Справа № 420/2803/23
Суддя: Білостоцький О.В.
Дата ухвалення: 2023-09-11 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 420/2803/23
11 вересня 2023 року м. Одеса
Одеський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Білостоцького О.В., розглянувши у порядку письмового провадження заяву ОСОБА_1 про визнання протиправними дій, вчинених відповідачем на виконання рішення суду по справі №420/2803/23, -
В провадженні Одеського окружного адміністративного суду перебувала адміністративна справа №420/2803/23 за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області, в якому позивач просив суд:
а) вимог п. 28 ст. 13 Закону України від 22.10.1993 року №3552-XII "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту" щодо підвищення (надбавки) до пенсії інвалідів війни (з врахуванням діючого два разу на рік збільшення прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність), безпосередньо до пенсії ОСОБА_1 це є:
- з 01.04.2019 року та подалі Особа з інвалідністю внаслідок війни 2 групи / при виконанні обов`язків в/с Особа з інвалідністю внаслідок війни 2 гр. ст. 7 (40% від суми мінімального прожиткового мінімуму для осіб, що втратили працездатність), тобто ГУ ПФ України в Одеській області чергові підвищення цієї складової пенсії Позивача потрібно робити з 01.07.2019 року та подалі, з кожним підвищенням суми мінімального прожиткового мінімуму для осіб, що втратили працездатність.
б) вимог п. 6 ст. 1 та абз. 4 ст. 5 Закону України від 01.06.2000 року "Про пенсії за особливі заслуги перед Україною" №1767-III та вимог відповідних показників Наказу Міністерства соціальної політики України від 27.12.2017 року №2054 щодо нарахування у пенсії ОСОБА_1 , це є:
- з 01.04.2019 року та подалі - «особливі заслуги» (35% від суми мінімального прожиткового мінімуму для осіб, що втратили працездатність), тобто ГУ ПФ України в Одеській області чергові підвищення цієї складової пенсії Позивача потрібно робити з 01.07.2019 року та подалі, з кожним підвищенням суми мінімального прожиткового мінімуму для осіб, що втратили працездатність.
Рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 21.04.2023 року адміністративний позов ОСОБА_1 був задоволений частково.

Визнано протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області щодо обмеження ОСОБА_1 з 01.07.2019 року пенсії сумою у розмірі 31037,00 грн.

Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області провести з 01.07.2019 року ОСОБА_1 перерахунок та виплату пенсії без обмеження її максимальним розміром із врахуванням всіх належних йому до виплати надбавок та доплат, з урахуванням раніше виплачених позивачу сум пенсії.

Зазначене судове рішення набрало законної сили 23.05.2023 року.

25.08.2023 року (під час перебування головуючого судді у справі у відпустці) до суду від ОСОБА_1 до суду в порядку ст.383 КАС України надійшла заява, в якій позивач просить суд:

- ???визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області щодо невиконанням рішення суду при перерахунку пенсії ОСОБА_1 з 01.12.2019 року та по наступний час після рішення Одеського окружного адміністративного суду від 21.04.2023 року по справі №420/2803/23;

- визнати такі дії Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області як невиконання рішення Одеського окружного адміністративного суду від 21.04.2023 року по справі №420/420/2803/23;

- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області негайно нарахувати та сплатити ОСОБА_1 пенсію в розмірі фактично нарахованої суми станом на серпень 2023 року, з урахуванням додаткових видів грошового забезпечення (надбавки, доплати, підвищення), у т.ч. і підвищення як інваліду війни II-ої групи згідно вимог п.28 ст. 13 Закону України №3552-XII, та за особливі заслуги згідно вимог п.6 ст. 1 і абз.4 ст.5 Закону України №1767-I, які і показані Відповідачем у власному розрахунку пенсії ОСОБА_1 на 01.08.2023 року (Додаток №8) виходячи з рівня мінімального прожиткового мінімуму для осіб, що втратили працездатність на цю дату без обмеження цієї пенсії будь яким граничним або максимальним розміром;

- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області нарахувати та сплатити ОСОБА_1 борг Головного управління перед ним, якій виник з 01.07.2019 року по 30.11.2019 року як наслідок останнього перерахунку пенсії Позивача, а також борг, якій виник тепер і з 01.12.2019 року по наступний час у зв`язку з невиконанням цим же Головним управлінням саме у цей період вимог Закону України №3552-XII та Закону України №1767-II, пов`язаних з регулярним підвищенням двічі на рік у державі мінімального прожиткового мінімуму для осіб, що втратили працездатність.

В обґрунтування заяви позивач зазначив, що відповідач при послідуючих перерахунках пенсії позивача, зокрема починаючи з 01.12.2019 року та подалі протиправно обмежив позивачу пенсію максимальним розміром у сумі 31087,25 грн., а також не врахував у вказаний період збільшення розмірів надбавок, підвищень і доплат до пенсії, через підвищення встановленого законом розміру прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність. Крім того, позивач зауважив, що відповідачем суму заборгованості за період з 01.07.2019 року по 30.11.2019 року виплачено не було, з огляду на що останній звернувся до суду з даною заявою.

Дослідивши матеріали поданої ОСОБА_1 заяви, інші матеріали справи, суд дійшов висновку, що така заява задоволенню не підлягає з огляду на наступне.

Так статтею 129-1 Конституції України визначено, що судові рішення є обов`язковими до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку. Контроль за виконанням судового рішення здійснює суд.

Згідно з ч. 1 ст. 370 КАС України судове рішення, яке набрало законної сили, є обов`язковим для учасників справи, для їхніх правонаступників, а також для всіх органів, підприємств, установ та організацій, посадових чи службових осіб, інших фізичних осіб і підлягає виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, або за принципом взаємності, - за її межами.

Так статтею 129-1 Конституції України визначено, що судові рішення є обов`язковими до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку. Контроль за виконанням судового рішення здійснює суд.

Згідно з ст. 14 КАС України судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України. Невиконання судового рішення тягне за собою відповідальність, встановлену законом.

Згідно з ч.1 ст. 370 КАС України судове рішення, яке набрало законної сили, є обов`язковим для учасників справи, для їхніх правонаступників, а також для всіх органів, підприємств, установ та організацій, посадових чи службових осіб, інших фізичних осіб і підлягає виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, або за принципом взаємності, - за її межами.

Відповідно до ч.ч. 1 та 4 ст. 383 КАС України особа-позивач, на користь якої ухвалено рішення суду, має право подати до суду першої інстанції заяву про визнання протиправними рішень, дій чи бездіяльності, вчинених суб`єктом владних повноважень - відповідачем на виконання такого рішення суду, або порушення прав позивача, підтверджених таким рішенням суду.

Заяву, зазначену у частині першій цієї статті, може бути подано протягом десяти днів з дня, коли позивач дізнався або повинен був дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів, але не пізніше дня завершення строку пред`явлення до виконання виконавчого листа, виданого за відповідним рішенням суду.

У разі відповідності заяви вимогам, зазначеним у цій статті, вона підлягає розгляду та вирішенню в порядку письмового провадження або в судовому засіданні на розсуд суду протягом десяти днів з дня її отримання. Неприбуття в судове засідання осіб, які були належним чином повідомлені, не перешкоджає розгляду такої заяви (ч. 5 ст. 383 КАС України).

У Рішенні від 30 червня 2009 року №16-рп/2009 Конституційний Суд України зазначив, що метою судового контролю є своєчасне забезпечення захисту та охорони прав і свобод людини і громадянина, та наголосив, що виконання всіма суб`єктами правовідносин приписів, викладених у рішеннях суду, які набрали законної сили, утверджує авторитет держави як правової (абзац перший підпункту 3.2 пункту 3, абзац другий пункту 4 мотивувальної частини).

Європейський суд з прав людини у рішенні від 07 травня 2002 року у справі «Бурдов проти Росії» визначив, що у контексті статті 6 Конвенції виконання судового рішення, прийнятого будь-яким судом, має розглядатися як складова "судового розгляду".

У рішенні Європейського суду з прав людини від 19 березня 1997 року у справі «Горнсбі проти Греції» суд підкреслив, що виконання рішення, ухваленого будь-яким судом, має розцінюватись як складова частина судового розгляду. Здійснення права на звернення до суду з позовом стосовно його прав та обов`язків цивільного характеру було б ілюзорним, якби внутрішня правова система допускала, щоб остаточне судове рішення, яке має обов`язкову силу, не виконувалося б на шкоду однієї зі сторін (п. 40).

Суд зауважує, що переслідуючи мету забезпечення реалізації конституційного принципу обов`язковості судових рішень, адміністративні суди мають зважено підходити до вибору процесуальних засобів такого забезпечення, а саме: встановлювати дійсні причини виникнення затримки у виконанні судового рішення, аналізувати акти законодавства, враховувати здійснені відповідною посадовою особою дії, спрямовані на виконання судового рішення, та їх відповідність вимогам законодавства, встановлювати наявність та форму вини такої посадової особи, а також зазначати про співмірність розміру штрафу та доходів (фінансової спроможності) такої посадової особи.

Це не повинно зумовлювати порушення основоположних засад адміністративного судочинства, зокрема, пропорційності, необхідності дотримання оптимального балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи та цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія) тощо. Такі засоби не можуть бути надмірними за визначених умов та не мають призводити до порушення прав, гарантованих Конституцією України та Конвенцією про захист прав людини і основоположних свобод.

Як вбачається з матеріалів адміністративної справи, позивач перебуває на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України в Одеській області та отримує пенсію, призначену у відповідності до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб».

Рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 06.01.2022 року по справі №420/23883/21 було визнано протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області щодо зменшення розміру пенсії ОСОБА_1 за рахунок виплати з 05.03.2019 року 75 відсотків суми підвищення пенсії, визначеного станом на 01.03.2018 року.

Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області провести ОСОБА_1 перерахунок та виплату пенсії (із врахуванням раніше виплачених сум) з 05.03.2019 року у розмірі 100% підвищення пенсії, визначеної станом на 01.03.2018 року.

Визнано протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області щодо застосування при перерахунку пенсії ОСОБА_1 з 01.04.2019 року у розмірі 70% грошового забезпечення станом на 05.03.2019 року визначеного у довідці №ЮО79571 від 26.01.2021 року, наданою Одеським обласним територіальним центром комплектування та соціальної підтримки, та обмеження перерахованої пенсії максимальним розміром десятьма прожитковими мінімумами, установленими для осіб, які втратили працездатність.

Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області здійснити перерахунок та виплату з 01.04.2019 пенсії ОСОБА_1 перерахованої на підставі довідки про розмір грошового забезпечення №ЮО79571 від 26.01.2021 року, наданою Одеським обласним територіальним центром комплектування та соціальної підтримки, у розмірі 90% грошового забезпечення без обмеження максимальним розміром - десятьма прожитковими мінімумами, встановленими для осіб, які втратили працездатність.

На виконання рішення Одеського окружного адміністративного суду від 06.01.2022 року по справі №420/23883/21 Головним управлінням Пенсійного фонду України в Одеській області здійснено перерахунок пенсії ОСОБА_1 з 01.04.2019 року. Розмір пенсії після перерахунку становив 31037,00 грн. Як вбачається з протоколу перерахунку пенсії від 01.04.2019 року пенсія позивача складається з:

- 23891,40 грн. - пенсія виходячи з 90% від сум грошового забезпечення;

- 5972,85 грн. - збільшення пенсії на 25% згідно постанови КМУ «Про підвищення рівня соціального захисту найбільш вразливих верств населення» від 28 грудня 2011 року №1381);

- 598,80 грн. надбавка до пенсії як інваліду війни 2 групи (40% від суми мінімального прожиткового мінімуму для осіб, що втратили працездатність згідно ЗУ «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» від 22.10.1993 року №3552-XII);

- 50 грн. - надбавка до пенсії як інваліду війни 2 групи;

- 523,95 грн. - надбавка за особливі заслуги (35% від суми мінімального прожиткового мінімуму для осіб, що втратили працездатність згідно ЗУ "Про пенсії за особливі заслуги перед Україною" №1767-III ).

В подальшому позивачу було перераховано пенсію позивачу з 01.07.2019 року. Як вбачається з протоколу перерахунку пенсії від 01.07.2019 року розмір пенсії позивача становить 31087,25 грн. та складається з:

- 23891,40 грн. - пенсія виходячи з 90% від сум грошового забезпечення;

- 5972,85 грн. - збільшення пенсії на 25% згідно постанови КМУ «Про підвищення рівня соціального захисту найбільш вразливих верств населення» від 28 грудня 2011 року №1381);

- 625,69 грн. надбавка до пенсії як інваліду війни 2 групи (40% від суми мінімального прожиткового мінімуму для осіб, що втратили працездатність згідно ЗУ «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» від 22.10.1993 року №3552-XII);

- 50 грн. - надбавка до пенсії як інваліду війни 2 групи;

- 547,40 грн. - надбавка за особливі заслуги (35% від суми мінімального прожиткового мінімуму для осіб, що втратили працездатність згідно ЗУ "Про пенсії за особливі заслуги перед Україною" №1767-III ).

При цьому судом у судовому рішенні від 21.04.2023 року по справі №420/2803/23 встановлено, що суми надбавок до пенсії позивача здійснені згідно норм чинного законодавства, а тому не є спірними в межах даної адміністративної справи.

Водночас Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області, здійснюючи перерахунок пенсії позивача з 01.07.2019 року, посилаючись на рішення суду від 06.01.2022 року по справі №420/23883/21, здійснило виплату пенсії позивачу у розмірі 31037,00 грн., замість нарахованої 31087,25 грн.

Рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 21.04.2023 року адміністративний позов ОСОБА_1 був задоволений частково.

Визнано протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області щодо обмеження ОСОБА_1 з 01.07.2019 року пенсії сумою у розмірі 31037,00 грн.

Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області провести з 01.07.2019 року ОСОБА_1 перерахунок та виплату пенсії без обмеження її максимальним розміром із врахуванням всіх належних йому до виплати надбавок та доплат, з урахуванням раніше виплачених позивачу сум пенсії.

Зазначене судове рішення набрало законної сили 23.05.2023 року.

23.06.2023 року пенсійним органом було здійснено перерахунок пенсії ОСОБА_1 з 01.07.2019 року без обмеження її максимальним розміром із врахуванням всіх належних йому до виплати надбавок та доплат, з урахуванням раніше виплачених позивачу сум пенсії.

Розмір пенсії позивача з 01.07.2019 року, виходячи з 90% від сум грошового забезпечення став складати 31087,25 грн.

Загальна сума заборгованості за період з 01.07.2019 року по 28.02.2022 року в сумі 1608,00 грн. була внесена Головним управлінням внесена до реєстру судових рішень, які підлягають виконанню після виділення Головному управлінню відповідних коштів на погашення заборгованості з пенсійних виплат за рішеннями суду.

При цьому відповідачем на виконання рішення суду по іншій адміністративній справі №420/18422/22 з 01.03.2022 року було також перераховано пенсію позивача без обмеження максимальним розміром.

З огляду на вищевикладене суд доходить висновку, що відповідачем на виконання рішення Одеського окружного адміністративного суду від 21.04.2023 року по справі №420/2803/23 будо проведено перерахунок пенсії позивача з 01.07.2019 року без обмеження максимальним розміром із врахуванням всіх належних йому до виплати надбавок та доплат, з урахуванням раніше виплачених позивачу сум пенсії.

Разом з тим, посилання позивача на неправомірність дій ГУ ПФУ в Одеській області щодо обмеження йому пенсії максимальним розміром у сумі 31087,25 грн. починаючи з 01.12.2019 року та в подальшому та не врахуванні у вказаний період збільшення розмірів надбавок, підвищень і доплат до пенсії, через підвищення встановленого законом розміру прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, не були предметом розгляду в межах адміністративної справи №420/2803/23, а тому таким діям пенсійного фонду не може надаватись оцінка при розгляді заяви позивача, поданої в порядку статті 383 КАС України.

Щодо невиплати позивачу суми заборгованості внаслідок перерахунку на підставі рішення суду від 21.04.2023 року по справі №420/2803/23, суд зауважує наступне.

Статтею 71 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» передбачено, що бюджет Пенсійного фонду - план утворення і використання цільового страхового фонду, що формується за рахунок страхових внесків до солідарної системи та надходжень з інших джерел, визначених цим Законом.

Відповідно до вимог пункту 1 частини першої статті 73 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» кошти Пенсійного фонду використовуються на виплату пенсій, передбачених цим Законом.

Згідно до положень підпунктів 4, 5 пункту 4 Положення про Головні управління Пенсійного фонду України в Автономній Республіці Крим, областях, містах Києві та Севастополі, затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України від 22.12.2014 року №28-2, Головне управління Фонду відповідно до покладених на нього завдань, зокрема, забезпечує своєчасне і в повному обсязі фінансування пенсій та виплату пенсій, виключно за рахунок коштів Фонду та інших джерел, визначених законодавством. Інших фінансових можливостей, крім зазначених, для здійснення виплат управління не має. Взяття зобов`язань без відповідних бюджетних асигнувань та здійснення видатків бюджету з перевищенням бюджетних призначень є порушенням бюджетного законодавства.

Тобто, пенсійні виплати здійснюються Головним управлінням Пенсійного фонду України виключно за рахунок коштів Фонду та інших джерел, визначених законодавством. Інших фінансових можливостей, крім зазначених, для здійснення виплат управління не має.

Виділення коштів із державного бюджету на фінансування даної бюджетної програми не залежить від територіального органу Пенсійного фонду України.

Частинами 1 та 2 ст. 23 Бюджетного кодексу України визначено, що будь-які бюджетні зобов`язання та платежі з бюджету можна здійснювати лише за наявності відповідного бюджетного призначення, встановленого законом про Державний бюджет України.

Згідно із п.п. 20, 29 ч. 1 ст. 116 Бюджетного кодексу України, взяття зобов`язань без відповідних бюджетних асигнувань та здійснення видатків бюджету з перевищенням бюджетних призначень є порушеннями бюджетного законодавства.

Отже, фактичне та у повному обсязі виконання судового рішення органом Пенсійного фонду України можливе за умови наявності відповідних бюджетних асигнувань на відповідні цілі за рахунок коштів Державного бюджету України.

На підставі наведеного слід зазначити, що обставини справи в своїй сукупності свідчать, що невиплата в повному обсязі ГУ ПФУ перерахованої пенсії не зумовлена недбалістю відповідача чи неналежним виконанням ним своїх обов`язків.

Верховний Суд України у своїх постановах (зокрема, від 24.01.2018 року у справі №405/3663/13-а, від 13.06.2018 року у справі №757/29541/14-а та від 21.08.2019 року у справі №754/3105/17) неодноразово вказував про те, що невиконання судового рішення відповідачем в частині виплати грошових коштів, за відсутності відповідного фінансового забезпечення та фактичної відсутності коштів, не може вважатись невиконанням судового рішення без поважних причин, а накладення штрафу у такому випадку жодним чином не захищає право особи на отримання бюджетних коштів.

З наданих до суду документів вбачається, що відповідачем були вжиті всі можливі заходи щодо виконання судового рішення у справі №420/2803/23 відповідно до вимог діючого законодавства, а тому клопотання позивача про визнання протиправними дій, вчинених відповідачем на виконання рішення суду по справі №420/2803/23 задоволенню не підлягає.

Керуючись приписами ст.ст. 5-11, 241, 243, 248, 256, 293-295, 370, 383 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

УХВАЛИВ:

Заяву ОСОБА_1 про визнання протиправними дій, вчинених відповідачем на виконання рішення суду по справі №420/2803/23 залишити без задоволення.

Ухвала набирає законної сили в порядку та строки встановлені ст. 256 КАС України.

Ухвала суду може бути оскаржена до П`ятого апеляційного адміністративного суду в порядку та строки, встановлені статтями 293, 295 КАС України.

Суддя Білостоцький О.В.