана подія відбулась у нічній час о 21 год. 45 хв. Пошуки останнього результат не дали.

Судом встановлено, що у ході проведення службового розслідування відносно позивача були відібрані пояснення про події які відбувались 22.05.2023 року у головного сержанта ІНФОРМАЦІЯ_7 військової частини НОМЕР_1 ОСОБА_24 , водія - електрика ІНФОРМАЦІЯ_6 військової частини НОМЕР_1 ОСОБА_12 , заступника командира з МЗП ІНФОРМАЦІЯ_7 військової частини НОМЕР_1 ОСОБА_13 , стрільця 1-го стрілецького відділення ІНФОРМАЦІЯ_6 військової частини НОМЕР_1 ОСОБА_14 .

Згідно пояснень, викладений у банку отримання пояснень від 23.05.2023 року, відібраних у головного сержанта ІНФОРМАЦІЯ_3 ОСОБА_25 , останній пояснив, що 22.05.2023 року приблизно о 15 год. 30 хв. він звернувся до заступника командира з МПЗ військової частини НОМЕР_1 майору ОСОБА_22 по факту неналежної поведінки командира 1-го стрілецького взводу 2ї стрілецької роти військової частини НОМЕР_1 ОСОБА_19 , який знаходився на КСП ІНФОРМАЦІЯ_7 з явними ознаками алкогольного сп`яніння тривалий час (приблизно тиждень). Зазначив, що ним та заступником командира з МПЗ ІНФОРМАЦІЯ_3 військової частини НОМЕР_1 старшим лейтенантом ОСОБА_26 неодноразово проводились з ним (позивачем) профілактичні бесіди стосовно дисциплінарної відповідальності за вживання алкогольних напоїв та наркотичних речовин на позиціях під час виконання бойових завдань, які не привели до позитивного результату. Також пояснив, що приблизно о 19 год. 30 хв. 22.05.2023 року заступник командира з МПЗ військової частини НОМЕР_1 майор ОСОБА_20 прибув на КСП ІНФОРМАЦІЯ_7 та запропонував майору ОСОБА_17 проїхати до ВПС міста Курахове на що він (позивач) погодився, але сказав, що загубив свої документи. Після чого, заступник командира з МПЗ ІНФОРМАЦІЯ_7 військової частини НОМЕР_1 старший лейтенант ОСОБА_27 , заступник командира з МПЗ військової частини НОМЕР_1 стрілецької роти майор ОСОБА_20 , водій - електрик ІНФОРМАЦІЯ_6 військової частини НОМЕР_1 ОСОБА_28 та командир ІНФОРМАЦІЯ_6 військової частини НОМЕР_1 майор ОСОБА_16 виїхали з КСП ІНФОРМАЦІЯ_7 до ІНФОРМАЦІЯ_10 для проведення тесту на стан алкогольного сп`яніння. Зазначає, що як повідомив заступник командира з МПЗ ІНФОРМАЦІЯ_7 військової частини НОМЕР_1 старший лейтенант ОСОБА_27 , заступник командира з МПЗ військової частини НОМЕР_1 майор ОСОБА_20 та водій - електрик ІНФОРМАЦІЯ_6 військової частини НОМЕР_1 ОСОБА_28 було проведено тест та складено акт огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів № 3416 від 22.05.2023 року на стан алкогольного сп`яніння приладом «Алкон-М» № 00283, за результатами огляду на стан сп`яніння було виявлено, що проба на алкоголь позитивна (2,25%) проміле, старший лейтенант ОСОБА_27 та солдат ОСОБА_28 були свідками огляду і підтверджують результат огляду, що проба на алкоголь позитивна (2,25%) проміле. Але, майор ОСОБА_16 не погодився з його результатами, тому офіцер військової комендатури міста Курахове проїхати до військового шпиталю № 66 міста Покровське для проведення повторного огляду та засвідчення факту сп`яніння. По дорозі від міста Курахове та міста Покровськ зупинились для виправлення природних потреб, майор ОСОБА_1 вийшов разом з старшим лейтенантом ОСОБА_26 , майором ОСОБА_2 та солдатом ОСОБА_29 , але майор ОСОБА_30 не повернувся до автомобіля, це відбулось о 21 год. 45 хв. 22.05.2023 року. Пошуки в районі зупинки не дали результатів. Крім того повідомив, що приблизно о 23 год. 30 хв. 22.05.2023 року майор ОСОБА_1 зателефонував солдату 1-го стрілецького відділення ІНФОРМАЦІЯ_6 ОСОБА_31 та повідомив, що його покинули в невідомому для нього місці і його мобільний телефон розряджається. Станом на 6 годину ранку 23.05.2023 року було встановлено, що в розташуванні КСП ІНФОРМАЦІЯ_3 відсутній майор ОСОБА_1 та місцезнаходження останнього невідомо. В подальшому були спроби зв`язатися з майором ОСОБА_1 засобами мобільного зв`язку, які не дали результатів. 23.05.2023 року його повідомив заступник командира з МПЗ ІНФОРМАЦІЯ_3 військової частини НОМЕР_1 старший лейтенант ОСОБА_26 , що командир1 стрілецького взводу ІНФОРМАЦІЯ_3 військової частини НОМЕР_1 майор ОСОБА_1 о 11 год. 30 хв. прибув с СЗЧ та приступив до виконання обов`язків за посадою.

Також були отримані пояснення у заступника командира з МПЗ ІНФОРМАЦІЯ_3 військової частини старшого лейтенанта ОСОБА_3 , викладені у бланку отримання пояснень від 23.05.2023 року, який повідомив, що 22.05.2023 року о 15 год. 30 хв. головним сержантом ІНФОРМАЦІЯ_7 молодшим сержантом ОСОБА_32 було виявлено факт неналежної поведінки командира ІНФОРМАЦІЯ_6 військової частини НОМЕР_1 майора ОСОБА_19 , який знаходився на КСП ІНФОРМАЦІЯ_7 з явними ознаками алкогольного сп`яніння, разом з головним сержантом ІНФОРМАЦІЯ_7 молодшим сержантом ОСОБА_32 неодноразово проводились профілактичні бесіди стосовно дисциплінарної відповідальності за вживання алкогольних напоїв та наркотичних речовин на позиціях під час виконання бойових завдань, які не привели до позитивного результату. Приблизно о 19 год. 30 хв. з заступником командира з МПЗ військової частини НОМЕР_1 майором ОСОБА_33 було запропоновано майору ОСОБА_34 проїхати до військової служби правопорядку міста Курахове, на що він погодився, але сказав, що загубив документи. Після цього, заступник командира з МПЗ військової частини НОМЕР_1 майор ОСОБА_35 запропонував майору ОСОБА_34 пройти до машини, в цей час водій - електрик ІНФОРМАЦІЯ_6 солдат ОСОБА_36 оглянувши місцерозташування та можливої втрати документів, їх знайшов і передав майору ОСОБА_37 . Після цього, він разом з заступником командира з МПЗ військової частини НОМЕР_1 майором ОСОБА_33 та водієм - електриком 1-го стрілецького взводу 2- стрілецької роти військової частини НОМЕР_1 солдатом ОСОБА_4 повезли командира ІНФОРМАЦІЯ_6 військової частини НОМЕР_1 майора ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_10 для проведення тесту на стан алкогольного сп`яніння. По прибуттю до ВСП було проведено тест та складено акт огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів № 3416 від 22.05.2023 року на стан алкогольного сп`яніння приладом «Алконт - М» № 00283, за результатами огляду на стан сп`яніння було виявлено, що проба на алкоголь позитивна 2,25% проміле, зазначив, що він та солдат ОСОБА_36 були свідками огляду і підтверджує результат огляду, що проба на алкоголь позитивна 2,25% проміле. Вказує, що майор ОСОБА_30 не погодився з його результатами, тому офіцер військової комендатури міста Курахове запропонував поїхати до військового шпиталю№ 66 міста Покровська для проведення повторного огляду та засвідчення факту сп`яніння. Після чого майор ОСОБА_38 не виходячи з ІНФОРМАЦІЯ_10, впевнював, що загубив документи, які підтверджують його особистість, але він бачив, що останній поклав особисті документи до кишені брюк, цей факт може підтвердити ОСОБА_36 . По дорозі від міста Курахове та міста Покровськ зупинились для виправлення природніх потреб, майор ОСОБА_30 вийшов разом з ними та не повернувся до автомобіля, це відбулося о 21 год. 45 хїв. 22.05.2023 року. Пошуки в районі зупинки не дали результатів. На телефонні дзвінки не відповідав. Зброя та магазин з БК знаходись в розташуванні. 23.05.2023 року командир ІНФОРМАЦІЯ_6 військової частини НОМЕР_1 майор ОСОБА_38 о 11 год. 30 хв. прибув з СЗЧ та приступив до виконання обов`язків за посадою.

Відповідно до пояснень, викладених у банку отриманих пояснень від 23.05.2023 року, водій - електрик ІНФОРМАЦІЯ_11 військової частини НОМЕР_1 солдат ОСОБА_28 повідомив, що 22.05.2023 року о 15 год. 30 хв. головним сержантом ІНФОРМАЦІЯ_7 молодшим сержантом ОСОБА_39 було виявлено факт неналежної поведінки командира ІНФОРМАЦІЯ_6 військової частини НОМЕР_1 майора ОСОБА_1 , який знаходився на КСП ІНФОРМАЦІЯ_7 з явними ознаками алкогольного сп`яніння, може, підтвердити, що заступником командира з МПЗ ІНФОРМАЦІЯ_7 військової частини НОМЕР_1 старшим лейтенантом ОСОБА_26 та головним сержантом ІНФОРМАЦІЯ_7 молодшим сержантом ОСОБА_39 не одноразово проводилась з командиром ІНФОРМАЦІЯ_6 військової частини НОМЕР_1 майором ОСОБА_21 профілактичні бесіди стосовно дисциплінарної відповідальності за вживання алкогольних напоїв та наркотичних речовин на позиціях та під час виконання бойових завдань, які не привели до позитивного результату. Приблизно о 19 год. 30 хв. з заступником командира з МПЗ військової частини НОМЕР_1 майором ОСОБА_33 було запропоновано майору ОСОБА_34 проїхати до ІНФОРМАЦІЯ_10, на що він погодився, але сказав що загубив документи. Після цього, заступник командира з МПЗ військової частини НОМЕР_1 майор ОСОБА_35 запропонував останньому пройти до машини, в цей час, водій-електрик ІНФОРМАЦІЯ_6 солдат ОСОБА_36 оглянувши місце розташування та можливої втрати документів, їх знайшов і передав майору ОСОБА_37 . Після цього, він разом з заступником командира з МПЗ військової частини НОМЕР_1 майором ОСОБА_33 та заступником командира з МПЗ ІНФОРМАЦІЯ_7 військової частини НОМЕР_1 старшим лейтенантом ОСОБА_26 повезли командира ІНФОРМАЦІЯ_6 військової частини НОМЕР_1 майора ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_10 для проведення тесту на стан алкогольного сп`яніння. По прибуттю до ВСП було проведено тест та складено акт огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів №3416 від 22.05.2023 року на стан алкогольного сп`яніння приладом «Алконт-М» №00283, за результатом огляду на стан сп`яніння було виявлено, що проба на алкоголь позитивна (2,25%) проміле, зазначив, що він та старший лейтенант ОСОБА_40 були свідками огляду і підтверджували результат огляду, що проба на алкоголь позитивна 2,25% проміле. Але майор ОСОБА_38 не погодився з його результатами, тому офіцер військової комендатури міста Курахове запропонував поїхати до військового шпиталю №66 міста Покровська для проведення повторного огляду та засвідчення факту сп`яніння. Після чого, майор ОСОБА_41 не виходячи з частини ІНФОРМАЦІЯ_10, впевнював що загубив документи які підтверджують його особистість, але я бачив що майор ОСОБА_38 поклав особисті документи до кишені брюк, цей факт може підтвердити заступник командира з МПЗ ІНФОРМАЦІЯ_7 військової частини НОМЕР_1 старший лейтенант ОСОБА_40 . По дорозі від міста Курахове та міста Покровськ зупинились для виправлення природних потреб, майор ОСОБА_30 вийшов разом з ними та не повернувся до автомобіля, це відбулося о 21 год. 45 хв. 22.05.2023 року. Пошуки в районі зупинки не дали результату. На телефоні дзвінки не відповідав. Зброя та магазини з БК знаходяться в підрозділі. 23.05.2023 року командира ІНФОРМАЦІЯ_6 військової частини НОМЕР_1 майор ОСОБА_38 об 11 год. 30 хв. прибув до розташування ІНФОРМАЦІЯ_7.

Також, 23.05.2023 року були відібрані пояснення, викладені у бланку отримання пояснень від 23.05.2023 року, у стрільця 1-го стрілецького відділення ІНФОРМАЦІЯ_6 військової частини НОМЕР_1 ОСОБА_42 , який пояснив наступне, що 22.05.2023 року він був свідком по факту неналежної поведінки командира ІНФОРМАЦІЯ_6 військової частини майора ОСОБА_1 , який знаходився на КСП ІНФОРМАЦІЯ_3 з явними ознаками алкогольного сп`яніння тривалий час (приблизно тиждень). Приблизно о 19 год. 30 хв. 22.05.2023 року заступник командира з МПЗ військової частини майор ОСОБА_20 прибув на КСП ІНФОРМАЦІЯ_7 та запропонував майору ОСОБА_1 проїхати до ІНФОРМАЦІЯ_10 на що він погодився, але сказав, що загубив свої документи. В ході огляду його місця відпочивання на підлозі були виявлені його документи. Після чого заступник командира з МПЗ ІНФОРМАЦІЯ_7 військової частини НОМЕР_1 старший лейтенант ОСОБА_26 , заступник командира з МПЗ військової частини майор ОСОБА_2 , водій - електрик ІНФОРМАЦІЯ_6 військової частини НОМЕР_1 ОСОБА_4 та командир ІНФОРМАЦІЯ_6 військового частини НОМЕР_1 майор ОСОБА_1 виїхали з КСП ІНФОРМАЦІЯ_7 до ІНФОРМАЦІЯ_9 для проведення тесту на стан алкогольного сп`яніння. Зазначив, що як повідомив заступник командира з МПЗ ІНФОРМАЦІЯ_7 військової частини старший лейтенант ОСОБА_26 та водій - електрик ІНФОРМАЦІЯ_6 військової частини НОМЕР_1 ОСОБА_4 було проведено тест та складено акт огляду на стан алкогольного сп`яніння приладом «Алкон - М» № 00283, за результатами огляду на стан алкогольного сп`яніння було виявлено, що проба на алкоголь позитивна 2,25% проміле, старший лейтенант ОСОБА_26 та солдат ОСОБА_4 були свідками огляду і підтверджували результат огляду, що проба на алкоголь позитивна. Але майор ОСОБА_1 не погодився з його результатами, тому офіцером військової комендатури міста Курахове запропонував проїхати до військового шпиталю № 66 міста Покровська для проведення повторного огляду та засвідчення факту сп`яніння. По дорозі від міста Курахове та міста Покровськ зупинились для виправлення природніх потреб, майор ОСОБА_1 вийшов разом з старшим лейтенантом ОСОБА_26 , майором ОСОБА_2 та солдатом ОСОБА_29 , але майор ОСОБА_30 не повернувся до автомобіля, це відбулось о 21 год. 45 хв. 22.05.2023 року. Пошуки в районі зупинки не дали результатів. Також повідомив, що приблизно о 23 год. 06 хв. 22.05.2023 року майор ОСОБА_1 зателефонував йому солдату 1-го стрілецького відділення ІНФОРМАЦІЯ_6 ОСОБА_7 та повідомив, що його покинули в АДРЕСА_6 і його мобільний телефон розряджається. Також він попросив його забрати повідомив, що він не в СЗЧ, після чого він передав слухавку головному сержанту ІНФОРМАЦІЯ_3 молодшому сержанту ОСОБА_9 . Після цього він дзвонив ще 3 рази і просив забрати його, питав виїхав чи за ним хтось. Станом на 6 годину ранку 23.05.2023 року було встановлено, що в розташуванні КСП ІНФОРМАЦІЯ_3 відсутній майор ОСОБА_1 та місцезнаходження останнього невідомо. В подальшому були спроби зв`язатися з майором ОСОБА_1 засобами мобільного зв`язку, які не дали результатів. 23.05.2023 року командир ІНФОРМАЦІЯ_12 військової частини НОМЕР_1 майор ОСОБА_1 приблизно о 11 год. 30 хв. прибув с СЗЧ та приступив до виконання обов`язків за посадою.

З пояснень вищезазначених особи встановлено, що позивач 22.05.2023 року о 15 год. 30 хв. перебував на КСП ІНФОРМАЦІЯ_7 з явними ознаками алкогольного сп`яніння, у зв`язку з чим останньому було запропоновано проїхати до ВПС міста Курахове для проведення тесту на виявлення алкоголю з використанням спеціальних засобів.

До матеріалів справи долучено акт огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціального технічного засобу з використанням спеціальних технічних засобів №3416 від 22.05.2023 року на стан алкогольного сп`яніння приладом «Алконт-М» №00283, за результатом огляду на стан сп`яніння було виявлено, що проба ОСОБА_1 на алкоголь позитивна та становить 2,25% проміле. З акту встановлено, що ОСОБА_1 не був згодний з результатами тесту, про що зробив відповідний запис та поставив підпис, у зв`язку з чим офіцер ВСП міста Курахова не мав підстав для складання акту про адміністративне правопорушення відповідно до ст. 172-20 КУпАП.

Суд зазначає, що відповідно статті 266-1 КУпАП Військовозобов`язані та резервісти під час проходження зборів, а також військовослужбовці Збройних Сил України, щодо яких є підстави вважати, що вони перебувають у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, підлягають огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції.

Огляд військовозобов`язаних та резервістів під час проходження зборів, а також військовослужбовців Збройних Сил України на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, щодо яких є підстави вважати, що вони у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, виконують обов`язки військової служби або перебувають на території військових частин, проводиться посадовою особою, уповноваженою на те начальником органу управління Військової служби правопорядку у Збройних Силах України або командиром (начальником) військової частини (установи, організації, підприємства, закладу, підрозділу), іншого утвореного відповідно до законів України військового формування, а також правоохоронного органу спеціального призначення, з використанням спеціальних технічних засобів та тестів.

Огляд на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння військовозобов`язаних та резервістів під час проходження зборів, а також військовослужбовців Збройних Сил України, щодо яких є підстави вважати, що вони у стані сп`яніння перебувають на вулицях, у закритих спортивних спорудах, у скверах, парках, у всіх видах громадського транспорту (включаючи транспорт міжнародного сполучення) та в заборонених законом інших місцях, проводиться посадовою особою, уповноваженою на те начальником органу управління Військової служби правопорядку у Збройних Силах України, з використанням спеціальних технічних засобів та тестів.

У разі незгоди військовозобов`язаного та резервіста під час проходження зборів, а також військовослужбовця Збройних Сил України на проведення огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, уповноваженими особами з використанням спеціальних технічних засобів та тестів або у разі незгоди з його результатами огляд проводиться в закладах охорони здоров`я. Перелік закладів охорони здоров`я, яким надається право проведення огляду осіб на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, затверджується управліннями охорони здоров`я місцевих державних адміністрацій. Проведення огляду осіб на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, в інших закладах забороняється.

Складення висновків у закладі охорони здоров`я за результатами огляду військовозобов`язаних та резервістів під час проходження зборів, а також військовослужбовців Збройних Сил України на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, проводиться у присутності посадової особи, уповноваженої на те начальником органу управління Військової служби правопорядку у Збройних Силах України або командиром (начальником) військової частини (установи, організації, підприємства, закладу, підрозділу), іншого утвореного відповідно до законів України військового формування, а також правоохоронного органу спеціального призначення.

Під час проведення огляду військовозобов`язаних та резервістів під час проходження зборів, а також військовослужбовців Збройних Сил України на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, з використанням спеціальних технічних засобів та тестів уповноважена посадова особа застосовує спеціальні технічні засоби відеозапису, а в разі їх відсутності або неможливості застосування таких засобів огляд проводиться у присутності двох свідків. У випадку застосування спеціальних технічних засобів відеозапису матеріали відеозапису обов`язково долучаються до протоколу про адміністративне правопорушення.

Порядок направлення військовозобов`язаних та резервістів під час проходження зборів, а також військовослужбовців Збройних Сил України для огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, та проведення такого огляду здійснюється в порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.

Огляд військовослужбовців Збройних Сил України, які виконують обов`язки військової служби у складі національного контингенту (національного персоналу), може проводитися в медичних закладах, що входять до складу міжнародних операцій з підтримання миру і безпеки, в яких бере участь національний контингент (національний персонал).

Огляд військовозобов`язаних та резервістів під час проходження зборів, а також військовослужбовців Збройних Сил України на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, проведений з порушенням вимог цієї статті, вважається недійсним.

Матеріалами справи підтверджується, що у зв`язку з незгодою позивача з результатами тестування на стан алкогольного сп`яніння у ІНФОРМАЦІЯ_10 позивачу було запропоновано проїхати до військового шпиталю № 66 міста Покровськ для проведення повторного огляду та засвідчення факту перебування останнього у стані алкогольного сп`яніння, однак, під час руху до міста Покровськ, автомобіль зупинився для виправлення природніх потреб після чого позивач у машину не повернувся, пошук на місці зупинки результатів не надав.

Суд наголошує, що вказані обставини підтверджується свідками водієм-електриком ІНФОРМАЦІЯ_6 військової частини НОМЕР_1 ОСОБА_12 , заступником командира МПЗ ІНФОРМАЦІЯ_3 військової частини НОМЕР_1 ОСОБА_13 , а також рапортом від 22.05.2023 року заступника командира з МПЗ військової частини НОМЕР_1 ОСОБА_43 .

При цьому, згідно пояснень наданих майором ОСОБА_1 від 24.05.2023 року, останній наголошував на тому, що під час прямування з АДРЕСА_3 біля зупинки громадського транспорту, приблизно в 21 год. 30 хв., майор ОСОБА_2 надав команду зупинити автомобіль та вийти з машини. Без свідків він сказав, що не вірить у страту посвідчення офіцеру, залишає одного вночі посеред дороги та по приїзду подає рапорт про самовільне залишення військової частини, після чого він сів в автомобіль та поїхав в підрозділ в АДРЕСА_4 через АДРЕСА_7. Позивач вказував, що мобільний телефон в нього розряджався, але він встиг тричі зателефонувати солдату ОСОБА_7 , який перебував в АДРЕСА_4, та сказати, що його залишили в ночі на невідомому місці, та попросив передати керівництву прислати за ним машину.

Однак, суд звертає увагу на те, що позивачем не надано до суду жодного доказу який спростовував би встановлені у ході службового розслідування обставини.

Суд не приймає посилання позивача на те, що він повідомив солдата ОСОБА_42 проте, що його було залишено в невідомому місці, та наголошує, що відповідно до статті 12 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України визначає, що про все, що сталося з військовослужбовцем і стосується виконання ним службових обов`язків, та про зроблені йому зауваження військовослужбовець зобов`язаний доповідати своєму безпосередньому начальникові, крім тих обставин, щодо надання яких є пряма заборона у законі (таємниця сповіді, лікарська таємниця, професійна таємниця захисника, таємниця нарадчої кімнати тощо).

Проте, позивач зазначені дії не вчинив та не повідомив свого безпосереднього начальника проте, що 22.05.2023 року приблизно о 21 год. 30 хв. був залишений за наказом заступника командира з МПЗ військової частини ОСОБА_43 у невідомому йому місці без наявних на це підстав.

Крім того суд звертає увагу на те, що позивач не був позбавлений права звернутися з рапортом до свого безпосереднього керівника з метою перевірити правомірність дій заступника командира з МПЗ військової частини ОСОБА_43 щодо залишення його у вечорі 22.05.2023 року у невідомому йому місці.

Суд вказує, що згідно пояснень водія-електрика ІНФОРМАЦІЯ_6 військової частини НОМЕР_1 ОСОБА_12 та заступника командира МПЗ ІНФОРМАЦІЯ_3 військової частини НОМЕР_1 ОСОБА_13 , що позивач самовільно не повернувся до автомобілі після зупинки.

При цьому суд наголошує, що вказані обставини не спростовані позивачем, а отже, у суду відсутні підстави вважати їх неправдивими.

Щодо доводів позивача про те, що свідками в службових розслідуваннях, призначених командуванням військової частини НОМЕР_1 , завжди виступають військовослужбовці цієї ж військової частини, пояснення яких в силу суб`єктивних причин (наприклад надання «свідкам» додаткових вихідних днів, надання відпусток у зручний час, вирішення інших питань, яке залежить від командування) викликає сумніви в їх об`єктивності. А також те, що не залучаються в якості свідків інші, не зацікавлені, категорії осіб (наприклад працівники закладів охорони здоров`я, поліції, військової служби правопорядку, цивільні особи, військовослужбовці інших військових частин), суд зазначає, що позивачем не надано доказів які б підтверджували зазначені доводи, а лише припущення позивача щодо зазначених обставин не може бути прийнято судом як доказ в розумінні вимог Кодексу адміністративного судочинства України.

При цьому, суд наголошує, що позивач не був позбавлений можливості звернутися 23.05.2023 року до закладу охорони здоров`я та здати аналізи на виявлення в крові алкоголю та наркотичних засобів, та результати такого дослідження були б підставою для спростування факту перебування позивача в стані алкогольного сп`яніння, проте, останній таким правом не скористався.

Крім того вважаючи, що заступник командира з МПЗ військової частини НОМЕР_1 вчинив відносно нього протиправні дії, позивач міг викликати працівників поліції або Військової служби правопорядку на місце свого перебування для засвідчення вказаних обставин.

Стосовно доводів позивача проте, що він не перебував в стані алкогольного сп`яніння 22.05.2023 року, суд зазначає, що зазначені обставини спростовуються поясненнями головного сержанта ІНФОРМАЦІЯ_7 військової частини НОМЕР_1 ОСОБА_11 , водія-електрика ІНФОРМАЦІЯ_6 військової частини НОМЕР_1 ОСОБА_12 , заступника командира МПЗ ІНФОРМАЦІЯ_3 військової частини НОМЕР_1 ОСОБА_13 , стрільця ІНФОРМАЦІЯ_13 військової частини НОМЕР_1 ОСОБА_14 , та рапорт заступника командира з МПЗ військової частини НОМЕР_1 майора ОСОБА_15 , в свою чергу доказів як спростовували обставини встановлені у ході службового розслідування позивачем до суду не надано.

Щодо посилання позивача на те, що його не було ознайомлено з наказом про початок проведення службового розслідування та актом про результати службового розслідування, у зв`язку з чим він не може вважати, що службове розслідування стосовно нього проведено відповідачем об`єктивно, всебічно та повно з додержанням законодавства України, суд зазначає, що ані Порядком проведення службового розслідування від 21.11.2017 року № 608, ані Дисциплінарним статутом ЗСУ не визначено обов`язку ознайомлювати під підпис осіб відносно яких проводиться розслідування з наказом про початок проведення службового розслідування та актом про результати службового розслідування.

При цьому, приписами п. 3 розділу VІ визначено, що військовослужбовець, стосовно якого проводиться службове розслідування, має право: знати підстави проведення службового розслідування; бути ознайомленим про свої права та обов`язки під час проведення службового розслідування; відмовитися давати будь-які пояснення щодо себе, членів своєї сім`ї чи близьких родичів, коло яких визначається законом; давати усні, письмові або за допомогою технічних засобів пояснення, подавати документи, які стосуються службового розслідування, вимагати опитування (додаткового опитування) осіб, які були присутні під час вчинення правопорушення або яким відомі обставини, що стосуються правопорушення; з дозволу командира (начальника) отримувати копії документів, які стосуються службового розслідування, та долучати їх до власних пояснень; порушувати клопотання про витребування та долучення нових документів, видань, інших матеріальних носіїв інформації; висловлювати письмові зауваження та пропозиції щодо проведення службового розслідування, дій або бездіяльності посадових (службових) осіб, які його проводять; ознайомлюватися з актом службового розслідування (у частині, що його стосується) після розгляду командиром (начальником); оскаржувати рішення, прийняте за результатами службового розслідування, у строки та у порядку, визначені законодавством України.

Матеріалами справи підтверджено, що під час службового розслідування у позивача були відібрані письмові пояснення, отже, відсутні підстави вважати, що позивач не був обізнаний проте, що відносно нього проводиться службове розслідування.

З огляду на зазначене позивач не був позбавлений можливості звернутися з заявою, рапортом для ознайомлення з матеріалами отриманими під час службового розслідування, ознайомлення з актом службового розслідування, проте, позивач своїм правом не скористався.

Суд звертає увагу на те, що під час надання пояснень позивачем були надані скріншоти, які підтверджували, що позивач 22.05.2023 року здійснював дзвінки солдату ОСОБА_44 , отже, зазначені обставини підтверджують, що позивач скористався своїм правом надання доказів на підтвердження своїх доводів.

Зокрема, суд зазначає, що мотивувальна частина спірного наказу командира військової частини НОМЕР_1 (з основної діяльності) № 308 від 14.06.2023 року «Про результати проведення службового розслідування» містить посилання на обставини встановлені в ході службового розслідування, отже позивач був обізнаний про обставини які стали підставою для прийняття спірного наказу, оскільки з відповідним наказом позивач був ознайомлений під підпис 15.06.2023 року, що також підтверджується позивачем.

Також, суд не враховую посилання позивача на те, що відповідачем було допущено порушення вимог ст. 266-1 КУпАП, оскільки, медичний огляд позивача у військовому шпиталі АДРЕСА_2 не був проведений через протиправні дії позивача, що підтверджено матеріалами справи.

Крім того суд не приймає посилання позивача на те, що відповідачем були допущені порушення вимог КЗпП України, а саме ст. 147, 149, суд зазначає, що на військовослужбовців, які проходять військову службу у військових формуваннях, утворених відповідно до законів України, Кодекс законів про працю України не поширюється.

З огляду на те, що під час службового розслідування встановлено факт перебування в стані алкогольного сп`яніння та самовільного залишення військової частини, суд приходить висновку, що спірний наказ командира військової частини НОМЕР_1 (з основної діяльності) № 308 від 14.06.2023 року «Про результати проведення службового розслідування» є правомірний та не підлягає скасуванню.

Відповідно до ст. 19 Конституції України суд, як орган державної влади, зобов`язаний діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами.

Згідно ч. 1, 2 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

У справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Відповідно до статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Враховуючи вищевикладене, суд приходить висновку про відмову у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 про визнання неправомірним та скасування наказу командира Військової частини НОМЕР_1 (із основної діяльності) № 308 від 14.06.2023 року "Про результати проведення службового розслідування" в повному обсязі (п.п. 1-6), зобов`язання командира Військової частини НОМЕР_1 дати вказівку помічнику командира Військової частини з фінансово - економічної служби - начальнику фінансово - економічної служби Військової частини НОМЕР_1 нарахувати та виплатити ОСОБА_1 щомісячну премію за травень 2023 року відповідно до наказу Міністерства оборони України від 07.06.2018 року № 260; додаткову винагороду за травень 2023 року, передбачену п. 1 Постанови КМУ від 28.02.2022 року № 168; грошове забезпечення за 22.05.2023 року.

Відповідно до ст. 139 Кодексу адміністративного судочинства України, судовий збір не підлягає відшкодуванню, оскільки позивач звільнений від сплати судового збору.

Керуючись Конституцією України та Кодексом адміністративного судочинства України, суд -

В И Р І Ш И В:

У задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 про визнання неправомірним та скасування наказу командира Військової частини НОМЕР_1 (із основної діяльності) № 308 від 14.06.2023 року "Про результати проведення службового розслідування" в повному обсязі (п.п. 1-6), зобов`язання командира Військової частини НОМЕР_1 дати вказівку помічнику командира Військової частини з фінансово - економічної служби - начальнику фінансово - економічної служби Військової частини НОМЕР_1 нарахувати та виплатити ОСОБА_1 щомісячну премію за травень 2023 року відповідно до наказу Міністерства оборони України від 07.06.2018 року № 260; додаткову винагороду за травень 2023 року, передбачену п. 1 Постанови КМУ від 28.02.2022 року № 168; грошове забезпечення за 22.05.2023 року - відмовити.

Повний текст рішення складено та підписано 11 вересня 2023 року.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до суду апеляційної інстанції протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення (ухвали) суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Суддя В.В. Олішевська