Справа № 759/7249/23
Суддя: П`ятничук І. В.
Дата ухвалення: 2023-07-10 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

СВЯТОШИНСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД М. КИЄВА
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

ун. № 759/7249/23

пр. № 2-а/759/89/23

10 липня 2023 року суддя Святошинського районного суду м. Києва П`ятничук І.В., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін у м. Києві адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_3 про визнання протиправною та скасування постанови про адміністративне правопорушення,

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_1 21.04.2023 року звернувся до Святошинського районного суду м. Києва з адміністративним позовом до ІНФОРМАЦІЯ_3 про визнання протиправною та скасування постанови про адміністративне правопорушення.

В обґрунтування позову зазначив, що 31.03.2023 року начальником ІНФОРМАЦІЯ_3 полковником ОСОБА_2 було винесено постанову № 269 про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ч. 2 ст. 210-1 КУпАП та накладено штраф у розмірі 5100,00 грн. Вважає що вказана постанова прийнята з порушенням встановленої процедури та є протиправною, оскільки не повідомлення особи яка притягується до адміністративної відповідальності про дату, час та місце розгляду справи, а також такий розгляд у її відсутність, складення протоколу, відсутність кваліфікуючих ознак є підставою для визнання постанови протиправною.

Крім того, зазначив, що про оскаржувану постанову він дізнався тільки 18.04.2023 року в зв`язку з чим просить поновити на оскарження постанови.

Ухвалою Святошинського районного суду м. Києва від 29 травня 2023 року було відкрито провадження у справі та вирішено розгляд справи проводити в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін.

04.07.2023 року до суду від ІНФОРМАЦІЯ_3 до суду надійшли заперечення, якими просить відмовити в задоволенні позову ОСОБА_1 у повному обсязі.

Суд, повно і всебічно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, приходить до наступного висновку.

У поданій заяві позивач просить поновити строк на оскарження постанови, посилаючись на те, що про оскаржувану постанову він дізнався тільки 18.04.2023 року, оскільки йому надійшла інформація про відкриття виконавчого провадження у додаток «ДІЯ» а також в Приват 24, щодо накладення арешту на картковий рахунок, після чого він звернувся до суду.

Частиною 1 ст. 122 КАС України визначено, що позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами.

Під строком звернення до адміністративного суду розуміється строк, протягом якого особа має право звернутися з адміністративним позовом і розраховувати на одержання судового захисту. Дотримання цього строку є однією з умов для реалізації права на позов у публічно-правових відносинах, яка дисциплінує учасників цих відносин, запобігає зловживанням, сприяє стабільності діяльності суб`єктів владних повноважень щодо виконання своїх функцій. Відсутність цієї умови приводила б до постійного збереження стану невизначеності та неостаточності у відносинах.

Сам по собі інститут строку звернення до адміністративного суду має на меті полегшення надання учасниками адміністративного процесу доказів, підвищує їх достовірність, а також забезпечує правову визначеність учасників спірних правовідносин. Обмеження строку реалізації права на судовий захист покликане передусім дисциплінувати учасників адміністративних правовідносин.

Відповідно до положень ч. 1 ст. 121 КАС України, суд за заявою учасника справи поновлює пропущений процесуальний строк, встановлений законом, якщо визнає причини його пропуску поважними, крім випадків, коли цим Кодексом встановлено неможливість такого поновлення.

Враховуючи викладене, суд вважає, що процесуальний строк звернення із позовною заявою про оскарження постанови позивачем пропущений з поважних причин, у зв`язку із чим підлягає поновленню.

Відповідно до ст. 5 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси, і просити про їх захист шляхом, зокрема, визнання протиправним та скасування індивідуального акта чи окремих його положень.

Відповідно до ч. 1 ст. 287 КУпАП України постанову у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржено особою, щодо якої її винесено.

Указом Президента України від 24.02.2022 № 64/2022в Україні введено воєнний стан строком на 30 діб, який продовжено Указом ще на 30 діб, Указом Президента України від 18.04.2022 № 259/2022продовжено ще на 30 діб, Указом Президента України від 17.05.2022 № 341/2022продовжено ще на 90 діб, Указом Президента України від 12.08.2022 № 573/2022 продовжено ще на 90 діб.

Згідно Указу Президента України № 65/2022 від 24.02.2022постановлено про проведення загальної мобілізації.

У відповідності до положень ст. 1 ЗУ «Про оборону України» особливий період - період, що настає з моменту оголошення рішення про мобілізацію (крім цільової) або доведення його до виконавців стосовно прихованої мобілізації чи з моменту введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях та охоплює час мобілізації, воєнний час і частково відбудовний період після закінчення воєнних дій.

Відповідно з 24.02.2022 в Україні діє особливий період.

Судом встановлено, що позивачу ОСОБА_1 в установленому законом порядку була вручена судова повістка під особистий підпис 18.01.2023 року про виклик до ІНФОРМАЦІЯ_3 на 20.01.2023 року, проте ОСОБА_1 не з`явився.

В подальшому позивачу поштовими листами направлялись повістки про виклик до ІНФОРМАЦІЯ_3, які позивачем були проігноровані, про що був складений рапорт старшим лейтенантом офіцером мобілізаційного відділення ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_5

31.03.2023 року головним сержантом - командиром відділення охорони 2 взводу охорони роти охорони ІНФОРМАЦІЯ_4 ОК « ІНФОРМАЦІЯ_1 » Збройних Сил України молодшим сержантом ОСОБА_7 було складено протокол про адміністративне правопорушення за ч. 2ст. 210-1 КУпАП відносно ОСОБА_1 .

Згідно вказаного Протоколу встановлено наступне: 31.03.2023 року в АДРЕСА_1 , встановлено, що військовозобов`язаний громадянин ОСОБА_3 , якого на виконання Указу Президента України № 65/2022 від 24.02.2022 «Про загальну мобілізацію» та на підставі Конституції України , ЗУ «Про оборону України», ЗУ «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» наказом начальника ІНФОРМАЦІЯ_2 було призначено в команду 199 НЦ на 20.01.2023 з метою направлення у військову частину для проходження військової служби під час воєнного стану, отримав повістку на його власне ім`я , про що є розписка. Але у зазначений день до ІНФОРМАЦІЯ_2 не з`явився, чим порушив обов`язок встановлений частиною 1 статті 22 ЗУ « Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» з`являтись за викликом до територіального центру комплектування та соціальної підтримки. Таким чином вчинив правопорушення пов`язане з порушеним законодавства про мобілізацію під час воєнного стану і дії правового режиму особливого періоду.

31.03.2023 року начальником ІНФОРМАЦІЯ_3 полковником ОСОБА_6 винесено Постанову № 269 відповідно до якої ОСОБА_1 було визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 210-1 КУпАП та накладено на нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу у сум 5100,00 грн.

Позивач із вказаною постановою не згоден.

Відповідно до положень ст.210-1КУпАПпорушеннязаконодавства про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію-тягне за собою накладення штрафу на громадян від ста до двохсот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян і на посадових осіб- від двохсот до трьохсот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Повторне протягом року вчинення порушення, передбаченого частиною першою цієї статті, за яке особу вже було піддано адміністративному стягненню, а також вчинення такого порушення в особливий період- тягнуть за собою накладення штрафу на громадян від двохсот до трьохсот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян і на посадових осіб - від трьохсот до п`ятисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Згідно вимог ст. ст.1,3 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» військовий обов`язок установлюється з метою підготовки громадян України до захисту Вітчизни, забезпечення особовим складом Збройних Сил України. Виконання військового обов`язку громадянами України забезпечують державні органи, органи місцевого самоврядування в межах їх повноважень. Правовою основою військового обов`язку і військової служби є Конституція України, цей Закон, Закони України «Про оборону України», «Про Збройні Сили України», «Про мобілізаційну підготовку і мобілізацію».

Згідно положень ч. 3 ст. 22 ЗУ «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» під час мобілізації громадяни зобов`язані з`явитися до військових частин або на збірні пункти територіального центру комплектування та соціальної підтримки у строки, зазначені в отриманих ними документах (мобілізаційних розпорядженнях, повістках керівників територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки), або у строки, визначені командирами військових частин (військовозобов`язані, резервісти Служби безпеки України - за викликом керівників органів, в яких вони перебувають на військовому обліку, військовозобов`язані, резервісти Служби зовнішньої розвідки України - за викликом керівників відповідних підрозділів Служби зовнішньої розвідки України, військовозобов`язані Оперативно-рятувальної служби цивільного захисту - за викликом керівників відповідних органів управління центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері цивільного захисту).

В силу ч. 2ст. 19Конституції України органи державної влади, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Статтею 280 КУпАП передбачено, що орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до ч. 1ст. 283 КУпАП, розглянувши справу про адміністративне правопорушення, орган (посадова особа) виносить постанову по справі.

Згідно ч. 1ст. 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень

Згідно ч. 1ст. 7 КУпАП, ніхто не може бути підданий заходу впливу у зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше, як на підставах і в порядку, встановлених законом.

Згідно з ч. 1ст.77КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених ст. 78 цього Кодексу.

Частиною 2 ст.77КАС України передбачено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Згідно зі статтею 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), що міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Згідно зі ст. 72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

З огляду на вищевказане та зважаючи на встановлені обставини справи, суд вважає, що в діянні ОСОБА_1 містилися ознаки адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 210-1 КУпАП, а тому суб`єктом владних повноважень правомірно складено щодо нього протокол про адміністративне правопорушення за вказаною статтею КУпАП.

Дотримано вимог законодавства і при винесенні оспорюваної постанови про накладення адміністративного стягнення на ОСОБА_1 , оскільки посадовою особою, яка винесла постанову, враховано характер вчиненого правопорушення, особу позивача і накладено штраф у мінімальному розмірі, передбаченому санкцією статті.

За таких обставин, суд вважає, що оспорювана постанова про накладення адміністративного стягнення є правомірною, і підстав для її скасування не вбачає, обставини вчинення позивачем адміністративного правопорушення підтверджені наявними матеріалами справи.

Дослідивши в сукупності всі надані у справі докази, суд вважає, що відповідач при прийнятті рішення про притягнення позивача до адміністративної відповідальності діяв у відповідності до вимог чинного законодавства, належним чином оцінив обставини справи, розглянув справу про адміністративне правопорушення у порядку, що визначений КУпАП, прийняв рішення, яке відповідає вимогам Закону, а тому суд вважає прийняте рішення законним та обґрунтованим, підстав для задоволення позовних вимог і його скасування не вбачає.

Враховуючи вищевикладене суд вважає, що позовні вимоги ОСОБА_1 є безпідставними і необґрунтованими та в їх задоволенні необхідно відмовити.

Враховуючи викладене та керуючись ст.2,5,7,126,245,251,252,254,256,268 Кодексу України про адміністративні правопорушення, ст.2,4,5,6,7,72, 211,217,241,245,246,262,286 Кодексу адміністративного судочинства України,

УХВАЛИВ:

Поновити ОСОБА_4 строк на оскарження постанови № 269 про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 210-1 КУпАП.

Відмовити у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_3 про визнання протиправною та скасування постанови про адміністративне правопорушення.

Рішення суду може бути оскаржене у відповідності до ч. 4 ст.286 Кодексу адміністративного судочинства України протягом десяти днів з дня його проголошення шляхом подачі апеляційної скарги безпосередньо до Шостого апеляційного адміністративного суду. Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя: І.В. П`ятничук