Справа № 240/17242/23
Суддя: Капинос Оксана Валентинівна
Дата ухвалення: 2023-09-06 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЖИТОМИРСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 вересня 2023 року м. Житомир справа № 240/17242/23

категорія 108020200

Житомирський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Капинос О.В.,

секретар судового засідання Горбова І.С.,

за участю: представника позивача - Вербовський В.В.,

представника відповідача - Клекоцюк Р.Є.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до Волинської митниці про визнання протиправними та скасування рішення і картки відмови,

встановив:

Позивач звернувся до суду з позовом, в якому просить:

Визнати протиправним та скасувати рішення Волинської митниці про коригування митної вартості товарів №UA205140/2023/000111/2 від 15.03.2023.

Визнати протиправною та скасувати, прийняту Волинською митницею, картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення №UA205140/2023/000851 від 15.03.2023 Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 .

В обґрунтування позовних вимог зазначено, що позивачем, з метою імпорту товару на територію України подано до Волинської митниці митну декларацію для митного оформлення імпорту сітки та шпагату. На підтвердження заявленої митної вартості товару за ціною договору, разом з митною декларацією декларант надав митниці необхідні і достатні документи, які підтверджують підстави придбання товару, його кількісні та якісні характеристики, цінове та вартісне обґрунтування. Однак, митним органом було прийнято рішення про коригування митної вартості товарів на підставі інформації, наявної в митному органі. Вважає, що спірне рішення про коригування митної вартості товару є безпідставним та таким, що підлягає скасуванню.

Ухвалою судді Житомирського окружного адміністративного суду відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін.

Від представника відповідача надійшов відзив на позовну заяву, в якому просить відмовити в задоволенні позовних вимог. Аргументуючи свої заперечення зазначає, що документи подані для підтвердження митної вартості товарів не містить усіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості та містять розбіжності, а також в зв`язку з автоматичним спрацюванням профілів ризику АСАУР, а тому у митного органу виник сумнів щодо достовірності заявленої декларантом митної вартості товару. З урахуванням викладеного вважає, що рішення про коригування митної вартості 2 та картка відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення винесені на підставах, у межах повноважень та у спосіб, визначений нормами Митного кодексу України та інших підзаконних нормативних актів, а також з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття відповідного рішення, тому обставини для їх скасування відсутні.

Через відділ документального забезпечення суду позивачем подано відповідь на відзив, в якій зазначає, що доводи, які зазначені у відзиві є безпідставними та необґрунтованими. ФОП ОСОБА_1 надав для митного оформлення вантажно митну декларацію з усіма документами, які не містять розбіжностей, не є підробленими та мають усі необхідні відомості та дані для визначення митної вартості, а тому орган митного контролю прийняв необґрунтоване рішення щодо коригування митної вартості товарів, які імпортувалися ФОП ОСОБА_1 .

Заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши матеріали справи, суд встановив наступні обставини.

19 липня 2016 року між Фізичною особою-підприємцем ОСОБА_1 (Україна) - надалі за текстом ФОП ОСОБА_1 , як покупцем, та Juta a.s., (Чехія) - надалі за текстом Juta, як постачальником, укладено контракт № 8/2016 .

06.03.2023 між ФОП ОСОБА_1 та Juta укладено Специфікацію № 46 до Контракту № 8/2016 від 19.07.2016 року. За даною Специфікацією Juta зобов`язувався поставити ФОП ОСОБА_1 товар, а саме сітку та шпагат з різними технічними характеристиками.

13.03.2023, з метою імпорту товару на територію України та за допомогою засобів електронного зв`язку, до Волинської митниці було подано митну декларацію №23UA05U7. Також, разом з митною декларацією, на підтвердження заявленої митної вартості, ФОП ОСОБА_1 було надано:

-Контракт № 8/2016 від 19.07.2016;

-Додаткова угода № 3 від 20.03.2018;

-Додаткова угода № 7 від 03.01.2020;

-Додаткова угода № 8 від 03.01.2020;

-Додаткова угода № 9 від 03.01.2022;

-Прайс-лист (Ценова пропозиція по пп шпагату) від 16.01.2023;

-Специфікацію № 46 від 06.03.2023 до контракту № 8/2016 від 19.07.2016;

-Платіжна інструкція № 1149 від 09.03.2023;

-Інвойс № від 09.03.2023;

-Інвойс № від 09.03.2023;

-Разовий договір-замовлення на здійснення транспортного перевезення № 2023-008 від 08.03.2023 року;

-Рахунок-фактура № 090302 від 09.03.2023 року;

-Довідка-роз`яснення про транспортні витрати № 09-03-23/1 від 09.03.2023;

-Міжнародна товарно-транспортна накладна (CMR) № 166201 від 09.03.2023;

-Експортну декларацію № 23CZDC78 від 09.03.2023;

-Декларацію митної вартості від 13.03.2023.

Матеріали справи свідчать, що для визначення митної вартості товарів, що імпортувалися на територію України, було обрано основний метод визначення митної вартості - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються (вартість операції).

В подальшому, при перевірці правильності визначення митної вартості, Волинська митниця дійшла до висновку, що документи, які надані до митного оформлення не містять усіх даних, необхідних для визначення митної вартості за методом, що обраний ФОП ОСОБА_1 .. Також митним органом було вказано, що надані документи містять розбіжності.

Зокрема, згідно разового договору-замовлення №2023-008 від 08.03.2023, рахунку на транспортування вантажу №090302 від 09.03.2023 та довідки про транспортні витрати №09-03-23/1 від 09.03.2023 відвантаження товару здійснювалось за адресою: Dvuг Кгаlovе nad Labem (Чехія), проте, відповідно до інвойсів - умови поставки FCA Оlomoис.

Отож, внаслідок вищезазначеного, ФОП ОСОБА_1 було запропоновано надати додаткові документи, які б підтвердили митну вартість товарів.

15.03.2023 ФОП ОСОБА_1 , з метою виконання вищезазначеного прохання, надав до митного органу лист-пояснення № 1503-2 з документами, для підтвердження митної вартості , а саме:

-Прайс-лист від 16.01.2023 ;

-Прайс лист від постачальника від 13.02.2023;

-Проформа інвойс № від 01.03.2023;

-Проформа інвойс № від 02.03.2023;

-Калькуляції вартості товарів від 09.03.2023;

-Видаткова накладна № 122205637 від 01.09.2022;

-Видаткова накладна № 122204952 від 08.08.2022;

-Видаткова накладна № 122205132 від 12.08.2022;

-Видаткова накладна № 122205443 від 25.08.2022;

-Експертний висновок № В-297 від 15.03.2023 року, наданий Житомирською торгово-промисловою палатою.

Разом з тим, митним органом було прийнято рішення про коригування митної вартості товарів №UА205140/2023/000111/2 від 15.03.2023.

У рішенні зазначено, що згідно разового договору-замовлення №2023-008 від 08.03.2023, рахунку на транспортування вантажу №090302 від 09.03.2023 та довідки про транспортні витрати №09-03-23/1 від 09.03.2023 відвантаження товару здійснювалось за адресою: Dvuг Кгаlovе nad Labem (Чехія), проте, відповідно до інвойсів - умови поставки FCA Оlomoис.

Прайс-лист на товар № 1 виданий для ФОП ОСОБА_1 , проте прайс-лист виробника товару відповідно до VII статті ГА ТТ повинен бути виданий для загального (широкого) кола покупців та містити весь асортимент продукції, який виробник пропонує для продажу.

Надані до митного оформлення документи не містять усіх даних, необхідних для визначення митної вартості за методом, що обраний ФОП ОСОБА_1 .. Також митним органом було вказано, що надані документи містять розбіжності.

Так, в проформах-Інвойс адреса ФОП ОСОБА_2 (вантажоодержувач); АДРЕСА_1 відрізняється від ФОП ОСОБА_2 (замовник): АДРЕСА_2 .

Також, декларантом не надано документальних пояснень щодо розбіжності в географічних пунктах поставки: відвантаження товару здійснювалось за адресою: Dvur Kralove nad Labern (Чехія), проте, відповідно до інвойсів - умови поставки FCA .

У зв"язку з цим, відповідачем вирішено здійснити коригування на підставі цінової інформації ЄАІС Держмитслужби на рівні: товар № 1 - 3,52 Доларів США/кг за митною декларацією № UА209170/2023/10705 від 10.02.2023 , на товар № 2 - 4,51 Доларів США/кг за митною декларацією №UА100100/2022/41448 від 02.11.2022 .

На підставі вказаного рішення відповідачем прийнято картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення №UA205140/2023/000851 від 15.03.2023 Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 .

Позивач вважає такі рішення протиправними, тому звернувся до суду.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд виходить з наступного.

Відповідно до ст.49 Митного кодексу України митною вартістю товарів, які переміщуються через митний кордон України, є вартість товарів, що використовується для митних цілей, яка базується на ціні, що фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Згідно з ч.1 ст.52 МК України заявлення митної вартості товарів здійснюється декларантом або уповноваженою ним особою під час декларування товарів у порядку, встановленому розділом VIII цього Кодексу та цією главою.

Відповідно до ст. 53 МК України у випадках, передбачених цим Кодексом, одночасно з митною декларацією декларант подає органу доходів і зборів документи, що підтверджують заявлену митну вартість товарів і обраний метод її визначення. (ч. 1 ст. 53 МК України).

Документами, які підтверджують митну вартість товарів, є: 1) декларація митної вартості, що подається у випадках, визначених у частинах п`ятій і шостій статті 52 цього Кодексу, та документи, що підтверджують числові значення складових митної вартості, на підставі яких проводився розрахунок митної вартості; 2) зовнішньоекономічний договір (контракт) або документ, який його замінює, та додатки до нього у разі їх наявності; 3) рахунок-фактура (інвойс) або рахунок-проформа (якщо товар не є об`єктом купівлі-продажу); 4) якщо рахунок сплачено, - банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару; 5) за наявності - інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару; 6) транспортні (перевізні) документи, якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів; 7) копія імпортної ліцензії, якщо імпорт товару підлягає ліцензуванню; 8) якщо здійснювалося страхування, - страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування (ч. 2 ст. 53 МК України).

Відповідно до ч.1 ст. 54 МК України контроль правильності визначення митної вартості товарів здійснюється органом доходів і зборів під час проведення митного контролю і митного оформлення шляхом перевірки числового значення заявленої митної вартості.

Згідно з п.1 ч.4 ст.54 МК України орган доходів і зборів під час здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів зобов`язаний здійснювати контроль заявленої декларантом або уповноваженою ним особою митної вартості товарів шляхом перевірки числового значення заявленої митної вартості, наявності в поданих зазначеними особами документах усіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Таким чином, митні органи мають право здійснювати контроль правильності обчислення декларантом митної вартості, але ці повноваження здійснюються у спосіб, визначений законом, зокрема, витребування додаткових документів на підтвердження задекларованої митної вартості може мати місце тільки у випадку наявності обґрунтованих сумнівів у достовірності поданих декларантом відомостей. Такі сумніви можуть бути зумовлені неповнотою поданих документів для підтвердження заявленої митної вартості товарів, невідповідністю характеристик товарів, зазначених у поданих документах, митному огляду цих товарів, порівнянням рівня заявленої митної вартості товарів з рівнем митної вартості ідентичних або подібних товарів, митне оформлення яких вже здійснено.

У разі якщо документи, зазначені у частині другій цієї статті, містять розбіжності, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу органу доходів і зборів зобов`язані протягом 10 календарних днів надати (за наявності) такі додаткові документи: 1) договір (угоду, контракт) із третіми особами, пов`язаний з договором (угодою, контрактом) про поставку товарів, митна вартість яких визначається; 2) рахунки про здійснення платежів третім особам на користь продавця, якщо такі платежі здійснюються за умовами, визначеними договором (угодою, контрактом); 3) рахунки про сплату комісійних, посередницьких послуг, пов`язаних із виконанням умов договору (угоди, контракту); 4) виписку з бухгалтерської документації; 5) ліцензійний чи авторський договір покупця, що стосується оцінюваних товарів та є умовою продажу оцінюваних товарів; 6) каталоги, специфікації, прейскуранти (прайс-листи) виробника товару; 7) копію митної декларації країни відправлення; 8) висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, та/або інформація біржових організацій про вартість товару або сировини (ч. 3 ст. 53 МК України).

Тобто, частиною 3 статті 53 МК України закріплено обов`язок декларанта або уповноваженої ним особи на письмову вимогу митного органу протягом 10 календарних днів надати (за наявності) додаткові документи, у разі якщо документи, зазначені у частині другій цієї статті, містять розбіжності, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Згідно ч. 3 ст. 54 МК України за результатами здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів орган доходів і зборів визнає заявлену декларантом або уповноваженою ним особою митну вартість чи приймає письмове рішення про коригування відповідно до положень статті 55 цього Кодексу.

Відповідно до ч.6 ст.54 МК України орган доходів і зборів може відмовити у митному оформленні товарів за заявленою декларантом або уповноваженою ним особою митною вартістю виключно за наявності обґрунтованих підстав вважати, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів, у разі: 1) невірно проведеного декларантом або уповноваженою ним особою розрахунку митної вартості; 2) неподання декларантом або уповноваженою ним особою документів згідно з переліком та відповідно до умов, зазначених у частинах другій - четвертій статті 53 цього Кодексу, або відсутності у цих документах всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари; 3) невідповідності обраного декларантом або уповноваженою ним особою методу визначення митної вартості товару умовам, наведеним у главі 9 цього Кодексу; 4) надходження до органу доходів і зборів документально підтвердженої офіційної інформації органів доходів і зборів інших країн щодо недостовірності заявленої митної вартості.

Статтею 58 МК України визначено метод визначення митної вартості за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються (вартість операції).

Відповідно до ч.9 ст.58 МК України розрахунки згідно із цією статтею робляться лише на основі об`єктивних даних, що підтверджуються документально та піддаються обчисленню.

Згідно з ч.21 ст.58 МК України використані декларантом або уповноваженою ним особою відомості повинні бути об`єктивними, піддаватися обчисленню та підтверджуватися документально.

Частиною 2 ст. 58 МК України встановлено, що метод визначення митної вартості товарів за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються, не застосовується, якщо використані декларантом або уповноваженою ним особою відомості не підтверджені документально або не визначені кількісно і достовірні та/або відсутня хоча б одна із складових митної вартості, яка є обов`язковою при її обчисленні.

За результатами здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів митний орган визнає заявлену декларантом або уповноваженою ним особою митну вартість чи приймає письмове рішення про її коригування відповідно до положень статті 55 МК України (частина третя статті 54 МК України).

Митний орган може відмовити у митному оформленні товарів за заявленою декларантом або уповноваженою ним особою митною вартістю виключно за наявності обґрунтованих підстав вважати, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів, у разі: 1) невірно проведеного декларантом або уповноваженою ним особою розрахунку митної вартості; 2) неподання декларантом або уповноваженою ним особою документів згідно з переліком та відповідно до умов, зазначених у частинах другій - четвертій статті 53 цього Кодексу, або відсутності у цих документах всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари; 3) невідповідності обраного декларантом або уповноваженою ним особою методу визначення митної вартості товару умовам, наведеним у главі 9 цього Кодексу; 4) надходження до митного органу документально підтвердженої офіційної інформації митних органів інших країн щодо недостовірності заявленої митної вартості (частина шоста статті 54 МК України).

Аналіз наведених норм дає підстави вважати, що митні органи мають право здійснювати контроль правильності обчислення декларантом митної вартості, але ці повноваження здійснюються у спосіб, визначений законом, зокрема, витребовування додаткових документів на підтвердження задекларованої митної вартості може мати місце тільки у випадку наявності обґрунтованих сумнівів у достовірності поданих декларантом відомостей. Такі сумніви можуть бути зумовлені неповнотою поданих документів для підтвердження заявленої митної вартості товарів, невідповідністю характеристик товарів, зазначених у поданих документах, митному огляду цих товарів, порівнянням рівня заявленої митної вартості товарів з рівнем митної вартості ідентичних або подібних товарів, митне оформлення яких уже здійснено, і таке інше.

Крім цього, обов`язок доведення митної вартості ціни товару покладений на позивача. При цьому, митний орган у випадку наявності обґрунтованих сумнівів у достовірності поданих декларантом відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, яка була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, може витребувати додаткові документи.

Наявність у митного органу обґрунтованого сумніву у правильності визначення митної вартості є обов`язковою умовою, оскільки з цією обставиною закон пов`язує можливість витребовування додаткових документів у декларанта та надає митниці право вчиняти наступні дії, спрямовані на визначення дійсної митної вартості товарів. Ненадання повного переліку витребуваних документів може бути підставою для визначення митної вартості не за першим методом лише тоді, коли подані документи є недостатніми чи такими, що у своїй сукупності не спростовують сумнів у достовірності наданої інформації.

Аналогічна правова позиція викладена в постановах Верховного Суду від 16.04.2019 у справі № 804/16271/15, від 15.05.2018 № 809/1260/17, від 16.08.2022 у справі №240/10401/19.

Так, під час здійснення контролю митної вартості за митною декларацією №23UA05U7 від 13.03.2023 відповідач дійшов висновку, що надані до митного оформлення документи не містять усіх даних, необхідних для визначення митної вартості за методом, що обраний ФОП ОСОБА_1 .. Також митним органом було вказано, що надані документи містять розбіжності.

Зокрема, у рішенні про коригування митної вартості зазначено:

Згідно разового договору-замовлення №2023-008 від 08.03.2023, рахунку на транспортування вантажу №090302 від 09.03.2023 та довідки про транспортні витрати №09-03-23/1 від 09.03.2023 відвантаження товару здійснювалось за адресою: Dvuг Кгаlovе nad Labem (Чехія), проте, відповідно до інвойсів - умови поставки FCA Оlomouс.

Прайс-лист на товар № 1 виданий для ФОП ОСОБА_1 , проте прайс-лист виробника товару відповідно до VII статті ГА ТТ повинен бути виданий для загального (широкого) кола покупців та містити весь асортимент продукції, який виробник пропонує для продажу.

Так, в проформах-Інвойс адреса ФОП ОСОБА_2 (вантажоодержувач); АДРЕСА_1 відрізняється від ФОП ОСОБА_2 (замовник): АДРЕСА_2 .

Також, декларантом не надано документальних пояснень щодо розбіжності в географічних пунктах поставки: відвантаження товару здійснювалось за адресою: Dvur Kralove nad Labern (Чехія), проте, відповідно до інвойсів - умови поставки FCA .

Відповідач зазначає про те, що з наданих документів є незрозумілим, яка адреса належить продавцю, а разом з тим, чи усі витрати додані до митної вартості. Різні міста завантаження впливають на числовий розрахунок витрат. У зв"язку з цим, прийнято рішення про коригування митної вартості.

Суд не погоджується з такими висновками відповідача, з огляду на наступне.

Щодо доводів відповідача про розбіжність в географічних пунктах поставки: відвантаження товару здійснювалось за адресою: Dvuг Кгаlovе nad Labem (Чехія), проте, відповідно до інвойсів - умови поставки FCA Оlomouс.

Відповідно до довідки-роз"яснення про транспорті витрати від 09.03.2023 №09-03-23/1 ТОВ "Альт-Автогруп", на транспортні витрати на доставку вантажу по маршруту: Dvur Kralove nad Labern (Чехія) - п/п Краківець (Україна) 695 км - складає 29259 грн; п/п Краківець (Україна) - м.Житомир (Україна) 505 км-складає 19507,5 грн. Перевезення здійснюється тягачем держ.номер НОМЕР_1 /АА4301Х1.

Відповідно до гр. 20 МД 23UA05U7 від 13.03.2023 умови поставки визначено - FCA Olomouc. Згідно інвойсу № від 09.03.2023 умови поставки - FCA Olomouc.

Як вбачається із разового договору-замовлення №2023-008 від 08.03.2023, рахунку на транспортування вантажу №090302 від 09.03.2023 та довідки про транспортні витрати №09-03-23/1 від 09.03.2023 відвантаження товару здійснювалось за адресою: Dvur Kralove nad Labem (Чехія).

Як пояснив в судовому засіданні представник позивача за первинними домовленостями між ФОП ОСОБА_1 та Juta, частина товару мала передаватися за адресою: Dvur Kralove nad Labern (Чехія), що орієнтовно на 100-150 кілометрів далі від населеного пункту Olomouc (Чехія) та, відповідно, територіально віддаленіше від території України.

Водночас, у зв`язку зі зміною фактичних обставин у постачальника товару (Juta), останній вирішив змінити місцезавантаження товару та передати увесь товар у населеному пункті: Olomouc (Чехія), що і було здійснено в подальшому. Водночас з перевізником було досягнуто домовленість про повну оплату вартості перевезення із населеного пункту: Dvur Kralove nad Labem (Чехія), що і стало причиною існування у документах двох адрес.

Суд погоджується з доводами позивача та зазначає, що увесь товар, щодо якого було проведено коригування митної вартості товарів, був отриманий у населеному пункті: Olomouc (Чехія), що підтверджується відомостями, що містяться у Міжнародній товарно - транспортній накладній (CMR) № 166201 від 09.03.2023.

При цьому, позивачем у митну вартість товару було додатково включено витрати, що понесені за наслідком додаткового проїзду 100-150 кілометрів, оскільки Dvur Kralove nad Labem (Чехія) територіально знаходиться далі від території України ніж Olomouc (Чехія).

Фактично завантаження відбувалось в Olomouc (Чехія), митна вартість товару розрахована з Dvur Kralove nad Labem (Чехія). Тобто, розрахована та задекларована митна вартість є більшою, ніж якби вона розраховувалась та декларувалась з Olomouc (Чехія).

З викладеного слідує, що включивши у митну вартість товару транспортні витрати з населеного пункту Dvur Kralove nad Labem (Чехія) ФОП ОСОБА_1 вказав реальні витрати, які були понесені з метою імпорту відповідного товару на територію України.

Суд зазначає, що у разі наявності у Волинської митниці сумнівів щодо дійсної вартості транспортних послуг, Волинська митниця має перевірити заявлену вартість транспортування товару та, в разі незгоди з нею, коригувати лише вартість транспортних послуг, без коригування вартості самого товару.

Відтак, з огляду на вищезазначене, суд дійшов висновку, що зазначена Волинською митницею відмінність у адресах не є підставою для коригування митної вартості товарів, а лише відображає фактичну дійсність обставин щодо зміни попередніх домовленостей (щодо місця завантаження).

Також, з оскаржуваного рішення вбачається, що причиною коригування митної вартості товарів є виявлена невідповідність, а саме: прайс-лист на товар № 1 виданий для ФОП ОСОБА_1 , проте прайс-лист виробника товару відповідно до VII статті ГАТТ повинен бути виданий для загального (широкого) кола покупців та містити весь асортимент продукції, який виробник пропонує для продажу.

Разом з тим, суд зазначає, що наданий прайс-лист на товар № 1 виданий для загального (широкого) кола покупців, та містить весь асортимент продукції, який виробник пропонує для продажу, що, зокрема, підтверджується додатками, які долучені Волинською митницею до відзиву на позовну заяву.

Крім того, прайс-лист не є первинним документом бухгалтерського обліку, на підставі прайс-листа не здійснюється ані оплата, ані поставка товару. На підставі відомостей, що зазначені в прайс-листі не формується та не визначається митна вартість товарів.

У статті VII ГАТТ не міститься обов`язку або рекомендацій щодо дотримання певної форми при створенні та наданні прайс-листів.

Верховний суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду у постанові від 10.05.2023 року по справі № 815/1780/17 вказав наступне: Висновки відповідача стосовно того, що зазначення у прайс-листах умов поставки CIF Одеса (Чорноморськ) не відповідають вимогам чинного законодавства, судова колегія також вважає такими, що не свідчать про наявність розбіжностей у поданих документах, оскільки на законодавчому рівні відсутнє визначення складових (реквізитів) прайс-листа, який може оформлюватись продавцем у довільній формі та на власний розсуд. Крім того, прайс-лист не є основним документом на підтвердження митної вартості товару, в зв`язку з чим будь-які сумніви в правильності його складання не повинні впливати на висновок митного органу про необхідність коригування митної вартості товару.

Отже, зазначені доводи відповідача не є підставою для прийняття рішення про коригування митної вартості товарів .

Також, причиною коригування митної вартості товарів є виявлена розбіжність, а саме: в проформах-інвойс адреса ФОП ОСОБА_2 (вантажоодержувач): АДРЕСА_1 , відрізняється віл ФОП ОСОБА_2 (замовник): АДРЕСА_3 .

Разом з тим, суд не погоджується з такими висновками та зазначає, що адреса АДРЕСА_1 - фактичне здійснення ФОП ОСОБА_1 господарської діяльності до якого прямував товар, що декларувався;

Адреса: АДРЕСА_3 - місце реєстрації ФОП ОСОБА_1 ..

Вищезазначене стало безпосередньою причиною зазначення двох різних адрес, оскільки вищезазначений товар мав бути доставлений безпосередньо до місця господарської діяльності ФОП ОСОБА_1 незважаючи на місце реєстрації останнього.

В той же час, суд звертає увагу, що вказані обставини жодним чином не впливають на визначення митної вартості товару та не можуть бути використані як підстава для коригування митної вартості товарів.

Підсумовуючи викладене, суд вважає, що усі документи, що передбачені законодавством України та були запитувані митним органом були надані останньому у повному обсязі, містять усі необхідні дані для визначення митної вартості та не мають розбіжностей, що впливають на визначення митної вартості товарів.

Законодавцем у ч.2 ст. 53 МК України визначено вичерпний перелік документів, які мають бути надані на підтвердження митної вартості товарів.

Витребування митним органом додаткових документів можливе виключно у разі наявності у вищезазначених документах розбіжностей, які мають вплив на правильність визначення митної вартості або ознак підробки або у разі, якщо такі документи не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Окремо суд звертає увагу, що частина документів, які визначені ч. 2 ст. 53 МК України, не існувала в правовій площині, внаслідок чого не могла бути надана митному органу. Такими документами є:

1)ліцензія на імпорт товару - даний документ не було подано, оскільки імпорт даного товару не підлягає ліцензуванню;

2)страхові документи - дані документи не було подано, оскільки страхування імпортного товару не здійснювалося ФОП ОСОБА_1 ..

Відтак, Фізичною особою-підприємцем ОСОБА_1 було подано повний перелік документів, який містив усі повні дані, необхідні для визначення митної вартості за методом обраним ФОП ОСОБА_1 ..

При цьому, виявлені митним органом розбіжності не є такими та не впливають на визначення митної вартості товару, що підтверджується обставинами справи та наданими доказами.

У рішенні про коригування митної вартості зазначено, що коригування митної вартості було здійснено на підставі цінової інформації, наявної в митного органу. Так, за основу було взято: на Товар № 1- 3,52 Дол.США/кг за МД №UА209170/2023/10705 від 10.02.2023, на товар № 2 - 4,51 Дол.США/кг за МД №UА100100/2022/41448 від 02.11.2022.

В свою чергу, саме лише посилання на митну декларацію, на підставі якої коригується митна вартість товару, не є достатнім для того, щоб вважати прийняте рішення обґрунтованим. Таке твердження ґрунтується на тому, що товари можуть мати суттєві відмінності різних показників та характеристик, що прямопропорційно впливає на ціноутворення даного товару.

По перше, суд зазначає, що наявність в інформаційних базах даних митного органу інформації про те, що у попередні періоди аналогічні товари були розмитнені із зазначенням більшої митної вартості жодним чином не доводить неправильність її визначення позивачем, оскільки митна вартість залежить від ряду обставин і визначається в кожному конкретному випадку.

Вказаний висновок викладено у постанові Верховного Суду від 27.11.2018 року у справі №826/16046/16.

Так, відповідач в обґрунтування прийнятих ним рішень вказує на ввезення аналогічного товару, утім, розрахунок митної вартості у вказаних випадках та у межах спірних правовідносин не може бути тотожним.

Відповідно до висновків Верховного Суду наявність в базі даних ЄАІС ДФС інформації про те, що товар, який задекларовано та ввезено в Україну за іншою вартістю, ніж задекларовано позивачем, за відсутністю інших, визначених законом підстав, не може бути підставою для коригування митної вартості товару, ввезеного позивачем, оскільки з бази даних не вбачається умови договору, між ким він укладався, при цьому безліч обставин можуть впливати на ціну товару (його характеристика, виробник, умови і обсяги поставки, наявність знижок), адже торгові відносини є різноманітними, здійснюються на принципах автономної волі і свободи договору (постанови Верховного Суду від 04.09.2018 по справі № 814/2659/16, від 21.08.2018 по справі № 804/7845/17, від 07.12.2018 по справі №809/4367/15).

Окрім цього, відповідно до п.2.1. Правил заповнення рішення про коригування митної вартості товарів, затверджених наказом Міністерства фінансів України від 24.05.2012 № 598, в разі здійснення коригування митної вартості за резервним методом, у рішенні про коригування орган доходів і зборів поряд з обов`язковим зазначенням номера та дати митної декларації, яка була взята за основу для визначення митної вартості оцінюваних товарів, повинен навести пояснення щодо зроблених коригувань на обсяг партії ідентичних або подібних (аналогічних) товарів, умов поставки, комерційних умов тощо; також у разі визначення митної вартості оцінюваних товарів із застосуванням резервного методу зазначаються докладна інформація та джерела, які використовувалися митним органом при її визначенні.

Однак, в оскаржуваному рішенні про коригування митної вартості товару відповідачем не наведено порівняння характеристик оцінюваного товару та характеристик товару, ціна якого взята за основу для коригування митної вартості за резервним методом, що є порушенням ч.2 ст.55 МК України.

Зазначена позиція відповідає висновками Верховного Суду, викладеними в постановах від 21.01.2020 року у справі №813/5405/15, від 31.01.2020 року у справі №804/7761/16.

За приписами ч.5 ст.242 КАС України, при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Оцінюючи рішення про коригування митної вартості товару в частині, що стосується визначення митної вартості товару за резервним методом, суд враховує, що письмове рішення митниці про коригування заявленої митної вартості товарів відповідно до закону має містити: наявну в митного органу інформацію (у тому числі щодо числових значень складових митної вартості, митної вартості ідентичних або подібних (аналогічних) товарів, інших умов, що могли вплинути на ціну товарів), яка призвела до виникнення сумнівів у правильності визначення митної вартості та до прийняття рішення про коригування митної вартості, заявленої декларантом; обґрунтування числового значення митної вартості товарів, скоригованої митним органом, та фактів, які вплинули на таке коригування. Таким чином, у рішенні про коригування заявленої митної вартості, крім номера та дати митних декларацій, які були взяті за основу для визначення митної вартості оцінюваних товарів, орган доходів і зборів повинен також навести пояснення щодо зроблених коригувань на обсяги партії ідентичних або подібних (аналогічних) товарів, умов поставки, комерційних умов тощо та зазначити докладну інформацію і джерела, які використовувалися митним органом при визначенні митної вартості оцінюваних товарів із застосуванням резервного методу.

Судом було витребувано у відповідача митні декларації: № UА209170/2023/10705 від 10.02.2023 та № UА100100/2022/41448 від 02.11.2022 та встановлено наступні відмінності відносно поставленого позивачем товару, а саме: найменування товару; якісно-технічні характеристики товару; кількість товару; призначення товару; виробник товару; країна виробництва товару; країна експорту товару; умови поставки (перевезення) товару; перевізники товару; умови оплати вартості товару.

Спільним виявився лише код УКТ ЗЕД товару.

Зокрема, відповідно до декларацій, на які посилається відповідач, поставка товару здійснювалась з Польщі до Львівської області. В той же час, в ситуації з позивачем, доставка товару здійснювалась з Чехії у Житомирську область. Відтак, різні відстані доставки товару, що також впливає на визначення митної вартості.

Отже, вказана відповідачем митна декларація не містять жодних параметрів, об`єктивно необхідних для судження про схожість, подібність, аналогічність чи ідентичність з товари, що ввозились позивачем. Потрібні для такого судження характеристики товару можуть бути з`ясовані лише у спосіб порівняння змісту поданих до митного оформлення документів з документами про властивості раніше імпортованого товару. Проте, у спірних правовідносинах, як з`ясовано судом, митним органом такого порівняння зроблено не було.

Висновок митниці про можливість визначення митної вартості оцінюваних товарів на рівні митної вартості раніше імпортованого товару є недоведеним за правилами ст.90 Кодексу адміністративного судочинства України через відсутність доказів відповідності оцінюваних товарів раніше імпортованим.

Суд зауважує, що у спірних правовідносинах матеріалами справи підтверджено надання позивачем під час митного оформлення товару документів, що містять у сукупності ті відомості, які підтверджують числові значення митної вартості (її складових), й не дають підстав для сумніву щодо повноти та правильності її визначення декларантом.

Відповідачем не доведені неповнота, неточність чи недостатність наданих позивачем з митною декларацією документів та наведених в них відомостей для визначення митної вартості товарів за основним методом, наявність установлених частинами першою та другою статті 58 Митного кодексу України обмежень для застосування першого методу та обставин, зазначених в частині шостій статті 54 Митного кодексу України, для відмови у митному оформленні товару за першим методом, а, отже, і підстав для застосування положень частини третьої статті 57 та частини третьої статті 58 Митного кодексу України, тобто використання другорядного методу визначення митної вартості товарів при недоведеності неможливості її визначення за основним.

Правова позиція щодо необхідності доведення відповідачем обставин неповноти, неточності чи недостатності наданих позивачем з митною декларацією документів та наведених в них відомостей для визначення митної вартості товарів за основним методом викладена у постанові Верховного Суду від 02.07.2020 у справі № 826/23118/15.

За таких обставин, суд приходить до висновку, що відповідач не довів, що вартість ввезеного товару, яку взято за основу для коригування вартості згідно зі спірним рішенням, визначено з урахуванням індивідуальних ознак товарів, що можуть свідчити про схожість, подібність, аналогічність чи ідентичність з товаром, ввезеним позивачем та не надано доказів, що ввезення вказаних товарів відбувалось на тих же умовах доставки та з тією ж самою відстанню.

Відтак, оскільки коригування митної вартості товару здійснено за митною вартістю товару, який не є еквівалентним (ідентичним) товару, що поданий ФОП ОСОБА_1 до митного оформлення, то, відповідно, рішення про коригування митної вартості товарів та видана картка відмови є необґрунтованими, а тому підлягають скасуванню.

Суд наголошує, що Європейський суд з прав людини у рішенні від 10 лютого 2010 року у справі Серявін та інші проти України зауважив, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях, зокрема, судів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод (далі Конвенція) зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожний аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною залежно від характеру рішення. У справі Трофимчук проти України ЄСПЛ також зазначив, що хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, це не можна розуміти як вимогу детально відповідати на кожен довід. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи.

Відповідно до пункту 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень, обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення.

Наведене дає підстави для висновку, що доводи у кожній справі мають оцінюватись судами на предмет їх відповідності критеріям конкретності, доречності та важливості у рамках відповідних правовідносин з метою належного обґрунтування позиції суду. Деякі аргументи не можуть бути підставою для надання детальної відповіді на такі доводи.

Усі інші аргументи сторін вивчені судом, однак є такими, що не потребують детального аналізу у судовому рішенні, оскільки вищенаведених висновків суду не спростовують.

Відповідно до ч. 2 ст. 9 КАС України суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог. Суд може вийти за межі позовних вимог, якщо це необхідно для ефективного захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Статтею 19 Конституції України передбачено, що правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством. Органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ч.1 та ч.2 ст.2 Кодексу адміністративного судочинства України, завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

У справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони:1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

При розгляді справи суд дійшов висновку, що при прийнятті оскаржуваних рішень відповідач діяв необґрунтовано, тобто без врахування всіх обставин, які мають значення при прийнятті рішень, що зумовлює висновок суду про задоволення позовних вимог у повному обсязі.

Понесені позивачем витрати по сплаті судового збору підлягають стягненню з відповідача.

Керуючись статтями 242-246, 295 Кодексу адміністративного судочинства України,

вирішив:

Позов Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 ( АДРЕСА_3 , РНОКПП НОМЕР_2 ) до Волинської митниці (вул. Призалізнична, 13,Римачі,Ковельський район, Волинська область,44350, ) задовольнити.

Визнати протиправним та скасувати рішення Волинської митниці про коригування митної вартості товарів №UA205140/2023/000111/2 від 15.03.2023.

Визнати протиправною та скасувати, прийняту Волинською митницею, картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення №UA205140/2023/000851 від 15.03.2023 Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 .

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Волинської митниці на користь Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 6020,05 грн. (шість тисяч двадцять гривень п"ять копійок).

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Учасники справи, особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право подати до Сьомого апеляційного адміністративного суду апеляційну скаргу на рішення суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Суддя О.В. Капинос

Повне судове рішення складене 11 вересня 2023 року