Справа № 340/3429/23
Суддя: Добродняк І.Ю.
Дата ухвалення: 2023-08-29 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

29 серпня 2023 року м. Дніпросправа № 340/3429/23

Третій апеляційний адміністративний суд

у складі колегії суддів: головуючого - судді Добродняк І.Ю. (доповідач),

суддів: Бишевської Н.А., Семененка Я.В.,

за участю секретаря судового засідання Поспєлової А.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Дніпрі

апеляційну скаргу ОСОБА_1

на ухвалу Кіровоградського окружного адміністративного суду від 14 червня 2023 року (головуючий суддя Момонт Г.М.)

у справі № 340/3429/23

за позовом ОСОБА_1

до Міністерства внутрішніх справ України

про визнання протиправною бездіяльності та зобов`язання вчинити певні дії, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся з позовом до Міністерства внутрішніх справ України, в якому просив:

- визнати протиправною бездіяльність Міністерства внутрішніх справ України щодо не призначення та не виплати ОСОБА_1 одноразової грошової допомоги в розмірі 567500,00 грн. за встановлення йому інвалідності ІІІ групи в 2021 році;

- зобов`язати Міністерство внутрішніх справ України призначити та виплатити ОСОБА_1 одноразову грошову допомогу в розмірі 567 500,00 грн. за встановлення йому інвалідності ІІІ групи в 2021 році.

Ухвалою Кіровоградського окружного адміністративного суду від 05.06.2023 позовну заяву залишено без руху та надано строк для усунення недоліків позовної заяви шляхом надання заяви про поновлення пропущеного строку із зазначенням підстав пропуску строку звернення до суду та підтверджуючих доказів.

На виконання вимог суду позивачем подана заява про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду, в якій позивач посилається на введений в Україні воєнний стан з 24.02.3022 як на поважну причину пропуску строку звернення до суду. Також позивач вважає, що строк звернення до суду з цим позовом встановлюється не ч.2 ст.122 КАС України, а ч.8 ст. 16-3 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей».

Ухвалою Кіровоградського окружного адміністративного суду від 14.06.2023 позовну заяву повернуто позивачу відповідно до п.9 ч.4 ст.169 КАС України у зв`язку з тим, що наведені позивачем підстави для поновлення строку звернення до суду визнані судом неповажними.

Суд виходив з того, що сам факт запровадження воєнного стану в Україні, без доведення неможливості звернення до суду у встановлені строки саме позивач у зв`язку із встановленням такого стану, не може вважатися поважною причиною для поновлення строку звернення до суду. Посилання представника позивача на те, що позивач є учасником бойових дій та особою з інвалідністю 3 групи саме по собі не свідчить про неможливість звернення до суду у шестимісячний строк, встановлений ч.2 ст.122 КАС України. Будь яких доказів, які б підтверджували існування у позивача перешкод щодо звернення до суду у встановлений строк, представником позивача не надано.

З приводу застосування ч.8 ст. 16-3 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» від 20.12.1991 №2011-ХІІ суд першої інстанції зазначив, що цією нормою встановлено преклюзивний (присічний, присікальний або обмежений) трирічний строк на звернення до уповноваженого органу для осіб, які мають право на отримання одноразової грошової допомоги, тобто строк, з яким пов`язане існування (виникнення або припинення) права і закінчення якого тягне за собою втрату такого права. І такий строк не є строком звернення до суду щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності уповноваженого органу, який здійснює розгляд документів щодо призначення і виплати одноразової грошової допомоги.

Не погодившись з ухвалою суду першої інстанції від 14.06.2023, позивач через свого представника подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на помилковість висновків суду, просить скасувати ухвалу суду та направити справу для продовження розгляду до Кіровоградського окружного адміністративного суду. Скаржник наполягає на тому, що строк звернення до суду з цим позовом встановлюється не ч. 2 ст. 122 КАС України, а ч. 8 ст. 16-3 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», оскільки спірні правовідносини, що виникли між сторонами, регулюються положеннями вказаного Закону. Право на отримання одноразової грошової допомоги виникло у позивача 31.05.2021 і в цей же період позивач може звертатися до суду за захистом цього права у разі, коли воно буде порушуватися.

Крім того, скаржник вважає, що грошова допомога у зв`язку з інвалідністю ІІІ групи, що пов`язана з виконанням обов`язків військової служби, передбачена Законом № 2011-ХІІ, є складовою грошового забезпечення військовослужбовців, тому повинні бути застосовані норми ч.2 ст.233 КЗпП України, а не ч.2 ст.122 КАС України.

В судовому засіданні позивач, ого представник підтримали доводи апеляційної скарги.

Представник відповідача в судове засідання не зівався, про час і місце судового засідання відповідач повідомлений судом належним чином.

Відповідно до ч.1 ст.308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Перевіривши законність та обґрунтованість ухвали суду в межах доводів апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, суд апеляційної інстанції вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, з огляду на таке.

За правилами ч.1 ст.122 Кодексу адміністративного судочинства України позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами.

Для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів (ч.2 ст.122 КАС України).

Відповідно до ч.3 ст.122 КАС України для захисту прав, свобод та інтересів особи цим Кодексом та іншими законами можуть встановлюватися інші строки для звернення до адміністративного суду, які, якщо не встановлено інше, обчислюються з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Наслідки пропущення строків звернення до адміністративного суду визначені статтею 123 КАС України, зокрема, якщо вказані особою підстави для поновлення строку звернення до адміністративного суду будуть визнані неповажними, суд повертає позовну заяву (ч.2 ст.123 КАС України).

Відповідно до п.9 ч.4 ст.169 Кодексу адміністративного судочинства України позовна заява повертається позивачеві у випадках, передбачених частиною другою статті 123 цього Кодексу.

В межах пред`явленого позову позивач оскаржує бездіяльність відповідача щодо не призначення та не виплати йому передбаченої Законом України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» від 20.12.1991 №2011-ХІІ одноразової грошової допомоги в розмірі 567500,00 грн. за встановлення йому інвалідності ІІІ групи в 2021 році, суть якої (бездіяльності) полягає у поверненні без розгляду відповідної заяви позивача.

Зі змісту Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» від 20.12.1991 №2011-ХІІ, вбачається, що одноразова грошова допомога за своєю правовою природою є гарантованою державою соціальною допомогою, яка виплачується зокрема військовослужбовцю у разі встановлення йому інвалідності, що пов`язана з виконанням обов`язків військової служби, тому вирішуючи питання дотримання позивачем строку звернення до суду з цим позовом, суд першої інстанції дійшов правильного висновку про застосування норми ч.2 ст.122 КЗпП України, а не ч.2 ст.233 КЗпП України, як помилково вважає скаржник.

Юридично значимими обставинами в межах спірних правовідносин є повернення без розгляду поданої позивача заяви щодо виплати одноразової допомоги, тому строк звернення до суду має обчислюватися з дня, коли позивач дізнався про порушення своїх прав, а саме залишення його заяви без розгляду.

Суд апеляційної інстанції погоджується з судом першої інстанції, що позивач дізнався про порушення своїх прав та інтересів після отримання листа Центрального територіального управління Національної гвардії України від 05.01.2022 №19-АЗ/12/14-10, однак позовна заява здана до відділення поштового зв`язку 26.05.2023, тобто після спливу шестимісячного строку встановленого ч.2 ст.122 КАС України.

З приводу посилання позивача на ч. 8 ст. 16-3 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» від 20.12.1991 №2011-ХІІ, якою встановлено, що особи, які мають право на отримання одноразової грошової допомоги, передбаченої цим Законом, можуть реалізувати його протягом трьох років з дня виникнення у них такого права, суд апеляційної інстанції вважає, що суд першої інстанції цілком обґрунтовано вказав, що цією нормою встановлено преклюзивний трирічний строк на звернення до уповноваженого органу осіб, які мають право на отримання одноразової грошової допомоги, тобто строк, з яким пов`язане існування (виникнення або припинення) права і закінчення якого тягне за собою втрату такого права. Такий строк не є строком звернення до суду щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності уповноваженого органу, який здійснює розгляд документів щодо призначення і виплати одноразової грошової допомоги.

Суд апеляційної інстанції також звертає увагу на висновки Верховного Суду в постанові від 24 листопада 2020 року у справі № 815/460/18, згідно яким застосовуючи строки у соціальній сфері, потрібно розрізняти право особи на соціальний захист та право особи на судовий захист. Право на соціальний захист особи реалізується відповідним суб`єктом владних повноважень за зверненням такої особи з проханням надати певний статус та здійснити відповідні виплати. У випадку, якщо особа вважає, що існує спір у публічно-правовій сфері стосовно реалізації її права на соціальний захист, зумовлений протиправними рішеннями, діями або бездіяльністю суб`єкта владних повноважень, така особа може звернутися до адміністративного суду з позовом, що буде уже способом реалізації права на судовий захист.

Строки у сфері соціального захисту застосовує відповідний суб`єкт владних повноважень або суд у випадку визнання рішення, дії чи бездіяльності відповідного суб`єкта протиправними та задоволення позову особи. У свою чергу, строк на звернення до суду застосовується виключно судом, як правило, на етапі прийняття рішення про відкриття провадження в адміністративній справі. Строк звернення до суду стосується виключно питання прийняття до розгляду або відмови у розгляді позовних вимог по суті, але не застосовується для прийняття рішення про задоволення чи не задоволення таких вимог, а також періоду протягом якого такі вимоги підлягають задоволенню.

Отже, встановлений ч. 8 ст. 16-3 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» від 20.12.1991 №2011-ХІІ строк є строком, протягом якого позивач може звернутися до відповідача з відповідною заявою про реалізацію свого права на отримання одноразової грошової допомоги і який обчислюється з дня виникнення такого права.

Під строком звернення до адміністративного суду розуміється строк, протягом якого особа має право звернутися з адміністративним позовом і розраховувати на одержання судового захисту. Такий строк обмежує час, протягом якого певні правовідносини можуть вважатися спірними.

Практика Європейського суду з прав людини, яка відповідно до статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» є джерелом права, також свідчить про те, що право на звернення до суду не є абсолютним і може бути обмеженим, в тому числі і встановленням строку для звернення до суду за захистом порушених прав.

Встановлення процесуальних строків законом передбачено з метою дисциплінування учасників судочинства та своєчасного виконання ними законодавчо визначених процесуальних дій.

Дотримання строку звернення до адміністративного суду є однією з умов для реалізації права на позов у публічно-правових відносинах, яка дисциплінує учасників цих відносин, запобігає зловживанням, сприяє стабільності діяльності суб`єктів владних повноважень щодо виконання своїх функцій. Відсутність цієї умови приводила б до постійного збереження стану невизначеності та неостаточності у відносинах.

Кодекс адміністративного судочинства України (ч.1 ст.121) передбачає можливість поновлення пропущеного строку лише у разі його пропуску з поважних причин.

При цьому причини пропуску строку є поважними, якщо обставини, які зумовили такі причини, є об`єктивно непереборними, пов`язані з об`єктивними, дійсними, перешкодами, труднощами, які не залежать від волі особи та унеможливили своєчасне, тобто у встановлений законом процесуальний строк, вчинити відповідні процесуальні дії та підтверджені належними доказами.

З цього приводу слід зауважити, що суд, оцінюючи обставини, які перешкоджали особі здійсненню права на своєчасне звернення за захистом порушених прав, свобод та інтересів, повинен виходити з оцінки та аналізу всіх наведених у заяві доводів.

Виходячи з встановлених обставин, суд апеляційної інстанції, вважає, що суд першої інстанції, постановляючи ухвалу про повернення позовної заяви, дійшов правильного висновку, що наведені скаржником підстави для поновлення строку звернення до адміністративного суду з позовом не є такими, що не залежать від волевиявлення сторони і пов`язані з дійсними істотними перешкодами чи труднощами для своєчасного вчинення сторонами у справі процесуальних дій.

Суд апеляційної інстанції погоджується з судом першої інстанції, і це відповідає висновкам Верховного Суду у постанові від 25.08.2022 у справі №240/3771/21, що введення воєнного стану може бути визнано судом поважною причиною пропуску відповідного процесуального строку або його продовження за умови, якщо пропуск строку знаходиться в прямому причинному зв`язку з такою обставиною. Питання поновлення або наявності підстав для продовження відповідного процесуального строку вирішується в кожному конкретному випадку, виходячи з доводів, наведених у відповідній заяві. Саме по собі посилання на введення воєнного стану на території України не може бути поважною причиною для поновлення або продовження відповідного процесуального строку без зазначення конкретних обставин, які вплинули на своєчасність звернення до суду, та надання відповідних доказів.

В даному випадку, позивач послався на введення воєнного стану в Україні, втім, конкретних обставин, які зробили неможливим своєчасне звернення до суду з цим позовом, позивачем не наведено. Крім того, обставини, на які посилається позивач як на поважні причини пропуску строку звернення до суду, тривали як на дату подання позову і тривають по цей час.

Таким чином, суд апеляційної інстанції погоджується з судом першої інстанції, що наведені позивачем доводи для поновлення строку звернення до суду не свідчать про наявність обставин, які є непереборними та не залежать від його волевиявлення і пов`язані з дійсними істотними перешкодами чи труднощами для своєчасного вчинення відповідних процесуальних дій.

Доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують, тому ухвала суду першої інстанції у цій справі підлягає залишенню без змін, а апеляційна скарга - без задоволення.

Керуючись ст.ст. 311, 315, 316, 321, 322 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Ухвалу Кіровоградського окружного адміністративного суду від 14 червня 2023 року у справі №340/3429/23 залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили відповідно до ст.325 КАС України, може бути оскаржена до касаційного суду у випадках та строки, встановлені ст.ст.328, 329 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий - суддя І.Ю. Добродняк

суддя Н.А. Бишевська

суддя Я.В. Семененко