Справа № 120/2687/23
Суддя: Віятик Наталія Володимирівна
Дата ухвалення: 2023-09-11 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Вінниця

11 вересня 2023 р. Справа № 120/2687/23

Вінницький окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Віятик Наталії Володимирівни, розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області та Головного управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити дії

ВСТАНОВИВ:

До Вінницького окружного адміністративного суду надійшов позов ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області та Головного управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити дії.

Обґрунтовуючи позовну заяву, позивач вказує, що вважає протиправним рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області щодо відмови у призначенні за віком у зв`язку з відсутністю необхідного страхового стажу. Пенсійним органом не зараховано період навчання з 01.09.1974 по 10.07.1975 у Технічному училищу №9 м. Харкова, оскільки відсутній підпис голови екзаменаційної комісії, та період роботи з 10.07.1975 по 27.04.1977 у тресті «Південьтрансстрой», оскільки запис про роботу внесено з порушенням Інструкції про порядок ведення трудових книжок. Позивач зазначає, що відповідачем протиправно не зараховано вказані періоди до страхового стажу, оскільки навчання та робота періоди з 01.09.1974 по 10.07.1975 та 10.07.1975 по 27.04.1977 підтверджуються записами у трудовій книжці, а тому звернувся за захистом свої прав до суду.

Ухвалою суду від 24.03.2023 позовну заяву залишено без руху, позивачу встановлено строк для усунення недоліків.

11.04.2023 позивач подав адміністративний позов у новій редакції.

Ухвалою суду від 12.04.2023 позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін (у письмовому провадженні).

02.05.2023 Головне управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області направило відзив на позовну заяву, у якому заперечує проти задоволення позовних вимог. Вказує, що відповідно до ч. 1 ст. 26 Закону №1058, право на призначення пенсії за віком мають особи, які у період з 01.01.2022 по 31.12.2022 досягли віку 63 років та набули страховий стаж від 19 до 29 років.

Зазначає, що 13.09.2022 ОСОБА_1 звертався за призначенням пенсії відповідно Закону №1058. Дане звернення опрацьовано за принципом екстериторіальності Головним управлінням Пенсійного фонду України в Хмельницькій області та винесено рішення від 19.09.2022 за №15 про відмову в призначенні пенсії в зв`язку з відсутністю страхового стажу. Страховий стаж позивача становив 18 років 08 місяців 25 днів. У свою чергу ОСОБА_1 здійснив доплату за травень 2006, з лютого 2007 по червень 2007 до мінімального страхового внеску для набуття необхідного страхового стаж, а саме 19 років та повторно звернувся з заявою на призначення пенсії 05.10.2022. Дане звернення було розглянуто Головним управлінням Пенсійного фонду України у Миколаївській області та 13.10.2022 винесено рішення, згідно з яким страховий стаж ОСОБА_1 склав 13 років 08 місяців 26 днів. За результатами розгляду документів, доданих до заяви, до страхового стажу не зараховано такі періоди: ??навчання з 01.09.1974 по 10.07.1975 згідно із атестатом №116 від 10.07.1975, оскільки відсутній підпис голови екзаменаційної комісії, ??період роботи з 10.07.1975 по 27.04.1977 відповідно до трудової книжки НОМЕР_1 від 19.06.1979, оскільки запис про роботу пізніше тижневого строку з дня прийняття працівника на роботу. Відсутні дані щодо видачі дублікату трудової книжки. Для зарахування оскаржуваного періоду необхідним є надання уточнюючих довідок, що видані на підставі первинних документів підприємства, де працював позивач, про що його було повідомлено в оскаржуваному рішенні.

09.05.2023 від Головного управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області надійшов відзив на позовну заяву, у якому відповідач просить суд відмовити у задоволенні позову, оскільки вважає, що рішення Головного управління від 13.10.2022 №15 про відмову Позивачу в призначенні пенсії за віком відповідно до частини 2 статті 26 Закону №1058 є правомірним та законним, прийнятим в межах, у спосіб та у відповідності до чинного законодавства України, у зв`язку з чим відсутні підстави для задоволення вимоги про визнання бездіяльності Головного управління протиправною щодо не зарахування спірних періодів роботи до страхового стажу.

Суд, вивчивши матеріали справи та оцінивши наявні у ній докази в їх сукупності встановив, що 05.10.2022 позивач звернувся до Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області із заявою про призначення пенсії за віком згідно Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

Відповідно до чинного Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», затвердженого постановою Пенсійного фонду України від 25 листопада 2005 року № 22-1, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 27.12.2005 за №1566/11846 (в редакції постанови правління Пенсійного фонду України від 07.07.2014 №13-1) заяви про призначення пенсій розглядаються органами Пенсійного фонду України за принципом екстериторіальності, зокрема, засобами програмного забезпечення визначається структурний підрозділ органу, що призначає пенсію, який формує атрибути сканованих документів (із зазначенням часу їх створення), електронну пенсійну справу.

Тому, за принципом екстериторіальності заяву позивача розглянуто Головним управлінням Пенсійного фонду України в Миколаївській області.

Рішенням Головного управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області №15 від 13.10.2022 позивачу відмовлено у призначенні пенсії за віком згідно заяви від 05.10.2022 у зв`язку з відсутністю необхідного стажу роботи від 19 років, передбаченого ч. 2 ст. 26 Закону №1058-1V, оскільки до страхового стажу позивача не зараховано періоди:

- навчання з 01.09.1974 по 10.07.1975, згідно з атестатом №116 від 10.07.1975, оскільки відсутній підпис голови екзаменаційної комісії;

- роботи з 10.07.1975 по 27.04 1977 згідно з трудовою книжкою НОМЕР_2 від 19.06.1979, оскільки запис про роботу внесено з порушенням Інструкції про порядок ведення трудових книжок на підприємствах, в установах і організаціях, затвердженій постановою Держпромпраці СРСР від 20.06. 1974 №162 (далі - Інструкція). Відповідно до Інструкції, заповнення трудової книжки вперше проводиться власником або уповноваженим ним органом не пізніше тижневого строку з для прийняття працівника на роботу. Відсутні дані щодо видачі дублікату трудової книжки. Необхідно надати підтверджуючу довідку про період роботи.

Вважаючи протиправною бездіяльність Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області щодо не зарахування спірних періодів до страхового стажу, позивач звернувся до суду із позовом.

Визначаючись щодо заявлених позовних вимог, суд виходить із наступного.

Відповідно до частини другої статті 26 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 63 роки мають особи за наявності страхового стажу, з 1 січня 2022 року по 31 грудня 2022 року - від 19 до 29 років.

Стаття 45 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" визначає серед іншого, що пенсія призначається з дня звернення за пенсією, крім таких випадків пенсія за віком призначається з дня, що настає за днем досягнення пенсійного віку, якщо звернення за пенсією відбулося не пізніше трьох місяців з дня досягнення особою пенсійного віку.

Отже, право на призначення пенсії мають особи, які досягли 63 років і за наявності страхового стажу від 19 до 26 років та така призначається з дня звернення за пенсією, крім таких випадків пенсія за віком призначається з дня, що настає за днем досягнення пенсійного віку, якщо звернення за пенсією відбулося не пізніше трьох місяців з дня досягнення особою пенсійного віку.

Згідно з вимогами ст. 62 Закону № 1788-XII основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка, а за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, наявність трудового стажу підтверджується у порядку встановленому Кабінетом Міністрів України.

Постановою Кабінету Міністрів України від 12 серпня 1993 року № 637 затверджено Порядок підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній (далі Порядок).

Відповідно до п. 1 Порядку основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами.

Пунктом 3 Порядку передбачено, що за відсутності трудової книжки, а також у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження трудового стажу приймаються дані, наявні в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які містять відомості про періоди роботи.

Під час роботи позивача з 29.07.1993 діяли норми Інструкції про порядок ведення трудових книжок працівників, затвердженої Наказом Міністерства праці України, Міністерства юстиції України, Міністерства соціального захисту населення України 29.07.1993 №58 та зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 17 серпня 1993 р. за № 110 (далі - Інструкція №58).

Трудова книжка є основним документом про трудову діяльність працівника (пункт 1.1 Інструкції №58).

При цьому, як передбачено пунктом 4 постанови Кабінету Міністрів України від 27.04.1993 за №301 "Про трудові книжки працівників" відповідальність за організацію ведення обліку, зберігання і видачу трудових книжок покладається на керівника підприємства, установи, організації.

Відповідно до пункту 2.2. Інструкції №58 заповнення трудової книжки вперше проводиться власником або уповноваженим ним органом не пізніше тижневого строку з дня прийняття працівника на роботу або прийняття студента вищого, учня професійно-технічного навчального закладу, що здобули професію (кваліфікацію) за освітньо-кваліфікаційним рівнем "кваліфікований робітник", "молодший спеціаліст", "бакалавр", "спеціаліст" та продовжують навчатися на наступному освітньо-кваліфікаційному рівні, на стажування.

Згідно пункту 2.4 Інструкції №58 усі записи в трудовій книжці про прийняття на роботу, переведення на іншу постійну роботу або звільнення, а також про нагороди та заохочення вносяться власником або уповноваженим ним органом після видання наказу (розпорядження), але не пізніше тижневого строку, а в разі звільнення - у день звільнення і повинні точно відповідати тексту наказу (розпорядження). Записи виконуються акуратно, ручкою кульковою або з пером, чорнилом чорного, синього або фіолетового кольорів, і завіряються печаткою запис про звільнення, а також відомості про нагородження та заохочення.

Після зазначення дати заповнення трудової книжки працівник своїм підписом завіряє правильність внесених відомостей. Першу сторінку (титульний аркуш) трудової книжки підписує особа, відповідальна за видачу трудових книжок, і після цього ставиться печатка підприємства (або печатка відділу кадрів), на якому вперше заповнювалася трудова книжка.

Обов`язок щодо внесення достовірних та правильних записів до трудової книжки працівника покладається саме на власника або уповноважений ним орган, тобто на роботодавця.

Поряд із цим, працівник не може відповідати за правильність та повноту оформлення бухгалтерських документів на підприємстві, а неналежний порядок ведення та заповнення трудової книжки та іншої документації здійснено з вини адміністрації підприємства, що не може бути підставою для позбавлення позивача його конституційного права на соціальний захист та вирішення питань надання пенсії по віку на загальних підставах. Відтак суд не погоджується із діями відповідача щодо неврахування трудового стажу позивача вказаного у його трудовій книжці, з підстав того, що вона заповнена з порушенням Інструкції про порядок ведення трудових книжок (відсутність на титульному аркуші дати народження, дати видачі трудової книжки, підписів власника та особи, відповідальної за видачу трудової книжки).

Наведене вище узгоджується з позицією Верховного Суду, викладеній у постанові №687/975/17 від 21.02.2018.

Наявність сумнівів у відповідача відповідно до зазначеного законодавства, може бути підставою для перевірки, в ході якої має бути встановлено обставини, які перешкоджають зарахуванню періоду роботи до стажу, однак не можуть нівелювати відомості трудової книжки та позбавляти особу права на належне пенсійне забезпечення з урахуванням набутого нею трудового стажу. Вищевказане узгоджується з позицією, викладеною у постанові Верховного Суду від 06.03.2018 у справі №127/9055/17.

Працівник не може відповідати за правильність та повноту оформлення його трудової книжки та бухгалтерських документів на підприємстві, тому неналежний порядок ведення та заповнення трудової книжки та іншої документації з вини адміністрації підприємства не може бути підставою для позбавлення позивача його права на соціальний захист - призначення пенсії за віком на загальних підставах. Наведене відповідає позиції Верховного Суду, викладеній у постанові від 21.02.2018 у справі №687/975/17.

Також варто зазначити, що трудовим законодавством України не передбачено обов`язку працівника здійснювати контроль за веденням обліку та заповнення роботодавцем, іншими органами трудової книжки, а тому працівник не може нести негативних наслідків порушення порядку заповнення його трудової книжки.

Суд звертає увагу, що підставою для призначення пенсії є відповідний стаж роботи, а не дотримання усіх формальних вимог при заповненні трудової книжки.

Період роботи з 10.07.1975 по 24.04.1977 в тресті «Південьтрансстрой» підтверджується записами у трудовій книжці серії НОМЕР_1 , а саме: записом №1 10.07.1975 прийнятий маляром 3 (третього) розряду; №2 02.03.1976 присвоєна професія каменяр 2 розряд після навчання в навчальному пункті треста «Південьтрансстрой»; №3 27.04.1977 звільнений у зв`язку з призовом до лав Радянської армії.

Суд вважає, що недоліки оформлення трудової книжки виявлені відповідачем, такі як заповнення трудової книжки вперше проводиться власником або уповноваженим ним органом не пізніше тижневого строку з дня прийняття працівника на роботу та відсутність даних щодо видачі дублікату трудової книжки, не може вважатися достатньою і самостійною підставою для відмови позивачеві у зарахуванні періоду роботи до його загального страхового стажу на підставі трудової книжки, оскільки вина позивача в тому, що трудова книжка заповнена роботодавцем із порушенням встановленого порядку, відсутня.

Разом із тим, якщо органи Пенсійного фонду мають сумніви у достовірності даних, то не позбавлені права з власної ініціативи витребовувати від підприємств та організацій необхідні відомості для перевірки наданих їм даних для призначення пенсії, в тому числі за заявою особи.

Таким чином, суд дійшов висновку, що Головним управлінням Пенсійного фонду України в Миколаївській області протиправно не зараховано до страхового стажу позивача період роботи з 10.07.1975 по 27.04.1977.

Щодо позовних вимог ОСОБА_1 про зарахування до страхового стажу період його навчання у Технічному училищі №9 м. Харкова у період з 01.09.1974 по 10.07.1975, то суд зазначає таке.

Відповідно до п. "д" ч. 3 ст. 56 Закону України "Про пенсійне забезпечення" до стажу роботи зараховується також навчання у вищих і середніх спеціальних навчальних закладах, в училищах і на курсах по підготовці кадрів, підвищенню кваліфікації та перекваліфікації, в аспірантурі, докторантурі і клінічній ординатурі.

Час навчання у професійно-технічному навчальному закладі зараховується до трудового стажу учня, слухача, у тому числі в безперервний і в стаж роботи за спеціальністю, що дає право на пільги, встановлені для відповідної категорії працівників, якщо перерва між днем закінчення навчання і днем зарахування на роботу за набутою професією не перевищує трьох місяців (абз. 1 ч. 1 ст. 38 Закону України "Про професійно-технічну освіту").

Крім того, за змістом норми, яка міститься в абзаці 1 пункту 26 Положення про професійно-технічний навчальний заклад, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 05.08.1998 № 1240, час навчання у професійно-технічному навчальному закладі зараховується до трудового стажу учня, слухача, у тому числі до безперервного і до стажу роботи за спеціальністю, що дає право на пільги, встановлені для відповідної категорії працівників, якщо перерва між днем закінчення навчання і днем зарахування на роботу за одержаною професією не перевищує трьох місяців.

Аналізом зазначених правових норм встановлено, що необхідними умовами для зарахування до пільгового стажу часу навчання в професійно-технічному навчальному закладі є те, що перерва між днем закінчення навчання та днем зарахування на роботу не повинна перевищувати трьох місяців, і те, що після закінчення навчання особа повинна бути зарахована на роботу за здобутою спеціальністю.

Навчання позивача у ПТУ №9 м. Харкова у період з 01.09.1974 по 10.07.1975 підтверджується записом у трудовій книжці серії НОМЕР_1 та Атестатом №116 Державного комітету Ради Міністрів Української РСР по професійно-технічній освіті.

Як встановлено судом, 10.07.1975 позивач закінчив навчання у професійно-технічному училищі №9 м. Харкова та йому присвоєна кваліфікація маляра 3 розряду, та з 10.07.1975 прийнятий на роботу в трест «Південьтрансстрой» маряром третього розряду.

Оскільки перерва між днем закінчення позивачем навчання в ПТУ і днем зарахування на роботу за професією не перевищує 3 місяців, то період навчання позивача з 01.09.1974 по 10.07.1975 у ПТУ №9 м. Харкова повинен бути зарахований до страхового стажу позивача.

Аналогічна правова позиція викладена в постановах Верховного Суду від 12.12.2019 у справі № 683/1774/16-а та від 09.07.2020 у справі № 308/13118/16-а.

З огляду на викладене суд доходить до висновку, що відповідач неправомірно не зарахував до страхового стажу позивача період його навчання з 01.09.1974 по 10.07.1975 у ПТУ №9 м. Харкова.

Щодо вимоги позивача про визнання протиправною бездіяльності Головного управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області щодо не зарахування до страхового стажу позивача спірного періоду роботи та навчання, то суд зазначає, що позивачем обрано неправильний спосіб захисту свої прав та інтересів.

За правовою позицією, висловленою Великою Палатою Верховного Суду у постанові №800/304/17 від 27 лютого 2020 року під протиправною бездіяльністю суб`єкта владних повноважень слід розуміти як зовнішню форму поведінки (діяння) цього органу, що полягає (проявляється) у неприйнятті рішення чи у нездійсненні юридично значимих й обов`язкових дій на користь заінтересованих осіб, які на підставі закону та/або іншого нормативно-правового регулювання віднесені до компетенції суб`єкта владних повноважень, були об`єктивно необхідними і реально можливими для реалізації, але фактично не були здійснені.

У даному випадку не йдеться про протиправну бездіяльність ГУ ПФУ в Миколаївській області, оскільки за наслідками розгляду заяви позивача, ним прийнято рішення про відмову у задоволенні заяви, тобто пенсійним органом були вчинені дії щодо розгляду заяви.

Оскільки позивач не погоджується з діями ГУ ПФУ в Миколаївській області щодо не зарахування періоду роботи та навчання, що виражено у рішенні відповідача від 13.10.2022 №15, то належним способом захисту прав позивача буде визнання протиправним та скасування цього рішення, зобов`язання ГУ ПФУ у Вінницькій області зарахувати до страхового стажу позивача період навчання з 01.09.1974 по 10.07.1975 та період роботи з 10.07.1975 по 27.04.1977 та повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 05.10.2022.

Відповідно до частини другої статті 73 КАС України, предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Відповідно до частини першої статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

За змістом частини першої статті 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

Враховуючи встановлені обставини справи та положення чинного законодавства, об`єктивно оцінивши докази, що мають юридичне значення для вирішення спору по суті, суд вважає, що в даному випадку наявні порушення пенсійних прав позивача щодо не зарахування спірного періоду його роботи, а тому позовні вимоги є обґрунтованими та підлягають задоволенню в спосіб визначений судом.

Визначаючись щодо розподілу судових витрат суд виходив з того, що згідно з частиною першою статті 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Тому, понесені судові витрати позивача зі сплати судового збору підлягають стягненню за рахунок бюджетних асигнувань відповідачів.

Керуючись ст.ст. 73-77, 90, 94, 139, 241, 245, 246, 250, 255, 295 КАС України, суд -

ВИРІШИВ:

Адміністративний позов задовольнити.

Визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області від 13.10.2022 №15 про відмову у призначенні пенсії за віком ОСОБА_1 .

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області зарахувати до страхового стажу ОСОБА_1 період навчання з 01.09.1974 по 10.07.1975 та період роботи з 10.07.1975 по 27.04.1977 та повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 05.10.2022 з урахуванням висновків суду.

Стягнути на користь ОСОБА_1 за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області сплачений при зверненні до суду судовий збір у сумі 496,20 грн. (чотириста дев`яносто шість гривень 20 копійок).

Стягнути на користь ОСОБА_1 за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області сплачений при зверненні до суду судовий збір у сумі 496,20 грн. (чотириста дев`яносто шість гривень 20 копійок).

Рішення суду першої інстанції набирає законної сили в порядку, визначеному статтею 255 КАС України.

Відповідно до статті 295 КАС України, апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Позивач: ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ; РНОКПП НОМЕР_3 );

Відповідач: Головне управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області (вул. Морехідна, 1, м. Миколаїв, 54020; ).

Відповідач: Головне управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області (вул. Хмельницьке шосе, 7, м. Вінниця, ).

Суддя Віятик Наталія Володимирівна