Справа № 160/8444/23
Суддя: Бухтіярова Марина Миколаївна
Дата ухвалення: 2023-09-11 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
11 вересня 2023 року Справа № 160/8444/23
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі:
головуючого судді Бухтіярової М.М.,
розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні) у місті Дніпрі адміністративну справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Державної служби України з надзвичайних ситуацій у Дніпропетровській області, 8 Державного пожежно-рятувального загону Головного управління Державної служби України з надзвичайних ситуацій у Дніпропетровській області про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії, -
ОСОБА_1 звернувся до Дніпропетровського окружного адміністративного суду із адміністративним позовом до Головного управління Державної служби України з надзвичайних ситуацій у Дніпропетровській області, в якому з урахуванням уточнень від 18.05.2023 позивач просить:
- визнати протиправною дію Головного управління Державної служби України з надзвичайних ситуацій у Дніпропетровській області, викладену у листі від 24 березня 2023 року за № 4901-2385/4909 по нездійсненню перерахунку грошового забезпечення ОСОБА_1 за період з 01 лютого 2021 року по 31 січня 2023 року, шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 01 січня 2021 року, на 01 січня 2022 року та 01 січня 2023 року на відповідний тарифний коефіцієнт згідно з додатками 1, 12, 13 та 14 постанови Кабінету Міністрів України від 30 серпня 2017 року № 704 «Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб»;
- зобов`язати Головне управління Державної служби України з надзвичайних ситуацій у Дніпропетровській області здійснити перерахунок і виплату грошового забезпечення ОСОБА_1 за період з 01 лютого 2021 року по 31 січня 2023 року, шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 01 січня 2021 року, на 01 січня 2022 року та 01 січня 2023 року на відповідний тарифний коефіцієнт згідно з додатками 1, 12,1 3 та 14 постанови Кабінету Міністрів України від 30 серпня 2017 року № 704 «Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб», а також недоотриманих сум матеріальної допомоги для вирішення соціально - побутових питань та матеріальної допомоги на оздоровлення за 2021, 2022 та 2023 рік, одноразової грошової допомоги при звільненні зі служби;
- зобов`язати Головне управління Державної служби України з надзвичайних ситуацій у Дніпропетровській області оформити та направити до Головного управління Пенсійного фонду України у Дніпропетровської області грошовій атестат та Довідку про щомісячні додаткові види грошового забезпечення (надбавки, доплати, підвищення) та премії за останні 24 календарні місяці служби підряд перед місяцем звільнення, що подається для призначення пенсії відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби та деяких інших осіб» на ОСОБА_1 , станом на 01 лютого 2023 року з визначенням розміру посадового окладу та окладу за військовим (спеціальним) званням шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, станом на 01 січня 2023 року на відповідний тарифний коефіцієнт згідно з додатками 1, 12, 13 та 14 постанови Кабінету Міністрів України від 30 серпня 2017 року № 704 «Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб».
В обґрунтування позову позивачем зазначено, що він у період з 17.03.1997 по 01.02.2023 проходив службу в органах МНС України та був звільнений з посади начальника 2 державної пожежно-рятувальної частини 8 державного пожежно-рятувального загону Головного управління Державної служби України з надзвичайних ситуацій у Дніпропетровській області. Йому призначена пенсія за вислугу років відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби та деяких інших осіб». У період проходження служби йому на підставі Постанови №704 з 01.01.2018 було перераховане грошове забезпечення з урахуванням посадового окладу та окладу за військовим званням шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 01.01.2018, та на відповідний тарифних коефіцієнт згідно із додатками 1, 12, 13 та 14 зазначеної постанови. Рішенням Шостого апеляційного адміністративного суду від 29.01.2020 по справі № 826/6453/18 визнаний протиправним та скасований пункт 6 Постанови № 103, у зв`язку з чим зміни внесені Постановою № 103, зокрема до пункту 4 Постанови № 704, були визнані судом протиправними та скасовані, відтак 29.01.2020 - дня набрання законної сили рішення у справі № 826/6453/18, діє редакція пункту 4 Постанови № 704, яка діяла до зазначених змін, та встановлювала, що розміри посадових окладів так окладів за військове (спеціальне) звання військовослужбовців, осіб рядового та начальницького складу визначається шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 01 січня календарного року (але не менше 50 відсотків розміру мінімальної заробітної плати, встановленого законом на 1 січня календарного року), на відповідний тарифний коефіцієнт згідно з додатками 1,12,13 та 14 зазначеної постанови. Проте, в період проходження служби з 01 січня 2018 року по дату його звільнення 01 лютого 2023 року відповідач застосовував розрахунок посадового окладу і окладу за військове (спеціальне) звання позивача шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого на 01 січня 2018 року (1762,00 грн.) на відповідний тарифний коефіцієнт згідно з додатками 1,12,13 та 14 Постанови № 704, та не змінював його станом на 01.01.2021, 01.01.2022 та 01.01.2023. Позивач вважає, що така бездіяльність відповідача привела до недоотримання ним грошового забезпечення з 01 січня 2021 року по 01 лютого 2023 року, недоотриманню в повному обсязі матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань за 2021, 2022 та 2023 рік, недоотриманню у повному обсязі матеріальної допомоги на оздоровлення за 2021-2023 рік, недоотриманню в повному обсязі одноразової грошової допомоги при звільненні зі служби та недоотриманню, відповідно, належного розміру пенсії з 02 лютого 2023 року. Позивач зазначає, що в подальшому звернувся до відповідача із заявою про перерахунок грошового забезпечення за період з 01.02.2021 по 01.02.2023. Проте, відповідачем відмовлено у відповідному перерахунку грошового забезпечення через відсутність законних підстав для його проведення. Позивач вважає протиправними дії відповідача щодо не здійснення перерахунку його грошового забезпечення за період з 01.02.2021 по 01.02.2023 шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 01.01.2021, 01.01.2022 та 01.01.2023 на відповідний тарифний коефіцієнт згідно з додатками 1, 12, 13 та 14 постанови Кабінету Міністрів України від 30 серпня 2017 року № 704 «Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб» протиправними, тому просить задовольнити позов та відновити порушене право у спосіб, що заявлений.
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 01.05.2023 позовну заяву ОСОБА_1 залишено без руху та встановлено позивачеві строк - десять днів з дня отримання копії цієї ухвали, для усунення недоліків позову.
18.05.2023 від ОСОБА_1 на адресу суду надійшла заява про усунення недоліків позовної заяви, до якої долучені адміністративний (уточнений) позов, засвідчені копії документів, квитанція про сплату судового збору.
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 23.05.2023 прийнято до розгляду адміністративний (уточнений) позов та відкрито провадження в адміністративній справі №160/8444/23, справу призначено до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у письмовому провадженні), а також встановлено відповідачу строк для подання відзиву на позовну заяву протягом п`ятнадцяти днів з дня отримання цієї ухвали.
Сторони належним чином повідомлені про розгляд справи Дніпропетровським окружним адміністративним судом, що підтверджується доказами, що містяться в матеріалах справи.
05.06.2023 Головним управлінням Державної служби України з надзвичайних ситуацій у Дніпропетровській області подано клопотання про заміну первісного відповідача - Головного управління Державної служби України з надзвичайних ситуацій у Дніпропетровській області належним відповідачем - 8 державним пожежно-рятувальним загоном Головного управління Державної служби України з надзвичайних ситуацій у Дніпропетровській області.
19.06.2023 позивачем подано заперечення на клопотання Головного управління Державної служби України з надзвичайних ситуацій у Дніпропетровській області про заміну відповідача у справі.
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 26.06.2023 залучено 8 Державний пожежно-рятувальний загін Головного управління Державної служби України з надзвичайних ситуацій у Дніпропетровській області до участі у справі в якості другого відповідача.
Цією ж ухвалою суду роз`яснено учасникам справи, що розгляд справи починається спочатку та встановлено відповідачу-2 строк для подання відзиву на позов протягом п`ятнадцяти днів з дня отримання копії цієї ухвали.
26.06.2023 від відповідача-1 надійшло клопотання про залишення позову без розгляду, спираючись на пропуск строку звернення до суду із цією позовною заявою.
21.07.2023 позивачем подано відповідь на відзив, в якій зазначає не погодження з доводами відповідача-2, оскільки, на переконання позивача, відповідачем-2 не надано будь-яких переконливих підстав у застосуванні при обрахунку розміру посадового окладу та окладу за спеціальне звання в якості множника розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб станом на 01 січня 2018 року (1762,00 грн.) з урахуванням рішення Шостого апеляційного адміністративного суду від 29 січня 2020 року по справі № 826/6453/18, яким скасовано пункт 6 Постанови № 103. Відповідно, не обґрунтовано відповідачем визначеного до виплати розміру матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань та на оздоровлення за 2021-2023 роки. Таким чином, починаючи з 29 січня 2020 року, відповідач не виконує чинну норму п.4 Постанови №704, що призвело до порушення його конституційних прав на отримання належного грошового забезпечення.
26.07.2023 від відповідача-2 надійшло клопотання про залишення позову без розгляду, спираючись на пропуск строку звернення до суду із цією позовною заявою.
31.07.2023 позивачем подано заперечення на клопотання відповідача-2 про залишення позову без розгляду, в якому зазначає, що ним жодним чином не порушено строки звернення до суду, оскільки він звернувся із позовними вимогами про виплату всіх сум, що йому належать в тримісячний строк з дня одержання письмового повідомлення про суми, нараховані та виплачені при звільненні відповідно до частини другої статті 233 Кодексу законів про працю України.
Розглянувши подані відповідачами клопотання про залишення позову без розгляду, з урахуванням заперечень позивача з цього приводу, суд зазначає наступне.
Відповідно до пункту 8 частини першої статті 240 КАС України суд своєю ухвалою залишає позов без розгляду, зокрема, з підстав, визначених частинами третьою та четвертою статті 123 цього Кодексу.
Згідно із частинами першою та другою статті 122 КАС України позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами. Для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.
Частиною третьої статті 122 КАС України обумовлено, що для захисту прав, свобод та інтересів особи цим Кодексом та іншими законами можуть встановлюватися інші строки для звернення до адміністративного суду, які, якщо не встановлено інше, обчислюються з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.
Отже, КАС України передбачає можливість встановлення цим Кодексом та іншими законами спеціальних строків звернення до адміністративного суду, які мають перевагу в застосуванні порівняно із загальним шестимісячним строком, визначеним у частині другій статті 122 цього Кодексу.
Таким спеціальним строком для звернення до суду у справах щодо прийняття громадян на публічну службу, її проходження, звільнення з публічної служби є місячний строк, установлений частиною п`ятою статті 122 КАС України.
Разом, положення статті 122 КАС України не містять норм, які б врегульовували порядок звернення осіб, які перебувають (перебували) на публічній службі, до адміністративного суду у справах щодо належної їм заробітної плати у разі порушення законодавства про оплату праці.
Такі відносини врегульовані положеннями статті 233 КЗпП України (в редакції чинності з 19 липня 2022 року), якою установлено, що працівник може звернутися із заявою про вирішення трудового спору безпосередньо до суду в тримісячний строк з дня, коли він дізнався або повинен був дізнатися про порушення свого права, крім випадків, передбачених частиною другою цієї статті. Із заявою про вирішення трудового спору у справах про звільнення працівник має право звернутися до суду в місячний строк з дня вручення копії наказу (розпорядження) про звільнення, а у справах про виплату всіх сум, що належать працівникові при звільненні, - у тримісячний строк з дня одержання ним письмового повідомлення про суми, нараховані та виплачені йому при звільненні (стаття 116).
Разом з цим, відповідно до пункту першого глави XIX «Прикінцеві положення» КЗпП України під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), строки, визначені статтею 233 цього Кодексу, продовжуються на строк дії такого карантину.
Постановою Кабінету Міністрів України від 25.04.2023 №383 «Про внесення змін до розпорядження Кабінету Міністрів України від 25 березня 2020 р. № 338 і постанови Кабінету Міністрів України від 9 грудня 2020 р. № 1236» дію карантину через COVID-19 продовжено до 30 червня 2023 року.
З огляду на предмет спору, строк звернення до суду із цим позовом позивачем не пропущено, тому суд не знаходить правових підстав для перегляду висновку про відсутність порушень строків звернення до суду, передбачених статтею 122 КАС України, викладеного в ухвалі від 23.05.2023, відтак клопотання відповідачів необґрунтовані та задоволенню не підлягають.
04.08.2023 від 8 Державного пожежно-рятувального загону Головного управління Державної служби України з надзвичайних ситуацій у Дніпропетровській області засобами поштового зв`язку надійшли заперечення на відповідь на відзив, в якому зазначає не погодження з доводами позивача у відповіді на відзив, обґрунтовуючи свою позицію обставинами, аналогічними за змістом, викладеними у відзиві на позовну заяву.
Відповідно до частини п`ятої та восьмої статті 262 Кодексу адміністративного судочинства України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, при розгляді справи за правилами спрощеного позовного провадження суд досліджує докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи.
Згідно з частиною п`ятою статті 250 Кодексу адміністративного судочинства України датою ухвалення судового рішення у порядку письмового провадження є дата складення повного судового рішення.
Відповідно до статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожній фізичній або юридичній особі гарантується право на розгляд судом упродовж розумного строку цивільної, кримінальної, адміністративної або господарської справи, а також справи про адміністративне правопорушення, в якій вона є стороною.
Розумність строків є одним із основоположних засад (принципів) адміністративного судочинства відповідно до пункту 8 частини третьої статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України.
Поняття розумного строку не має чіткого визначення, проте розумним уважається строк, який необхідний для вирішення справи відповідно до вимог матеріального і процесуального права.
Зважаючи на те, що у період з 28.08.2023 по 10.09.2023 включно суддя Бухтіярова М.М. перебувала у відпустці, справу розглянуто за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін у письмовому провадженні, а повне судове рішення складено першого робочого дня.
Дослідивши матеріали справи та надані докази, проаналізувавши зміст норм матеріального та процесуального права, що регулюють спірні правовідносини, суд доходить висновку про часткове задоволення позовних вимог, з огляду на наступне.
ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , є громадянином України, що підтверджено паспортом громадянина України серії НОМЕР_1 , виданого 14.10.1996 Амур-Нижньодніпровським РВ ДМУ УМВС України в Дніпропетровській області, зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 (а.с.44).
Відповідно до запису №14 трудової книжки серії НОМЕР_2 від 27.12.1989, позивач у період з 17.03.1997 по 01.02.2023 проходив службу в МВС, МНС, ДСНС України (а.с. 12).
Згідно із записами у послужному списку (особовий номер НОМЕР_3 ) позивач у період з 01.04.2020 по 01.02.2023 перебував на посаді начальника 2 державної пожежно-рятувальної частини 8 державного пожежно-рятувального загону Головного управління ДСНС України у Дніпропетровській області (а.с.81-82).
01.02.2023 начальником Головного управління Державної служби України з надзвичайних ситуацій у Дніпропетровській області прийнято наказ №52 (по особовому складу), згідно із яким підполковника служби цивільного захисту ОСОБА_1 , начальника 2 державної пожежно-рятувальної частини 8 державного пожежно-рятувального загону Головного управління ДСНС України у Дніпропетровській області, звільнено зі служи цивільного захисту у відставку за пунктом 176 підпунктом 3 (за станом здоров`я) з правом носіння форменого одягу та виключено з кадрів Державної служби України з надзвичайних ситуацій 01 лютого 2023 року.
Цим же наказом визначено виплатити позивачу одноразову грошову допомогу за 27 років 11 місяців 00 днів, грошову компенсацію за 30 календарних днів невикористаної щорічної відпустки за 2022 рік та 45 календарних днів невикористаної щорічної відпустки згідно з частиною 25 статті 129 Кодексу цивільного захисту України від 02.10.2012 №5403/VІ.
Згідно із відомостями у грошовому атестаті №3 від 06.02.2023, правильність даних, зазначених у атестаті, підтверджено позивачем (а.с. 93 зворотній бік).
Відповідно до довідки 8 державного пожежно-рятувального загону Головного управління Державної служби України з надзвичайних ситуацій у Дніпропетровській області від 06.02.2023 №12 про щомісячні додаткові види грошового забезпечення (надбавки, доплати, підвищення) та премії за останні 24 календарні місяці служби підряд перед місяцем звільнення, що подається для призначення пенсії відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», надбавка за особливості проходження служби позивача у період лютий 2021 року по січень 2023 року становить 4972,50грн.; кваліфікація за період лютий 2021 року по січень 2023 року 261,00 грн.; премія за період лютий 2021 року по січень 2023 року 5272,12 грн. (а.с. 15, 94).
Також, згідно з довідок 8 державного пожежно-рятувального загону Головного управління Державної служби України з надзвичайних ситуацій у Дніпропетровській області про нараховані та виплачені доходи підполковника служби цивільного захисту ОСОБА_1 , розмір нарахованого та виплаченого грошового забезпечення позивача за період 2021-2023 роки складається з таких складових та у такому розмірі: посадовий оклад - 5220,00 грн.; оклад за військовим званням 1410,00 грн.; надбавка за вислугу років 3315,00 грн.; надбавка за особливості проходження служби 4972,50 грн.; надбавка за кваліфікацію 261,00 грн. (а.с. 16-18).
15.03.2023 позивач звернувся до Головного управління Державної служби України з надзвичайних ситуацій у Дніпропетровській області із заявою в якій просив: 1) здійснити перерахунок його грошового забезпечення за період з 01.02.2021 по 01.02.2023 з урахуванням прожиткового мінімуму для працездатних осіб станом на 01 січня 2021 року, на 01 січня 2022 року та 01 січня 2023 року; 2) виплатити недоотримані суми грошового забезпечення, з урахуванням додаткових видів грошового забезпечення та грошової допомоги при звільненні; 3) направити до Головного управління Пенсійного фонду України у Дніпропетровській області оновлений грошовий атестат та Довідку про щомісячні додаткові види грошового забезпечення за останні 24 календарні місяці служби з урахуванням розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб станом на 01 січня 2023; 4) надати відомості про отримані мною суми грошового забезпечення (заробітної плати) з 01 лютого 2021 року по 01 лютого 2023 року з докладним обчисленням зазначених сум (а.с. 22-25).
Листом №4901-2385/4909 від 24.03.2023 Головним управлінням Державної служби України з надзвичайних ситуацій у Дніпропетровській області повідомлено позивачу, що для проведення перерахунку грошового забезпечення за період з 01.02.2021 по 01.02.2023, немає законних підстав.
В обґрунтування такого рішення відповідачем-1 у листі №4901-2385/4909 від 24.03.2023 зазначено, що постановою Кабінету Міністрів України від 30.08.2017 №704 установлені розміри посадових окладів , окладів за військовими (спеціальними) званнями військовослужбовців, осіб рядового та начальницького складу, які визначаються шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня 2018 року, на відповідний коефіцієнт згідно з пунктом 1, 12, 13, 14 (пункт 4 в редакції Постанови КМУ від 21.02.2018 №103). Інших законодавчих актів стосовно нових посадових окладів за військовим (спеціальним) званням на теперішній час не встановлено, тому здійснити перерахунок грошового забезпечення за період з 01 лютого 2021 року по 01 лютого 2023 року з урахуванням прожиткового мінімуму для працездатних осіб станом на 01 січня 2021 року, на 01 січня 2022 року та 01 січня 2023 року не має підстав. Стосовно грошового атестату, то у підпункті 2 пункту 7 грошового атестату зазначається грошове забезпечення, що виплачувалося особі за останньою штатною посадою за повний місяць служби в якому розписалися, що підтверджуєте правильність записів за проведеними розрахунками, тому підстава щодо видачі грошового атестату відсутня.
Позивач, вважаючи протиправними дії відповідача щодо нарахування та виплати йому грошового забезпечення, матеріальної допомоги на оздоровлення та на вирішення соціально-побутових питань, одноразової грошової допомоги при звільненні, а також при формуванні грошового атестату та довідки про додаткові види грошового забезпечення за період з 01.02.2021 по 01.02.2023 без урахування розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня відповідного календарного року, звернувся до суду із цим позовом.
Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд зважає на наступне.
Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Основні засади державної політики у сфері соціального захисту військовослужбовців та членів їх сімей, єдина система їх соціального та правового захисту, гарантії військовослужбовцям та членам їх сімей в економічній, соціальній та політичній сферах сприятливі умови для реалізації їх конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни визначені та врегульовані Законом України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» від 20.12.1991 № 2011-XII (далі - Закон №2011-XII).
Дія цього Закону поширюється на військовослужбовців Збройних Сил України, інших утворених відповідно до законів України військових формувань та правоохоронних органів спеціального призначення (далі - правоохоронних органів), Державної спеціальної служби транспорту, Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації України, які проходять військову службу на території України, і військовослужбовців зазначених вище військових формувань та правоохоронних органів - громадян України, які виконують військовий обов`язок за межами України, та членів їх сімей (пункт 1 частини першої статті 3 Закону №2011-XII).
Відповідно до частини другої четвертої статті 9 Закону №2011-XII до складу грошового забезпечення входять: посадовий оклад, оклад за військовим званням; щомісячні додаткові види грошового забезпечення (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премія); одноразові додаткові види грошового забезпечення.
Грошове забезпечення визначається залежно від посади, військового звання, тривалості, інтенсивності та умов військової служби, кваліфікації, наукового ступеня і вченого звання військовослужбовця. Грошове забезпечення підлягає індексації відповідно до закону.
Грошове забезпечення виплачується у розмірах, що встановлюються Кабінетом Міністрів України, та повинно забезпечувати достатні матеріальні умови для комплектування Збройних Сил України, інших утворених відповідно до законів України військових формувань та правоохоронних органів кваліфікованим особовим складом, враховувати характер, умови служби, стимулювати досягнення високих результатів у службовій діяльності.
Порядок виплати грошового забезпечення визначається Міністром оборони України, керівниками центральних органів виконавчої влади, що мають у своєму підпорядкуванні утворені відповідно до законів України військові формування та правоохоронні органи, керівниками розвідувальних органів України.
З 01.01.2008 розміри грошового забезпечення військовослужбовців були установлені постановою Кабінету Міністрів України від 07.11.2007 №1294 «Про упорядкування структури та умов грошового забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб».
30.08.2017 з питання визначення розмірів грошового забезпечення військовослужбовців Кабінетом Міністрів України було прийнято постанову №704 «Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб» (далі - Постанова №704), якою затверджено тарифні сітки розрядів і коефіцієнтів посадових окладів, схеми тарифних розрядів, тарифних коефіцієнтів, додаткові види грошового забезпечення, розміри надбавки за вислугу років.
Згідно з пунктом 10 постанови Кабінету Міністрів України №704 (у первинній редакції від 30.08.2017), ця постанова набирає чинності 01 січня 2018 року.
Пунктом 4 Постанови №704 було установлено, що розміри посадових окладів, окладів за військовими (спеціальними) званнями військовослужбовців, осіб рядового та начальницького складу визначаються шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року (але не менше 50 відсотків розміру мінімальної заробітної плати, встановленого законом на 1 січня календарного року), на відповідний тарифний коефіцієнт згідно з додатками 1, 12, 13, 14.
Також, додатки 1, 12, 13, 14 до Постанови № 704 містять примітки, відповідно до яких, зокрема, посадові оклади за розрядами тарифної сітки визначаються шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року (але не менше 50 відсотків розміру мінімальної заробітної плати, встановленого законом на 1 січня календарного року), на відповідний тарифний коефіцієнт.
Отже, Урядом України було запроваджено дві розрахункові величини обчислення окладу за посадою та окладу за військовим званням, а саме: 1) розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року; 2) 50 відсотків розміру мінімальної заробітної плати, встановленого законом на 1 січня календарного року.
21.02.2018 Кабінетом Міністрів України було прийнято постанову №103 «Про перерахунок пенсій особам, які звільнені з військової служби, та деяким іншим категоріям осіб» (далі - Постанова № 103), яка набрала чинності 24.02.2018.
Пунктом 6 Постанови №103 були внесені зміни до ряду постанов Кабінету Міністрів України, в тому числі до Постанови №704 були внесені чергові зміни в частині календарної дати набуття чинності і строк початку дії цього нормативного акту було перенесено на 01.03.2018.
Крім цьому, пунктом 6 Постанови №103 внесено зміни до пункту 4 Постанови №704, який викладено в наступній редакції: «Установити, що розміри посадових окладів, окладів за військовими (спеціальними) званнями військовослужбовців, осіб рядового та начальницького складу визначаються шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня 2018 р., на відповідний тарифний коефіцієнт згідно з додатками 1, 12, 13 і 14».
При цьому, суд звертає увагу на те, що зміни до додатків 1, 12, 13 і 14 до Постанови № 704 не вносилися.
Отже, згідно із пунктом 4 Постанови № 704 (в редакції Постанови №103) розрахунковою величиною для визначення розмірів посадових окладів та окладів за військовим званням, як складових грошового забезпечення військовослужбовців, що проходять військову службу, був розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб, визначений законом на 01.01.2018 року, тоді як згідно з примітками до вказаних додатків розрахунковою величиною визначено відсотковий показник від розміру мінімальної заробітної плати, встановленого законом на 1 січня календарного року.
Водночас, постановою Шостого апеляційного адміністративного суду від 29.01.2020 року по справі № 826/6453/18 визнано протиправним та скасовано пункт 6 постанови Кабінету Міністрів України від 21.02.2018 № 103 «Про перерахунок пенсій особам, які звільнені з військової служби, та деяким іншим категоріям осіб», яким, зокрема, в пункт 4 постанови Кабінету Міністрів України від 30 серпня 2017 року № 704 «Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб» були внесені зміни.
Відповідно до частини другої статті 265 Кодексу адміністративного судочинства України нормативно-правовий акт втрачає чинність повністю або в окремій його частині з моменту набрання законної сили відповідним рішенням суду.
Постановою Верховного Суду від 20.10.2022 у справі № 826/6453/18 (провадження №К/9901/5921/20, №К/9901/6578/20) касаційні скарги Пенсійного фонду України та Кабінету Міністрів України залишені без задоволення, а постанова Шостого апеляційного адміністративного суду від 29.01.2020 у справі №826/6453/18 без змін.
Отже, зміни до пункту 4 Постанови №704, внесені пунктом 6 Постанови №103, з набранням постановою Шостого апеляційного адміністративного суду від 29.01.2020 року по справі № 826/6453/18 законної сили не підлягають застосуванню, оскільки втратили чинність.
За таких обставин, з 30.01.2020 року (з наступного дня з дати набрання чинності судовим рішенням у справі №826/6453/18) розміри посадових окладів, окладів за військовими (спеціальними) званнями військовослужбовців, осіб рядового та начальницького складу мають визначатись шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року (але не менше 50 відсотків розміру мінімальної заробітної плати, встановленого законом на 1 січня календарного року), на відповідний тарифний коефіцієнт згідно з додатками 1, 12, 13, 14.
Тобто, з 30.01.2020 знов почало діяти правило двох розрахункових величин при обчислення окладу за посадою та окладу за військовим званням, а саме: 1) розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року; 2) 50 відсотків розміру мінімальної заробітної плати, встановленого законом на 1 січня календарного року.
Проте, визнання Шостим апеляційним адміністративним судом протиправним та скасування пункту 6 Постанови №103 не впливає на застосування мінімальної заробітної плати як розрахункової величини для визначення посадових окладів та заробітної плати працівників та інших виплат.
01.01.2017 набрав чинності Закон України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України» від 06.12.2016 року №1774-VIII, пунктом 3 розділу ІІ «Прикінцеві та перехідні положення» якого встановлено, що мінімальна заробітна плата після набрання чинності цим Законом не застосовується як розрахункова величина для визначення посадових окладів та заробітної плати працівників та інших виплат.
Пункт 3 розділу ІІ Закону від 06.12.2016 року №1774-VIII є чинним.
Суд звертає увагу, що під час розв`язання правової колізії між нормами пункту 3 розділу ІІ Закону №1774-VІІІ та пунктом 4 Постанови №704, у редакції до внесення змін Постановою №103, перевагу належить віддати положенням закону як акту права вищої юридичної сили.
З огляду на викладене, враховуючи, що норма пункту 3 розділу ІІ Закону № 1774-VІІІ не втратила чинності і за юридичною силою є вищою за положення пункту 4 Постанови № 704, у редакції до внесення змін Постановою № 103, а також додатків 1, 12, 13, 14 Постанови № 704, суд приходить до висновку, що обчислення розмірів посадових окладів, окладів за військовими (спеціальними) званнями військовослужбовців, осіб рядового та начальницького складу не проводиться із використанням величини мінімальної заробітної плати.
Таким чином, відповідно до пункту 4 Постанови №704, починаючи з 30.01.2020, розрахунковою величиною для визначення розмірів посадових окладів та окладів за спеціальним (військовим) званням, як складових грошового забезпечення, є розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб, визначений законом на 01 січня календарного року.
Прожитковий мінімум щороку затверджується Верховною Радою України в законі про Державний бюджет України на відповідний рік.
Прожитковий мінімум для працездатних осіб:
- станом на 01 січня 2018 року встановлений в розмірі 1762,00 грн. (стаття 7 Закону України від 07.12.2017 № 2246-VIII «Про Державний бюджет України на 2018 рік»);
- станом на 01 січня 2021 року встановлений у розмірі 2270,00 грн. (стаття 7 Закону України від 15.12.2020 № 1082-IX «Про Державний бюджет України на 2021 рік);
- станом на 01 січня 2022 року встановлений у розмірі 2481,00грн. (стаття 7 Закону України від 02.12.2021 № 1928-IX «Про Державний бюджет України на 2022 рік).
- станом на 01 січня 2023 року встановлений у розмірі 2684 грн. (стаття 7 Закону України від 03.11.2022 № 2710-IX «Про Державний бюджет України на 2023 рік).
Отже, прожитковий мінімум для працездатних осіб, встановлений Законом № 2246-VIII на 01.01.2018 є меншим за прожитковий мінімум для працездатних осіб, встановлений Законами України від 15.12.2020 № 1082-IX на 01.01.2021, від 02.12.2021 № 1928-IX на 01.01.2022 та від 03.11.2022 № 2710-IX на 01.01.2023.
При цьому, суд також враховує, що Закони від 15.12.2020 № 1082-IX, від 02.12.2021 № 1928-IX та від 03.11.2022 № 2710-IX застережень щодо застосування як розрахункової величини для визначення, зокрема, грошового забезпечення, прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого на 1 січня 2018 року, на 2021-2023 роки не містить.
За вказаних обставин, через зростання прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року, зокрема, згідно із Законами України від 15.12.2020 № 1082-IX на 01.01.2021, від 02.12.2021 № 1928-IX на 01.01.2022 та від 03.11.2022 № 2710-IX на 01.01.2023, у осіб з числа військовослужбовців виникло право на обрахунок розмірів посадових окладів та окладів за спеціальним (військовим) званням, як складових грошового забезпечення, шляхом застосування пункту 4 Постанови № 704 із використанням для їх визначення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року (через його збільшення на відповідний рік).
В ході судового розгляду встановлено та матеріалами справи підтверджено, що позивач у період з 01.04.2020 по 01.02.2023 перебував на службі на посаді начальника 2 державної пожежно-рятувальної частини 8 державного пожежно-рятувального загону Головного управління ДСНС України у Дніпропетровській області, та з 01.02.2023 підполковника служби цивільного захисту ОСОБА_1 звільнено зі служби та був виключений з кадрів Державної служби України з надзвичайних ситуацій.
Додатком 6 до постанови КМУ від 30.08.2017 №704 затверджено схему тарифних розрядів за основними типовими посадами осіб начальницького складу органів і підрозділів цивільного захисту, відповідно до якої посаді «начальник сектору, відділення у складі управління, відділу територіального органу» відповідає тарифний розряд 23-26.
Наказом Міністерства внутрішніх справ України від 06.03.2018 №179 затверджено схеми тарифних розрядів за посадами осіб рядового і начальницького складу Державної служби України з надзвичайних ситуацій, відповідно до якої посаді «начальник частини» відповідає тарифний розряд 25, тарифний коефіцієнт 2,96.
Згідно із тарифної сітки розрядів і коефіцієнтів посадових окладів осіб рядового і начальницького складу Додатку1 до постанови КМУ від 30.08.2017 №704, тарифному розряду - 25 відповідає тарифний коефіцієнт 2,96.
Згідно із довідками про нараховані та виплачені доходи підполковника служби цивільного захисту ОСОБА_1 , виданих відповідачем-2, посадовий оклад позивача у період з лютий 2021 по січень 2023 року становить 5220,00грн., оклад за військовим званням за період з лютий 2021 по січень 2023 року - 1410,00грн.
Отже, починаючи з 01.02.2021, відповідачем при обчисленні посадового окладу (5220,00грн. (2,96х1762,00грн.) та окладу за військовим званням позивача (1400,00грн. (0,8х1762,00грн.) застосовано таку розрахункову величину, як прожитковий мінімум для працездатних осіб, визначений законом на 01.01.2018 (1762,00грн.), а не визначеного законом на станом на 01.01.2021, 01.01.2022 та станом на 01.01.2023, відповідно.
Суд зазначає, що право позивача на обрахунок грошового забезпечення, виходячи з розміру посадового окладу та окладу за спеціальним (військовим) званням, як складових грошового забезпечення, із застосуванням показника прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня відповідного календарного року (у спірному випадку станом на 01.01.2021, 01.01.2022 та 01.01.2023), є беззаперечним, оскільки обумовлене підвищенням прожиткового мінімуму та, відповідно, збільшенням розміру грошового забезпечення підставі пункту 4 постанови КМУ №704.
За таких обставин, суд вважає, що застосовуючи при обчисленні посадового окладу та окладу за військовим званням позивача з 01.02.2021 по 01.02.2023 такої розрахункової величини як прожитковий мінімум для працездатних осіб, визначений законом на 01.01.2018, відповідач-2 діяв протиправно.
При цьому, відзив відповідач-2 не містить обґрунтувань правомірності нарахування позивачу грошового забезпечення у спірний період (з 01.02.2021 по 01.02.2023) із застосуванням прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 01.01.2018, окрім ствердження заперечення проти задоволення позову.
При цьому, доводи відповідача-1 у листі від 24.03.2023 №4901-2385/4909 про відсутність правових підстав для обрахунку грошового забезпечення позивача за період 01.02.2021 по 01.02.2023 з урахуванням прожиткового мінімуму для працездатних осіб станом на 01.01.2021, 01.01.2022 та 01.01.2023, оскільки згідно із чинною редакцією пункту 4 постанови КМУ від 30.08.2017 №704 розрахунковою величиною для визначення розмірів посадових окладів та окладів за військовим званням, як складових грошового забезпечення військовослужбовців, що проходять військову службу є стала величина - розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановлений законом на 1 січня 2018 року, на відповідний тарифний коефіцієнт, а інших законодавчих актів стосовно нових окладів та окладів за військовим званням на теперішній час не встановлено, не враховуються судом з наступного.
Положення пункту 4 Постанови №704 в частині визначення розрахунковою величиною для обчислення розмірів посадових окладів, розрахованих згідно з Постановою №704, прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 01.01.2018 до 01.01.2020 - набрання чинності Законом №294-IX, не входили в суперечність із актом вищої юридичної сили.
Частина третя статті 1-1 Закону №2262-XII містить безумовне застереження про те, що зміна умов і норм пенсійного забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб, які мають право на пенсію за цим Законом, здійснюється виключно шляхом внесення змін до цього Закону та Закону України від 09.07.2003 №1058-IV «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».
Відповідно до статті 7 КАС України суд вирішує справи відповідно до Конституції та законів України, а також міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. Суд застосовує інші правові акти, прийняті відповідним органом на підставі, у межах повноважень та у спосіб, визначені Конституцією та законами України. У разі невідповідності правового акта Конституції України, закону України, міжнародному договору, згода на обов`язковість якого надана Верховною Радою України, або іншому правовому акту суд застосовує правовий акт, який має вищу юридичну силу, або положення відповідного міжнародного договору України.
Верховний Суд неодноразово наголошував, що суди не повинні застосовувати положення нормативно-правових актів, які не відповідають Конституції та законам України, незалежно від того, чи оскаржувались такі акти в судовому порядку та чи є вони чинними на момент розгляду справи, тобто згідно з правовою позицією Верховного Суду такі правові акти (як закони, так і підзаконні акти) не можуть застосовуватися навіть у випадках, коли вони є чинними (постанови від 12.03.2019 у справі № 913/204/18, від 10.03.2020 у справі №160/1088/19).
За таких обставин, з огляду на визначені в частині третій статті 7 КАС України правила, а також враховуючи на те, що з 01.01.2020 положення пункту 4 постанови № 704 в частині визначення розрахунковою величиною для визначення посадових окладів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня 2018 року, не відповідає правовим актам вищої юридичної сили, згідно із якими прожитковий мінімум як базовий державний стандарт був змінений законодавцем на відповідний рік, у тому числі для визначення посадових окладів, заробітної плати, грошового забезпечення працівників державних органів, до спірних правовідносин підлягає застосуванню пункт 4 постанови № 704 в частині, що не суперечить нормативно-правовому акту, який має вищу юридичну силу Законів України від 15.12.2020 № 1082-IX на 01.01.2021, від 02.12.2021 № 1928-IX на 01.01.2022 та від 03.11.2022 № 2710-IX на 01.01.2023 із використанням для визначення розміру посадового окладу, окладу за військовим (спеціальним) званням розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року (через його збільшення на відповідний рік).
Вказана правова позиція суду узгоджується із постановами Верховного Суду від 02 серпня 2022 року у справі № 440/6017/21 та від 12 вересня 2022 року у справі № 500/1813/21, які в силу приписів частини 5 статті 242 КАС України враховуються судом при вирішенні спірних правовідносин.
За змістом положення частин першої, другої статті 9 Кодексу адміністративного судочинства України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості. Суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог.
Суд звертає увагу на те, що в межах даної справи позивач не погоджується з діями відповідача саме щодо не застосування при обрахунку посадового окладу та окладу за військовим званням прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня відповідного календарного року.
З викладених обставин, з урахуванням наведених судом законодавчих норм та встановлених обставин, суд вважає протиправними дії відповідача-2 щодо не нарахування та не виплати позивачу за період з 01.02.2021 по 01.02.2023 (день виключення з кадрів, а не як зазначає позивач по 31.01.2023) грошового забезпечення з урахуванням посадового окладу та окладу за військовим званням, виходячи із розрахункової величини - прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня відповідного календарного року.
Щодо вимог позивача про зобов`язання відповідача здійснити перерахунок допомоги на оздоровлення, матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань та одноразової грошової допомоги у зв`язку із звільненням з урахуванням перерахованого розміру посадового окладу та окладу за військовим (спеціальним) званням суд зазначає наступне.
Частиною 1 статті 10-1 Закону №2011-XII передбачено, що військовослужбовцям, крім військовослужбовців строкової військової служби, надаються щорічні основні відпустки із збереженням грошового, матеріального забезпечення та наданням грошової допомоги на оздоровлення у розмірі місячного грошового забезпечення.
20.07.2018 відповідно до пункту 3 Постанови № 704 наказом Міністерства внутрішніх справ України №623 затверджено Інструкцію про порядок виплати грошового забезпечення та одноразової грошової допомоги при звільненні особам рядового і начальницького складу служби цивільного захисту (далі Інструкція №623).
Згідно з пунктом 1 розділу І Інструкції №623 ця інструкція визначає порядок, умови та розміри виплати грошового забезпечення особам рядового і начальницького складу служби цивільного захисту (далі - особи рядового і начальницького складу), а також порядок виплат одноразової грошової допомоги при звільненні осіб рядового і начальницького складу.
Відповідно до пунктів 1 - 3 розділу ХХІХ Інструкції №623 особам рядового і начальницького складу за рішенням керівника (начальника) органу управління (підрозділу) в межах фонду грошового забезпечення, затвердженого в кошторисі органу управління (підрозділу), один раз на рік надається матеріальна допомога для вирішення соціально-побутових питань у розмірі, що не перевищує місячного грошового забезпечення. Підставами для виплати особам рядового і начальницького складу матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань є їх рапорт про надання зазначеної матеріальної допомоги та відповідний наказ керівника органу управління (підрозділу) на здійснення виплати зазначеної матеріальної допомоги. Керівнику органу управління (підрозділу) матеріальна допомога для вирішення соціально-побутових питань надається на підставі його рапорту та наказу вищого керівника. Матеріальна допомога для вирішення соціально-побутових питань особам рядового і начальницького складу надається за місцем проходження служби.
За змістом пунктів 1 2 розділу ХХХ Інструкції №623 особам рядового і начальницького складу, у тому числі тим, хто перебуває в розпорядженні органу управління (підрозділу), за рішенням керівника органу управління (підрозділу) один раз на рік надається допомога для оздоровлення в розмірах їх місячного грошового забезпечення. Підставами для виплати особам рядового і начальницького складу допомоги для оздоровлення є їх рапорт із проханням надати зазначену матеріальну допомогу та відповідний наказ керівника органу управління (підрозділу) на здійснення виплати грошової допомоги для оздоровлення. Керівнику органу управління (підрозділу) допомога для оздоровлення надається на підставі його рапорту та наказу вищого керівника (начальника). Допомога для оздоровлення особам рядового і начальницького складу надається за місцем проходження служби.
Відповідно до пункту 4 розділу ХХХ Інструкції №623 при визначенні розміру допомоги для оздоровлення до розрахунку місячного грошового забезпечення беруться посадові оклади, оклади за спеціальним званням, доплати і надбавки постійного характеру та щомісячна премія, які встановлені особі рядового або начальницького складу на день підписання наказу про надання цієї допомоги.
Пунктом 3 розділу XХVІІ Інструкції №623 передбачено, що у рік звільнення зі служби особам рядового і начальницького складу в разі невикористання ними щорічних основної та додаткової відпусток виплачується грошова компенсація за всі невикористані дні щорічної основної відпустки, а також додаткової відпустки особам рядового і начальницького складу, які мають дітей або повнолітню дитину - особу з інвалідністю з дитинства підгрупи А І групи, у тому числі за невикористані дні щорічних відпусток у минулі роки.
Згідно з частиною другою статті 15 Закону № 2011-ХІІ військовослужбовцям, крім військовослужбовців строкової військової служби, які звільняються зі служби за станом здоров`я, виплачується одноразова грошова допомога в розмірі 50 відсотків місячного грошового забезпечення за кожний повний календарний рік служби. У разі звільнення з військової служби за віком, у зв`язку із скороченням штатів або проведенням організаційних заходів, закінченням строку контракту, у зв`язку з прямим підпорядкуванням близькій особі, систематичним невиконанням умов контракту командуванням, на підставах, визначених пунктом 1 частини другої статті 36 Закону України «Про розвідку», а також у зв`язку з настанням особливого періоду та небажанням продовжувати військову службу військовослужбовцем-жінкою, яка має дитину (дітей) віком до 18 років одноразова грошова допомога в розмірі 50 відсотків місячного грошового забезпечення за кожний повний календарний рік служби виплачується за наявності вислуги 10 років і більше.
Виплата військовослужбовцям зазначеної в цьому пункті одноразової грошової допомоги при звільненні їх з військової служби здійснюється Міністерством оборони України, іншими утвореними відповідно до законів України військовими формуваннями та правоохоронними органами за рахунок коштів Державного бюджету України, передбачених на їх утримання.
За змістом пункту 7 розділу XХVІІ Інструкції №623 особам рядового і начальницького складу, які звільняються зі служби за станом здоров`я, виплачується одноразова грошова допомога в розмірі 50 відсотків місячного грошового забезпечення за кожний повний календарний рік служби.
Отже, розмір грошової допомоги на оздоровлення, матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань та одноразової грошової допомоги при звільненні безпосередньо залежить від розміру грошового забезпечення (в тому числі від посадового окладу та окладу за військовим званням).
Матеріалами справи підтверджено, що при обрахунку розміру одноразової грошової допомоги при звільненні, грошової допомоги на оздоровлення, матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань у спірний період відповідачем врахований посадовий оклад (5220,00грн. (2,96х1762,00грн.) та оклад за військовим званням позивача (1400,00грн. (0,8х1762,00грн.).
З огляду на встановлену судом протиправність застосування відповідачем-2 при обчисленні посадового окладу та окладу за військовим званням позивача за період з 01.02.2021 по 01.02.2023 такої розрахункової величини, як прожитковий мінімум для працездатних осіб, визначений законом на 01.01.2018 (1762,00грн.), виплату одноразової грошової допомоги при звільненні, грошової допомоги на оздоровлення, матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань було проведено з порушеннями, тому позовні вимоги у цій частині підлягають задоволенню.
За таких обставин, з метою належного захисту та відновлення прав позивача суд вважає за необхідне зобов`язати відповідача-2 здійснити перерахунок та виплату позивачу за період з 01.02.2021 по 01.02.2023 грошового забезпечення, грошової допомоги на оздоровлення, матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань та одноразової грошової допомоги при звільненні зі служби з урахуванням посадового окладу та окладу за військовим званням, виходячи із розрахункової величини - прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня відповідного календарного року, з урахуванням раніше виплачених сум.
Щодо іншої частини позовних вимог суду, суд зазначає наступне.
Відповідно до пункту 1 розділу ХXХІ Інструкції №623 при переміщеннях по службі, переведеннях, а також при звільненні осіб рядового і начальницького складу фінансовий підрозділ (бухгалтерія) зобов`язаний забезпечити їх усіма належними видами грошового забезпечення і про виплачені суми зробити відповідні записи в грошовому атестаті (додаток 4). Грошовий атестат особам рядового і начальницького складу видається, зокрема, при звільненні в запас або відставку із призначенням пенсії.
Відповідно до наказу Головного управління Державної служби України з надзвичайних ситуацій у Дніпропетровській області прийнято наказ №52 від 01.02.2023 позивач звільнений зі служби у відставку (за станом здоров`я) з 01.02.2023.
Відповідно до підпункту 2 пункту 4 розділу ІІІ «Організація роботи з оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій» Інструкції про організацію роботи з оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» та з інших соціальних питань», затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України від 17.09.2018 №760, підрозділи фінансового забезпечення (бухгалтерські підрозділи) апарату МВС, територіальних органів з надання сервісних послуг МВС, закладів, установ та підприємств, що належать до сфери управління МВС, ЦОВВ та Національної гвардії України, готують: 1) грошовий атестат; 2) довідку про щомісячні додаткові види грошового забезпечення (надбавки, доплати, підвищення) та премії за останні 24 календарні місяці служби підряд перед місяцем звільнення, що подається для призначення пенсії відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» (далі - довідка про додаткові види грошового забезпечення) (додаток 4). В 5-денний строк після отримання інформації про прийняття від особи заяви про призначення пенсії грошовий атестат та довідка про додаткові види грошового забезпечення подаються до уповноваженого структурного підрозділу.
Позивачем у позові зазначено, що йому призначено пенсію та він є пенсіонером МНС.
Спеціальним законом, який регулює правовідносини у сфері пенсійного забезпечення громадян України із числа осіб, які перебували на військовій службі є Закон України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб№ 2262-ХІІ від 01.01.1992 року (далі - Закон № 2262-ХІІ).
Відповідно до положень частини третьої статті 43 Закону України №2262-ХІІ передбачено, що при обрахунку пенсії мають враховуватись щомісячні додаткові види грошового забезпечення (надбавки, доплати, підвищення) та премії, які виплачувались військовослужбовцю.
Аналогічні нормативні положення містяться також у частині третій статті 63 Закону України №2262-ХІІ, якими передбачено підстави для перерахунку пенсій та перелік щомісячних додаткових видів грошового забезпечення, які враховуються для їх перерахунку.
Відповідно до пункту 4 Порядку №45 перерахунок пенсії здійснюється на момент виникнення такого права і проводиться у строки, передбачені частинами другою і третьою статті 51 Закону. Згідно із частинами другою і третьою статті 51 Закону України №2262-ХІІперерахунок пенсій, призначених особам офіцерського складу, прапорщикам і мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом, особам, які мають право на пенсію за цим Законом та членам їх сімей, провадиться з першого числа місяця, що йде за місяцем, в якому настали обставини, що тягнуть за собою зміну розміру пенсії. Якщо при цьому пенсіонер набув права на підвищення пенсії, різницю в пенсії за минулий час може бути виплачено йому не більш як за 12 місяців. Перерахунок пенсій у зв`язку із зміною розміру хоча б одного з видів грошового забезпечення відповідних категорій військовослужбовців, осіб, які мають право на такий перерахунок згідно з цим Законом, або у зв`язку із введенням для зазначених категорій осіб нових щомісячних додаткових видів грошового забезпечення (надбавок, доплат, підвищень) та премій у розмірах, встановлених законодавством, не проведений з вини органів Пенсійного фонду України та/або державних органів, які видають довідки для перерахунку пенсії, провадиться з дати виникнення права на нього без обмеження строком.
Згідно з вимогами статті 10 Закону України №2262-ХІ призначення і виплата пенсій особам, зазначеним у статті 1-2 цього Закону, здійснюються органами Пенсійного фонду України.
Таким чином, органи Пенсійного фонду здійснюють призначення та перерахунок пенсій на підставі довідок про складові оновленого грошового забезпечення, що враховується для перерахунку пенсій, які видані відповідними уповноваженими органами.
Разом з цим, зазначаючи про не погодження з розмірами посадового окладу та окладу за військовим (спеціальним) званням у грошовому атестаті, доказів узгодження грошового атестату №3 від 06.02.2023 суду не надано.
Поряд з цим, згідно із відомостями у грошовому атестаті №3 від 06.02.2023, правильність даних, зазначених у атестаті, підтверджено позивачем особистим підписом позивачем (а.с. 93 зворотній бік).
З огляду на викладене, суд вважає, що заявляючи вимоги про зобов`язання відповідача оформити та направити до Головного управління Пенсійного фонду України у Дніпропетровської області грошовій атестат з визначенням розміру посадового окладу та окладу за військовим (спеціальним) званням шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, станом на 01 січня 2023 року на відповідний тарифний коефіцієнт згідно з додатками 1, 12, 13 та 14 Постанови № 704 «Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб», позивачем обрано невірний спосіб захисту.
З огляду на те, що позивач переслідує ціль здійснити перерахунок грошового забезпечення з урахуванням розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого станом на 1 січня 2023 року (рік призначення пенсії), а також враховуючи встановлену судом протиправність дій відповідача-2 щодо не нарахування та не виплати за період з 01.02.2021 по 01.02.2023 грошового забезпечення з урахуванням посадового окладу та окладу за військовим званням, виходячи із розрахункової величини - прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня відповідного календарного року, суд вважає за необхідне вийти за межі позовних вимог зобов`язати відповідача-1 оформити і надати до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області довідку про перерахований розмір грошового забезпечення позивача станом на 01.01.2023, що є достатнім для захисту та відновлення його прав та подальшого перерахунку його пенсії, адже згідно Порядку № 45 ця довідка є самостійною підставою для перерахунку пенсії.
Керуючись приписами частини другої статті 9 Кодексу адміністративного судочинства України, а також враховуючи викладені обставини, порушені права позивача в цій частині слід відновити шляхом зобов`язання відповідача-2 оформити та направити до Головного управління Пенсійного фонду України у Дніпропетровської області оновлену довідку про щомісячні додаткові види грошового забезпечення (надбавки, доплати, підвищення) та премії за останні 24 календарні місяці служби підряд перед місяцем звільнення, що подається для призначення пенсії відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби та деяких інших осіб», обрахованих з урахуванням посадового окладу та окладу за військовим (спеціальним) званням, обрахованих шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, станом на 01 січня відповідного календарного року, на відповідний тарифний коефіцієнт згідно з додатками 1, 12, 13 та 14 постанови Кабінету Міністрів України від 30 серпня 2017 року № 704 Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб.
Відповідно до статті 90 Кодексу адміністративного судочинства України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.
Частиною першою статті 9 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що суд при вирішенні справи керується принципом змагальності сторін, диспозитивності та офіційного з`ясування всіх обставин у справі, відповідно до якого розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.
За змістом положень частин першої, другої статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.
Відповідачами не спростовано обставин, на яких ґрунтуються позовні вимоги.
Враховуючи викладене, на підставі наданих доказів у їх сукупності, системного аналізу положень законодавства України, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню.
Вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суд виходить з наступного.
Відповідно частини третьої статті 139 КАС України при частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог.
Зважаючи на викладене, судові витрати зі сплати судового збору, понесені позивачем при зверненні до суду з цією позовною заявою у розмірі 8588,80 грн., підлягають стягненню з відповідача-2 за рахунок його бюджетних асигнувань на користь позивача.
Керуючись ст.ст. 9, 72-90, 242-246, 250, 255, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -
У задоволенні іншої частини позовних вимог відмовити.
Рішення суду набирає законної сили відповідно до вимог статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене в строки, передбачені статтею 295 Кодексу адміністративного судочинства України.

Відповідно до статті 297 Кодексу адміністративного судочинства України рішення суду оскаржується шляхом подання апеляційної скарги до Третього апеляційного адміністративного суду.

Суддя М.М. Бухтіярова