Справа № 283/323/22
Суддя: Хомич В. М.
Дата ухвалення: 2023-09-07 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 283/323/22
Провадження №2-а/283/5/2023
У Х В А Л А

07 вересня 2023 року м. Малин

Малинський районний суд Житомирської області в складі головуючого судді Хомич В.М., секретар судового засідання Ільніцька С.В., за участю представників позивача адвоката Сидоренка А.О. (в режимі ВКЗ), адвоката Коломійця І.С. (в режимі ВКЗ), адвоката Гарбара К.Г., представника відповідача - Кошевського В.С. (в режимі ВКЗ), розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання представника позивача адвоката Коломійця І.С. про зупинення провадження у справі за позовною заявою ОСОБА_1 до Державної служби України з безпеки на транспорті (Укртрансбезпека) про визнання протиправною та скасування постанови по справі про накладення адміністративного стягнення,

ВСТАНОВИВ:

31.01.2021 представник ОСОБА_1 - адвокат Коломієць І.С., який діє в інтересах позивача на підставі Ордера на надання правової допомоги серії КС №909541, звернувся до Малинського районного суду Житомирської області з адміністративним позовом, в якому просив визнати протиправною та скасувати постанову по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки на автомобільному транспорті, зафіксоване в автоматичному режимі, стосовно особи, яка має реєстрацію місця проживання/перебування (місцезнаходження юридичної особи) на території України серії ВМ №00005823 від 05.01.2022.

Позовні вимоги серед іншого обґрунтовані тим, що 14.01.2022 засобами поштового зв`язку на адресу місця проживання позивача надійшла постанова по справі про адміністративне правопорушення у сфері безпеки на автомобільному транспорті, зафіксоване в автоматичному режимі, згідно з якою ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за перевищення нормативних параметрів, зазначених у п.22.5 ПДР України, а саме: навантаження на здвоєні осі транспортного засобу, відповідальність за яке передбачена ч.2 ст.132-1 КУпАП. Вказана постанова була винесена посадовою особою Державної служби України з безпеки на транспорті щодо ОСОБА_1 , як керівника ТОВ «Юнігран» - власника транспортного засобу. Представник позивача зазначає, що згідно з ч.1 ст.14-3 КУпАП адміністративну відповідальність несе відповідальна особа фізична особа або керівник юридичної особи, за якою зареєстровано транспортний засіб. Отже, єдиною підставою для притягнення до відповідальності є сам факт перебування ОСОБА_1 на посаді директора ТОВ «Юнігран», за яким рахуються транспортні засоби. При цьому жодних винних дій позивач не вчиняв. Також представником позивача в позові як підставу оскарження постанови зазначено, положення ст. 14-3 та ст. 132-1 КУпАП порушують принципи індивідуального характеру юридичної відповідальності та принцип правової (юридичної) визначеності, а, відтак, не відповідають вимогам ч.2 ст. 8, ст. 22, ч.ч. 1, 2 ст. 24, ч. 2 ст. 61, ст.ст. 62, 64 Конституції України.

Ухвалою від 01.02.2022 відкрито провадження за адміністративним позовом та призначено до розгляду у порядку, визначеному ст. 286 КАС України.

06.09.2023 через систему Електронний суд від представника позивача адвоката Коломійця І.С. надійшло клопотання про зупинення провадження у справі, яке мотивоване тим, що позивач звернувся до Конституційного Суду України з конституційною скаргою № 18/277 від 21.08.2023 щодо перевірки на відповідність статті 1, частині другій статті 3, статтям 8, 21, 22, частинам першій, другій статті 24, частинам першій, четвертій статті 41, частині шостій статті 55, першому реченню статті 59, статті 61 Конституції України (конституційність) приписів частини першої статті 14-3, окремих приписів частини другої статті 33, частини другої статті 132-1, частини четвертої статті 279-5 Кодексу України про адміністративні правопорушення від 7 грудня 1984 року № 8073Х щодо розгляду справ про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, які зафіксовано в автоматичному режимі. Наразі скарга розподілена судді доповідачу. Окрім того, Конституційним Судом України відкрито конституційне провадження за конституційною скаргою ОСОБА_2 (№ 18/223 від 04.07.2023) про невідповідність частини першої статті 14-3 Кодексу України про адміністративні правопорушення частині другій статті 61, частині першій статті 62 Конституції України.

Враховуючи викладене, представник позивача вважає, що об`єктивно не можливо розглянути дану справу до вирішення вказаних вище справ в порядку конституційного провадження та набрання рішеннями Конституційного Суду України по ним законної сили.

Представники позивача у судовому засіданні клопотання підтримали та просили його задовольнити.

Представник відповідача заперечив щодо задоволення клопотання, доводи виклав у запереченні від 07.09.2023, які зводяться до того, що розгляд справи здійснюється у порядку спрощеного провадження, зібрані у справі докази дозволяють встановити та оцінити обставини (факти), які є предметом судового розгляду; незначна складність справи, тривалий строк та стадія її розгляду в сукупності із зупиненням провадження, зумовлять вкрай неефективне виконання завдань адміністративного судочинства.

Суд, ознайомившись із доводами клопотання та заперечення на нього, вислухавши позицію представників щодо клопотання, приходить до наступного висновку.

Згідно з ч. 2 ст. 152 Конституції України закони, інші акти або їх окремі положення, що визнані неконституційними, втрачають чинність з дня ухвалення Конституційним Судом України рішення про їх неконституційність, якщо інше не встановлено самим рішенням, але не раніше дня його ухвалення.

Відповідно до закріпленого у ч. 1 ст. 58 Конституції України принципу щодо неприпустимості зворотної дії в часі законів та інших нормативно-правових актів, водночас передбачає їх зворотну дію в часі у випадках, коли вони пом`якшують або скасовують юридичну відповідальність особи, що є загальновизнаним принципом права.

Тобто щодо юридичної відповідальності застосовується новий закон чи інший нормативно-правовий акт, що пом`якшує або скасовує відповідальність особи за вчинене правопорушення під час дії нормативно-правового акта, яким визначались поняття правопорушення і відповідальність за нього (абзаци другий, третій пункту 2 мотивувальної частини Рішення Конституційного Суду України від 9 лютого 1999 року № 1-рп/99). При цьому положення частини першої статті 58 Конституції України про те, що закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом`якшують або скасовують відповідальність особи, треба розуміти так, що воно стосується людини і громадянина (фізичної особи) (пункт 1 резолютивної частини Рішення Конституційного Суду України від 9 лютого 1999 року № 1-рп/99).

Отже, закони, інші правові акти або їх окремі положення втрачають чинність у визначений Конституційним Судом України день, але не раніше дня ухвалення ним рішення, за виключенням надання нормі права ретроактивної дії у випадках пом`якшення або скасування юридичної відповідальності фізичної особи (стаття 58 Конституції України; Рішення Конституційного Суду України від 9 лютого 1999 року № 1-рп/99).

Відповідно до п.3 ч.1 ст.236 КАС України суд зупиняє провадження у справі в разі,зокрема, об`єктивної неможливості розгляду цієї справи до вирішення іншої справи,що розглядається в порядку конституційного провадження, адміністративного,цивільного, господарського чи кримінального судочинства, - до набрання законної сили судовим рішенням в іншій справі.

Під неможливістю розгляду справи до вирішення іншої справи слід розуміти те, що обставини, які розглядаються у такій іншій справі, не можуть бути встановлені адміністративним судом самостійно через обмеженість своєї юрисдикції щодо конкретної справи внаслідок непідвідомчості, обмеженості предметом позову, неможливості розгляду тотожної справи, певної черговості розгляду вимог тощо.

Зупинення провадження в адміністративній справі з підстав неможливості її розгляду до вирішення іншої справи, що розглядається в порядку конституційного провадження, є доцільним у випадках, коли предметом розгляду органу конституційної юрисдикції є норми закону чи іншого акту, якими врегульовано питання щодо юридичної відповідальності фізичної особи. В інших випадках визнання неконституційним закону чи іншого акту не матиме впливу на правове регулювання відносин, що виникли (відбулися) до ухвалення рішення Конституційним Судом України (постанова ВС № 826/25204/15 від 12.12.2019).

Суд враховує, що предметом спору у справі, що розглядається, є оскарження постанови про притягнення позивача фізичної особи до адміністративної відповідальності.

Позовна заява обґрунтована, зокрема, і тим, що ст. 14-3 КУпАП, яка визначає позивача як суб`єкта відповідальності за адміністративне правопорушення, є неконституційною. Разом з тим, Законом України «Про Конституційний Суд України» визначено, що до виключної компетенції Конституційного Суду України віднесено вирішення питань щодо відповідності положень законів Конституції України.

Представником позивача надано докази, що Конституційним Судом України відкрито провадження за конституційною скаргою ОСОБА_2 (№ 18/223 від 04.07.2023) про невідповідність частини першої статті 14-3 Кодексу України про адміністративні правопорушення частині другій статті 61, частині першій статті 62 Конституції України.

Таким чином, суд вважає, що є підстави для зупинення провадження у справі до набрання рішенням Конституційного суду України законної сили за наслідками розгляду даної скарги, оскільки у разі задоволення скарги та визнання такою, що не відповідає Конституції України ч. 1 ст. 14-3 КУпАП, виникнуть підстави для надання вказаній у ній нормі права ретроактивної дії, що виключатиме притягнення позивача до відповідальності за оскаржуваною постановою.

Суд не приймає заперечення представника відповідача про те, що зупинення провадження у справі з підстав, визначених у клопотанні, зумовить неефективне виконання завдань адміністративного судочинства, адже відповідно до ст. 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

На підставі викладеного, суд приходить до висновку про часткове задоволення клопотання та зупинення провадження у справі до набрання законної сили рішенням Конституційного Суду України у справі за конституційним поданням ОСОБА_2 за №18/223 від 04.07.2023; провадження за конституційною скаргою позивача на момент розгляду клопотання не відкрито, тому в цій частині клопотання не підлягає задоволенню.

Керуючись ст.ст.236, 242, 248, 256, 294, 295 КАС України,

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання представника позивача адвоката Коломійця Ігоря Сергійовича про зупинення провадження у справі задовольнити частково.

Зупинити провадження у справі № 283/323/22 за позовною заявою ОСОБА_1 до Державної служби України з безпеки на транспорті (Укртрансбезпека) про визнання протиправною та скасування постанови по справі про накладення адміністративного стягнення до набрання законної сили рішенням Конституційного Суду України у справі за конституційним поданням ОСОБА_2 за №18/223 від 04.07.2023 щодо відповідності Конституції України (конституційності) частини першої статті 14-3 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

В решті клопотання відмовити.

Апеляційна скарга на ухвалу суду може бути подана протягом п`ятнадцяти днів з дня складення повного судового рішення до Сьомого апеляційного адміністративного суду.

Повний текст ухвали складено 11.09.2023.

Суддя В. М. Хомич