Справа № 300/4160/23
Суддя: Главач І.А.
Дата ухвалення: 2023-09-12 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ІВАНО-ФРАНКІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
"12" вересня 2023 р. справа № 300/4160/23
м. Івано-Франківськ
Івано-Франківський окружний адміністративний суд у складі судді Главача І.А., розглянувши у порядку письмового провадження за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання до вчинення дій,
ВСТАНОВИВ:
ОСОБА_1 (надалі, також позивач, ОСОБА_1 ), в інтересах якої діє ОСОБА_2 , звернулася в суд з адміністративним позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області (надалі, також відповідач, ГУ ПФУ в Івано-Франківській області), в якому просить:
- визнати протиправним та скасувати рішення відповідача від 06.06.2023 про відмову у переведенні позивача на пенсію за віком відповідно до Закону України "Про державну службу";
- зобов`язати відповідача перевести ОСОБА_1 з 01.05.2023 на пенсію за віком відповідно до Закону України "Про державну службу" з урахуванням стажу державної служби, згідно даних трудової книжки позивача та довідки ГУ ДПС в Івано-Франківській області про складові заробітної плати для призначення пенсії № 128/09-19-02 від 18.10.2022 і довідки ГУ ДПС в Івано-Франківській області про складові заробітної плати для призначення пенсії № 129/09-19-10-02 від 10.10.2022.
Ухвалою Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 10.07.2023 відкрито провадження в даній адміністративній справі за правилами спрощеного позовного провадження (у письмовому провадженні).
Ухвалою суду від 08.08.2023 залучено до участі у справі № 300/4160/23 в якості другого відповідача Головне управління Пенсійного фонду України у Волинській (надалі, також - відповідач 2, ГУ ПФУ у Волинській області) та постановлено розгляд справи № 300/4160/23 розпочати спочатку.
Відповідач 2 у встановлений судом строк відзив на позовну заяву не надав. Копію ухвали від 08.08.2023 отримав в електронному вигляді в його електронному кабінеті 11.08.2023, що підтверджується довідкою про доставку електронного листа.
Так, частиною 4 статті 159 КАС України визначено, що подання заяв по суті справи є правом учасників справи.
Водночас, неподання суб`єктом владних повноважень відзиву на позов без поважних причин може бути кваліфіковано судом як визнання позову.
Відповідно до частини 6 статті 162 КАС України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами.
З огляду на те, що відповідачем у встановлений судом строк (з урахуванням часу на пересилання поштової кореспонденції) не надано суду відзив на позов та не повідомлено суд про причини за яких такий відзив не може бути подано, суд кваліфікує неподання відповідачем відзиву на позов, як визнання позову у повному обсязі.
Суд, розглянувши у відповідності до вимог статті 263 Кодексу адміністративного судочинства України справу за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення її учасників (у письмовому провадженні), дослідивши письмові докази, зазначає наступне.
ОСОБА_1 отримує пенсію за віком відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування".
позивач безперервно працювала в органах Державної податкової служби, про що свідчать записи в трудовій книжці №№7-37.
З трудової книжки серії НОМЕР_1 від 29.07.1980 та вкладиша до трудової книжки серії НОМЕР_2 від 02.06.2017 (а. с. 20-26) вбачається, що ОСОБА_1 безперервно працювала в органах Державної податкової служби, про що свідчать записи №№ 9-40, Крім того, позивачу, серед іншого:
- 02.10.1992 присвоєне персональне звання радник податкової служби ІІІ розряду (запис № 10);
- 10.11.1995 прийняла присягу державного службовця (запис № 13);
- 21.06.2013 присвоєно 13 ранг державного службовця (запис № 25);
- 17.12.2013 присвоєно спеціальне звання "Радник податкової та митної справи ІІІ рангу" (запис № 27);
- 29.08.2019 присвоєно 6 ранг державного службовця (запис № 35).
ОСОБА_1 31.05.2023 звернулася до Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області із заявою про переведення на пенсію за віком відповідно до Закону України "Про державну службу" (а. с. 44), долучивши довідки про складові заробітної плати для призначення пенсії державного службовця від 18.10.2022 №№ 128/09-19-10-02, 129/09-19-10-02 (а. с. 27-28, 45-48).
Органом призначення пенсії за принципом екстериторіальності визначено Головне управління Пенсійного фонду України у Волинській області.
Не погоджуючись із такою відмовою відповідача, з метою захисту свого порушеного права на пенсійне забезпечення, позивач звернулася з цією позовною заявою до суду.
Надаючи оцінку спірним правовідносинам, що виникли між сторонами, суд виходить з таких підстав та мотивів.
Відповідно до статті 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом. Це право гарантується загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств, установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел соціального забезпечення; створенням мережі державних, комунальних, приватних закладів для догляду за непрацездатними (частини перша і друга даної статті).
Приписами частини 3 статті 46 Конституції України передбачено, що пенсії, інші види соціальних виплат та допомоги, що є основним джерелом існування, мають забезпечувати рівень життя, не нижчий від прожиткового мінімуму, встановленого законом.
Таким чином, право особи на отримання пенсії, як складової права на соціальний захист, є її конституційним правом.
Відповідно до статті 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Питання пенсійного забезпечення державних службовців до 01.05.2016 регулювалося Законом України "Про державну службу" від 16.12.1993 за № 3723-XII (надалі, також - Закон № 3723-ХІІ).
Водночас, з 01.05.2016 набрав чинності Закон України "Про державну службу" від 10.12.2015 за № 889-VIII (надалі, також - Закон № 889-VІІІ), відповідно до статті 90 якого встановлено, що пенсійне забезпечення державних службовців здійснюється відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування".
Згідно із пунктом 10 розділу XI Прикінцевих та перехідних положень Закону № 889-VІІІ державні службовці, які на день набрання чинності цим Законом займають посади державної служби та мають не менш як 10 років стажу на посадах, віднесених до відповідних категорій посад державних службовців, визначених статтею 25 Закону України "Про державну службу" та актами Кабінету Міністрів України, мають право на призначення пенсії відповідно до статті 37 Закону України Про державну службу від 16.12.1993 № 3723-XII у порядку, визначеному для осіб, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців.
Згідно із пунктом 11 розділу XI Прикінцевих та перехідних положень Закону № 889-VІІІ Перелік посад державної служби, які займали особи з числа колишніх державних службовців, що належать до певної категорії посад, передбачених цим Законом, визначається Кабінетом Міністрів України.
Пункт 12 розділу XI Прикінцевих та перехідних положень Закону № 889-VІІІ визначає, що для осіб, які на день набрання чинності цим Законом мають не менш як 20 років стажу на посадах, віднесених до відповідних категорій посад державної служби, визначених статтею 25 Закону України Про державну службу та актами Кабінету Міністрів України, зберігається право на призначення пенсії відповідно до статті 37 Закону України Про державну службу у порядку, визначеному для осіб, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців.
Так, згідно з частиною першою статті 37 Закону № 3723-XII на одержання пенсії державних службовців мають право чоловіки, які досягли віку 62 роки, та жінки, які досягли пенсійного віку, встановленого статтею 26 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", за наявності страхового стажу, необхідного для призначення пенсії за віком у мінімальному розмірі, передбаченого абзацом першим частини першої статті 28 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", у тому числі стажу державної служби не менш як 10 років, та які на час досягнення зазначеного віку працювали на посадах державних службовців, а також особи, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців, незалежно від місця роботи на час досягнення зазначеного віку. Пенсія державним службовцям призначається в розмірі 60 відсотків суми їх заробітної плати, з якої було сплачено єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, а до 1 січня 2011 року - страхові внески на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, а особам, які на час звернення за призначенням пенсії не є державними службовцями, - у розмірі 60 відсотків заробітної плати працюючого державного службовця відповідної посади та рангу за останнім місцем роботи на державній службі, з якої було сплачено єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, а до 1 січня 2011 року - страхові внески на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування.
Таким чином, з огляду на зміст вищевказаної норми, необхідною умовою для наявності у державних службовців, які на день набрання чинності Законом № 889-VIII займають посади державної служби та мають не менш як 10 років стажу на посадах, віднесених до відповідних категорій посад державних службовців, та осіб, які на день набрання чинності Законом №889-VIII мають не менш як 20 років стажу на посадах, віднесених до відповідних категорій посад державної служби, права на пенсію відповідно до згаданої статті є досягнення такими особами певного віку та наявність страхового стажу, передбаченого абзацом першим частини першої статті 28 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування".
Абзацом першим частини першої статті 26 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" закріплено, що особи мають право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років та наявності страхового стажу, зокрема, з 1 січня 2023 року по 31 грудня 2023 року - не менше 30 років.
Абзацом першим частини першої статті 28 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" встановлено, що мінімальний розмір пенсії за віком за наявності у чоловіків 35 років, а у жінок 30 років страхового стажу встановлюється в розмірі прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, визначеного законом. У разі виплати застрахованій особі довічної пенсії, передбаченої цим Законом, пенсії або аналогічної виплати, встановленої в інших державах, мінімальний розмір пенсії за віком у солідарній системі встановлюється з урахуванням зазначених сум.
Тобто, до 01 травня 2016 року (дата набрання чинності Законом № 889-VIII) право на пенсію державного службовця мали особи, які:
а) досягли певного віку та мають передбачений законодавством страховий стаж;
б) мали стаж державної служби не менш як 10 років, та на час досягнення зазначеного віку працювали на посадах державних службовців; а також особи, які мали не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців, незалежно від місця роботи на час досягнення зазначеного віку.
Після 01 травня 2016 року відповідно до статті 90 Закону № 889-VIII пенсійне забезпечення державних службовців здійснюється відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування".
Отже, після 01 травня 2016 року (дата набрання чинності Законом № 889-VIII) зберігають право на призначення пенсії державного службовця відповідно до статті 37 Закону № 3723-ХІІ лише ті особи, які мають стаж державної служби, визначений пунктами 10, 12 розділу XI "Прикінцеві та перехідні положення" Закону України № 889-VIII, та мають передбачені частиною першою статті 37 Закону № 3723-ХІІ вік і страховий стаж.
Аналогічна правова позиція щодо застосування вищезазначених норм матеріального права викладена у постановах Верховного Суду від 03 липня 2018 року у справі № 569/350/17, від 03 липня 2018 року у справі № 586/965/16-а та від 10 липня 2018 року у справі № 591/6970/16-а.
Відповідач 1 у відзиві на позовну заяву від 21.07.2023 звернув увагу, що згідно поданих документів загальний стаж роботи склав 33 роки 7 місяців 25 днів, з них 1 рік 3 місяці 12 днів (період з 20.07.1998 по 31.10.1999) може бути зарахований до стажу роботи, що дає право на призначення пенсії відповідно до статті 37 закону України "Про державну службу" (а. с. 37-42).
Суд звертає увагу на те, що пунктом 8 розділу XI "Прикінцеві та перехідні положення" Закону № 889-VIII визначено, що стаж державної служби за періоди роботи (служби) до набрання чинності цим Законом обчислюється у порядку та на умовах, установлених на той час законодавством.
Отже, стаж державної служби за періоди роботи до 01 травня 2016 року обчислюється відповідно до законодавства, що діяло раніше, та на тих умовах і в порядку, що були ними передбачені.
Стаж державної служби до набрання чинності Законом № 889-VIII обчислювався відповідно до Порядку обчислення стажу державної служби, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 03 травня 1994 року № 283 (надалі, також - Порядок № 283), та додатку до нього (були чинними до 01 травня 2016 року).
Пунктом 5 постанови Кабінету Міністрів України "Про порядок обчислення стажу державної служби" від 03 травня 1994 року № 283, якою затверджено Порядок обчислення стажу державної служби, регламентовано, що обчислений відповідно до цього Порядку стаж державної служби застосовується для встановлення державним службовцям надбавки за вислугу років, надання додаткових оплачуваних відпусток та призначення пенсії.
Пунктом 1 Порядку № 283 встановлено, що цим Порядком визначаються посади і органи, час роботи в яких зараховуються до стажу державної служби.
Згідно з пунктом 2 Порядку № 283 до стажу державної служби зараховується робота (служба): на посадах державних службовців у державних органах, передбачених у статті 25 Закону України Про державну службу, а також на посадах, віднесених Кабінетом Міністрів України до відповідної категорії посад державних службовців; на посадах керівних працівників і спеціалістів в апараті органів прокуратури, судів, нотаріату, дипломатичної служби, митного контролю, внутрішніх справ, служби безпеки, розвідувальних органів, інших органів управління військових формувань, Держспецзв`язку, Адміністрації Держспецтрансслужби, державної податкової та контрольно-ревізійної служби, Держфінінспекції, її територіальних органів; на посадах керівних працівників і спеціалістів державних органів колишніх УРСР та інших республік, а також колишнього СРСР згідно з додатком; на посадах суддів, слідчих, прокурорів, інших службових осіб, яким присвоєно персональні звання.
Пунктом 4 Порядку № 283 закріплено, що документом для визначення стажу державної служби є трудова книжка та інші документи, які відповідно до чинного законодавства підтверджують стаж роботи.
Частиною сімнадцятою статті 37 Закону № 3723-ХІІ, в редакції Закону № 404-VII від 04.07.2013, визначено, що період роботи посадових осіб в органах державної податкової та митної служб на посадах, на яких відповідно до закону присвоювалися спеціальні та/або персональні звання, зараховується до стажу державної служби, незалежно від місця роботи на час досягнення зазначеного віку.
Крім того, спеціальним законом, що визначає статус посадових осіб податкових органів в Україні, є Податковий кодекс України від 02.12.2010 № 2755-VI (надалі, також - ПК України).
Відповідно до пункту 341.1 статті 341 ПК України служба в контролюючих органах є професійною діяльністю придатних до неї за станом здоров`я, освітнім рівнем та віком громадян України, що пов`язана з формуванням державної податкової та митної політики в частині адміністрування податків, зборів, платежів, реалізацією податкової та митної політики, політики у сфері контролю за виробництвом та обігом спирту, алкогольних напоїв і тютюнових виробів, а також із здійсненням контролю за додержанням податкового, митного та іншого законодавства, контроль за яким покладено на контролюючі органи.
Посадові особи контролюючих органів є державними службовцями (пункт 342.4 статті 342 ПК України).
Пунктом 344.1 статті 344 ПК України передбачено, що пенсійне забезпечення посадових осіб контролюючих органів здійснюється в порядку та на умовах, передбачених Законом України "Про державну службу".
При цьому період роботи зазначених осіб (у тому числі тих, яким присвоєні спеціальні звання) у контролюючих органах зараховується до стажу державної служби та стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців, що дає право на призначення пенсії відповідно до Закону України "Про державну службу" незалежно від місця роботи на час досягнення віку, передбаченого зазначеним Законом.
Отже, період роботи (служби) позивача в податкових (контролюючих) органах зараховується до стажу державної служби та до стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців, що дає право на призначення пенсії відповідно до Закону України "Про державну службу".
Вказана позиція узгоджується з висновками Верховного Суду в постанові від 10 липня 2018 року по справі № 591/6970/16-а.
Як встановлено судом вище, відповідно до записів трудової книжки серії НОМЕР_1 від 29.07.1980 та вкладиша до трудової книжки серії НОМЕР_2 від 02.06.2017, що в системі органів державної податкової служби ОСОБА_1 займала різні посади у період з 30.06.1990 по 30.09.2022, що становить більше 20 років.
Таким чином, для позивача наявні всі необхідні умови, визначені частиною першою статті 37 Закону № 3723-ХІІ, пунктами 10, 12 розділу XI "Прикінцеві та перехідні положення" Закону № 889-VIII для призначення їй пенсії за віком на умовах статті 37 Закону № 3723-ХІІ.
Що ж до посилань відповідача 1 на те, що займані позивачем посади не належать до посад, віднесених до категорій посад державних службовців, визначених статтею 25 Закону № 3723-XІI та актами Кабінету Міністрів України, оскільки їй, як посадовій особі контролюючого органу присвоювались спеціальні звання, то суд зазначає таке.
Процедура присвоєння персональних звань, спеціальних звань посадовим особам податкових органів (органів доходів і зборів) врегульовувалася відповідними порядками та положеннями, які були затверджені постановами Кабінету Міністрів України від 05.10.1992 № 559, від 22.02.1999 № 258, від 22.09.2004 № 1234, від 19.12.2012 № 1169, від 23.10.2013 № 839, від 09.10.2020 № 945. Вказаними нормативним актами, зокрема передбачено присвоєння спеціальних (персональних) звань в податкових органах.
Постановою Кабінету Міністрів України № 306 від 20 квітня 2016 року "Питання присвоєння рангів державних службовців та співвідношення між рангами державних службовців і рангами посадових осіб місцевого самоврядування, військовими званнями, дипломатичними рангами та іншими спеціальними званнями" (надалі, також Постанова №306 затверджено Порядок присвоєння рангів державних службовців, співвідношення рангів державних службовців і військовими званнями, дипломатичними рангами та іншими спеціальними званнями.
Вищенаведені норми підтверджують, що посадові особи контролюючих органів, в даному випадку податкового органу, віднесені до державних службовців за певними особливостями, тобто з присвоєнням спеціальних персональних звань, які відповідають певним категоріям та рангам державних службовців.
Відтак, спеціальні звання посадових осіб контролюючих органів прирівнюються до рангів державного службовця, визначених Постановою № 306.
Так, додатками 6, 14 Постанови № 306 передбачено, що спеціальне звання "Інспектор податкової служби ІІ рангу" прирівнюється до 8 рангу державного службовця, "Інспектор податкової служби І рангу" прирівнюється до 7 рангу державного службовця, "Радник податкової служби ІІІ рангу" прирівнюється до 6 рангу державного службовця, "Радник податкової та митної справи ІІІ рангу" прирівнюється до 6 рангу державного службовця.
Отже, посадові особи податкових органів (органів доходів і зборів), яким присвоєно спеціальні (персональні) звання є державними службовцями зі спеціальним статусом, а тому період проходження служби в податкових органах має зараховуватися до стажу державної служби, який дає право на пенсію за віком відповідно до Закону № 889-VIII.
Такий висновок суду узгоджується із правовою позицією Верховного Суду України, викладеною в постанові від 22 жовтня 2013 року у справі № 21-340а13. У вказаній справі касаційний суд вказав, що посадові особи державної податкової служби, яким присвоєно спеціальні звання, є державними службовцями зі спеціальним статусом, а тому період проходження такої служби в податкових органах має зараховуватися до стажу державної служби, який дає право на пенсію державного службовця відповідно до статті 37 Закону № 3723-ХІІ.
Отже, є помилковими доводи відповідача, що посадові особи контролюючих органів, яким присвоюються спеціальні звання, не належать до категорій посад державної служби.
Так, підсумовуючи, суд дійшов висновку, що на час звернення із заявою від 31.05.2023 про переведення на пенсію державного службовця відповідно до статті 37 Закону № 3723-ХІІ, щодо позивача дотримано всіх необхідних вимог, визначених частиною першою статті 37 Закону № 3723-ХІІ, пунктами 10, 12 розділу XI "Прикінцеві та перехідні положення" Закону № 889-VIII для призначення їй пенсії за віком на умовах статті 37 Закону № 3723-ХІІ, а саме: вік ОСОБА_1 більше 60 років; станом на 01.05.2016 позивач мала більше 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державної служби; страховий стаж більше 30 років.
Так, завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень. Відповідно до положень статті 245 КАС України у разі задоволення позову суд може прийняти рішення про: визнання дій суб`єкта владних повноважень протиправними та зобов`язання утриматися від вчинення певних дій; визнання бездіяльності суб`єкта владних повноважень протиправною та зобов`язання вчинити певні дії; інший спосіб захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень, який не суперечить закону і забезпечує ефективний захист таких прав, свобод та інтересів.
Щодо способу захисту порушеного права позивача на пенсійне забезпечення зобов`язального характеру, то суд вказує на таке.
31.05.2023 позивач надала Головному управлінню Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області всі необхідні документи для переведення з пенсії за віком, призначеної відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" від 09.07.2003 № 1058-ІV, на пенсію за віком відповідно до статті 37 Закону України "Про державну службу" від 16.12.1993 № 3723-ХІІ. З огляду на встановлені судом обставини щодо подання позивачем відповідачу 1 разом зі заявою всіх необхідних документів, при наявності всіх встановлених частиною першою статті 37 Закону № 3723-ХІІ і пунктами 10, 12 розділу XI "Прикінцеві та перехідні положення" Закону № 889-VIII умов для переведення ОСОБА_1 з пенсії за віком, призначеної відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" від 09.07.2003 № 1058-ІV, на пенсію за віком відповідно до статті 37 Закону України "Про державну службу" від 16.12.1993 № 3723-ХІІ, суд дійшов висновку про те, що позивач не може бути позбавлена гарантованого Державою пенсійного забезпечення за її вибором, якщо таке право встановлене законом.
При цьому суд звертає увагу на те, що з врахуванням приписів статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України, процесуальні засоби відновлення порушеного права мають бути гнучкими та ефективними, забезпечувати поновлення порушеного права і одержання особою бажаного результату, метою судового захисту порушеного права є вирішення між сторонами правового конфлікту, припинення публічно-правового спору та використання дієвого способу захисту (відновлення) порушеного права.
Згідно змісту поданого позову, представник позивача просить суд зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області здійснити переведення ОСОБА_1 з пенсії за віком, призначеної відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" від 09.07.2003 № 1058-ІV, на пенсію за віком відповідно до статті 37 Закону України "Про державну службу" від 16.12.1993 № 3723-ХІІ з 01.05.2023, з урахуванням стажу державної служби, згідно даних трудової книжки та довідок ГУ ДПС в Івано-Франківській області про складові заробітної плати для призначення пенсії від 18.10.2022 №№ 128/09-19-10-02, 129/09-19-10-02.
Суд звертає увагу на те, що підставою для відмови в спірному рішенні був висновок пенсійного органу про те, що позивач немає необхідного стажу державної служби, за відсутності зауважень щодо віку позивача та загального страхового стажу. Суд визнав протиправною таку відмову та встановив наявність всіх, визначених частиною першою статті 37 Закону № 3723-ХІІ і Прикінцевих та перехідних положень Закону № 889-VIII умов для переведення позивача на інший вид пенсії - пенсію державного службовця відповідно вказаної статті Закону № 3723-ХІІ. Отже, ефективним способом захисту прав позивача в спірних відносинах буде не повторний розгляд заяви, а зобов`язання саме Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області, де позивач перебуває на обліку та до якого повернуто матеріали пенсійної справи після розгляду її заяви іншим територіальним органом пенсійного фонду, перевести ОСОБА_1 з пенсії за віком, призначеної відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" від 09.07.2003 № 1058-ІV, на пенсію за віком на умовах статті 37 Закону України "Про державну службу" від 19.12.1993 року № 3723-ХІІ, із зарахуванням до стажу державної служби періодів роботи з 30.06.1990 по 30.09.2022.
Щодо дати, з якої пенсійний орган має вчинити відповідні зобов`язальні дії, то суд вказує таке.
Суд звертає увагу на те, що строки призначення (перерахунку) та виплати пенсії визначені статтею 45 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування".
Так, відповідно до абзацу першого частини третьої статтею 45 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" переведення з одного виду пенсії на інший здійснюється з дня подання заяви на підставі документів про страховий стаж, заробітну плату (дохід) та інших документів, що знаходяться на час переведення з одного виду пенсії на інший в пенсійній справі, а також додаткових документів, одержаних органами Пенсійного фонду.
Таким чином, право на переведення з пенсії за віком, призначеної відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" від 09.07.2003 № 1058-ІV, на пенсію державного службовця відповідно до статті 37 Закону України "Про державну службу" від 19.12.1993 року № 3723-ХІІ, виникло в ОСОБА_1 з дати звернення з заявою про перехід на таку пенсію відповідно до положень частини третьої статті 45 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", тобто з 31.05.2023, а не з 1 травня 2023 року, як просить представник позивача.
Щодо позову в частині зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області врахувати ОСОБА_1 довідки ГУ ДПС в Івано-Франківській області про складові заробітної плати для призначення пенсії №№ 128/09-19-10-02, 129/09-19-10-02, то суд звертає увагу на таке.
З огляду на зміст частини першої статті 37 Закону № 3723-ХІІ особам, які на час звернення за призначенням пенсії не є державними службовцями, пенсія згідно Закону України "Про державну службу" призначається у розмірі 60 відсотків заробітної плати працюючого державного службовця відповідної посади та рангу за останнім місцем роботи на державній службі, з якої сплачено єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, а до 1 січня 2011 року - страхові внески на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування.
Таким чином, для визначення розміру пенсії згідно Закону України "Про державну службу" необхідно встановити розмір заробітної плати працюючого державного службовця відповідної посади та рангу за останнім місцем роботи на державній службі, від якого, в свою чергу, визначається розмір пенсії, що становить 60 відсотків від розміру такої заробітної плати.
Постановою Кабінету Міністрів України від 14.09.2016 № 622 затверджено Порядок призначення пенсій деяким категоріям осіб (надалі Порядок № 622).
Так, пунктом 4 Порядку призначення пенсій деяким категоріям осіб визначено, що пенсія державним службовцям призначається з дати звернення, але не раніше дати виникнення права, в розмірі 60 відсотків суми їх заробітної плати, до якої включаються всі види оплати праці, з якої сплачено єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, а особам, які на час звернення за призначенням пенсії не є державними службовцями, - заробітної плати працюючого державного службовця відповідної посади та відповідного рангу за останнім місцем роботи на державній службі, до якої включаються всі види оплати праці, з якої було сплачено єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування. При цьому:
посадовий оклад, надбавки за ранг та вислугу років враховуються в розмірах, установлених на день звернення за призначенням пенсії за останньою займаною посадою державної служби (або прирівняною до неї у разі відсутності у державному органі відповідних посад державної служби);
розмір виплат (крім посадових окладів, надбавок за ранг та вислугу років), що включаються в заробіток для обчислення пенсії, визначається за вибором того, хто звернувся за пенсією, за будь-які 60 календарних місяців роботи на посаді державної служби підряд перед зверненням за пенсією незалежно від наявності перерв починаючи з 1 травня 2016 року. Середньомісячна сума зазначених виплат за 60 календарних місяців визначається шляхом ділення загальної суми цих виплат на 60. За бажанням особи неповні місяці роботи на посаді державної служби враховуються як повні;
у разі коли в осіб, зазначених в пункті 2 цього Порядку, станом на дату звернення немає 60 календарних місяців роботи на посаді державної служби підряд перед зверненням за пенсією починаючи з 1 травня 2016 р., середньомісячна сума виплат (крім посадових окладів, надбавок за ранг та вислугу років) визначається шляхом ділення загальної суми таких виплат за наявні місяці роботи починаючи з 1 травня 2016 р. на кількість таких місяців. За бажанням особи неповні місяці роботи на посаді державної служби враховуються як повні. При цьому для державних службовців, які звернулися за призначенням пенсії у травні 2016 р., а також для осіб, які не працювали починаючи з 1 травня 2016 р. на посадах державної служби, сума виплат (крім посадових окладів, надбавок за ранг та вислугу років) визначається з розрахунку таких виплат за травень 2016 р. як за повний місяць;
матеріальна допомога та виплати, які нараховуються за період, що перевищує календарний місяць, враховуються в частині, що відповідає кількості місяців у розрахунковому періоді.
За бажанням осіб, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців, і які на момент виходу на пенсію не перебувають на державній службі, розмір зазначених в абзацах третьому - п`ятому цього пункту виплат визначається в середніх розмірах відносно визначених законодавством таких виплат за місяць, що передує місяцю звернення за призначенням пенсії, але не раніше травня 2016 р., за відповідною (прирівняною) посадою (посадами) за останнім місцем роботи на державній службі.
Згідно з пунктом 5 Порядку призначення пенсій деяким категоріям осіб визначено форма довідки про заробітну плату, що подається для призначення пенсії державним службовцям, затверджується правлінням Пенсійного фонду України за погодженням із Мінсоцполітики.
Так, відповідно до пунктів 2, 10, 12 розділу XI "Прикінцеві та перехідні положення" Закону України "Про державну службу", пунктів 9, 10 Положення про Пенсійний фонд України, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 23 липня 2014 року № 280, та пункту 5 Порядку призначення пенсій деяким категоріям осіб, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 14 вересня 2016 року № 622, правління Пенсійного фонду України постановою від 17.01.2017 № 1-3 затвердило форми довідок про заробітну плату для призначення згідно з пунктами 10 і 12 розділу XI "Прикінцеві та перехідні положення" Закону України від 10 грудня 2015 року № 889-VIII "Про державну службу" пенсії відповідно до статті 37 Закону України від 16 грудня 1993 року № 3723-XII "Про державну службу".
Судом встановлено, що 18.10.2022 ГУ ДПС в Івано-Франківській області видано довідку № 128/09-19-10-02 про складові заробітної плати для призначення пенсії державного службовця (а. с. 27, 45) та довідку № 129/09-19-10-02 про складові заробітної плати для призначення пенсії державного службовця (за будь-які 60 календарних місяців роботи підряд перед зверненням за пенсією) (а. с. 27-28, 46-48).
Суд звертає увагу на те, що пенсійний орган спочатку встановлює наявність підстав для призначення особі пенсії державного службовця, і за умови наявності таких підстав, враховує довідки про складові заробітної плати для призначення пенсії державного службовця на стадії визначення розміру такої пенсії державного службовця.
Таким чином, відповідач 2 не надавав оцінку змісту довідок від 18.10.2022 № 128/09-19-10-02 та № 129/09-19-10-02 , та не взяв їх до уваги з тих підстав, що вважав, що позивач має менше 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державної служби, станом на 01.05.2016, а тому не має права на одержання пенсії державного службовця відповідно до статті 37 Закону № 3723-XII.
З огляду на зміст положень Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", затвердженого постановою Правління пенсійного фонду України від 25.11.2005 № 22-1, уповноваженим органом для призначення (перерахунку) пенсії є Пенсійний фонд України, до компетенції якого і входить розгляд документів.
Завданням адміністративного судочинства є перевірка правомірності дій суб`єкта владних повноважень, відповідності його рішень критеріям, які пред`являються до рішень суб`єктів владних повноважень та закріплені в частині другій статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України.
Таким чином, з огляду на те, що пенсійним органом ще не переведено позивача на пенсію за віком на умовах статті 37 Закону України "Про державну службу" від 19.12.1993 року № 3723-ХІІ, розмір її пенсії не розраховувався, тобто між сторонами відсутній спір щодо розрахунку сум пенсії, то позов ОСОБА_1 в частині зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області врахувати при переведенні на пенсію за віком згідно Закону України "Про державну службу" ОСОБА_1 довідки ГУ ДПС в Івано-Франківській області про складові заробітної плати для призначення пенсії №№ 128/09-19-10-02, 129/09-19-10-02, є передчасним.
За таких обставин, суд дійшов висновку про те, що позовні вимоги ОСОБА_1 підлягають частковому задоволенню.
Відповідно до частини першої статті 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.
Вирішуючи питання розподілу судових витрат, суд зазначає, що відповідно до частини 3 статті 139 КАС України, при частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог.
Таким чином, за рахунок бюджетних асигнувань відповідачів на користь позивача підлягає солідарному та пропорційному стягненню сплачений судовий збір у розмірі 429,44 грн.
На підставі статті 129-1 Конституції України, керуючись статтями 139, 241-246, 250 Кодексу адміністративного судочинства України, суд
УХВАЛИВ:
Позов задовольнити частково.
В задоволенні решти позову відмовити.
Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів, з дня складення повного судового рішення.

Апеляційна скарга подається до Восьмого апеляційного адміністративного суду.

Учасникам справи копію ухвали надіслати через підсистему "Електронний суд".

Перебіг процесуальних строків, початок яких пов`язується з моментом вручення процесуального документа учаснику судового процесу в електронній формі, починається з наступного дня після доставлення документів до Електронного кабінету в розділ "Мої справи".

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Учасники справи:

позивач - ОСОБА_1 (реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_3 , АДРЕСА_1 );

відповідач 1 - Головне управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області (, вулиця Січових Стрільців, будинок, 15, місто Івано-Франківськ, 76018);

відповідач 2 - Головне управління Пенсійного фонду України у Волинській області (, вулиця Крачвука, 22-В, місто Луцьк, 43026).

Суддя Главач І.А.