Справа № 465/478/23
Суддя: Ванівський Ю. М.
Дата ухвалення: 2023-09-11 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

Іменем України

11.09.2023 року м. Львів

Франківський районний суд м. Львова у складі:

головуючого судді Ванівського Ю.М.

з участю секретаря судових засідань Лозинського Т. Р. А.

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Управління патрульної поліції у Львівській області Департаменту патрульної поліції про скасування постанови,-

встановив:

Позивач звернувся до суду із позовною заявою до відповідача про скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення.

В обґрунтування своєї позиції зазначає, що 17 січня 2023 року близько 14:20 год. керуючи автомобілем марки BMW - 525д.н.з. НОМЕР_1 , який належить ОСОБА_2 , рухався по вул. Кузневича у м. Львові та мав намір виїхати на вул. Городоцьку у м.Львові. Продовжуючи рух по вказаній вулиці, здійснив маневр повороту, згідно правил дорожнього руху і виїхав на вул. Городоцьку. В цей час його зупинили працівники патрульної поліції. Надалі працівник патрульної поліції виніс постанову серії ЕАР №6421874 від 17.01.2023 року про накладення на нього адміністративного стягнення у виді штрафу в сумі 20 400 грн. за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.4 ст. 126 КУпАП. З постановою не погоджується, так як така складена з порушенням норм матеріального та процесуального права, оскільки в розділі постанови «Час та місце скоєння, суть і обставини порушення» зазначено про два порушення правил дорожнього руху, але адміністративне стягнення застосовано лише за одне, передбачене ч.4 ст. 126 КУпАП. Транспортний засіб був зупинений без належних на це підстав, жодних належних та допустимих доказів, передбачених ст. 251 КУпАП в підтвердження існування підстав для притягнення його до адміністративної відповідальності за ч.4 ст. 126 КУпАП, не додано. Просить позовні вимоги задоволити.

Ухвалою Франківського районного суду м. Львова від 17.02.2023 року відкрито провадження у справі та вирішено розглядати справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін.

10.05.2023 року від представника відповідача надійшов відзив на позовну заяву. Зазначає, що інспектор чітко спостерігав допущення позивачем порушення вимог правил дорожнього руху, а саме те, що останній рухався у смузі, яка відповідала знаку 5.16. Постановою Жовківського районного суду Львівської області від 26.12.2022 року позивача було визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік. Тобто на момент складання інспектором постанови, дія тимчасового дозволу на право керування транспортним засобом у позивача закінчилась. Отже, інспектор мав всі законні підстави для винесення постанови про накладення адміністративного стягнення, процедура та порядок складання адміністративних матеріалів була дотримана. Просить відмовити у задоволенні позову.

Клопотань від жодної із сторін про розгляд справи в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін до суду не надходило, тому відповідно до ч. 5 ст. 262 КАС України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін за наявними в справі матеріалами.

Розглянувши справу в порядку спрощеного провадження без повідомлення (виклику) сторін, з`ясувавши дійсні обставини справи та перевіривши їх доказами, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав.

Згідно зі ст. 19 Конституції України органи державної влади, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Частиною 3 статті 2 КАС України встановлено критерії, якими керується адміністративний суд при перевірці рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень.

Відповідність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень передбаченим частиною 3 статті 2 КАС України критеріям перевіряється судом з урахуванням закріпленого статтею 9 КАС України принципу законності, відповідно до якого органи державної влади, органи місцевого самоврядування, їхні посадові і службові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Судом встановлено, що 17.01.2023 року працівниками Управління патрульної поліції Департаменту патрульної поліції у Львівській області було винесено постанову серії ЕАР №6421874 про накладення на ОСОБА_3 адміністративного стягнення у вигляді штрафу у розмірі 20 400 грн., у зв`язку з вчиненням адміністративного правопорушення, передбаченого ч.4 ст. 126 КУпАП.

Згідно оскаржуваної постанови, 17.01.2023 року о 14:25 у м.Львові на вулицях Кузневича Городоцька, водій ОСОБА_1 керуючи транспортним засобом BMW525 д.н.з. НОМЕР_1 порушив вимогу дорожнього знаку 5.16 та зі смуги якою дозволяється рух праворуч, здійснив рух ліворуч та керував транспортним засобом будучи позбавленим права керування таким Жовківським районним судом Львівської області від 26.12.2022 рокустроком на один рік, чим порушив п. 2.1. Правил дорожнього руху України.

Диспозиція частини 4 статті 126 КУпАП України передбачає відповідальність за керування транспортним засобом особою, позбавленою права керування транспортними засобами.

Пунктом 8.1.А ПДР України встановлено, що водій механічного транспортного засобу повинен мати при собі посвідчення водія на право керування транспортним засобом відповідної категорії.

Позивачем заперечується факт вчинення ним правопорушення, за яке його притягнуто до адміністративної відповідальності, при цьому, представником відповідача докази вини позивача у вчиненні адміністративного правопорушення у постанові про притягнення позивача до відповідальності не зазначені. Поданий представником відповідача відзив на позовну заяву не містить належних та допустимих доказів вчинення позивачем правопорушення, передбаченого ч.4 ст.126 КУпАП,

Відповідно до статті 10 КУпАП адміністративне правопорушення визнається вчиненим умисно, коли особа, яка його вчинила, усвідомлювала протиправний характер своєї дії чи бездіяльності, передбачала її шкідливі наслідки і бажала їх або свідомо допускала настання цих наслідків.

Так суд враховує, що станом на момент винесення постанови 17.01.2023 року позивач не був обізнаний про винесення відносно нього постанови Жовківським районним судом Львівської області від 26.12.2022 року про позбавлення права керування транспортними засобами. Цей факт підтверджується наявною в матеріалах справи копією супровідного листа Жовківського районного суду Львівської області від 19.01.2023 року про надсилання позивачу постанови від 26.12.2022 року для добровільної сплати штрафу та судового збору.

Відповідно до ст.251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Суд звертає увагу на те, що представником відповідача не надано жодного належного чи допустимого доказу вчинення позивачем адміністративного правопорушення, передбаченого ч.4 ст.126 КУпАП.

Відповідно до ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ст. 245 КУпАП завданням провадження у справах про адміністративні правопорушення є всебічне, повне та об`єктивне встановлення обставин справи, вирішення її у точній відповідності до закону.

Відповідно до закріпленого в ст. 62 Конституції України принципу особа вважається невинуватою, доки її вину не буде доведено в законному порядку; ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість; обвинувачення не може ґрунтуватися на припущеннях; усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

У справі "Барбера, Мессеге і Жабардо проти Іспанії" Європейський суд з прав людини в своєму рішенні від 6 грудня 1988 року зазначив, що докази, покладені в основу висновку суду про винність обвинуваченого, мають відповідати як вимогам достатності, так і переконливості.

Обов`язок дотримання принципу презумпції невинуватості відноситься не тільки до судових органів, але й до інших державних установ, таких як поліція (Рішення ЄСПЛ у справі «Дактарас проти Литви» від 24.11.2000 року).

Також Європейський суд з прав людини у своєму рішенні у справі «Салабіаку проти Франції» від 7 жовтня 1988 року зазначив, що тягар доведення вини покладається на обвинувачення і будь-які сумніви повинні тлумачитися на користь обвинуваченого. З метою судового переслідування необхідно приєднати до справи достатньо доказів для засудження обвинуваченого.

Правова природа адміністративної відповідальності за своєю суттю є аналогічною кримінальній, оскільки також є публічною, пов`язана із застосування державного примусу, ініціюється органами, які наділені владними повноваження, а застосовувані санкції можуть бути доволі суттєвими для особи, включаючи позбавлення волі.

У справі «Надточій проти України» Європейський суд з прав людини в своєму рішенні від 15.05.2008 року зазначив, що Уряд України визнав карний кримінально-правовий характер Кодексу України про адміністративні правопорушення(п. 21 рішення).

Крім того, Конституційний Суд України в рішенні від 22 грудня 2010 року № 23-рп/2010 дійшов до висновку, що адміністративна відповідальність в Україні та процедура притягнення до адміністративної відповідальності ґрунтуються на конституційних принципах та правових презумпціях, які зумовлені визнанням і дією принципу верховенства права в Україні (п. 4.1).

В рекомендації № R (91)1 Комітету Ради Європи Державам-членам стосовно адміністративних санкцій від 13 лютого 1991 року рекомендовано урядам держав-членів керуватися у своєму праві та практиці принципом, згідно з яким обов`язок забезпечення доказів покладається на адміністративний орган влади (принцип 7).

Отже, суд вважає, що зазначені принципи і положення Закону при винесенні постанови про притягнення позивача до адміністративної відповідальності відповідачем не були дотримані, оскільки докази вини позивача в матеріалах справи відсутні.

Згідно вимог ч.2 ст.77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Складення самої постанови про адміністративне правопорушення не може бути належним та допустимим доказом вчинення особою правопорушення.

Разом із тим, стосовно позовної вимоги про визнання оскаржуваної постанови щодо притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.4 ст.126 КУпАП протиправною, суд зазначає, що згідно із ст. 286 КАС України за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право: залишити рішення суб`єкта владних повноважень без змін, а позовну заяву без задоволення; скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і надіслати справу на новий розгляд до компетентного органу (посадової особи); скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення; змінити захід стягнення в межах, передбачених нормативним актом про відповідальність за адміністративне правопорушення, з тим, однак, щоб стягнення не було посилено. Таким чином, суд при розгляді справ даної категорії не уповноважений визнавати рішення суб`єктів владних повноважень про притягнення до адміністративної відповідальності протиправними. Відтак, зазначена вище позовна вимога задоволенню не підлягає.

Враховуючи вищенаведене, суд вважає, що адміністративний позов є обґрунтованим, тому постанову серії ЕАР № 6421874 від 17.01.2023 року, якою позивача притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.4 ст.126 КУпАП, слід скасувати, а також у відповідності до ст. 286 КАС України - закрити провадження у справі про адміністративне правопорушення.

Керуючись ст.ст. 2, 77, 205, 241-246, 255, 295, 297 Кодексу адміністративного судочинства України, ст.ст. 251, 288, 289, 293 Кодексу України про адміністративні правопорушення, суд -

вирішив:

Адміністративний позов ОСОБА_1 до Управління патрульної поліції у Львівській області Департаменту патрульної поліції про скасування постанови - задовольнити частково.

Постанову серії ЕАР №6421874 від 17.01.2023 року про накладення адміністративного стягнення у справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 за ч.4 ст. 126 КУпАП скасувати.

Закрити провадження по справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 про притягнення до адміністративної відповідальності за ч.4 ст.126 КУпАП.

В задоволенні інших вимог - відмовити.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань з Департаменту патрульної поліції на користь ОСОБА_1 судові витрати по сплаті судового збору в розмірі 536,80 грн.

З урахуванням ч.4 ст.286 КАС України, рішення може бути оскаржено до Восьмого апеляційного адміністративного суду на протязі десяти днів з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Сторони:

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_2 , адреса: АДРЕСА_1 ;

Відповідач: Управління патрульної поліції у Львівській області Департаменту патрульної поліції, адреса: 79053, м. Львів, вул. Перфецького, 19;

Суддя Ванівський Ю.М.