Справа № 400/448/23
Суддя: Величко А.В.
Дата ухвалення: 2023-09-11 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

МИКОЛАЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

11 вересня 2023 р. № 400/448/23
м. Миколаїв

Миколаївський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Величка А.В., розглянув у порядку спрощеного позовного провадження адміністративну справу

за позовом:ОСОБА_1 , АДРЕСА_1 ,
до відповідача:Центрального районного територіального центру комплектування та соціальної підтримки міста Миколаєва, вул. Шевченка, 45, м. Миколаїв, 54005,
про:визнання бездіяльності протиправною та стягення коштів в розмірі 555053,68 грн.,
ВСТАНОВИВ:

До Миколаївського окружного адміністративного суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 (надалі - позивач) до Центрального районного територіального центру комплектування та соціальної підтримки міста Миколаєва (надалі - відповідач) про:

- визнання протиправною бездіяльності Центрального районного територіального центру комплектування та соціальної підтримки міста Миколаєва, яка полягає у безпідставному не проведені нарахування та не виплаті ОСОБА_1 за період з 08 квітня 2022 року по 15 грудня 2022 року грошового забезпечення у вигляді додаткової винагороди, передбаченої постановою Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 №168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану» в розмірі 555 053,68 гривень (п`ятсот п`ятдесят п`ять тисяч п`ятдесят три гривні шістдесят вісім копійок);

- стягнення з Центрального районного територіального центру комплектування та соціальної підтримки міста Миколаєва (ідентифікаційний код юридичної особи 09750636) на користь ОСОБА_1 (реєстраційний номер облікової картки платника податку НОМЕР_1 ) не нараховане та не виплачене за період з 08 квітня 2022 року по 15 грудня 2022 року грошове забезпечення у вигляді додаткової винагороди, передбаченої постановою Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 №168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану» в розмірі 555 053,68 гривень (п`ятсот п`ятдесят п`ять тисяч п`ятдесят три гривні шістдесят вісім копійок).

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що військову службу він проходив у Центральному районному територіальному центрі комплектування та соціальної підтримки міста Миколаєва, який розташовано в м. Миколаєві Миколаївського району Миколаївської області. Зазначив, що Миколаївська міська територіальна громада входила до Переліку територіальних громад, що розташовані в районі проведення воєнних (бойових) дій. З урахуванням зазначеного, позивач вказав, що в період з 08 квітня 2022 року по 15 грудня 2022 року він брав участь у заходах, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України, перебуваючи на території Миколаївської міської територіальної громади та виконуючи обов`язки військової служби. Однак, у межах вказаного періоду ОСОБА_1 не було нараховано та виплачено додаткову винагороду, яку передбачено постановою Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 року №168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану» у розмірі 100000 грн. в розрахунку на місяць пропорційно часу участі у бойових діях або забезпеченні здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, що і стало підставою для звернення позивача до суду.

Ухвалою від 25.01.2023 року Миколаївський окружний адміністративний суд відкрив провадження у справі № 400/448/23 та ухвалив розглядати справу за правилами спрощеного позовного провадження без повідомленням (виклику) сторін.

25.01.2023 року Миколаївський окружний адміністративний суд виніс ухвалу, якою зупинив провадження у справі №400/448/23 до набрання чинності рішенням Верховного Суду у зразковій справі №260/3564/22

Постановою П`ятого апеляційного адміністративного суду від 22.03.2023 року ухвалу Миколаївського окружного адміністративного суду від 25.01.2023 року про зупинення провадження у справі скасовано, а справу направлено для продовження розгляду до Миколаївського окружного адміністративного суду.

10.04.2023 року матеріали адміністративної справи №400/448/23 надійшли до Миколаївського окружного адміністративного суду.

11.04.2023 року матеріали адміністративної справи №400/448/23 передано на розгляд судді Величку В.А.

Ухвалою від 12.04.2023 року суд поновив провадження у справі №400/448/23 за позовом ОСОБА_1 до Центрального районного територіального центру комплектування та соціальної підтримки м. Миколаєва про визнання бездіяльності протиправною та стягнення коштів в розмірі 555053,68 грн.

До канцелярії Миколаївського окружного адміністративного суду від Центрального районного територіального центру комплектування та соціальної підтримки міста Миколаєва надійшов відзив на позовну заяву, в якому відповідач просив відмовити у задоволенні позову в повному обсязі. Заперечуючи проти позову, відповідач послався на те, що позивач не приймав участі у забезпеченні здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, перебуваючи безпосередньо в районах їх ведення (здійснення). Як стверджував відповідач, Центральний районний територіальний центру комплектування та соціальної підтримки міста Миколаїв, у якому службу проходив ОСОБА_1 , не є бойовим підрозділом та не приймав участі в бойових діях. Жодних наказів на ведення бойових дій позивачу з 08.04.2022 року не видавалось.

Розглянувши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив наступне.

24.02.2022 року розпочалася військова агресія російської федерації проти України.

Наказом начальника Центрального районного територіального центру комплектування та соціальної підтримки міста Миколаєва від 08.04.2022 року №58 «По стройовій частині» сержанта запасу ОСОБА_1 призначено на посаду старшого стрільця 3 відділення 2 взводу роти охорони та зараховано до списків особового складу Центрального районного територіального центру комплектування та соціальної підтримки міста Миколаєва та на всі види забезпечення.

08 травня 2022 року наказом начальника Центрального районного територіального центру комплектування та соціальної підтримки міста Миколаєва від 08.04.2022 року №73 «По стройовій частині» на підставі наказу начальника Миколаївського обласного територіального центру комплектування та соціальної підтримки міста Миколаєва від 08 травня 2022 року №29-РС, позивача призначено на посаду сержанта з матеріального забезпечення роти охорони Центрального районного територіального центру комплектування та соціальної підтримки міста Миколаєва.

Відповідно до наказу начальника Миколаївського обласного територіального центру комплектування та соціальної підтримки міста Миколаєва від 14 грудня 2022 року №75-РС «По особовому складу» позивача відповідно до пункту 2 частини 4 статті 26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» звільнено з військової служби у відставку за станом здоров`я.

На підставі вищевказаного наказу, начальником Центрального районного територіального центру комплектування та соціальної підтримки міста Миколаєва видано наказ від 14 грудня 2022 року №214 «По стройовій частині» відповідно до якого позивача з 15 грудня 2022 року виключено зі списків особового складу Центрального районного територіального центру комплектування та соціальної підтримки міста Миколаєва та знято з усіх видів забезпечення.

За час проходження військової служби, у межах спірного періоду з 08 квітня 2022 року по 15 грудня 2022 року, ОСОБА_1 щомісяця виплачувалась передбачена постановою Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 року №168 додаткова грошова винагорода в розмірі 30 000 грн.

Вказане позивачем не заперечується.

Однак, на думку позивача, у період з 08 квітня 2022 року по 15 грудня 2022 року Центральний районний територіальний центр комплектування та соціальної підтримки міста Миколаєва повинен був нараховувати та виплачувати позивачу передбачену постановою Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 року №168 додаткову винагороду в сумі 100 000 грн.

Не погодившись з такою бездіяльністю Центрального районного територіального центру комплектування та соціальної підтримки міста Миколаєва при проведенні нарахування додаткової винагороди, позивач звернувся до суду із даною позовною заявою.

Вирішуючи даний публічно-правовий спір, що виник між сторонами, суд виходить з наступного.

Відповідно до ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Основні засади державної політики у сфері соціального захисту військовослужбовців та членів їх сімей визначено Законом України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» (в редакції чинній на час виникнення спірних правовідносин), який встановлює єдину систему їх соціального та правового захисту, гарантує військовослужбовцям та членам їх сімей в економічній, соціальній, політичній сферах сприятливі умови для реалізації їх конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни та регулює відносини у цій галузі.

Відповідно до статті 1 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» соціальний захист військовослужбовців - діяльність (функція) держави, спрямована на встановлення системи правових і соціальних гарантій, що забезпечують реалізацію конституційних прав і свобод, задоволення матеріальних і духовних потреб військовослужбовців відповідно до особливого виду їх службової діяльності, статусу в суспільстві, підтримання соціальної стабільності у військовому середовищі. Це право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, у старості, а також в інших випадках, передбачених законом.

Згідно із ст.1-2 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» військовослужбовці користуються усіма правами і свободами людини та громадянина, гарантіями цих прав і свобод, закріпленими в Конституції України та законах України, з урахуванням особливостей, встановлених цим та іншими законами.

У зв`язку з особливим характером військової служби, яка пов`язана із захистом Вітчизни, військовослужбовцям надаються визначені законом пільги, гарантії та компенсації.

Статтею 9 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» передбачено, що держава гарантує військовослужбовцям достатнє матеріальне, грошове та інші види забезпечення в обсязі, що відповідає умовам військової служби, стимулює закріплення кваліфікованих військових кадрів.

До складу грошового забезпечення входять:

- посадовий оклад, оклад за військовим званням;

- щомісячні додаткові види грошового забезпечення (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премія);

- одноразові додаткові види грошового забезпечення.

Грошове забезпечення виплачується у розмірах, що встановлюються Кабінетом Міністрів України, та повинно забезпечувати достатні матеріальні умови для комплектування Збройних Сил України, інших утворених відповідно до законів України військових формувань та правоохоронних органів кваліфікованим особовим складом, враховувати характер, умови служби, стимулювати досягнення високих результатів у службовій діяльності.

У зв`язку з повномасштабною військовою агресією російської федерації проти України 24.02.2022 року Президентом України видано Указ № 64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні».

Указом Президента України від 24.02.2022 року №69/2022 «Про загальну мобілізацію» оголошено загальну мобілізацію.

28.02.2022 року Кабінетом Міністрів України прийнято постанову №168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану».

Пунктами 1, 2-1 названого рішення Уряду установлено, що на період дії воєнного стану військовослужбовцям Збройних Сил, Служби безпеки, Служби зовнішньої розвідки, Головного управління розвідки Міністерства оборони, Національної гвардії, Державної прикордонної служби, Управління державної охорони, Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації, Державної спеціальної служби транспорту, військовим прокурорам Офісу Генерального прокурора, особам рядового і начальницького складу Державної служби з надзвичайних ситуацій, співробітникам Служби судової охорони, особам начальницького складу управління спеціальних операцій Національного антикорупційного бюро та поліцейським виплачується додаткова винагорода в розмірі до 30000 гривень пропорційно в розрахунку на місяць, а тим з них, які беруть безпосередню участь у бойових діях або забезпечують здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, перебуваючи безпосередньо в районах у період здійснення зазначених заходів (у тому числі військовослужбовцям строкової служби), - розмір цієї додаткової винагороди збільшується до 100 000 гривень в розрахунку на місяць пропорційно часу участі у таких діях та заходах. Особам рядового і начальницького складу територіальних (міжрегіональних) воєнізованих формувань Державної кримінально-виконавчої служби, що залучаються Головнокомандувачем Збройних Сил до складу оперативно-стратегічного угруповання відповідної групи військ для безпосередньої участі у бойових діях або забезпечення здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, перебуваючи безпосередньо в районах проведення воєнних (бойових) дій у період здійснення зазначених заходів, виплачується додаткова винагорода в розмірі до 100000 гривень в розрахунку на місяць пропорційно часу участі у таких діях та заходах.

Виплата такої додаткової винагороди здійснюється на підставі наказів командирів (начальників).

Порядок і умови виплати додаткової винагороди, а також одноразової грошової допомоги, передбачених цією постановою, визначаються керівниками відповідних міністерств та державних органів.

З метою врегулювання виплати військовослужбовцям винагороди, передбаченої постановою Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 року №168, Міністром оборони України прийнято рішення від 07.03.2022 року №248/1217, від 25.03.2022 року №248/1298.

Згідно із пунктом 1 рішення Міністра оборони України від 07.03.2022 року №248/1217 під терміном «безпосередня участь військовослужбовця у бойових діях або забезпеченні здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, перебуваючи безпосередньо в районах здійснення зазначених заходів» (далі - бойові дії або заходи) слід розуміти виконання військовослужбовцем:

- бойових завдань у складі військової частини (підрозділу), яка (який) веде воєнні (бойові) дії у складі діючих угруповань військ (сил) Сил оборони держави (визначених Головнокомандувачем Збройних Сил України або начальником Генерального штабу України) в районі ведення бойових дій;

- бойових (спеціальних) завдань на лінії бойового зіткнення (в межах району виконання бойових (спеціальних) завдань військовою частиною (підрозділом, у тому числі зведеним) першого ешелону оборони або наступу (контрнаступу, контратаки)) під час перебування у складі органу військового управління, штабу угрупування військ (сил) або штабу тактичної групи, включеної до складу діючих угрупувань військ (сил) Сил оборони держави;

- бойових (спеціальних) завдань із всебічного забезпечення діючих угрупувань військ (сил) Сил оборони держави безпосередньо в районі ведення бойових дій згідно з бойовими розпорядженнями;

- бойових завдань з ведення руху опору на територіях України, тимчасово окупованих (захоплених) противником;

- завдань з ведення оперативної (військової, спеціальної) розвідки в районі ведення бойових дій або на територіях України, тимчасово окупованих (захоплених) противником;

- бойових завдань із відбиття збройного нападу (вогневого ураження противника) на об`єкти, що охороняються, звільнення таких об`єктів у разі їх захоплення або спроби насильного заволодіння зброєю, бойовою та іншою технікою;

- бойових завдань з пошуку, виявлення та знешкодження диверсійно-розвідувальних груп, незаконних збройних формувань (озброєних осіб);

- виконання бойових завдань з вогневого ураження повітряних цілей;

- виконання бойових завдань у районах ведення бойових дій з виявлення повітряних цілей;

- здійснення польотів у районах ведення воєнних дій, ведення повітряного бою;

- здійснення заходів з виводу повітряних суден з під удару противника з виконанням зльоту;

- виконання бойових (спеціальних) завдань кораблями, катерами, суднами в морській, річковій акваторії.

Відповідно до пункту 2 рішення Міністра оборони України від 07.03.2022 року №248/1217 на період дії воєнного стану військовослужбовцям встановлювати виплату щомісячної додаткової винагороди (пропорційно із розрахунку на місяць) в розмірах:

- 100 000 гривень - військовослужбовцям, які беруть безпосередню участь у бойових діях або забезпечують здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, перебуваючи безпосередньо в районах у період здійснення зазначених заходів (пропорційно часу участі у таких діях або заходах);

- 30 000 гривень - іншим військовослужбовцям (із дня призову (прийняття) на військову службу до дня виключення із списків особового складу військової частини у зв`язку зі звільненням з військової служби).

Частиною 3 пункту 3 рішення Міністра оборони України від 07.03.2022 року №248/1217 передбачено, що документальне підтвердження безпосередньої участі військовослужбовців у бойових діях або забезпечення здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, у період здійснення зазначених дій або заходів здійснювати на підставі таких документів:

- бойовий наказ (бойове розпорядження);

- журнал бойових дій (вахтовий, навігаційно-вахтовий, навігаційний журнал) або журнал ведення оперативної обстановки або бойове донесення (підсумкове, термінове, поза термінове) або постова відомість (під час охорони об`єкта, на який було здійснено збройний напад);

- рапорт (донесення) командира підрозділу (групи) про участь кожного військовослужбовця (у тому числі з доданих або оперативно підпорядкованих підрозділів) у бойових діях, у виконанні бойових (спеціальних) завдань.

Про підтвердження безпосередньої участі відряджених військовослужбовців у бойових діях або заходах надавати довідку керівника органу військового управління, штабу угрупування військ (сил), штабу тактичної групи, командира військової частини (установи, навчального закладу), до яких для виконання завдань відряджений військовослужбовець.

Відповідно до пункту 4 рішення Міністра оборони України від 07.03.2022 року №248/1217, керівникам органів військового управління, штабів угрупувань військ (сил), штабів тактичних груп, командири військових частин (установ, навчальних закладів), що входять до складу діючих угруповань військ (сил) Сил оборони держави, до яких відряджені військовослужбовці, щомісячно до 5 числа повідомляти органи військового управління, військові частини (установи, навчальні заклади) за місцем штатної служби цих військовослужбовців про дні безпосередньої участі військовослужбовців у бойових діях або заходах за минулий місяць за формою, наведеною в додатку 1 до цього доручення.

Згідно із пунктом 5 рішення Міністра оборони України від 07.03.2022 року №248/1217, виплату додаткової винагороди в розмірі 100 000 гривень або 30 000 гривень здійснювати на підставі наказів:

- командирів (начальників) військових частини (військових навчальних закладів, установ, організацій) (далі - військові частини) - особовому складу військової частини;

- керівника вищого органу військового управління - командирам (начальникам) військових частини.

У цих наказах про виплату додаткової винагороди виходячи з розміру 100000 гривень за місяць обов`язково зазначати підстави для його видання з посиланням на бойовий наказ (бойове розпорядження) тощо.

Аналогічні за змістом положення містить рішення Міністра оборони України від 25.03.2022 року №248/1298.

Відтак, підставою для виплати, передбаченої постановою Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 року №168, додаткової винагороди у розмірі 100 000 грн., є відповідні накази командирів (начальників), а документальне підтвердження безпосередньої участі військовослужбовців у бойових діях або забезпеченні здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, у період здійснення зазначених дій або заходів, здійснюється на підставі бойових наказів, журналів бойових дій, рапортів командира підрозділу та довідок командира військової частини.

Натомість, суд зазначає, що матеріали справи не містять жодних доказів (бойових наказів, журналів бойових дій, рапортів командира підрозділу, довідок командира військової частини), які б документально підтверджували безпосередню участь ОСОБА_1 у період з 08.04.2022 року по 15.12.2022 року у бойових діях або забезпеченні здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, у період здійснення зазначених дій або заходів.

Як установлено судом та зазначено вище, з 08.04.2022 року ОСОБА_1 проходив військову службу на посаді старшого стрільця 3 відділення 2 взводу роти охорони Центрального районного територіального центру комплектування та соціальної підтримки міста Миколаєва, а з 08.05.2022 року на посаді сержанта з матеріального забезпечення роти охорони Центрального районного територіального центру комплектування та соціальної підтримки міста Миколаєва.

Відповідно до Положення про Центральний районний територіальний центр комплектування та соціальної підтримки міста Миколаєва, основними завданнями роти охорони є:

- відпрацювання та ведення ротної документації;

- охорона та оборона приміщень районного територіального центру комплектування та соціальної підтримки;

- охорона та оборона бази мобілізаційного розгортання, пунктів попереднього збору військовозобов`язаних, без накопичення автомобільної техніки;

- проведення оповіщення військовозобов`язаних з отримання бойового розпорядження виконання завдань з захисту незалежності, суверенітету та територіальної цілісності України, проведення евакуації (в разі отримання наказу) особового складу районного територіального центру комплектування та соціальної підтримки, матеріальних цінностей, носіїв інформації, тощо, постійне поліпшення бойової підготовки.

Як зауважує відповідач, Центральний районний територіальний центр комплектування та соціальної підтримки міста Миколаєва не приймає участі в бойових діях та не є бойовим підрозділом.

З урахуванням наведеного, суд доходить висновку про те, що в досліджуваних правовідносинах ОСОБА_1 не набув права на отримання, передбаченої постановою Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 року №168, додаткової винагороди у розмірі 100 000 грн., адже жодних доказів, які б свідчили про безпосередню участь позивача у бойових діях або залучення його до здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, матеріали справи не містять.

При цьому, суд констатує, що сам факт перебування військовослужбовця на території, де велися бойові дії, не є підставою для виплати додаткової винагороди у розмірі 100 000 грн., яка установлена постановою Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 року №168.

Як установлено вище, підставою для її виплати є відповідні накази командирів (начальників), а документальне підтвердження безпосередньої участі військовослужбовців у бойових діях або забезпеченні здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, у період здійснення зазначених дій або заходів, здійснюється на підставі бойових наказів, журналів бойових дій, рапортів командира підрозділу та довідок командира військової частини.

Означене спростовує доводи позивної заяви.

Як зазначено відповідачем у відзиві на позовну заяву, ОСОБА_1 у період з 08.04.2022 року по 15.12.2022 року не брав безпосередньої участі у бойових діях та не забезпечував здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, перебуваючи безпосередньо в районах у період здійснення зазначених заходів.

Відповідно жодних доказів, які б вказували на залучення позивача до вищевказаних заходів матеріали справи не містять.

Поряд з цим, суд зауважує, що під час розгляду справи позивач не вказує про існування таких доказів та необхідність їх витребування.

Відтак, відсутні підстави для визнання бездіяльності відповідача протиправною.

Оцінюючи правомірність дій та рішень органів владних повноважень, суд керується критеріями, закріпленими у ст. 2 КАС України, які певною мірою відображають принципи адміністративної процедури.

Відповідно до ч. 1 ст. 72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Частиною 1 ст. 77 КАС України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення.

Частиною 2 ст. 77 КАС України передбачено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Згідно із ст. 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

Відповідно до ч.1, ч.5 ст. 242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Відповідачем, як суб`єктом владних повноважень, надано достатньо належних та допустимих доказів на підтвердження правомірності своїх дій.

З огляду на зазначене та оцінюючи у сукупності встановлені обставини і перевіривши наявні в матеріалах справи докази, суд дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення позову.

Керуючись статтями 2, 9, 72, 76, 77, 78, 80, 120, 241-246, 255, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ВИРІШИВ:

1. У задоволенні позову ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 ) до Центрального районного територіального центру комплектування та соціальної підтримки міста Миколаєва (вул. Шевченка, 45, м. Миколаїв, 54005, ідентифікаційний код 09750636) про визнання протиправною бездіяльності Центрального районного територіального центру комплектування та соціальної підтримки міста Миколаєва, яка полягає у безпідставному не проведені нарахування та не виплаті ОСОБА_1 за період з 08 квітня 2022 року по 15 грудня 2022 року грошового забезпечення у вигляді додаткової винагороди, передбаченої постановою Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 №168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану» в розмірі 555 053,68 гривень (п`ятсот п`ятдесят п`ять тисяч п`ятдесят три гривні шістдесят вісім копійок); стягнення з Центрального районного територіального центру комплектування та соціальної підтримки міста Миколаєва (ідентифікаційний код юридичної особи 09750636) на користь ОСОБА_1 (реєстраційний номер облікової картки платника податку НОМЕР_1 ) не нараховане та не виплачене за період з 08 квітня 2022 року по 15 грудня 2022 року грошове забезпечення у вигляді додаткової винагороди, передбаченої постановою Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 №168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану» в розмірі 555 053,68 гривень (п`ятсот п`ятдесят п`ять тисяч п`ятдесят три гривні шістдесят вісім копійок) - відмовити.

2. Апеляційна скарга може бути подана до П`ятого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Суддя А.В. Величко