Справа № 343/1512/23
Суддя: Андрусів І. М.
Дата ухвалення: 2023-09-11 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа №: 343/1512/23
Провадження №: 2-а/0343/52/23
РІШЕННЯ

I М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

11 вересня 2023 року м. Долина

Долинський районний суд Iвано - Франкiвської областi в складi:

головуючого суддi Андрусіва І.М.,

з участю: секретаря судового засідання - Максимович В.Р.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Долинського районного суду Івано - Франківської області адміністративну справу № 343/1512/23 за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції в Івано - Франківській області, про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення,

за участю: позивача ОСОБА_1 ,

ВСТАНОВИВ:

І. Стислий виклад позиції позивача та заперечень відповідача:

позивач ОСОБА_1 звернувся до суду із позовом, в якому просить:

- скасувати постанову про накладення адміністративного стягнення у справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії БАА №973935 від 18.06.2023 про адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 126 КУпАП, якою його притягнуто до адміністративної відповідальності та накладено стягнення у вигляді штрафу, у розмірі 425 грн.;

- закрити провадження у справі про притягнення його до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 126 КУпАП;

- понесені ним судові витрати покласти на відповідача.

В обґрунтування позовних вимог посилається на те, що 18.06.2023 інспектором поліції відділення поліції №1 (м. Долина) Калуського РВП ГУНП в Івано Франківській області Шикорем В.І. було винесено оскаржувану постанову. Вважає дану постанову незаконною, безпідставною, винесеною із грубим порушенням норм матеріального та процесуального права. Зазначає, що працівником поліції було недотримано визначеної КУпАП процедури притягнення його до адміністративної відповідальності, оскільки він не мав можливості скористатись правовою допомогою. Зазначає, що в той день, автомобілем, який мав технічні несправності, він не керував, а обов`язку пред`явити поліс страхування в нього не було. Складена постанова йому пред`явлена не була, йому не було роз`яснено прав та обов`язків визначених чинним законодавством. Також вказує на те, що інспектор поліції повинен був скласти протокол про адміністративне правопорушення, оскільки із оскаржуваною постановою він згідний не був.

Від представника відповідача - Головного управління Національної поліції в Івано - Франківській області надійшов відзив на позов (а.с. 33-38), в якому він просить відмовити у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 . Свою позицію обґрунтовує тим, що 18.06.2023 в ході патрулювання та виконання службових обов`язків поліцейським ОСОБА_2 було виявлено автомобіль марки «ВАЗ 21214», реєстраційний номер НОМЕР_1 під керуванням позивача ОСОБА_1 . Зупинивши вказаний транспортний засіб, поліцейський представився та назвав причину зупинки, а саме у керованому позивачем автомобілі не світила підсвітка номерів, а в подальшому на законну вимогу інспектора, позивач ОСОБА_1 не пред`явив поліс обов`язкового страхування цивільно правової відповідальності власників наземних транспортних засобів. При цьому, сам позивач ОСОБА_1 зазначив, що полісу обов`язкового страхування у нього немає. Тобто, сам позивач визнає порушення ним вимог ПДР України. У зв`язку із відсутністю у позивача при собі полісу обов`язкового страхування цивільно правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, а також посвідчення водія відповідної категорії, останнім було порушено п. 2.1. «г» ПДР України, за що відповідальність передбачена ч. 1 ст. 126 КУпАП.

Таким чином, поліцейський діяв на підставі закону, в межах повноважень та у спосіб, що передбачений чинним законодавством. Окрім цього, в інспектора поліції, згідно норм КУпАП не було обов`язку складати протокол про адміністративне правопорушення. Щодо того, чи мав право поліцейський вимагати у позивача пред`явити поліс страхування, то у відповідності до вимог Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», страховий поліс пред`являється посадовим особам, зокрема, органів Національної поліції, на їх вимогу.

Таким чином, в діях позивача ОСОБА_1 є склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 126 КУпАП, а тому оскаржувана постанова винесена правомірно.

У судовому засіданні позивач ОСОБА_1 позовні вимоги підтримав, просив їх задовольнити.

Представник відповідача - Головного управління Національної поліції в Івано - Франківській області в судове засідання не з`явився, хоча був повідомлений належним чином про день, час та місце розгляду справи, причин неявки не повідомив, будь-яких заяв та клопотань з даного приводу до суду не подавав.

Спір між сторонами не вирішений.

ІІ. Заяви, клопотання учасників справи, процесуальні дії у справі:

29 червня 2023 року ухвалою суду позовну заяву залишено без руху та надано десятиденний строк з дня отримання її копії на усунення недоліків.

Від позивача ОСОБА_1 14.07.2023 надійшла заява на виконання ухвали про залишення позовної заяви без руху.

14 липня 2023 року ухвалою суду відкрито провадження у справі та призначено справу до судового розгляду.

Від представника відповідача 07.08.2023 надійшов відзив на позов.

ІІІ. Обставини, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин:

відповідно до копії постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії БАА №973935 від 18.06.2023 (а.с. 9), 18.06.2023 о 00.33 год., в м. Долина, по вул. Обліски, водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом, який мав технічні несправності і під час перевірки документів не пред`явив діючого полісу страхування власників наземних транспортних засобів, чим порушив вимоги п. 2.4. ПДР України, чим скоїв адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 126 КУпАП.

З оглянутого в судовому засіданні диску з відеозаписами із відеореєстратора патрульного автомобіля та нагрудної камери поліцейського, долученого до відзиву (а.с. 38), судом встановлено, як патрульний автомобіль поліції рухається за транспортним засобом марки «ВАЗ 21214», реєстраційний номер НОМЕР_1 . Зупинивши даний транспортним засіб, працівники поліції підійшли, представились та назвали водію ОСОБА_1 причину зупинки, а саме він перебуває у громадському місці під час дії комендантської години та те, що у керовану ним автомобілі не освітлюється задній реєстраційний номер. На вимогу працівника поліції пред`явити документи, ОСОБА_1 пред`явив все окрім чинного страхового полісу про укладення договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів. При цьому, ОСОБА_1 , зазначив, що не має страхового полісу оскільки автомобіль належить підприємству, а не йому. Пізніше, інспектором поліції було виявлено у ОСОБА_1 ознаки вчинення іншого адміністративного правопорушення, у зв`язку із чим відбувся розгляд справи та складення протоколу про адміністративне правопорушення і інших адмінматеріалів. У ході розмови інспектор ОСОБА_2 повідомляє ОСОБА_1 , що крім протоколу відносно нього буде складено і постанову за те, що в автомобілі під його керуванням не освітлювався задній номерний знак та за те, що він не пред`явив страховий поліс.

Отже, між сторонами виник спір відносно правомірності винесення оскаржуваної постанови про накладення адміністративного стягнення на позивача та наявності чи відсутності підстав для її скасування.

ІV. Оцінка суду:

суд, вислухавши пояснення позивача, взявши до уваги відзив на позов, вивчивши матеріали справи, дослідивши надані сторонами докази, з`ясувавши таким чином фактичні обставини справи, приходить такого висновку.

Як передбачено ч. 1 ст. 2 КАС України, завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно - правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Пунктом 1 частини 1 статті 20 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що місцевим загальним судам як адміністративним судам підсудні усі адміністративні справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності.

У справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку (ч. 2 ст. 2 КАС України).

Згідно із ст. 9, 77 КАС України, розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Відповідно до ст. 90 КАС України, суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

Статтею 7 Кодексу України про адміністративні правопорушення визначено, що ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Згідно зі ст. 9 КУпАП, адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Статтею 222 Кодексу України про адміністративні правопорушення встановлені повноваження органів Національної поліції щодо розгляду справ про адміністративні правопорушення.

Так, органи Національної поліції розглядають справи, в тому числі: про порушення правил дорожнього руху, правил, що забезпечують безпеку руху транспорту, правил користування засобами транспорту (зокрема, передбачені ч. 1 ст. 126 КУпАП).

Відповідно до ст. 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Статтею 280 Кодексу України про адміністративні правопорушення визначено, що орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Так, з матеріалів справи встановлено, що ОСОБА_1 поставлено у вину вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 126 КУпАП, а саме те, що він не пред`явив діючого полісу страхування власників наземних транспортних засобів, чим порушив вимоги п. 2.4. ПДР України.

Частина 1 статті 126 Кодексу України про адміністративні правопорушення встановлює відповідальність за керування транспортним засобом особою, яка не має при собі або не пред`явила у спосіб, який дає можливість поліцейському прочитати та зафіксувати дані, що містяться в посвідченні водія відповідної категорії, реєстраційному документі на транспортний засіб, а також полісі (договорі) обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів (страхового сертифіката "Зелена картка"), або не пред`явила електронне посвідчення водія та електронне свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу, чинний внутрішній електронний договір зазначеного виду обов`язкового страхування у візуальній формі страхового поліса, а також інших документів, передбачених законодавством.

Суд звертає увагу, що ч. 1 ст. 126 КУпАП за своїм змістом є бланкетною нормою, а тому, для повного визначення його ознак відсилає до інших нормативно - правових актів, що наповнює дану норму більш конкретним змістом для встановлення тих ознак, які мають значення для правильної правової кваліфікації зазначеного діяння.

При цьому, суть адміністративного правопорушення повинна точно відповідати ознакам складу адміністративного правопорушення, зазначеним у статті КУпАП або нормах інших нормативно-правових актах, якими передбачена відповідальність за вчинення чітко визначених протиправних дій.

Як зазначалось вище, диспозиція ч. 1 ст. 126 КУпАП встановлює відповідальність за керування транспортним засобом особою, яка:

- не має при собі посвідчення водія відповідної категорії, реєстраційний документ на транспортний засіб, поліс (договір) обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів (страховий сертифікат "Зелена картка");

- не пред`явила у спосіб, який дає можливість поліцейському прочитати та зафіксувати дані, що містяться у цих документах;

- не пред`явила електронне посвідчення водія та електронне свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу, чинний внутрішній електронний договір зазначеного виду обов`язкового страхування у візуальній формі страхового поліса, а також інших документів, передбачених законодавством.

Однак, при винесенні відносно позивача ОСОБА_1 оскаржуваної постанови не було дотримано даних вимог закону, а саме інспектором поліції не було правильно розкрито об`єктивну сторону адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 126 КУпАП. Поліцейським не конкретизовано які з дій об`єктивної сторони адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 126 КУпАП були вчинені або не вчинені позивачем ОСОБА_1 .

Об`єктивна сторона адмінправопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 126 КУпАП встановлює відповідальність за відсутність при собі, не пред`явлення у спосіб, який дає можливість поліцейському прочитати та зафіксувати дані, що містяться, зокрема, у полісі (договорі) обов`язкового страхування цивільно правової відповідальності або не пред`явлення чинного внутрішнього електронного договору обов`язкового страхування у візуальній формі страхового поліса.

Поліцейським в постанові зазначено, що позивач ОСОБА_1 під час перевірки документів не пред`явив даний поліс страхування, хоча із матеріалів справи судом встановлено, що останній не мав його при собі.

Більше того, поліцейським поставлено у вину ОСОБА_1 порушення вимог п. 2.4. ПДР України, без зазначення підпункту. А в поданому відзиві, представником відповідача зазначено, що позивач ОСОБА_1 не пред`явив також і посвідчення водія відповідної категорії, хоча вказане повністю спростовується матеріалами справи, зокрема оптичним диском із відеозаписами.

Вказане свідчить про неконкретність висунутого звинувачення, що порушує право позивача на належний захист.

При цьому слід звернути увагу, що суд не вправі самостійно вносити доповнення, зміни у постанову про адміністративне правопорушення, оскільки це є недопустимим. Такі дії будуть свідчити про необ`єктивність, упередженість суду при розгляді справи, порушення права на захист, рівності сторін процесу.

Суд також зазначає, що постанова про адміністративне правопорушення не може бути беззаперечним доказом вини правопорушника.

Також із матеріалів справи встановлено, що причиною зупинки транспортного засобу під керуванням ОСОБА_1 , було керування транспортним засобом з неосвітленим заднім номерним знаком та в подальшому не пред`явлення страхового полісу, що зазначено і самим поліцейським на нагрудну бодікамеру. Більше того, в ході розмови із позивачем ОСОБА_1 інспектор поліції вказав, що саме за ці правопорушення на нього буде винесена постанова.

Згідно із ч. 2 ст. 36 КУпАП, якщо особа вчинила кілька адміністративних правопорушень, справи про які одночасно розглядаються одним і тим же органом (посадовою особою), стягнення накладається в межах санкції, встановленої за більш серйозне правопорушення з числа вчинених. До основного стягнення в цьому разі може бути приєднано одне з додаткових стягнень, передбачених статтями про відповідальність за будь-яке з вчинених правопорушень.

Отже, якщо поліцейським виявлено, що однією особою вчинено кілька адміністративних правопорушень, розгляд справ яких віднесено до його підвідомчості, після розгляду справи, він зобов`язаний із застосуванням ч. 2 ст. 36 КУпАП накласти стягнення в межах санкції, встановленої за більш серйозне правопорушення із числа вчинених.

Однак, при винесенні оскаржуваної постанови поліцейським вказаних вимог закону дотримано не було.

Так, із матеріалів справи встановлено, та не заперечується представником відповідача, що в діях ОСОБА_1 поліцейським було виявлено вчинення одразу декількох адміністративних правопорушень, а саме: керування транспортним засобом із неосвітленим заднім номерним знаком, за що відповідальність передбачена ч. 1 ст. 121-3 КУпАП та не пред`явлення полісу (договіру) обов`язкового страхування цивільно - правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, за що відповідальність передбачена ч. 1 ст. 126 КУпАП.

Порівнюючи санкції ч. 1 ст. 121-3 КУпАП та ч. 1 ст. 126 КУпАП вбачається, що законодавцем за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 121-3 КУпАП встановлено більш суворіший розмір адміністративного стягнення у вигляді штрафу ніж за вчинення адмінправопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 126 КУпАП.

Однак, поліцейський зазначивши в оскаржуваній постанові, що окрім не пред`явлення позивачем ОСОБА_1 полісу страхування, він ще й керував транспортним засобом, який мав технічні несправності та не застосовуючи ч. 2 ст. 36 КУпАП було визначено адміністративне стягнення за ч. 1 ст. 126 КУпАП.

В той час, як самим же інспектором поліції чітко було роз`яснено ОСОБА_1 , що відносно нього буде винесено постанову саме за вчинення двох адміністративних правопорушень, одне із яких є керування транспортним засобом із неосвітленим заднім номерним знаком.

Таким чином, поліцейським порушено правила накладення адміністративного стягнення за вчинення кількох адміністративних правопорушень та неправильно визначено остаточне стягнення, оскільки більш суворим правопорушенням з числа вчинених ОСОБА_1 було саме адмінправопорушення, передбачене ч. 1 ст. 121-3 КУпАП, адже санкція цього адміністративного правопорушення є більш суворіша, ніж за вчинення правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 126 КУпАП.

Також знайшли своє підтвердження в судовому засіданні і доводи позивача про порушення самої процедури розгляду справи та винесення постанови, оскільки при розгляді справи працівником поліції не були з`ясовані усі обставини справи, не були враховані пояснення водія, не роз`яснено прав, у його присутності не виносилась постанова та не оголошувався її зміст. Доказів протилежного, долучений відповідачем до відзиву на позов відеозапис не містить.

Більше того, долучений до матеріалів відзиву відеозапис свідчить про те, що в ході розмови з позивачем ОСОБА_1 в останнього поліцейським було виявлено ознаки вчинення іншого адміністративного правопорушення, у зв`язку із чим розгляд справи відбувався саме за цим правопорушенням. Даних про належний розгляд справи відносно постанови, яка оскаржується, в судовому засіданні не встановлено.

Враховуючи викладене, є всі підстави вважати, що постанова по справі про адміністративне правопорушення винесена незаконно, з порушенням норм законодавства, відомчих актів МВС України, порядку розгляду справи про адміністративне правопорушення та норм КУпАП, з порушенням законних прав особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, що призвело до незаконного притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності та накладення адміністративного стягнення, тому її слід скасувати.

Водночас доводи позивача про те, що поліцейський не мав права вимагати від нього, як від водія, пред`явити для перевірки поліс обов`язкового страхування цивільно - правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, суд вважає безпідставними, з огляду на таке.

Відповідно до ст. 16 Закону України «Про дорожній рух», водій зобов`язаний мати при собі та на вимогу поліцейського, а водії військових транспортних засобів - на вимогу посадових осіб військової інспекції безпеки дорожнього руху військової служби правопорядку у Збройних Силах України, пред`являти для перевірки посвідчення водія, реєстраційний документ на транспортний засіб, а у випадках, передбачених законодавством, - страховий поліс (сертифікат) про укладення договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів.

Згідно з ст. 53 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно - правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», посадові особи відповідних підрозділів Національної поліції, що мають право здійснювати контроль за дотриманням правил дорожнього руху, перевіряють документи водія транспортного засобу, які підтверджують наявність чинного договору обов`язкового страхування цивільно - правової відповідальності.

Таким чином, положеннями ст. 53 вказаного вище закону передбачено право органів Національної поліції перевіряти наявність чинного договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності, а підпунктами 2.1., 2.4. Правил дорожнього руху України, встановлено обов`язок водія мати при собі та на вимогу працівника поліції пред`явити такий поліс.

При цьому, положення ПДР України не передбачають того, що страховий поліс повинен бути пред`явлений водієм лише у випадку скоєння ним будь - якого порушення цих правил.

Не заслуговують на увагу і доводи позивача в частині того, про поліцейський повинен був окрім оскаржуваною постанови скласти і протокол про адміністративне правопорушення, оскільки як вбачається з положень ст. 258 КУпАП, протокол не складається у разі вчинення адміністративних правопорушень, розгляд яких віднесено до компетенції Національної поліції. У випадках, передбачених частинами першою та другою цієї статті, уповноваженими органами (посадовими особами) на місці вчинення правопорушення виноситься постанова у справі про адміністративне правопорушення відповідно до вимог статті 283 цього Кодексу.

Статтею 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод визначено, що кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.

Відповідно до ст. 8 Загальної декларації прав людини, кожна людина має право на ефективне поновлення у правах компетентними національними судами в разі порушення її основних прав, наданих їй Конституцією або законом.

Згідно з ч. 2 ст. 9 КАС України, суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог. Суд може вийти за межі позовних вимог, якщо це необхідно для ефективного захисту прав, свобод та інтересів людини і громадянина від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

За змістом п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП, провадження в справі про адміністративні правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю, зокрема при встановленні відсутності події і складу адміністративного правопорушення.

В п. 3 ч. 1 ст. 293 КУпАП визначено, що орган (посадова особа) при розгляді скарги на постанову по справі про адміністративне правопорушення перевіряє законність і обґрунтованість винесеної постанови і приймає одне з таких рішень, зокрема скасовує постанову і закриває справу.

Враховуючи те, що суд встановив, що наявність складу адміністративного правопорушення, поставленого у провину ОСОБА_1 , не доведена належними та допустимими доказами, а сама постанова винесена з порушенням встановленої законом процедури, суд вважає за необхідне провадження у справі закрити за відсутністю в діях останнього складу адміністративного правопорушення.

V. Розподіл судових витрат:

до понесених судових витрат позивач ОСОБА_1 відносить сплачений ним судовий збір.

Так, позивач сплатив судовий збір в розмірі 536,80 грн, на підтвердження чого в матеріалах наявна квитанція (а.с. 25).

З урахуванням положень ч. 1 ст. 139 КАС України, враховуючи те, що позов задоволено, а тому на користь позивача за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Національної поліції в Івано - Франківській області слід стягнути 536,80 грн.

На підставі викладеного, ст. 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ст. 8 Загальної декларації прав людини, ст. 19, 62 Конституції України, ст. 2, 9, 20, 72, 73-77, 90 КАС України, ст. 7, 9-11, 33, 121-3, 222, 245, 247, 251, 252, 280 КУпАП, керуючись ст. 293, 294 КУпАП, ст. 241, 243, 246, 250-251, 255, 286 КАС України, суд

У Х В А Л И В:

позов ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції в Івано - Франківській області, про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення задовольнити.

Скасувати постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії БАА №973935 від 18.06.2023, винесену інспектором сектору реагування патрульної поліції відділення поліції №1 (м. Долина) Калуського РВП ГУНП в Івано Франківській області Шикорем В.І., якою ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 126 КУпАП, а провадження у справі закрити на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Національної поліції в Івано - Франківській області на користь ОСОБА_1 понесені ним судові витрати у вигляді сплати судового збору в розмірі 536 (п`ятсот тридцять шість) гривень 80 копійок.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана безпосередньо до Восьмого апеляційного адміністративного суду протягом десяти днів з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом десяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Строк на апеляційне оскарження також може бути поновлений в разі його пропуску з інших поважних причин, крім випадків, визначених частиною другою статті 299 Кодексу адміністративного судочинства України.

Позивач: ОСОБА_1 , житель АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 .

Відповідач: Головне управління Національної поліції в Івано - Франківській області, місцезнаходження м. Івано - Франківськ, вул. Української Перемоги, 15, .

Рішення суду в повному обсязі складено 11 вересня 2023 року.

Суддя: І.М.Андрусів