Справа № 382/1006/23
Суддя: Савчак С. П.
Дата ухвалення: 2023-09-11 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Яготинський районний суд Київської області
Справа № 382/1006/23
Провадження № 2-а/382/17/23
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 вересня 2023 року Яготинський районний суд Київської області

у складі:

головуючого судді Савчака С.П.,

секретар судового засідання Купрієнко В.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Яготин Бориспільського району Київської області в порядку спрощеного позовного провадження адміністративну справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Департаменту патрульної поліції про визнання протиправною та скасування постанови про накладення адміністративного стягнення-

ВСТАНОВИВ:

До суду звернувся ОСОБА_1 з адміністративним позовом до Департаменту патрульної поліції про визнання протиправною, скасування постанови серія ЕАС № 7219164 по справі про адміністративне правопорушення від 24.06.2023 р., винесеної інспектором Батальйону патрульної поліції в м. Бориспіль Управління патрульної поліції у Київській області капралом поліції Савкіним Сергієм Володимировичем про притягнення позивача до адміністративної відповідальності та накладення адміністративного стягнення у виді штрафу у розмірі 425 грн. за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 126 КУпАП та закриття провадження у справі про адміністративне правопорушення.

Позовні вимоги обґрунтовано тим, що в діях позивача були відсутні порушення Правил дорожнього руху затверджені постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 року № 1306, а тому були відсутні підстави передбачені ст. 31, 32, 35 ЗУ «Про Національну поліцію» для зупинки керованого ним транспортного засобу та вимагати пред`явлення документів, передбачених пунктом 2.1. ПДР.

Інспектором було розглянуто справу та винесено постанову на місці зупинки не у відповідності до вимог ст. 276 КУпАП та всупереч вимог ст. 222, 252 КУпАП приймаючи рішення щодо притягнення до адміністративної відповідальності інспектор вийшов за межі своїх повноважень.

Інспектором не були роз`ясненні процесуальні права та обов`язки, не надано можливості надати пояснення та докази на їх підтвердження. Крім того, інспектором не було розглянуто його клопотання про надання можливості скористатися правовою допомогою адвоката, не було повідомлено про початок розгляду справи, про ведення відеофіксації на бодікамеру, не надано доказів його правопорушення. Інспектор сказав чекати його в авто, а сам пішов до свого службового транспорту, де склав протокол.

Зі змісту оскаржуваної постанови вбачається, що поліцейським до початку розгляду справи було встановлено, що він керував транспортним засобом на підставі посвідчення водія НОМЕР_1 , який позивачем було надано для перевірки, а тому це свідчить про фактичну відсутність в діях позивача складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 126 КУпАП та незаконність і безпідставність притягнення його до адміністративної відповідальності.

За відзивом на позовну заяву представника Департаменту патрульної поліції він просить в задоволенні позову відмовити в повному обсязі. Відзив обгрунтовано тим, що твердження відповідача є хибними, позовні вимоги безпідставними, необгрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню судом, оскільки поліцейський мав право зупинити транспортний засіб через порушення водієм ( ОСОБА_1 ) комендантської години, а також у зв`язку з наявністю технічної несправності автомобіля, не працюючого стоп сигнала. ОСОБА_1 відповідно до вимог законодавства повинен був мати при собі посвідчення водія на право керування транспортним засобом відповідної категорії та на вимогу поліцейського пред`явити це посвідчення. Водій ОСОБА_1 посвідчення водія не пред`являв на неодноразові вимоги та відмовлявся від його пред`явлення, за що його було притягнено до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 126 КУпАП. Відмову в пред`явленні посвідчення водія ОСОБА_1 обґрунтовував незаконністю його зупинки та не доведенням законності зупинки. Поліцеським за допомогою Інформаційного порталу Національної поліції було встановлено особу водія (позивача) та здійснено перевірку за наявними базами.

Поліцейським обгрунтовано розпочато розгляд справи. Поліцейський не перешкоджав реалізації прав ОСОБА_1 на отримання правової допомоги на місці розгляду справи або в телефонному режимі. Позивач не обгрунтовував, що вживав дії спрямовані саме на прибуття адвоката на місце зупинки транспортного засобу. Участь адвоката у розгляді вказаної категорії справ не є обов`язковою, оскільки санкція ч. 1 ст. 126 КУпАП не передбачає адміністративного арешту. ОСОБА_1 було ознайомлено з правами особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, винесеною постановою та строком її оскарження. Зазначене підтверджується відео з реєстратора службового автомобіля та нагрудної камери поліцейського 474877.

Ухвалою від 04.07.2023 року було прийнято позовну заяву ОСОБА_1 , відкрито спрощене позовне провадження та призначено на 12.07.2023 року перше судове засідання по розгляду справи по суті з повідомленням (викликом) сторін. Ухвалою від 25.07.2023 року було замінено первісних відповідачів - Управління патрульної поліції у Київській області, інспектора батальйону патрульної поліції м. Бориспіль УПП у Київській області Савкіна Сергія Володимировича на належного відповідача - Департамент патрульної поліції. Розгляд справи розпочато спочатку та судове засідання у справі відкладено на 11.09.2023 року.

Від представника позивача до суду надійшла заява про розгляд справи без його участі та без участі позивача. Представник відповідача про дату, час та місце його проведення повідомлений належним чином, але в судове засідання не з`явився, що не перешкоджає розгляду справи по суті. Дослідивши докази у справі суд встановив.

За постановою про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі (серія ЕАС № 7219164) винесеною інспектором Батальйону патрульної поліції в м. Бориспіль УПП у Київській області капралом поліції Савкіним Сергієм Володимировичем, ОСОБА_1 було притягнено до адміністративної відповідальності у виді штрафу в розмірі 425 грн. за ч. 1 ст. 126 КУпАП, а саме за те, що 24.06.2023 року о 00 год.22. хв. він в с. Ничипорівка дорога Т 1031 керував транспортним засобом ВАЗ 21140 НОМЕР_2 в період дії комендантської години, який мав технічну несправність, а саме непрацюючий стоп сигнал. При зупинці транспортного засобу не надав для перевірки посвідчення водія відповідної категорії, чим порушив п. 2.4.а. Правил дорожнього руху. В постанові крім підпису ОСОБА_1 зазначено, що було відмовлено в адвокаті. В постанові зазначено, що до неї додається 474877, 473615. Крім того, в 4 розділі/пункті/графі про особу, щодо якої розглядається справа П.І.П., дату народження, місце проживання та те, що посвідчення водія НОМЕР_3 .

За відтвореними відеофайлами (video-2023-07-11_12-46-44, video-2023-07-11_12-47-03, 474877) наданими представником Департаменту патрульної поліції на DVD - R диску 24.06.2023 року починаючи з 00 год. 21 хв. зафіксовано рух автомобіля з номерним знаком НОМЕР_2 , зазначений автомобіль зупиняється о 00 год. 22 хв. та на правій задній стороні не світиться (не горить) стоп сигнал.

Після зупинки автомобіля до нього підійшли поліцейські та за кермом автомобіля виявилася фізична особа чоловічої статті, яким виявився ОСОБА_1 . Встановлення особи відбулося пізніше за фотографією та даними, які були висвітлені в них на планшеті.

Поліцейськими було повідомлено, що причиною зупинки є те, що водій керував автомобілем під час комендантської години та через те, що в його автомобілі не працює один із стоп сигналів та попросили пред`явити посвідчення водія. На що ОСОБА_1 повідомив, що нічого надавати не буде, оскільки він їде з Києва, його призивають на службу, він нічого не порушував та почав вимагати надати йому відео його порушення. Крім того, ОСОБА_1 відмовився називати своє ОСОБА_2 та пред`явити паспорт. Щодо пред`явленого йому поліцейським відео на телефоні він заперечив, оскільки це особистий телефон поліцейського. Поліцейський зазначив, що це відео він «скинув» з відеореєстратора. Після цього поліцейський запропонував йому пройти до автомобіля поліцейських і подивитися відео на реєстраторі. ОСОБА_1 відмовився це робити та почав вимагати, щоб надали йому відео з нагрудної камери поліцейського. Поліцейський повідомив, що камера не передбачена для відтворення відео, тобто вона не показує зображення, але лише його фіксує та пропонує «скачати» відео на службовий планшет для пред`явлення ОСОБА_1 , який весь час перебуває в своєму автомобілі. ОСОБА_1 вимагає пред`явлення відео лише на бодікамері (на нагрудній камері поліцейського).

ОСОБА_1 вимагає адвоката на що поліцейський не заперечує та пропонує йому самостійно викликати адвоката. Поліцейський оголошує ОСОБА_1 права передбачені ст. 63 Конституції України та ст. 268 КУпАП. ОСОБА_1 завляє про те, що він бажає адвоката/захисника/фахівця у галузі права та вимагає від поліцейських забезпечити його захисником. Поліцейський зазначає, що він не зобов`язаний забезпечувати його захисником та пропонує ОСОБА_1 самостійно забезпечити себе адвокатом, а він згоден зачекати його приїзду. Крім того, поліцейський за час розмови повідомляв неодноразово причини зупинки, обов`язок водія надати посвідчення водія та яке саме адміністративне правопорушення він вчиняє не виконуючи вимоги поліцейського. Після чого, поліцейський оголосив про прийняти рішення щодо накладення на ОСОБА_1 штрафу за допущене порушення в розмірі 425 грн. ОСОБА_1 повторно висловив свою незгоду з тим, що йому не надали відео та те що йому було відмовлено в забезпеченні захисника. Поліцейським біля автомобіля ОСОБА_1 була роздрукована постанова, оголошено строки її оскарження та порядок оплати штрафу. Постанова була підписана ОСОБА_1 та ним отримано її примірник. Крім того, під час спілкування поліцейських з ОСОБА_1 йому повідомлялося про фіксування розмови нагрудною камерою.

За відеозаписом 474877, який є безперервним ОСОБА_1 не пред`являв/не показував поліцейським посвідчення водія.

Відповідно до ст. 72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: - письмовими, речовими і електронними доказами; - висновками експертів; - показаннями свідків.

Відповідно до ст. 74, 75 КАС України суд не бере до уваги докази, які одержані з порушенням порядку, встановленого законом. Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Відповідно до ч. 3 ст. 78 КАС України обставини, визнані судом загальновідомими, не потребують доказування.

Відповідно до ч. 1 ст. 94 КАС України письмовими доказами є документи (крім електронних документів), які містять дані про обставини, що мають значення для правильного вирішення спору. Відповідно до ч. 1, 2 ст. 99 КАС України електронними доказами є інформація в електронній (цифровій) формі, що містить дані про обставини, що мають значення для справи, зокрема, електронні документи (текстові документи, графічні зображення, плани, фотографії, відео- та звукозаписи тощо), веб-сайти (сторінки), текстові, мультимедійні та голосові повідомлення, метадані, бази даних та інші дані в електронній формі. Такі дані можуть зберігатися, зокрема на портативних пристроях (картах пам`яті, мобільних телефонах тощо), серверах, системах резервного копіювання, інших місцях збереження даних в електронній формі (в тому числі в мережі Інтернет). Електронні докази подаються в оригіналі або в електронній копії, засвідченій електронним підписом, прирівняним до власноручного підпису відповідно до Закону України "Про електронні довірчі послуги". Законом може бути визначено інший порядок засвідчення електронної копії електронного доказу.

Суд вважає загальновідомою ту обставину, що 24.06.2023 року після 24:00 год., тобто з 00 год. 00 хв. на території Київської області запроваджено комендантську годину та ця обставина не потребує доказування, оскільки достатньо і постійно повідомляється про це в засобах масової інформацію, в державних установах та органах місцевого самоврядування. Крім того, суд вважає загальновідомою обставиною ведення на території України воєнного стану та його існування станом на 24.06.2023 року.

Відповідно до ч. 5 ст. 242 КАС України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Відповідно до ч. 2 ст. 7 ЗУ «Про електронні документи та електронний документообіг» у разі надсилання електронного документа кільком адресатам або його зберігання на кількох електронних носіях інформації кожний з електронних примірників вважається оригіналом електронного документа.

Відповідно до висновку зазначеного в Постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду від 18.11.2021 року у справі № 0540/7665/18-а «відповідач надав докази на диску, тобто в електронній формі, а тому не повинен був завчасно надсилати їх позивачу.»

«суд не погоджується з аргументами щодо порушення приписів ст. 99 КАС України в частині незасвідчення копії відеозапису електронним цифровим підписом, оскільки згідно з ч. 1, 2 ст. 99 КАС України електронними доказами є інформація в електронній (цифровій) формі, що містить дані про обставини, що мають значення для справи, зокрема, електронні документи (текстові документи, графічні зображення, плани, фотографії, відео- та звукозаписи тощо), веб-сайти (сторінки), текстові, мультимедійні та голосові повідомлення, метадані, бази даних та інші дані в електронній формі. Такі дані можуть зберігатися, зокрема на портативних пристроях (картах пам`яті, мобільних телефонах тощо), серверах, системах резервного копіювання, інших місцях збереження даних в електронній формі (в тому числі в мережі Інтернет).2. Електронні докази подаються в оригіналі або в електронній копії, засвідченій електронним цифровим підписом, прирівняним до власноручного підпису відповідно до Закону України "Про електронний цифровий підпис". Законом може бути визначено інший порядок засвідчення електронної копії електронного доказу.»

«у постанові від 10.09.2020 у справі №751/6069/19 Верховний Суд у складі Першої судової палати Касаційного кримінального суду зазначив таке: «Відповідно до ст. 7 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг» від 22 травня 2003 року № 851-IV у випадку зберігання інформації на кількох електронних носіях кожний з електронних примірників вважається оригіналом електронного документа. Матеріальний носій - лише спосіб збереження інформації, який має значення тільки коли електронний документ виступає речовим доказом. Головною особливістю електронного документа є відсутність жорсткої прив`язки до конкретного матеріального носія. Один і той же електронний документ (відеозапис) може існувати на різних носіях. Всі ідентичні за своїм змістом примірники електронного документа можуть розглядатися як оригінали та відрізнятися один від одного тільки часом та датою створення. Долучений слідчим до матеріалів провадження в якості речового доказу DVD-R диск з відеозаписом обставин події був виготовлений у зв`язку із необхідністю надання інформації, яка має значення у кримінальному провадженні та є самостійним джерелом доказу похідним від інформації, що зберігається на комп`ютері в електронному вигляді у виді файлів. Таким чином, записаний на оптичний диск - носій інформації електронний файл у вигляді відеозапису є оригіналом (відображенням) електронного документу».

«Суд вважає цей висновок застосовним і до справи, що розглядається. З огляду на це, слід дійти висновку, що відповідач надав суду оригінал електронного доказу, а тому не повинен був засвідчувати його відповідно до ч. 2 ст. 99 КАС України.»

Зазначений висновок слід розуміти та застосовувати таким чином, що наданий представником Департаменту патрульної поліції диск є лише матеріальним носієм інформації та відеозаписи (відеофайли), які в ньому містяться є оригіналами електронного доказу та не потребують відповідного засвідчення.

Саме на таке розуміння висновку Верховного Суду вказує і Шостий апеляційний адміністративний суд в постановах у справах № 754/7533/22 від 22.03.2023 року, № 947/36028/21 від 21.03.2023 року, № 359/1425/23 від 19.07.2023 року, № 759/11640/22 від 05.07.2023 року.

Отже, надані відповідачем відеозаписи є допустими доказами у справі. Крім того, суд вважає оскаржувану постанову, яка надана позивачем до позову та відеозаписи надані відповідачем належними та достовірними доказами для прийняття рішення у справі.

Відповідно до ч. 1, 2 п. 1, 2, 8, 9 ст. 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень. У справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: - на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; - обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); - пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); - з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення.

Відповідно до ч. 2 ст. 9 КАС України суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог. Суд може вийти за межі позовних вимог, якщо це необхідно для ефективного захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень. Отже, суд в силу принципу диспозитивності не може самостійно вийти за межі позовних вимог та самостійно обирати правову підставу та предмет позову. Принцип диспозитивності покладає на суд обов`язок вирішувати лише ті питання, про вирішення яких його просять сторони. Під час розгляду справи суд зв`язаний предметом і обсягом заявлених позивачем вимог.

Вихід суду за межі позовних вимог можливий у тому разі, якщо позивач вказавши одну конкретну вимогу, не зазначив іншу, яка має послідовний зв`язок з попередньою та випливає з фактичної спірної ситуації викладеній у позовній заяві, тобто лише в цьому випадку суд може обрати найбільш ефективний спосіб захисту порушеного права, який виключає подальші протиправні рішення, а у випадку невиконання або неналежного виконання рішення не виникала б необхідність повторного звернення до суду та здійснювалося примусове виконання рішення (ст. 5, 245 КАС України).

Відповідно до п. 5 ч. 1 ст. 8 ЗУ «Про правовий режим воєнного стану» комендантською годиною є запроваджена у порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України заборону перебування у певний період доби на вулицях та в інших громадських місцях без спеціально виданих перепусток і посвідчень.

Відповідно до п. 2.3. а), б) Правил дорожнього руху для забезпечення безпеки дорожнього руху водій зобов`язаний: - перед виїздом перевірити і забезпечити технічно справний стан і комплектність транспортного засобу; - бути уважним, стежити за технічним станом транспортного засобу. Відповідно до а) п-п. 31.4.3. п. 31.4. забороняється експлуатація транспортних засобів за наявності технічної несправності режиму роботи зовнішніх світлових приладів, які не відповідають вимогам конструкції транспортного засобу.

Суд вважає доведеним факт того, що ОСОБА_1 в порушення вимог законодавства перебував під час комендантської години на вулиці/в громадському місці. Доказів наявності у нього спеціальної перепустки/посвідчення позивачем не надано. Крім того, суд вважає доведеним, що ОСОБА_1 в порушення вимог законодавства не забезпечив та не стежив за технічним станом транспортного засобу внаслідок чого у темну пору доби експлуатував автомобіль з несправностями режиму роботи зовнішніх світлових приладів (стоп сигналу).

Відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 31 ЗУ «Про Національну поліцію» поліція може застосовувати такий превентивний захід, як зупинення транспортного засобу. Відповідно до п. 1, 2, 3 ч. 1 ст. 35 ЗУ «Про Національну поліцію» поліцейський може зупиняти транспортні засоби у разі: - якщо водій порушив Правила дорожнього руху; - якщо є очевидні ознаки, що свідчать про технічну несправність транспортного засобу; - якщо є інформація, що свідчить про причетність водія або пасажирів транспортного засобу до вчинення дорожньо-транспортної пригоди, кримінального чи адміністративного правопорушення.

Суд вважає, що у поліцейських були достатні підстави для зупинення транспортного засобу ВАЗ 21140 НОМЕР_2 під керуванням ОСОБА_1 , оскільки він порушив Правила дорожнього руху внаслідок недотримання заборони експлуатації транспортного засобу за наявності технічної несправності режиму роботи зовнішніх світлових приладів та відповідно причетний до адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 121 КУпАП.

Відповідно до ст. 16 ЗУ «Про дорожній рух» водій зобов`язаний на вимогу поліцейського, пред`явити у спосіб, який дає можливість поліцейському прочитати та зафіксувати дані, що містяться в посвідченні водія відповідної категорії.

Відповідно до п-п. а) п. 2.1. Правил дорожнього руху (надалі за текстом ПДР) водій механічного транспортного засобу повинен мати при собі посвідчення водія на право керування транспортним засобом відповідної категорії. Відповідно до п-п. а) п. 2.3. ПДР на вимогу поліцейського водій повинен зупинитися з дотриманням вимог цих Правил, а також пред`явити для перевірки документи, зазначені в пункті 2.1.

Суд вважає, що ОСОБА_1 повинен був пред`явити на вимогу поліцейських які зупинили транспортний засіб, яким він керував, посвідчення водія транспортного засобу відповідної категорії. При цьому, пред`явлення посвідчення водія не може бути пов`язане лише з порушенням ним ПДР. В даному випадку для цього відповідно до законодавства достатньо вимоги поліцейського, який має право перевіряти наявність вказаного посвідчення у особи, яка керує транспортним засобом. Зазначеного обов`язку ОСОБА_1 не виконав. Законодавство України не передбачає необхідності надання чи доведення поліцейським водію доказів того, що він порушив ПДР для того, щоб він був зобов`язаний пред`явити посвідчення водія. У зв`язку з зазначеним, не пред`явлення ОСОБА_1 поліцейському посвідчення водія є неправомірним та тягне за собою відповідальність передбачену КУпАП. Суд не приймає до уваги та відноситься критично до посилання позивача в адміністративному позові, що ним було надано для перевірки поліцейському посвідчення подія про, що вбачається в з п. 4 постанови про те, що він керував транспортним засобом на підставі посвідчення водія наземних транспортних засобів: НОМЕР_3 . Зазначене посилання суперечить безперервному відеозапису 474877 за яким ОСОБА_1 не надавалося поліцейському посвідчення водія до винесення постанови про притягнення його до адміністративної відповідальності. Вказівка/посилання в постанові на посвідчення водія НОМЕР_3 не виключає того, що ОСОБА_1 не надавав його, а лише може свідчити, що поліцейським за базами даних було встановлено те, що він має право керувати транспортними засобами на підставі певного посвідчення водія, але це не виключає того, що воно має бути в нього під час керування транспортним засобом та він зобов`язаний його пред`являти на вимогу поліцейського. При цьому, суд надає перевагу відеозапису, оскільки цей доказ є більш вірогідним в порівнянні з відомостями про серію та номер посвідчення водія зазначеним в постанові, тобто припущенням того, що можливо посвідчення водія було надано.

Відповідно до п. 5 ст. 213 КУпАП справи про адміністративні правопорушення розглядаються органами Національної поліції, органами державних інспекцій та іншими органами (посадовими особами), уповноваженими на те цим Кодексом.

Відповідно до ст. 222 КУпАП органи Національної поліції розглядають справи про адміністративні правопорушення, передбачені ч. 1 ст. 126 КУпАП. Від імені органів Національної поліції розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право працівники органів і підрозділів Національної поліції, які мають спеціальні звання, відповідно до покладених на них повноважень.

Відповідно до ч. 1 ст. 276 КУпАП справа про адміністративне правопорушення розглядається за місцем його вчинення. Відповідно до ч. 2, 4 ст. 258 КУпАП протокол не складається у разі вчинення адміністративних правопорушень, розгляд яких віднесено до компетенції Національної поліції… У випадках, передбачених частинами першою та другою цієї статті, уповноваженими органами (посадовими особами) на місці вчинення правопорушення виноситься постанова у справі про адміністративне правопорушення відповідно до вимог статті 283 цього Кодексу…

Відповідно до п. 3, 4 розділу ІІ, п. 2, 3 розділу ІІІ Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі затвердженої наказом МВС України від 07.11.2015 року № 1395 працівники підрозділів Департаменту патрульної поліції забезпечують безпеку дорожнього руху та у разі виявлення правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, розгляд якого віднесено до компетенції Національної поліції України, поліцейський виносить постанову у справі про адміністративне правопорушення без складання відповідного протоколу.

Постанова по справі про адміністративні правопорушення, передбачені частинами першою, другою і четвертою статті 126 виноситься на місці вчинення адміністративного правопорушення. Поліцейські розглядають справи про адміністративні правопорушення, визначені статтею 222 КУпАП.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 80 ЗУ «Про Національну поліцію» капрал поліції є званням молодшого складу поліцейських.

Суд вважає, що інспектором Батальйону патрульної поліції в м. Бориспіль Управління патрульної поліції у Київській області Департаменту патрульної поліції капралом поліції Савкіним Сергієм Володимировичем в межах своєї компетенції розглянуто справу про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 без складення протоколу про адміністративне правопорушення на місці зупинки транспортного засобу, яке слід вважати місцем вчинення адміністративного правопорушення. При цьому, інспектор є працівником підрозділу поліції, який забезпечує безпеку дорожнього руху та має спеціальне звання. Суд не приймає до уваги посилання позивача в адміністративному позові на те, що інспектор сказав ОСОБА_1 сидіти в автомобілі, а сам пішов до свого автомобіля та склав певний протокол та відноситься до цього твердження критично, оскільки жодного протоколу про адміністративне правопорушення не складалося, оскільки це не передбачено законодавством. Крім того, зазначене посилання позивача суперечить відомостям, що містяться на безперервному відеозаписі 474877.

Відповідно до ч. 1 ст. 268 КУпАП особа, яка притягається до адміністративної відповідальності має право: знайомитися з матеріалами справи, давати пояснення, подавати докази, заявляти клопотання; при розгляді справи користуватися юридичною допомогою адвоката, іншого фахівця у галузі права, який за законом має право на надання правової допомоги особисто чи за дорученням юридичної особи, виступати рідною мовою і користуватися послугами перекладача, якщо не володіє мовою, якою ведеться провадження; оскаржити постанову по справі. Справа про адміністративне правопорушення розглядається в присутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності. Під час відсутності цієї особи справу може бути розглянуто лише у випадках, коли є дані про своєчасне її сповіщення про місце і час розгляду справи і якщо від неї не надійшло клопотання про відкладення розгляду справи.

Суд не приймає до уваги посилання позивача в адміністративному позові на те, що йому не було роз`яснено прав та обов`язків інспектором Батальйону патрульної поліції в м. Бориспіль Управління патрульної поліції у Київській області Департаменту патрульної поліції капралом поліції Савкіним С.В. До зазначених тверджень позивача суд відноситься критично, оскільки за відомостям, що містяться на безперервному відеозаписі 474877 поліцейським було оголошено ОСОБА_1 його права передбачені ст. 63 Конституції України та ст. 268 КУпАП. Під час оголошення прав ОСОБА_1 не слухав їх та намагався переривати/збивати поліцейського, а тому не оголошення поліцейським йому права подавати докази суд не вважає підставою для визнання постанови протиправною та її скасування, оскільки це сталося на думку суду саме внаслідок поведінки ОСОБА_1 , а тому саме він має нести негативні наслідки своїх дій. Крім того, ОСОБА_1 після оголошення йому прав не зазначав, що вони йому незрозумілі та не просив їх роз`яснити йому.

Відповідно до ст. 59 Конституції України кожен має право на професійну правничу допомогу. У випадках, передбачених законом, ця допомога надається безоплатно. Кожен є вільним у виборі захисника своїх прав.

КУпАП не передбачає обов`язкової участі захисника при розгляді справ про адміністративні правопорушення, тобто участь захисника має бути лише коли особа хоче його мати та залучає його до участі у справі. Враховуючи, що участь при розгляді справи про адміністративне правопорушення участь захисника (адвоката та/або іншого фахівця у галузі права) не є обов`зковою, а тому працівники поліції не мають відповідного обов`язку забезпечити особу відносно якої розглядається справа (правопорушника) захисником.

За відомостям, що містяться на безперервному відеозаписі 474877 ОСОБА_1 хотів мати захисника, але для його залучення за власним вибором/ініціативою жодних дій не вживав, а лише неодноразово вимагав від поліцейських забезпечити участь захисника у розгляді справи. Поліцейський йому зазначив про відсутність у нього такого обов`язку, неодноразово пропонував ОСОБА_1 самостійно залучити захисника та вказував, що він зачекає його приїзду. Крім того, ОСОБА_1 не просив і про відкладення розгляду справи для забезпечення йому можливості залучити самим захисника та неможливості цього здійснити на місці зупинки транспортного засобу у вказаний час.

Отже, в даному випадку не було порушено право ОСОБА_1 при розгляді справи користуватися юридичною допомогою адвоката, іншого фахівця у галузі права, який за законом має право на надання правової допомоги особисто чи за дорученням юридичної особи. Крім того, після оголошення прав ОСОБА_1 він додаткових пояснень не надавав та поліцейський і не мав обов`язку пропонувати йому їх надати, оскільки це право ОСОБА_1 .

Також, суд не приймає до уваги посилання позивача на те, що поліцейським не було надано йому можливості надати докази, оскільки позивач не зазначає, які саме докази він мав намір надати на заперечення своєї вини. Крім того, позивач і суду не надав доказів на спростування його вини маючи можливість це здійснити. Також, суд не приймає до уваги послання позивача на те, що поліцейський не досліджував докази при прийнятті оскаржуваної постанови, оскільки ОСОБА_1 безпосередньо поліцейському відмовив у пред`явленні посвідчення водія транспортного засобу відповідної категорії та це містяться на безперервному відеозаписі 474877. Отже, зазначене позивачем не призвело та в даній ситуації не могло призвести до прийняття протиправної постанови, яка б не відповідала дійсним обставинам справи.

Відповідно до ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

В даному випадку суд вважає, що інспектор Батальйону патрульної поліції в м. Бориспіль Управління патрульної поліції у Київській області Департаменту патрульної поліції капрал поліції Савкін С.В. діяв в межах своїх повноважень та у відповідності до вимог законодавства України, а тому і підстави для скасування постанови, оскільки винесена ним постанова є правомірною. У зв`язку з зазначеним у задоволенні адміністративного позову слід відмовити.

Судові витрати зі сплати судового збору за подання позову понесені ОСОБА_1 у розмірі 1073 грн. за квитанцією від 26.06.2023 року слід віднести на нього внаслідок відмови у задоволенні адміністративного позову.

Керуючись ст. 1-12, 72-78, 90, 94, 99, 132, 134, 139, 241-246, 255, 286, 292-297 Кодексу адміністративного судочинства України суд

УХВАЛИВ:

У задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 до Департаменту патрульної поліції відмовити.

Судові витрати зі сплати судового збору за подання позову у розмірі 1073,00 грн. покласти на ОСОБА_1 .

Рішення суду може бути оскаржене до Шостого апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня його підписання/складення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо воно не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Копію рішення надіслати учасникам справи.

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_4 .

Відповідач: Департамент патрульної поліції, місцезнаходження: м. Київ, вул.Федора Ернста 3, .

Повне рішення суду складене та підписане 11.09.2023 року.

Суддя Савчак С.П.