Справа № 120/2695/23
Суддя: Яремчук Костянтин Олександрович
Дата ухвалення: 2023-09-07 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Вінниця

07 вересня 2023 р. Справа № 120/2695/23

Вінницький окружний адміністративний суд у складі судді Яремчука Костянтина Олександровича, розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у письмовому провадженні) адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного упралвніння Пенсійного фонду України у Вінницькій області, Головного управління Пенсійного фонду України в Кіровоградській області про визнання дій протиправними та скасування рішення, зобов`язання вчинити дії,

ВСТАНОВИВ:

До Вінницького окружного адміністративного суду з позовною заявою звернувся ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області, Головного управління Пенсійного фонду України в Кіровоградській області.

Обґрунтовуючи позовні вимоги, позивач зазначив, що є особою, яка постійно проживала на території зони посиленого радіоекологічного контролю (у місті Брацлав), і при цьому станом на 01 січня 1993 року проживав у цьому населеному пункті не менше чотирьох років.

09 вересня 2022 року позивач звернувся до Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області із заявою про призначення йому пенсії зі зниженням пенсійного віку відповідно до статті 55 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи".

Проте рішенням Головного управління Пенсійного фонду України в Кіровоградській області від 16 вересня 2012 року № 97 позивачеві відмовлено в призначенні пенсії, про що повідомлено листом Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області від 02 листопада 2022 року.

Підставою для відмови у призначенні позивачу пенсії зі зниженням пенсійного віку слугувало те, що ОСОБА_1 станом на 01 січня 1993 року проживав у зоні посиленого радіологічного контролю менше 4 років. До такого висновку пенсійний орган дійшов з огляду на те, що протягом 1988-1993 років заявник працював на підприємствах, розташованих за межами зони посиленого радіологічного контролю. При цьому за результатами розгляду заяви про призначення пенсії до страхового стажу заявника не зараховано період його роботи з 18 липня 1991 року по 06 грудня 1991 року, оскільки в трудовій книжці не зазначено номер наказу про звільнення.

Водночас позивач вважає, що він має право на призначення пенсії зі зниженням пенсійного віку відповідно до статті 55 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", у зв`язку із чим звернувся з цією позовною заявою до суду з вимогами визнати неправомірними дії та скасувати рішення № 97, що прийняте Головним управлінням Пенсійного фонду України в Кіровоградській області 16 вересня 2022 року, яким йому відмовлено в призначенні пенсії; визнати неправомірним та скасувати лист Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області від 02 листопада 2022 року № 0200-0216-8/81120 щодо відмови в призначенні позивачеві пенсії за віком зі зниженням пенсійного віку; зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Кіровоградській області та Головне управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області призначити ОСОБА_1 пенсію з 01 липня 2022 року як особі, яка станом на 01 січня 1993 року проживала в зоні посиленого радіологічного контролю не менше 4-х років, відповідно до Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи".

Ухвалою від 22 березня 2023 року позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження в адміністративній справі, вирішено розгляд її здійснювати за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні). Також цією ухвалою встановлено відповідачеві строк для подання відзиву на позовну заяву.

04 квітня 2023 року на адресу суду від Головного управління Пенсійного фонду України в Кіровоградській області надійшов відзив на позовну заяву, в якому зазначено, що відповідно до статті 55 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, як постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" особи, які постійно проживали або постійно проживають чи постійно працювали або постійно працюють у зоні посиленого радіологічного контролю за умови, що вони за станом на 1 січня 1993 року прожили або відпрацювали у цій зоні не менше 4 років, мають право на зменшення віку на два роки за умови постійного проживання чи роботи у зазначеній зоні з моменту аварії по 31 липня 1986 року незалежно від часу проживання чи роботи в цей період та додатково на 1 рік за кожні 3 роки проживання чи роботи у вказаній зоні, але не більше 5 років.

Початкова величина зниження пенсійного віку встановлюється лише особам, які постійно проживали або постійно працювали у зазначених зонах з моменту аварії по 31 липня 1986 року незалежно від часу проживання або роботи в цей період (з 24 червня 1986 року по 01 січня 1993 року).

Так, позивач звернувся до Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області із заявою про призначення пенсії відповідно до Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи». Вік заявника на момент звернення із такою заявою становив 55 років 07 місяців. Згідно з трудовою книжкою протягом 1988-1993 років заявник працював на підприємствах, розташованих за межами зони посиленого радіологічного контролю, що виключає можливість призначення такого виду пенсії. Також за результатами розгляду заяви пенсійний орган не зарахував до страхового стажу заявника період його роботи з 18 липня 1991 року по 06 грудня 1991 року, оскільки в трудовій книжці не зазначено номер та дату наказу про звільнення. За наведених обставин, на думку представника Головного управління Пенсійного фонду України в Кіровоградській області, у ОСОБА_1 відсутнє право на призначення пенсії згідно зі статтею 55 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", оскільки заявник станом на 01 січня 1993 року прожив у зоні посиленого радіологічного контролю менше 4 років.

07 квітня 2023 року на адресу суду надійшов відзив від Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області, у якому зазначено, що 09 вересня 2022 року ОСОБА_1 звернувся до Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області із заявою про призначення пенсії за віком відповідно до Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи».

Згідно з підпунктом 4.2 розділу 4 Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України від 25 листопада 2005 року № 22-1, при після реєстрації заяви та сканування копій документів засобами програмного забезпечення за принципом екстериторіальності визначається структурний підрозділ органу, що призначає пенсію, який формує атрибути сканованих документів (із зазначенням часу їх створення), електронну пенсійну справу.

Пунктом 4.7 Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України від 25 листопада 2005 року № 22-1, передбачено, що право особи на одержання пенсії установлюється на підставі всебічного, повного і об`єктивного розгляду всіх поданих документів органом, що призначає пенсію.

Згідно з наданими документами та даними, що містяться в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, страховий стаж ОСОБА_1 склав 38 років 7 місяців.

Відповідно до трудової книжки позивача та довідки сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю «Немирівське» від 05 липня 2022 року № 17 протягом 1988-1993 років ОСОБА_1 працював на підприємствах, розташованих за межами зони посиленого радіологічного контролю. Окремо представник цього пенсійного органу зауважив, що позивачем не надавалося до територіальних органів Пенсійного фонду України посвідчення учасника ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС або посвідчення потерпілого від Чорнобильської катастрофи.

При цьому, на думку представника цього відповідача, зазначення у посвідченні позивача серії НОМЕР_1 про наявність у нього права на пільги та компенсації, визначені Законом України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», не свідчить про наявність у ОСОБА_1 права на призначення пенсії із застосуванням положень статті 55 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", оскільки зазначений Закон визначає інші пільги та компенсації для учасників ліквідації ядерних випробувань.

За таких обставин представник цього відповідача вважає, що позивач не має права на призначення пенсії із зменшенням пенсійного віку відповідно до статті 55 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи".

Дослідивши матеріали справи в їх сукупності, оцінивши надані докази, суд встановив наступне.

Відповідно до посвідчення серії НОМЕР_1 , що видане Вінницькою обласною державною адміністрацією 15 вересня 1993 року, ОСОБА_1 є громадянином, який постійно проживає на території зони посиленого радіоекологічного контролю (категорія 4).

При цьому смт Брацлав відносився з 26 квітня 1986 року по 01 січня 2015 року до населених пунктів четвертої зони потерпілих внаслідок аварії на Чорнобильській АЕС, про що свідчить довідка Брацлавської селищної ради Тульчинського району Вінницької області вих. № 1345 від 12 грудня 2022 року.

09 вересня 2022 року позивач звернувся до Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області із заявою про призначення пенсії відповідно до статті 55 Закону України Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи.

На виконання пункту 4.2 розділу IV Порядку № 22-1 після реєстрації вказана заява за принципом екстериторіальності передана на розгляд до Головного управління Пенсійного фонду України в Кіровоградській області.

Рішенням Головного управління Пенсійного фонду України в Кіровоградській області від 16 вересня 2022 року № 97 ОСОБА_1 відмовлено в призначенні пенсії зі зниженням пенсійного віку відповідно до статті 55 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи". Зі змісту рішення слідує, що подані документи не підтверджують право на зниження пенсійного віку, оскільки заявник станом на 01 січня 1993 року проживав у зоні посиленого радіологічного контролю менше 4 років, адже відповідно до трудової книжки протягом 1988-1993 років заявник працював на підприємствах, розташованих за межами посиленого радіологічного контролю менше 4 років. Також за результатами розгляду документів, долучених до заяви, ОСОБА_1 не зараховано до страхового стажу період його роботи з 18 липня 1991 року по 06 грудня 1991 року, оскільки в трудовій книжці не зазначено номер та дату наказу про звільнення.

Листом Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області вих. № 1116-47/Р-02/8-0200/23 від 27 січня 2023 року заявника повідомлено про прийняте рішення.

Надаючи оцінку рішенню, що оскаржується, суд зважає на таке.

Статтею 3 Конституції України визначено, що права і свободи людини та їх гарантії визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Держава відповідає перед людиною за свою діяльність. Утвердження і забезпечення прав і свобод людини є головним обов`язком держави.

Основні положення щодо реалізації конституційного права громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, на охорону їхнього життя і здоров`я, створення єдиного порядку визначення категорій зон радіоактивного забруднення територій, умов проживання і трудової діяльності на них, соціального захисту потерпілого населення визначені Законом України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" (далі по тексту рішення - Закон).

Так, пунктом 4 частини 1 статті 14 Закону передбачено, що для встановлення пільг і компенсацій визначаються категорії осіб, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, зокрема, особи, які постійно проживають або постійно працюють чи постійно навчаються на території зони посиленого радіоекологічного контролю, за умови, що вони за станом на 1 січня 1993 року прожили або відпрацювали чи постійно навчалися у цій зоні не менше чотирьох років, - категорія 4.

Умови надання пенсій за віком особам, які працювали або проживали на територіях радіоактивного забруднення, визначені статтею 55 Закону, згідно з пунктом 2 частини 1 якої потерпілі від Чорнобильської катастрофи, а саме особи, які постійно проживали або постійно проживають чи постійно працювали або постійно працюють у зоні посиленого радіоекологічного контролю за умови, що вони станом на 1 січня 1993 року прожили або відпрацювали у цій зоні не менше 4 років, мають право на зменшення пенсійного віку на 2 роки та додатково на 1 рік за 3 роки проживання або роботи, але не більше 5 років.

Відповідно до частини 3 статті 55 Закону призначення та виплата пенсій названим категоріям (зокрема й потерпілим від Чорнобильської катастрофи) провадиться відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" і цього Закону.

Частиною 1 статті 65 Закону передбачено, що учасникам ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС та потерпілим від Чорнобильської катастрофи видаються посвідчення, виготовлені за зразками, затвердженими Кабінетом Міністрів України.

Згідно з частинами 3, 4 статті 65 Закону посвідчення Учасник ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС та Потерпілий від Чорнобильської катастрофи є документами, що підтверджують статус громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, та надають право користування пільгами, встановленими цим Законом.

Видача посвідчень провадиться спеціально уповноваженим центральним органом виконавчої влади, Радою міністрів Автономної Республіки Крим, обласними, Київською і Севастопольською міськими державними адміністраціями за поданням районних державних адміністрацій.

Порядок видачі посвідчень встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Оскільки посвідчення громадянина, який постійно проживає на території зони посиленого радіоекологічного контролю (категорія 4), серії НОМЕР_1 , видане позивачеві 15 вересня 1993 року, тому аналізу підлягають положення порядку видачі посвідчень, що діяв на момент видачі ОСОБА_1 відповідного посвідчення.

Так, постановою Кабінету Міністрів України від 25 серпня 1992 року № 501 затверджено Порядок видачі посвідчень особам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи (далі по тексту - Порядок № 501).

Пунктом 2 Порядку № 501 передбачалося, що посвідчення є документом, що підтверджує статус громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, та надає право користуватися пільгами й компенсаціями, встановленими Законом України Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи.

Громадянам, які постійно проживають або постійно працюють на території зони посиленого радіоекологічного контролю, за умови, що вони за станом на 01 січня 1993 року прожили або відпрацювали у цій зоні не менше чотирьох років, і віднесеним до категорії 4, видається посвідчення коричневого кольору, серія В (пункт 6 Порядку № 501).

Відповідно до пункту 10 Порядку № 501 видача посвідчень провадиться іншим потерпілим і учасникам ліквідації аварії на Чорнобильській АЕС Радою Міністрів Республіки Крим, обласними, Київською та Севастопольською міськими державними адміністраціями за поданням районних державних адміністрацій за місцем проживання.

При цьому громадянам, які постійно проживають або постійно працюють на території зони посиленого радіоекологічного контролю, за умови, що вони за станом на 01 січня 1993 року прожили або відпрацювали у цій зоні не менше чотирьох років, посвідчення видаються на підставі довідки встановленого зразка (додаток № 7).

У додатку № 7 до Порядку № 501 наведено форму довідки, у якій йшлося про підтвердження факту постійного проживання або постійної роботи на території зони посиленого радіоекологічного контролю особи, якій така довідка видається, із зазначенням про те, що станом на 01 січня 1993 року така особа проживала або відпрацювала у цій зоні не менше чотирьох років.

Окрім того, документи, які подаються до Пенсійного фонду України та його управлінь для призначення пенсії, в тому числі на пільгових умовах, визначені Порядком надання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, затвердженому постановою правління Пенсійного фонду України від 25 листопада 2005 року № 22-1 (у редакції постанови правління Пенсійного фонду України від 07 липня 2014 року № 13-1) (далі по тексту - Порядок № 22-1).

Пунктом 2.1 Порядку № 22-1 визначено, що до заяви про призначення пенсії за віком додається і документ, який засвідчує особливий статус особи, зокрема, посвідчення учасника ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС та довідка про період (періоди) участі в ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС за формою, затвердженою постановою Державного Комітету СРСР по праці та соціальних питаннях від 09 березня 1988 року № 122, або довідка військової частини, в складі якої особа брала участь у ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС, або довідка архівної установи, або інші первинні документи, в яких зазначено період роботи, населений пункт чи об`єкт, де особою проводились роботи по ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС; посвідчення потерпілого від Чорнобильської катастрофи та довідка про період (періоди) проживання (роботи) на цих територіях, видана органами місцевого самоврядування (при призначенні пенсії із застосуванням норм статті 55 Закону України Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи.

Відтак єдиним документом, що підтверджує статус потерпілого від Чорнобильської катастрофи, учасника ліквідації наслідків на Чорнобильській АЕС та надає право на користування пільгами, встановленими Законом, зокрема і право на призначення пенсії зі зменшенням пенсійного віку, встановленого для одержання державних пенсій, є посвідчення "Учасник ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС" або "Потерпілий від Чорнобильської катастрофи".

При цьому довідка про період проживання (роботи) у зоні посиленого радіоекологічного контролю є лише підставою для визначення в установленому порядку статусу потерпілих від Чорнобильської катастрофи.

Аналогічна правова позиція викладена Верховним Судом у постановах від 27 квітня 2020 року у справі № 212/5780/16-а, від 18 червня 2020 року у справі №591/4104/16-а, від 02 березня 2021 року у справі №345/1831/17, від 17 травня 2021 року у справі №398/494/17 та ряду інших.

Таким чином, зважаючи на те, що довідка, якою підтверджується факт постійного проживання особи або постійної роботи у зоні посиленого радіоекологічного контролю при умові, що станом на 01 січня 1993 року така особа проживала або відпрацювала у цій зоні не менше чотирьох років, є підставою для видачі посвідчення Потерпілий від Чорнобильської катастрофи (а позивачеві саме таке посвідчення і видано), тому при призначенні пенсії відповідно до статті 55 Закону слід враховувати, що такою особою підтверджено факт проживання (роботи) на відповідній території станом на 01 січня 1993 року не менше чотирьох років.

Більше того, довідкою Брацлавської селищної ради Тульчинського району Вінницької області вих. № 845 від 30 червня 2022 року підтверджується те, що ОСОБА_1 дійсно був зареєстрований та постійно проживав в АДРЕСА_1 з 20 січня 1984 року по 25 червня 1986 року, з 13 червня 1988 року по 29 листопада 1996 року та з 29 листопада 1996 року по даний час проживає по АДРЕСА_2 .

Тобто ця довідка свідчить про факт проживання позивача у зоні посиленого радіоекологічного контролю у період з 20 січня 1984 року по 25 червня 1986 року, з 13 червня 1988 року по дату видачі довідки (30 червня 2022 року), зокрема й станом на 01 січня 1993 року не менше чотирьох років.

Доводи Головного управління Пенсійного фонду України в Кіровоградській області щодо відсутності підстав для призначення пенсії з огляду на те, що протягом 1988 1993 років позивач працював на підприємствах, розташованих за межами зони посиленого радіологічного контролю, слід оцінити критично, адже довідкою сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю «Немирівське» вих. № 1 від 07 березня 2023 року підтверджується те, що ОСОБА_1 дійсно працював електриком у Брацлавській інкубаторній станції птахорадгоспу «Немирівський» з 09 грудня 1991 року по 09 жовтня 1992 року. При цьому зазначено, що інкубаторна станція знаходиться в АДРЕСА_3 .

З приводу посилання у рішенні, що оскаржується, на неможливість постійного проживання позивача у смт Брацлав у період з 22 липня 1988 року по 17 липня 1991 року у зв`язку з працевлаштуванням до Спеціалізованої пересувної механізованої колони № 67, то слід врахувати те, що сам лише факт місцезнаходження роботодавця у місті Вінниця не означає те, що роботи позивачем виконувалися за межами зони посиленого радіологічного контролю.

Крім того, оскаржуваним рішенням до страхового стажу позивача не зараховано період роботи з 18 липня 1991 року по 06 грудня 1991 року, оскільки в трудовій книжці не зазначено номер та дату наказу про звільнення.

Відповідно до статті 62 Закону України "Про пенсійне забезпечення" від 05 листопада 1991 року № 1788-XII основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсії за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, що затверджений постановою Кабінету Міністрів України № 637 (далі Порядок № 637), основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка.

Відтак саме трудова книжка працівника є основним документом, що підтверджує його стаж роботи.

При цьому порядок ведення (внесення записів) до трудових книжок врегульовано Інструкцією про порядок ведення трудових книжок працівників, що затверджена наказом Міністерства праці України, Міністерства юстиції України, Міністерства соціального захисту населення України (далі - Інструкція № 58).

Відповідно до пункту 2.4 Інструкції № 58 усі записи в трудовій книжці про прийняття на роботу, переведення на іншу постійну роботу або звільнення, а також про нагороди та заохочення вносяться власником або уповноваженим ним органом після видання наказу (розпорядження), але не пізніше тижневого строку, а в разі звільнення - у день звільнення і повинні точно відповідати тексту наказу (розпорядження).

Записи виконуються акуратно, ручкою кульковою або з пером, чорнилами чорного, синього або фіолетового кольорів, і завіряються печаткою запис про звільнення, а також відомості про нагородження та заохочення.

Згідно з пунктом 2.6 Інструкції у разі виявлення неправильного або неточного запису відомостей про роботу, переведення, а також про нагородження та заохочення тощо, виправлення виконується власником або уповноваженим ним органом, де було зроблено відповідний запис. Власник або уповноважений ним орган за новим місцем роботи зобов`язаний надати працівнику в цьому необхідну допомогу.

У разі звільнення працівника всі записи про роботу і нагороди, що внесені у трудову книжку за час роботи на цьому підприємстві, засвідчуються підписом керівника підприємства або спеціально уповноваженою ним особою та печаткою підприємства або печаткою відділу кадрів (пункт 4.1 Інструкції № 58).

Аналіз наведених положень дає підстави дійти висновку, що обов`язок ведення трудових книжок покладено на роботодавців, тому неналежне ведення таких не може позбавити працівників права на соціальний захист, зокрема й на отримання пенсійних виплат.

Більше того, відповідно до постанови Кабінету Міністрів України № 301 від 27 квітня 1993 року "Про трудові книжки працівників" відповідальність за організацію ведення обліку, зберігання і видачу трудових книжок покладається на керівника підприємства, установи, організації.

За порушення встановленого порядку ведення, обліку, зберігання і видачі трудових книжок посадові особи несуть дисциплінарну, а в передбачених законом випадках іншу відповідальність.

Тому недотримання правил ведення трудової книжки може мати негативні наслідки саме для особи, яка допустила такі порушення, а не для робітника.

Таким чином, доводи відповідача щодо незарахування до страхового стажу позивача періоду роботи з 18 липня по 06 грудня 1991 року з підстав незазначення номеру та дати наказу про звільнення слід визнати безпідставними.

За таких обставин суд вважає, що рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Кіровоградській області № 97 від 16 вересня 2022 року є протиправним, адже саме цим рішенням пенсійного органу порушено права позивача на пенсійне забезпечення.

Водночас у позовній заяві йдеться про необхідність визнання протиправним та скасування листа Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області вих. № 0200-0216-8/81120 від 02 листопада 2022 року, яким позивача повідомлено про результат розгляду його заяви про призначення пенсії.

Однак така вимога не може бути задоволеною, адже лист пенсійного органу не є рішенням такого органу, а надіслання такого переслідує мету повідомити заявника про результат розгляду поданої заяви.

Відтак в цій частині позов задоволенню не підлягає.

Визначаючись із тим чи має ОСОБА_1 право на призначення пенсії зі зниженням пенсійного віку, суд зважає на таке.

Відповідно до частини 3 статті 55 Закону призначення та виплата пенсій названим категоріям провадиться відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" і цього Закону.

Згідно з пунктом 1 частини першої статті 45 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" пенсія призначається з дня звернення за пенсією, крім таких випадків, коли пенсія призначається з більш раннього строку: пенсія за віком призначається з дня, що настає за днем досягнення пенсійного віку, якщо звернення за пенсією відбулося не пізніше трьох місяців з дня досягнення особою пенсійного віку.

Так, суд установив, що станом на дату звернення за призначенням пенсії позивачу виповнилось 55 років, а період його проживання в зоні посиленого радіологічного контролю, що зазначений у довідці Брацлавської селищної ради вих. № 845 від 30 червня 2022 року, дає йому право на призначення пенсії зі зниженням пенсійного віку відповідно до статті 55 Закону.

З огляду на викладене суд дійшов висновку про наявність підстав для зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області призначити позивачеві пенсію за віком зі зниженнями пенсійного віку відповідно до статті 55 Закону, починаючи з дня звернення за пенсією - 09 вересня 2022, а не з 01 липня 2022, як про це просить позивач.

Таким чином, перевіривши юридичну та фактичну обґрунтованість доводів сторін, оцінивши докази суб`єктів владних повноважень на підтвердження правомірності своїх дій та докази, надані позивачем, суд дійшов висновку, що за наведених у позовній заяві мотивів і підстав позовні вимоги підлягають частковому задоволенню.

Вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суд зважає на те, що позивачем при зверненні до суду з позовом сплачено судовий збір в розмірі 1073,60 гривень, що підтверджується квитанцією від 14 березня 2023 року.

Відповідно до частини 1 статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Водночас при частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог (частина 3 статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України).

Відтак з огляду на те, що позивачем при зверненні до суду з позовом сплачено судовий збір в розмірі 1073,60 гривень, а тому на його користь слід стягнути 536,80 гривень за рахунок бюджетних асигнувань відповідачів.

Визначаючись з приводу розміру судових витрат, які належить стягнути на користь позивача, суд зважає на те, що позивач звернувся до суду з позовними вимогами, які співвідносяться між собою як основна та похідна, сплативши при цьому судовий збір в розмірі 1073,60 гривень як за звернення до суду з позовом з однією немайновою вимогою.

А тому, задовольняючи позов частково, суд вважає, що половина від суми сплаченого судового збору і є пропорційною до розміру задоволених позовних вимог.

Отже, на користь позивача слід пропорційно стягнути сплачений ним при поданні позовної заяви до суду судовий збір у розмірі по 268,40 гривень за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області та за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Кіровоградській області.

Керуючись статтями 73, 74, 75, 76, 77, 90, 94, 139, 241, 245, 246, 250, 255, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ВИРІШИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 задовольнити частково.

Визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Кіровоградській області № 97 від 16 вересня 2022 року, яким ОСОБА_1 відмовлено в призначенні пенсії.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області призначити ОСОБА_1 пенсію за віком відповідно до статті 55 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" з 09 вересня 2022 року.

В іншій частині позовних вимог відмовити.

Стягнути на користь ОСОБА_1 за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області витрати, пов`язані з оплатою судового збору, в розмірі 268 (двісті шістдесят вісім) гривень 40 копійок.

Стягнути на користь ОСОБА_1 за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Кіровоградській області витрати, пов`язані з оплатою судового збору, в розмірі 268 (двісті шістдесят вісім) гривень 40 копійок.

Рішення суду першої інстанції набирає законної сили в порядку, визначеному статтею 255 КАС України.

Відповідно до частини 1 статті 295 КАС України апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Позивач: ОСОБА_1 (місце проживання: АДРЕСА_4 ; реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_2 )

Відповідачі:

Головне управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області (місцезнаходження: 21028, м. Вінниця, Хмельницьке шосе, 7; ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі підприємств і організацій України: 13322403)

Головне управління Пенсійного фонду України в Кіровоградській області (місцезнаходження: 25009, м. Кропивницький, вул. Соборна, буд. 7А.; ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі підприємств і організацій України: 20632802)

Рішення суду в повному обсязі складено 07.09.2023

Суддя Яремчук Костянтин Олександрович