Справа № 640/35592/21
Суддя: Епель Оксана Володимирівна
Дата ухвалення: 2023-09-08 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Головуючий у першій інстанції: Васильченко І.П.
Суддя-доповідач: Епель О.В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 вересня 2023 року Справа № 640/35592/21

Шостий апеляційний адміністративний суд у складі:

Головуючого судді Епель О.В.,

суддів: Мєзєнцева Є.І., Собківа Я.М.,

розглянувши в порядку письмового провадження в залі суду в м. Києві апеляційну скаргу Головного управління Національної поліції у м. Києві на рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 14 грудня 2022 р. у справі

за позовом ОСОБА_1

до Головного управління Національної поліції у м. Києві

про визнання протиправним та скасування наказу, поновлення на

посаді, стягнення середнього заробітку

за час вимушеного прогулу,

В С Т А Н О В И В :

Історія справи.

1. ОСОБА_1 (далі - Позивач) звернувся до суду з адміністративним позовом до Головного управління Національної поліції у м. Києві (далі - Відповідач) про:

1) визнання протиправним та скасування наказу Головного управління Національної поліції у м. Києві від 11.11.2021 № 1720 о/с в частині звільнення зі служби в поліції капітана поліції ОСОБА_1 , старшого дільничного офіцера поліції сектору превенції відділу поліції (з обслуговування мікрорайонів "Теремки-1" та "Теремки-2") Голосіївського управління поліції;

2) поновлення капітана поліції ОСОБА_1 , старшого дільничного офіцера поліції сектору превенції відділу поліції (з обслуговування мікрорайонів "Теремки-1" та "Теремки-2") Голосіївського управління поліції з 12.11.2021;

3) стягнення з Головного управління Національної поліції у м. Києві на користь ОСОБА_1 середнього заробітку за час вимушеного прогулу з 12.11.2021 по день винесення рішення суду.

В обґрунтування заявлених позовних вимог ОСОБА_1 стверджував, що Відповідачем безпідставно застосовано до нього найсуворіший вид дисциплінарного стягнення - звільнення зі служби в поліції.

При цьому, на думку Позивача, Відповідачем порушено процедуру та послідовність дисциплінарного провадження, визначену Дисциплінарним статутом та Порядком проведення службових розслідувань у Національній поліції України, затвердженим наказом Міністерства внутрішніх справ №893 від 07 листопада 2018 року.

Водночас Позивач посилався на те, що до матеріалів дисциплінарного провадження не додано пояснень осіб, які мають до нього відношення, не доведено обставин отримання неправомірної вигоди, не враховано, що у кримінальному провадженні, порушеному за фактом отримання поліцейськими неправомірної вигоди, він є свідком.

Також, на думку Позивача,що при обранні виду дисциплінарного стягнення Відповідачем безпідставно було враховано повторність скоєння дисциплінарного проступку.

2. Рішенням Окружного адміністративного суду міста Києва від 14 грудня 2022 року адміністративний позов задоволено повністю.

Ухвалюючи таке рішення, суд першої інстанції виходив з того, що дисциплінарне порушення, за яке Позивача притягнуто до відповідальності, засновується на обставинах, які підлягають встановленню в рамках кримінального провадження №0000342 від 14.05.2021, однак станом на момент розгляду цієї справи, відсутнє рішення суду, яким Позивача було б визнано винним у вчиненні відповідного кримінального правопорушення.

Суд також зазначив, що висновки службового розслідування не містять посилання на обставини, в чому саме полягав дисциплінарний проступок, вчинений Позивачем, якими доказами це підтверджується та до яких негативних наслідків призвело, що свідчить про те, що відповідачем при проведенні службового розслідування не дотримано приписів ст. 14 Дисциплінарного статуту Національної поліції України та не з`ясовано всіх обставин вчинення такого дисциплінарного проступку.

Крім того, суд першої інстанції зазначив, що Відповідач застосував до Позивача дисциплінарне стягнення після шести місяців з дня його вчинення, що суперечить про порушення ч. ч. 1, 2 ст. 21 Дисциплінарного статуту Національної поліції України.

3. Не погоджуючись з таким рішенням суду, Відповідач подав апеляційну скаргу, в якій просить його скасувати та ухвалити постанову про відмову в задоволенні позовних вимог у повному обсязі, зазначаючи, що суд першої інстанції скасував наказ Головного управління Національної поліції у м. Києві від 11.11.2021 №1720 о/с в частині звільнення Позивача зі служби в поліції, яким реалізовано дисциплінарне стягнення, тобто скасований наказ є похідним від наказу Головного управління Національної поліції в м. Києві від 05.11.2021 №1261 в частині накладення на Позивача дисциплінарного стягнення у виді звільнення зі служби в поліції. Натомість, наказ від 05.11.2021 №1261 є чинним, що виключає можливість та правові підстави для скасування похідного наказу від 11.11.2021 №1722 о/с та, відповідно, поновлення Позивача на службі.

Також Апелянт вважає, безпідставними та необґрунтованими висновки суду першої інстанції про протиправність спірного наказу, у зв`язку із недоведеністю його вини у скоєнні кримінального правопорушення, оскільки Позивача звільнено саме за вчинення дисциплінарного проступку, а відсутність вироку у кримінальній справі не виключає наявності в його діях підстав для притягнення до дисциплінарної відповідальності.

Крім того, Апелянт зазначає, що суд першої інстанції порушив норми процесуального права, оскільки не розглянув клопотання Відповідача про витребування доказів у Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Києві, а саме: копій матеріалів кримінального провадження № 0000342 від 14.05.2021.

При цьому, Апелянт зазначає, що висновок суду першої інстанції про застосування дисциплінарного стягнення поза межами шестимісячного строку не відповідає дійсності та не може слугувати підставою для скасування оскаржуваного наказу, оскільки днем виявлення дисциплінарного проступку є 26.10.2021 (дата висновку службового розслідування), а днем застосування дисциплінарного стягнення є 05.11.2021 (наказ №1261 про накладення на позивача дисциплінарного стягнення), тобто дисциплінарне стягнення відносно позивача застосовано у межах ч. ч. 1, 2 ст. 21 Дисциплінарного статуту Національної поліції України. Тому, на думку Апелянта, висновки суду про те, що відлік строку для застосування дисциплінарного стягнення розпочався з квітня 2021 р. (день вчинення дисциплінарного проступку), а закінчився 05.11.2021 (наказ №1261), є безпідставними.

З цих та інших підстав Апелянт вважає, що оскаржуване ним рішення суду прийнято за неповно встановлених обставин, з порушенням норм матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи в цілому.

Також Апелянт долучив до апеляційної скарги клопотання про витребування у Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Києві, копій матеріалів кримінального провадження № 0000342 від 14.05.2021.

4. Ухвалами Шостого апеляційного адміністративного суду (суддя -доповідач ОСОБА_2) від 06 квітня 2023 року відкрито апеляційне провадження та призначено справу до апеляційного розгляду в порядку письмового провадження з 22 травня 2023 року.

Рішенням Вищої ради правосуддя від 06 липня 2023 року № 686/0/15-23 ОСОБА_2 звільнено з посади судді Шостого апеляційного адміністративного суду у зв`язку з поданням заяви про відставку.

Відповідно до протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 01 серпня 2023 року, справа 640/35592/21 передана судді-доповідачу - Епель О.В.

Ухвалою Шостого апеляційного адміністративного суду від 02 серпня 2023 року призначено справу до апеляційного розгляду в порядку письмового провадження з 05 вересня 2023 року.

5. Позивачем подано відзив на апеляційну скаргу, в якому він просить залишити скаргу без задоволення, а рішення суду - без змін, наполягаючи на безпідставності доводів Апелянта та правильності висновків суду першої інстанції.

6. Щодо клопотання Апелянта про витребування у Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Києві, копій матеріалів кримінального провадження № 0000342 від 14.05.2021, колегія суддів зазначає таке.

Вказане клопотання обґрунтовано тим, що матеріали кримінального провадження № 0000342 від 14.05.2021, які досліджені дисциплінарною комісією та враховані при встановленні факту порушення позивачем службової дисципліни, мають значення для правильного вирішення цієї справи.

Однак, на переконання колегії суддів, матеріали справи, яка розглядається, містять достатньо доказів, а також заяв сторін по суті справи, які містять заперечення, аргументи, пояснення та міркування щодо предмета спору.

Отже, колегія суддів дійшла висновку про відсутність підстав для задоволення вказаного клопотання.

7. Відповідно до частини першої статті 308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

8. Заслухавши суддю-доповідача, розглянувши доводи апеляційної скарги, перевіривши повноту встановлення судом першої інстанції фактичних обставин справи та правильність застосування ним норм матеріального і процесуального права, юридичної оцінки обставин справи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, а рішення суду - скасуванню з наступних підстав.

9. Обставини справи, установлені судом першої інстанції.

Як встановлено судом першої інстанції та вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_1 перебував на службі в органах внутрішніх справ з 01.09.2008 по 06.11.2015, а з 07.11.2015 в Національній поліції обіймав посаду старшого дільничного офіцера поліції сектору превенції відділу поліції (з обслуговування мікрорайонів "Теремки-1" та "Теремки-2") Голосіївського управління поліції, що підтверджується біографічною довідкою та копією трудової книжки.

25.08.2021 на ім`я начальника ГУНП у м. Києві надійшла доповідна записка начальника управління головної інспекції ГУНП у м. Києві за вих. № 115/125/67/01-2021, з якої окрім іншого вбачається те, що 14.05.2021 Територіальним управлінням Державного бюро розслідувань, розташованим у місті Києві, розпочато досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000342 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 146 та ч. 3 ст. 368 КК України. Разом з тим, працівниками Територіального управління Державного бюро розслідувань повідомлено ОСОБА_1 про підозру у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 146 та ч. 3 ст. 368 КК України.

У зв`язку з наведеними у вказаній доповідній записці обставинами, наказом ГУ НП в м. Києві від 28.08.2021 №1689 призначено службове розслідування та утворено дисциплінарну комісію для її проведення.

26.10.2021 дисциплінарною комісією складено висновок службового розслідування, в рамках якого встановлено, що у квітні 2021 року громадянин ОСОБА_3 дізнався про переховування громадянина ОСОБА_4 від органів досудового слідства та перебування останнього в розшуку за Стрийським РУП ГУНП у Львівській області (ОРС категорії "Розшук" № 30310599). У подальшому ОСОБА_3 повідомив інформацію про перебування ОСОБА_4 у розшуку старшому дільничному офіцеру поліції сектору превенції відділу поліції (з обслуговування мікрорайонів "Теремки-1" та "Теремки-2") Голосіївськомго УП ГУ НП у м.Києві капітану поліції ОСОБА_1 та оперуповноваженому сектору розкриття злочинів проти власності відділу кримінальної поліції Голосіївського УП ГУ НП у м.Києві капітану поліції ОСОБА_5 27.04.2021 ОСОБА_6 зустрівся з ОСОБА_7 на АДРЕСА_1 та на автомобілі "Volkswagen Passat", номерний знак Федеративної Республіки Німеччина НОМЕР_1 , під керуванням останнього прибули на АДРЕСА_2 , при цьому ОСОБА_8 припаркував транспортний засіб біля будинку АДРЕСА_3 . Під час перебування у салоні вказаного транспортного засобу ОСОБА_9 телефонував ОСОБА_10 , який повідомив про необхідність зустрічі у центральній частині м. Києва. 27.04.2021 о 21.20 ОСОБА_8 домовився про зустріч із ОСОБА_11 та колишнім слідчим відділення № 3 (з рослідування злочинів загальнокримінальної спрямованості) слідчого відділу Голосіївського УП, який на теперішній час займає посаду оперуповноваженого сектору розкриття злочинів проти власності відділу кримінальної поліції цього ж управління поліції старшим лейтенантом поліції ОСОБА_12 на АДРЕСА_2 . Після прибуття за вказаною адресою ОСОБА_8 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 на автомобілі "Volkswagen Passat" поїхали на АДРЕСА_4 , залишивши транспортний засіб біля будинку № 5. Того ж дня о 22.13 ОСОБА_6 зустрівся з ОСОБА_15 по АДРЕСА_5 . У цей час ОСОБА_13 очікував ОСОБА_16 і Андрія Пителя біля адміністративної будівлі Київської міської державної адміністрації, а ОСОБА_8 і ОСОБА_14 рухались позаду останніх. О 22.14 ОСОБА_13 підійшов до ОСОБА_16 та ОСОБА_17 , відрекомендувався працівником поліції та попросив останнього пред`явити документи, що посвідчують особу. У цей час до ОСОБА_17 ззаду підійшли ОСОБА_8 і ОСОБА_18 , які схопили ОСОБА_19 Пителя за руки. У подальшому вказані працівники поліції повідомили ОСОБА_20 про те, що володіють інформацією з приводу перебування останнього у розшуку. О 22.18 ОСОБА_8 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 спільно з ОСОБА_21 і ОСОБА_15 прибули до автомобіля "Volkswagen Passat" на вул. Прорізну, у м. Києві. О 22.30 вказані поліцейські силоміць помістили Андрія Пителя до салону вказаного транспортного засобу. Тобто, ОСОБА_8 , ОСОБА_13 та ОСОБА_14 , не вжили заходів щодо доставлення ОСОБА_17 до адміністративної будівлі поліції для інформування ініціатора розшуку, а також обмежили можливість останнього вільно пересуватись, порушивши вимоги п. 9 ч. 1 ст. 23 Закону України "Про Національну поліцію" та п. 1 розділу ІІІ правил етичної поведінки поліцейських, затверджених наказом МВС України від 09.11.2016 № 1179. Після цього ОСОБА_8 , ОСОБА_13 та ОСОБА_14 почали вимагати у ОСОБА_17 неправомірну вигоду за невжиття заходів щодо інформування ініціатора розшуку про встановлення місця перебування останнього.

Комісія дійшла висновку, що отримані у ході проведення службового розслідування відомості дають підстави вважати, що ОСОБА_8 , ОСОБА_13 та ОСОБА_14 недотримались вимог п. 1 ч. 1 ст. 18, п. 9 ч. 1 ст. 23 Закону України "Про Національну поліцію", п. 2, ч. 3 ст. 1 Дисциплінарного статуту Національної поліції України, п. 1 розділу ІІІ Правил етичної поведінки поліцейських, затверджених наказом МВС України від 09.11.2016 № 1179, що виразилось у неповідомленні ОСОБА_20 про підстави затримання, а також невжитті заходів, направлених на доставлення останнього до підрозділу поліції.

З огляду на викладене, пунктом 3 вказаного висновку вирішено за вчинення дисциплінарного проступку, який виразився у порушенні вимог п. 1 ч. 1 ст. 18, п. 9 ч. 1 ст. 23 Закону України "Про Національну поліцію", п. 2, ч. 3 ст. 1 Дисциплінарного статуту Національної поліції України, п. 1 розділу ІІІ Правил етичної поведінки поліцейських, затверджених наказом МВС України від 09.11.2016 № 1179, до старшого дільничного офіцера поліції сектору превенції відділу поліції (з обслуговування мікрорайонів "Теремки-1" та "Теремки-2") Голосіївського управління поліції застосувати дисциплінарне стягнення у виді звільнення зі служби в поліції.

У подальшому, наказом ГУНП у м. Києві від 05.11.2021 № 1261 «Про застосування дисциплінарних стягнень до окремих поліцейських Голосіївського УП» на Позивача накладено дисциплінарне стягнення у виді звільнення зі служби в поліції за вчинення дисциплінарного проступку, який виразився у порушенні вимог п. 1 ч. 1 ст. 18, п. 9 ч. 1 ст. 23 Закону України "Про Національну поліцію", п. 2, ч. 3 ст. 1 Дисциплінарного статуту Національної поліції України, п. 1 розділу III Правил етичної поведінки поліцейських, затверджених наказом МВС України від 09.11.2016 №1179.

11.11.2021 ГУ НП у м.Києві прийнято наказ №1720 о/с, яким відповідно до Закону України «Про Національну поліцію» звільнено зі служби в поліції згідно з пунктом 6 (у зв`язку із реалізацією дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення зі служби, накладеного відповідно до Дисциплінарного статуту Національної поліції України) ч. 1 ст. 77 капітана поліції дільничного офіцера поліції сектору превенції відділу поліції (з обслуговування мікрорайонів "Теремки-1" та "Теремки-2") Голосіївського управління поліції ОСОБА_1

10. Вважаючи своє звільнення незаконним, позивач звернувся до суду з цим позовом.

Нормативно-правове обґрунтування.

Спірні відносини, що склались між сторонами регулюються Конституцією України, Законом України «Про Національну поліцію» (далі - Закон № 580), Дисциплінарним статутом Національної поліції України, затверджений Законом України від 15 березня 2018 року № 2337-VІІІ (далі - Дисциплінарний статут), Правилами етичної поведінки поліцейських, затвердженими наказом МВС України від 09.11.2016 № 1179 (далі - Правила № 1179).

У силу вимог ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Закон № 580-VIII визначає правові засади організації та діяльності Національної поліції України, статус поліцейських, а також порядок проходження служби в Національній поліції України (в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин).

Згідно з ч.1 статті 59 Закону №580-VIII служба в поліції є державною службою особливого характеру, яка є професійною діяльністю поліцейських з виконання покладених на поліцію повноважень.

Відповідно до ч.1 статті 17 Закону №580-VIII поліцейським є громадянин України, який склав Присягу поліцейського, проходить службу на відповідних посадах у поліції і якому присвоєно спеціальне звання поліції.

Статтею 18 Закону №580-VIII визначено обов`язки поліцейських, зокрема, поліцейський зобов`язаний: 1) неухильно дотримуватися положень Конституції України, законів України та інших нормативно-правових актів, що регламентують діяльність поліції, та Присяги поліцейського; 2) професійно виконувати свої службові обов`язки відповідно до вимог нормативно-правових актів, посадових (функціональних) обов`язків, наказів керівництва; 3) поважати і не порушувати прав і свобод людини; 4) надавати невідкладну, зокрема домедичну і медичну, допомогу особам, які постраждали внаслідок правопорушень, нещасних випадків, а також особам, які опинилися в безпорадному стані або стані, небезпечному для їхнього життя чи здоров`я; 5) зберігати інформацію з обмеженим доступом, яка стала йому відома у зв`язку з виконанням службових обов`язків; 6) інформувати безпосереднього керівника про обставини, що унеможливлюють його подальшу службу в поліції або перебування на займаній посаді.

Поліцейський на всій території України незалежно від посади, яку він займає, місцезнаходження і часу доби в разі звернення до нього будь-якої особи із заявою чи повідомленням про події, що загрожують особистій чи публічній безпеці, або в разі безпосереднього виявлення таких подій зобов`язаний вжити необхідних заходів з метою рятування людей, надання допомоги особам, які її потребують, і повідомити про це найближчий орган поліції.

Відповідно до частин першої, другої статті 19 наведеного Закону у разі вчинення протиправних діянь поліцейські несуть кримінальну, адміністративну, цивільно-правову, матеріальну та дисциплінарну відповідальність відповідно до закону.

Підстави та порядок притягнення поліцейських до дисциплінарної відповідальності, а також застосування до поліцейських заохочень визначаються Дисциплінарним статутом Національної поліції України, що затверджується законом (ч.ч. 1, 2 ст. 19 Закону № 580-VIII).

Відповідно статті 1 Дисциплінарного статуту службова дисципліна - дотримання поліцейським Конституції і законів України, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, актів Президента України і Кабінету Міністрів України, наказів Національної поліції України, нормативно-правових актів Міністерства внутрішніх справ України, Присяги поліцейського, наказів керівників.

Службова дисципліна ґрунтується на створенні необхідних організаційних та соціально-економічних умов для чесного, неупередженого і гідного виконання обов`язків поліцейського, повазі до честі і гідності поліцейського, вихованні сумлінного ставлення до виконання обов`язків поліцейського шляхом зваженого застосування методів переконання, заохочення та примусу.

Службова дисципліна, крім основних обов`язків поліцейського, визначених статтею 18 Закону 580-VIII, зобов`язує поліцейського, у тому числі: бути вірним Присязі поліцейського, мужньо і вправно служити народу України; поважати права, честь і гідність людини, надавати допомогу та запобігати вчиненню правопорушень; безумовно виконувати накази керівників, віддані (видані) в межах наданих їм повноважень та відповідно до закону; вживати заходів до негайного усунення причин та умов, що ускладнюють виконання обов`язків поліцейського, та негайно інформувати про це безпосереднього керівника; утримуватися від дій, що перешкоджають іншим поліцейським виконувати їхні обов`язки, а також які підривають авторитет Національної поліції України; поважати честь і гідність інших поліцейських і працівників поліції, надавати їм допомогу та стримувати їх від вчинення правопорушень.

Статтею 11 Дисциплінарного статуту передбачено, що за порушення службової дисципліни поліцейські незалежно від займаної посади та спеціального звання несуть дисциплінарну відповідальність згідно з цим Статутом.

Дисциплінарним проступком визнається протиправна винна дія чи бездіяльність поліцейського, що полягає в порушенні ним службової дисципліни, невиконанні чи неналежному виконанні обов`язків поліцейського або виходить за їх межі, порушенні обмежень та заборон, визначених законодавством для поліцейських, а також у вчиненні дій, що підривають авторитет поліції (стаття 12 Дисциплінарного статуту).

Відповідно до статті 13 Дисциплінарного статуту дисциплінарне стягнення є засобом підтримання службової дисципліни, що застосовується за вчинення дисциплінарного проступку з метою виховання поліцейського, який його вчинив, для безумовного дотримання службової дисципліни, а також з метою запобігання вчиненню нових дисциплінарних проступків.

До поліцейських можуть застосовуватися такі види дисциплінарних стягнень: 1) зауваження; 2) догана; 3) сувора догана; 4) попередження про неповну службову відповідність; 5) пониження у спеціальному званні на один ступінь; 6) звільнення з посади; 7) звільнення із служби в поліції.

Згідно зі статтями 14, 15, 19 Дисциплінарного статуту з метою своєчасного, повного та об`єктивного з`ясування всіх обставин вчинення поліцейським дисциплінарного проступку, встановлення причин і умов його вчинення, вини, ступеня тяжкості дисциплінарного проступку, розміру заподіяної шкоди та для підготовки пропозицій щодо усунення причин вчинення дисциплінарних проступків провадиться службове розслідування.

Підставою для призначення службового розслідування є заяви, скарги та повідомлення громадян, посадових осіб, інших поліцейських, засобів масової інформації (далі - повідомлення), рапорти про вчинення порушення, що має ознаки дисциплінарного проступку, або безпосереднє виявлення ознак такого проступку посадовою особою поліції, за наявності достатніх даних, що вказують на ознаки дисциплінарного проступку.

Проведення службових розслідувань за фактом порушення поліцейським службової дисципліни здійснюють дисциплінарні комісії.

За результатами проведеного службового розслідування дисциплінарна комісія приймає рішення у формі висновку.

У висновку за результатами службового розслідування, у том числі, зазначаються: причини та умови, що призвели до вчинення проступку, вжиті або запропоновані заходи для їх усунення, обставини, що знімають з поліцейського звинувачення; висновок щодо наявності або відсутності у діянні поліцейського дисциплінарного проступку, а також щодо його юридичної кваліфікації з посиланням на положення закону; вид стягнення, що пропонується застосувати до поліцейського у разі наявності в його діянні дисциплінарного проступку.

Під час визначення виду стягнення дисциплінарна комісія враховує характер проступку, обставини, за яких він був вчинений, особу порушника, ступінь його вини, обставини, що пом`якшують або обтяжують відповідальність, попередню поведінку поліцейського, його ставлення до служби.

Порядком проведення службових розслідувань у Національній поліції України, затвердженим наказом Міністерства внутрішніх справ України від 07 листопада 2018 року №893, передбачено, що службове розслідування має встановити: наявність чи відсутність складу дисциплінарного проступку в діянні (дії чи бездіяльності) поліцейського, з приводу якого (якої) було призначено службове розслідування; наявність чи відсутність порушень положень законів України чи інших нормативно-правових актів, організаційно-розпорядчих документів або посадових інструкцій; ступінь вини кожної з осіб, що вчинили дисциплінарний проступок; обставини, що пом`якшують або обтяжують ступінь і характер відповідальності поліцейського чи знімають безпідставні звинувачення з нього; відомості, що характеризують поліцейського, а також дані про наявність або відсутність у нього дисциплінарних стягнень; вид і розмір заподіяної шкоди; причини та умови, що призвели до вчинення дисциплінарного проступку.

Відповідно до пункту 1 Розділу VII Порядку, у разі якщо за результатами розгляду матеріалів службового розслідування (справи) дисциплінарна комісія встановить наявність у діях (бездіяльності) поліцейського дисциплінарного проступку, керівнику, який призначив службове розслідування, вносяться пропозиції щодо накладення на поліцейського дисциплінарного стягнення.

Уповноважений керівник, враховуючи характер проступку, обставини, за яких він був учинений, особу порушника, ступінь його вини, обставини, що пом`якшують або обтяжують відповідальність, попередню поведінку поліцейського, його ставлення до служби, визначає вид дисциплінарного стягнення, що підлягає застосуванню до поліцейського, та видає письмовий наказ про його застосування.

Пунктом 7 статті 19 Дисциплінарного статуту передбачено, що у разі встановлення вини поліцейського за результатами проведеного службового розслідування видається письмовий наказ про застосування до поліцейського одного з видів дисциплінарного стягнення, передбаченого статтею 13 цього Статуту, зміст якого оголошується особовому складу органу поліції.

Відповідно до частини 3 статті 13 Дисциплінарного статуту до поліцейських можуть застосовуватися такі види дисциплінарних стягнень як звільнення зі служби в поліції.

Пунктом 6 частини 1 статті 77 Закону № 580-VIII встановлено, що поліцейський звільняється зі служби в поліції, а служба в поліції припиняється у зв`язку із реалізацією дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення зі служби, накладеного відповідно до Дисциплінарного статуту Національної поліції України.

Відповідно до п.1 ч.1 ст. 18 Закону № 580-VIII поліцейський зобов`язаний неухильно дотримуватися положень Конституції України, законів України та інших нормативно-правових актів, що регламентують діяльність поліції, та Присяги поліцейського.

Згідно з п. 9 ч. 1 ст. 23 Закону № 580-VIII поліція відповідно до покладених на неї завдань доставляє у випадках і порядку, визначених законом, затриманих осіб, підозрюваних у вчиненні кримінального правопорушення, та осіб, які вчинили адміністративне правопорушення.

У силу п. 2 ч. 3 ст. 1 Дисциплінарного статуту службова дисципліна, крім основних обов`язків поліцейського, визначених статтею 18 Закону України "Про Національну поліцію", зобов`язує поліцейського знати закони, інші нормативно-правові акти, що визначають повноваження поліції, а також свої посадові (функціональні) обов`язки.

Відповідно до пункту 1 розділу ІІІ Правил № 1179 поліцейський не має права обмежувати свободу людини, крім як на підставах та в порядку, визначених законом.

Висновки суду апеляційної інстанції.

11. Системний аналіз викладених правових норм дозволяє стверджувати, що до поведінки особи, яка проходить службу в поліції, ставляться спеціальні вимоги, яких вона повинна дотримуватися як під час виконання своїх службових обов`язків, так і в позаслужбовий час, у повсякденному житті.

12. Разом з тим, законодавством регламентовано чітку та послідовну процедуру притягнення особи, яка проходить службу в Національній поліції, до дисциплінарної відповідальності. Зазначена процедура, зокрема передбачає необхідність призначення та проведення службового розслідування для встановлення наявності або відсутності підстав для притягнення особи до дисциплінарної відповідальності.

13. Водночас, слід враховувати, що самостійною підставою для звільнення особи зі служби в поліції законодавством визначено дисциплінарний проступок, що полягає у вчиненні дій, які підривають авторитет поліції, та/або порушенні обмежень та заборон, визначених законодавством для поліцейських.

14. Реалізація дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення зі служби за порушення службової дисципліни є окремою підставою для звільнення, яка не пов`язана із порушенням кримінальної справи та набранням чинності вироком суду.

Тобто, наявність кримінального провадження, порушеного стосовно особи, яка проходить службу в поліції, не виключає можливості застосування стосовно цієї особи наслідків, передбачених пунктом 6 частини першої статті 77 Закону № 580-VIII, у разі встановлення під час службового розслідування невиконання чи неналежного виконання поліцейським службової дисципліни.

15. Аналогічні правові висновки викладено в постановах Великої Палати Верховного Суду від 25.04.2018 у справі № 800/547/17 та у від 22.01.2019 у справі № 800/547/17.

16. Перевіряючи доводи апеляційної скарги, колегія суддів звертає увагу на таке.

Предметом позовних вимог є визнання протиправним та скасування наказу Головного управління Національної поліції у м. Києві від 11.11.2021 №1720 о/с в частині звільнення позивача зі служби в поліції.

Підставою для звільнення позивача визначено порушення ним п. 1 ч. 1 ст. 18, п. 9 ч. 1 ст. 23 Закону України "Про Національну поліцію", п. 2, ч. 3 ст. 1 Дисциплінарного статуту Національної поліції України, п. 1 розділу ІІІ Правил етичної поведінки поліцейських, затверджених наказом МВС України від 09.11.2016 № 1179, що виразилось у неповідомленні ОСОБА_20 про підстави затримання, а також невжитті заходів, направлених на доставлення останнього до підрозділу поліції.

Суд першої інстанції, задовольняючи позовні вимоги, виходив з того, що визначені в рамках службового розслідування обставини підлягають встановленню в рамках кримінального провадження №0000342 від 14.05.2021 і станом на момент розгляду цієї справи, відсутнє рішення суду, яким позивача визнано винним у вчиненні відповідних кримінальних правопорушень.

Колегія суддів зазначає, що положення ст. 77 Закону України «Про Національну поліцію» розмежовують поняття звільнення поліцейського за порушення дисципліни та звільнення у разі набрання законної сили рішенням суду щодо притягнення до відповідальності за вчинення кримінального правопорушення.

Разом з тим, кримінальне провадження щодо Позивача здійснюється стосовно одержання службовою особою неправомірної вигоди у великому розмірі або вчинене службовою особою, яка займає відповідальне становище, або за попередньою змовою групою осіб, або поєднане з вимаганням неправомірної вигоди, а також стосовно незаконного позбавлення волі або викрадення людини вчинені з корисливих мотивів, або за попередньою змовою групою осіб.

У той же час, до дисциплінарної відповідальності Позивача притягнуто за неповідомлення ОСОБА_22 про підстави затримання, а також невжиття заходів, направлених на доставлення останнього до підрозділу поліції, що не є кримінальним правопорушенням, натомість свідчить про порушення позивачем п. 1 ч. 1 ст. 18, п. 9 ч. 1 ст. 23 Закону України "Про Національну поліцію", п. 2, ч. 3 ст. 1 Дисциплінарного статуту Національної поліції України, п. 1 розділу ІІІ Правил етичної поведінки поліцейських, тобто із зовсім інших підстав, ніж наявність кримінального провадження.

При цьому, судова колегія наголошує, що в основі поведінки працівника поліції закладені етичні, правові та службово-дисциплінарні норми поведінки, порушення яких утворює факт порушення Присяги. Під порушенням Присяги працівника поліції слід розуміти скоєння працівником поліції проступку (вчинку) проти інтересів служби, який суперечить покладеним на нього обов`язкам, підриває довіру до нього як носія влади, що призводить до приниження авторитету поліції та унеможливлює подальше виконання ним своїх обов`язків.

У постановах Верховного Суду України від 29 вересня 2015 року (справа №21-1288а15) та від 20 жовтня 2015 року (справа № 21-2103а15) зазначено, що дискредитація звання рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ (національної поліції) за своєю суттю полягає у вчиненні такого проступку, що підриває довіру та авторитет таких органів і їх працівників в очах громадськості та є несумісним із подальшим проходженням служби.

У статті 64 Закону України "Про Національну поліцію" наведено текст присяги працівника поліції: "усвідомлюючи свою високу відповідальність, урочисто присягаю вірно служити Українському народові, дотримуватися Конституції та законів України, втілювати їх у життя, поважати та охороняти права і свободи людини, честь держави, з гідністю нести високе звання поліцейського та сумлінно виконувати свої службові обов`язки".

Отже, в основі поведінки працівника поліції закладені етичні, правові та службово-дисциплінарні норми поведінки, порушення яких утворює факт порушення присяги. У зв`язку з чим, складаючи присягу, працівник поліції покладає на себе не тільки певні службові зобов`язання, але й моральну відповідальність за їх виконання.

Під порушенням присяги працівника поліції слід розуміти скоєння працівником поліції проступку (вчинку) проти інтересів служби, який суперечить покладеним на нього обов`язкам, підриває довіру до нього як носія влади, що призводить до приниження авторитету поліції та унеможливлює подальше виконання ним своїх обов`язків.

Застосування дисциплінарного стягненні у виді звільнення з органів внутрішніх справ є крайнім заходом дисциплінарного впливу, проте його застосування здійснюється на розсуд уповноваженої особи з урахуванням обставин у справі та не потребує доведення неможливості застосування інших видів дисциплінарних стягнень.

Аналогічний правовий висновок зазначено у постанові Верховного Суду від 21 вересня 2018 року у справі № 824/227/17-а.

Колегія суддів звертає увагу на те, що Позивач відмовився від надання пояснень в рамках проведення службового розслідування, що підтверджується відповідним актом від 08.09.2021, тобто він свідомо відмовився від свого права подати письмові пояснення.

Отже, матеріалами справи підтверджується факт наявності з боку позивача порушень п. 1 ч. 1 ст. 18, п. 9 ч. 1 ст. 23 Закону України "Про Національну поліцію", п. 2, ч. 3 ст. 1 Дисциплінарного статуту Національної поліції України, п. 1 розділу ІІІ Правил етичної поведінки поліцейських, що виразилось у не вжитті заходів щодо доставлення Андрія Пителя до адміністративної будівлі поліції для інформування ініціатора розшуку, а також в обмеженні можливості останнього вільно пересуватись, що, на переконання суду, свідчить про грубого порушення службової дисципліни, невиконання посадових (функціональних) обов`язків, зокрема службових обов`язків з охорони прав і свобод людини.

Тож, колегія суддів вважає правильним висновок службового розслідування, який сформований у межах компетенції Відповідача. Вина позивача у порушенні службової дисципліни доведена належними та допустимими доказами, тому спірний наказ, який прийнятий з метою реалізації дисциплінарного стягнення, накладеного наказом Головного управління Національної поліції в м. Києві від 05.11.2021 №1261, є правомірним та обґрунтованим, а застосоване до Позивача дисциплінарне стягнення у вигляді звільнення є співмірним до вчиненого проступку. За таких обставин, відсутні правові підстави для визнання протиправними та скасування наказу Головного управління Національної поліції у м. Києві від 11.11.2021 №1720 о/с в частині звільнення Позивача зі служби в поліції, тому позов задоволенню не підлягає.

При цьому судова колегія відзначає, що безпосередньо наказ про накладення на Позивача дисциплінарного стягнення не є предметом судового спору в цій справі, а відповідно до ч. 5 ст. 308 КАС України суд апеляційної інстанції не може розглядати позовні вимоги та підстави позову, що не були заявлені в суді першої інстанції.

Водночас оскаржуваний Позивачем у цій справі наказ про його звільнення є похідним від вказаного вище наказу.

17. Посилання Апелянту на положення ст. 62 Конституції України, згідно з якою особа вважається невинуватою у вчиненні злочину і не може бути піддана кримінальному покаранню, доки її вину не буде доведено в законному порядку і встановлено обвинувальним вироком суду, є неприйнятними, оскільки у цій справі перевіряється наявність передбачених законом підстав для звільенння Позивача із займаної ним посади та для його поновлення на службі. Встановлення вини Позивача у скоєнні злочину не є предметом судового розгляду в цій справі та не було предметом перевірки під час здійснюваного Відповідачем дисциплінарного провадження.

Аналогічний правовий підхід завстовано в постанові Верховного Суду від 08 травня 2019 року у справі № 821/291/17.

18. Доводи Позивача про те, що розслідування у кримінальній справі триває, обвинувальний висновок та вирок суду відсутній і його вина не доведена, суд апеляційної інстанції вважає безпідставними, оскільки, як відзначалося вище, дисциплінарною комісією аналізувались дії Позивача щодо порушення ним службової дисципліни і рішення про притягнення його до дисциплінарної відповідальності ґрунтується на самостійних правових підставах, які не залежать від результату вищевказаного кримінального провадження та/або наявності відповідного судового вироку.

19. Доводи Апелянта про те, що Відповідачем застосовано найсуворіший вид дисциплінарної відповідальності без урахування його позитивної попередньої поведінки, судова колегія відхиляє, оскільки висновок службового розслідування містить детальне хронологічне встановлення відповідних обставин та їх аналіз, а також інформацію про показники роботи Позивача.

20. При цьому, аналізуючи доводи Позивача про те, що застосований до нього вид дисциплінарної відповідальності не відповідає критерію співмірності, колегія суддів зазначає, що порушення у відношенні працівника поліції кримінального провадження за фактом отримання неправомірної вигоди підриває авторитет органів поліції в очах громадськості, формує негативну думку в населення про поліцію та дискредитує звання працівника поліції.

21. Твердження Апелянта про те, що висновок службового розслідування не містить відомостей та доказів про встановлення факту вчинення ним дисциплінарного проступку за наслідками можливого отримання неправомірної вигоди, судова колегія до уваги не приймає, оскільки, як вбачається з матеріалів службового розслідування, під час його проведення Відповідачем надано оцінку всім установлених обставинам у їх сукупності, зокрема, проаналізовано факт наявності кримінального провадження, що відповідає принципам повноти та об`єктивності встановлення обставин.

22. Колегія суддів вважає необґрунтованим висновок суду першої інстанції про застосування відповідачем дисциплінарного стягнення поза межами шестимісячного строку, з огляду на наступне.

На переконання суду першої інстанції, відлік строку для застосування дисциплінарного стягнення розпочався з квітня 2021 року (день вчинення дисциплінарного проступку), а закінчився 05.11.2021 (наказ № 1261 про накладення дисциплінарного стягнення).

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 21 Дисциплінарного статуту дисциплінарне стягнення застосовується не пізніше одного місяця з дня виявлення дисциплінарного проступку і не пізніше шести місяців з дня його вчинення шляхом видання дисциплінарного наказу.

У разі проведення службового розслідування за фактом вчинення дисциплінарного проступку днем його виявлення вважається день затвердження висновку за результатами службового розслідування.

Як зазначалось, 26.10.2021 дисциплінарною комісією складено висновок службового розслідування.

Колегія суддів враховує, що допущене Позивачем дисциплінарне правопорушення є триваючим, зокрема, про місце перебування ОСОБА_23 позивач був обізнаний станом на 27.04.2021, однак належних дій з метою повідомлення суб`єкта розшуку ро виявлення Пителя А. та доставлення останнього до підрозділу поліції ОСОБА_1 не здійснено, в тому числі в період до 14.05.2021 (дата внесення до ЄДРСР інформації про кримінальне провадження за №0000342).

Отже, Відповідачем дотримано встановлені законодавством строки, визначені у ст.21 Дисциплінарного статуту.

23. У сукупності з вищенаведеним колегія судів також визнає слушними доводи Апелянта про порушення судом першої інстанції норми процесуального права щодо не розгляду його клопотання про витребування доказів у Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Києві, а саме: копій матеріалів кримінального провадження № 0000342 від 14.05.2021. Таке порушенням судом першої інстанції норм процесуального права не входить до переліку обов`язкових підстав для скасування судового рішення, передбачених ч. 3 ст. 317 КАС України, але враховується апеляційним судом у сукупності з іншими обставинами, про що зазначено вище.

24. Аналізуючи всі доводи апеляційної скарги, колегія суддів приймає до уваги висновки, викладені в рішення ЄСПЛ по справі «Ґарсія Руіз проти Іспанії» (Garcia Ruiz v. Spain), заява № 30544/96, п. 26, ECHR 1999-1, Суд зазначив, що хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, це не може розумітись як вимога детально відповідати на кожний довід.

25. Отже, колегія суддів приходить до висновку щодо відсутності достатніх та необхідних правових підстав для визнання протиправним та скасування наказу Головного управління Національної поліції у м. Києві від 11.11.2021 №1720 о/с в частині звільнення зі служби в поліції капітана поліції ОСОБА_1 .

Тож, оскільки основна позовна вимога задоволенню не підлягає, то підстави для розгляду позовних вимог про поновлення Позивача на роботі та стягнення компенсації за вимушений прогул, як похідних, відсутні.

26. Таким чином, судом першої інстанції неповно встановлено обставини справи та ухвалено судове рішення без дотриманням норм матеріального права і з порушенням норм процесуального права, що призвело до неправильного вирішення спору в цілому.

27. Відповідно до ст. 317 КАС України, підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є: 1) неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи; 2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; 3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; 4) неправильне застосування.

28. Враховуючи викладене, апеляційна скарга Головного управління Національної поліції в м. Києві підлягає задоволенню, рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 14 грудня 2022 року - скасуванню, а в задоволенні позову слід відмовити повністю.

Розподіл судових витрат.

29. Відповідно до ст. 139 КАС України судові витрати в цій справі перерозподілу не підлягають.

Керуючись ст.ст. 242-244, 250, 308, 311, 315, 317, 321, 322, 325, 328, 329 КАС України, суд,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Головного управління Національної поліції в м. Києві - задовольнити.

Рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 14 грудня 2022 року - скасувати та ухвалити постанову, якою в задоволенні позову ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції в м. Києві визнання протиправним та скасування наказу, поновлення на посаді, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу - відмовити повністю.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду в порядку та строки, визначені ст.ст. 328-331 КАС України.

Судове рішення виготовлено 08 вересня 2022 року.

Головуючий суддя О.В. Епель

Судді: Є.І. Мєзєнцев

Я.М. Собків