Справа № 160/15252/23
Суддя: Юрков Едуард Олегович
Дата ухвалення: 2023-09-11 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі: головуючого судді Юркова Е.О., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін у місті Дніпро адміністративну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити певні дії,-
04 липня 2023 року до Дніпропетровського окружного адміністративного суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області з вимогами:
В обґрунтування позовних вимог позивачем зазначено, що вона перебуває на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України у Дніпропетровській області та з 01.06.2010 до 31.10.2010 отримувала пенсію за вислугу років відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення» як працівник медичного закладу. 24.02.2023 року позивачем було подано заяву про призначення пенсії за віком, відповідно до Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, проте позивачу була призначена пенсія за вислугу років, яку вона отримувала з 01.06.2010 до 31.10.2010 року. Вказані дії вважає протиправними, оскільки безпідставно не зараховано у подвійному розмірі стаж з 01.01.2004 по 31.12.2022 відповідно до статті 60 Закону України «Про пенсійне забезпечення», та не застосовувалось щомісячне підвищення призначеної пенсії (з урахуванням перерахунку) в розмірі 9%.
Ухвалою суду від 10.07.2023 року відкрито провадження у даній справі, призначено справу до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін.
09.08.2023 року представником позивача подано до суду відповідь на відзив в якому викладено доводи аналогічно позовній заяві.
Справа розглянута в межах строку розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження, встановленого статтею 258 Кодексу адміністративного судочинства України - в межах шістдесяти днів із дня відкриття провадження у справі.
Розглянувши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини справи, на яких ґрунтується адміністративний позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до наступних висновків.
Судом встановлено, що ОСОБА_1 , ІПН НОМЕР_1 з 2010 року перебуває на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області, якій була призначена пенсії за вислугу років відповідно до статті 60 Закону України Про пенсійне забезпечення як працівнику медичного закладу.
Також судом встановлено, що ОСОБА_1 з 01.11.2010 року виплата пенсії була призупинена в зв`язку з працевлаштуванням.
24.02.2023 року позивачем було подано до Головного управління Пенсійного фонду України у Дніпропетровській області заява про призначення пенсії за віком, що підтверджено відповідною заявою.
Судом встановлено, що на підставі поданої заяви від 24.02.2023 року позивача переведено з 17.12.2022 року (досягнення пенсійного віку) з пенсії за вислугу років, призначеної за Законом України Про пенсійне забезпечення на пенсію за віком по Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування (№ 1058) та призначено пенсію за віком, відповідно до статті 26 Закону України № 1058.
Проте позивач звернула увагу, що при призначенні пенсії не враховано, що вона працювала лікарем анестезіологом-реаніматологом, її стаж повинен зараховуватись в подвійному розмірі.
Відповідно до трудової книжки ОСОБА_1 НОМЕР_2 виданої 30.09.1980 року, вбачається, що позивачка працювала на роботах віднесених до ст. 60 Закону України «Про пенсійне забезпечення», а саме :
- з 05.08.1990 - переведена на посаду лікаря анестезіолога - реаніматолога відділення реанімації і інтенсивної терапії в Дорожній клінічній лікарні;
- з 01.09.1997 - прийнята лікарем анестезіологом-реаніматологом у відділенні анестезіології та реанімації в Дніпропетровському обласному діагностичному центрі. На підставі рішення Дніпропетровської обласної ради № 255-12/ХХІІІ від 13.07.2000 Дніпропетровський обласний діагностичний центр перейменовано в комунальний заклад «Дніпропетровський обласний діагностичний центр»;
- з 01.01.2002 - переведена на посаду лікаря анестезіолога відділення анестезіології та інтенсивної терапії, у зв`язку зі зміною штатного розкладу на тому самому підприємстві. На підставі рішення Дніпропетровської обласної ради № 604 -27/ІV від 21.04.2005 комунальний заклад Дніпропетровський обласний діагностичний центр перейменовано в комунальний заклад «Дніпропетровський обласний клінічний діагностичний центр»;
- з 04.02.2008 - переведена на посаду лікаря-анестезіолога анестезіологічного та інтенсивної терапії відділення № 2;
- з 01.10.2008 - переведена на посаду лікаря-анестезіолога дитячої кардіохірургії, анестезіології та інтенсивної терапії в зв`язку зі зміною штатного розпису;
- з 07.05.2010 - звільнена за власним бажанням;
- з 01.11.2010 - прийнята на посаду лікаря анестезіолога у відділення інтервенційної кардіології з блоком інтенсивної терапії в Дніпропетровський обласний клінічний діагностичний центр де і працює по сьогоднішній день.
Відповідно до довідок від 23.02.2023 № 12 виданої Дніпровською клінічною лікарнею на залізничному транспорті філії «Центр охорони здоров`я» АТ «Українська залізниця» та від 20.02.2023 № 32 виданої КП «Дніпропетровський обласний клінічний центр діагностики та лікування» ДОР», позивачка в період з 05.08.1991 року по 07.05.2010 року працювала в умовах, що дають право на зарахування стажу у подвійному розмірі.
З 01.11.2010 - позивачка працює лікарем анестезіолога у відділення інтервенційної кардіології з блоком інтенсивної терапії в Дніпропетровському обласному клінічному діагностичному центрі.
Також в довідці Форми ОК-5 з реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування індивідуальних відомостей про застраховану особу ОСОБА_1 видно, що в відомостях про спеціальний стаж стоїть код для обліку спецстажу з 2002 року по 31.12.2022 року.
Відповідно до посвідчення № 14/594-0/18 виданого ОСОБА_1 в тому, що 29 травня 2018 року проходила атестацію в атестаційній комісії при департаменті охорони здоров`я Дніпропетровської обласної державної адміністрації і наказом по департаменту охорони здоров`я Дніпропетровської обласної державної адміністрації від 06.06.2018 № 594-о їй підтверджено кваліфікаційну категорію зі спеціальності Анестезіологія, категорія - Вища.
Відповідно посадової інструкції лікаря-анестезіолога блоку інтенсивної терапії відділення інтервенційної кардіології затвердженої директором КП «ДОКЦКК» ДОР» від 01.09.2021 року, ОСОБА_1 виконує обов`язки лікаря - анестезіолога в стаціонарі, блоку інтенсивної терапії кардіологічного профілю.
16.03.2023 року ОСОБА_1 звернулась до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області з заявою щодо перерахунку пенсії з урахуванням подвійного стажу на посаді лікаря анестезіолога-реаніматолога.
04.04.2023 року Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області, розглянувши заяву ОСОБА_1 , прийняло рішення «Про перерахунок пенсії», в якому частково врахували зазначені недоліки і прийняли рішення в якому змінили показник середньої заробітної плати в Україні за 3 календарні роки, що передують року звернення за призначенням пенсії (ЗС) на 3764,40 грн., зазначивши це як середній заробіток за 3 попередні роки, за 2014-2016 роки з індексацією.
Позивачка 06.04.2023 року повторно звернулась до Відповідача з заявою надати роз`яснення, по яким причинам її пенсійна виплата зменшилась і чому зараховується інший показник середньої заробітної плати.
На адвокатські запити представника позивача, ГУ ПФУ в Дніпропетровській області надало відповідь № 0400-010304-8/89-61 від 20.06.2023 року в якій зазначено:
Надаючи правову оцінку відносинам, що виникли між сторонами, суд виходить з наступного.
Принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій, надання соціальних послуг з коштів Пенсійного фонду, що формуються за рахунок страхових внесків роботодавців, бюджетних та інших джерел визначено Законом України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 09.07.2003 року № 1058-IV (далі Закон № 1058-IV).
Відповідно до статті першої Закону № 1058-IV пенсія - щомісячна пенсійна виплата в солідарній системі загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, яку отримує застрахована особа в разі досягнення нею передбаченого цим Законом пенсійного віку чи визнання її особою з інвалідністю, або отримують члени її сім`ї у випадках, визначених цим Законом.
Згідно частини першої статті 24 Закону № 1058-IV страховий стаж - період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок.
Відповідно до частини 1 статті 9 Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування призначаються такі пенсійні виплати:
2) пенсія по інвалідності;
3) пенсія у зв`язку з втратою годувальника.
В той час як Законом України Про пенсійне забезпечення також визначений такий вид пенсії як пенсія за вислугу років (стаття 2 Закону).
Особам, які мають одночасно право на різні державні пенсії, призначається одна пенсія за їх вибором, за винятком пенсій інвалідам внаслідок поранення, контузії чи каліцтва, що їх вони дістали при захисті Батьківщини або при виконанні інших обов`язків військової служби, або внаслідок захворювання, пов`язаного з перебуванням на фронті чи з виконанням інтернаціонального обов`язку (стаття 6 Закону України Про пенсійне забезпечення).
Відповідно до частини 2 статті 40 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» Заробітна плата (дохід) для обчислення пенсії визначається за формулою:
Зп = Зс х (Ск : К), де:
Зп - заробітна плата (дохід) застрахованої особи для обчислення пенсії, у гривнях;
Зс - середня заробітна плата (дохід) в Україні, з якої сплачено страхові внески, за три календарні роки, що передують року звернення за призначенням пенсії. Порядок визначення показників зазначеної заробітної плати затверджується Пенсійним фондом України за погодженням з центральними органами виконавчої влади, що забезпечують формування державної фінансової політики, державної політики у сферах економічного розвитку, статистики. Тимчасово, з 1 січня 2018 року по 31 грудня 2018 року, заробітна плата (дохід) для призначення пенсії визначається із середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески за 2016 та 2017 роки;
Ск - сума коефіцієнтів заробітної плати (доходу) за кожний місяць (Кз1 + Кз2 + Кз3 + ... + Кзn );
К - страховий стаж за місяці, які враховано для визначення коефіцієнта заробітної плати (доходу) застрахованої особи.
У разі відсутності на день призначення пенсії даних про заробітну плату (дохід) в Україні, з якої сплачено страхові внески та яка відповідно до цього Закону враховується для обчислення пенсії, для визначення середньої заробітної плати (доходу) враховується наявна заробітна плата (дохід) в Україні, з якої сплачено страхові внески та яка відповідно до цього Закону враховується для обчислення пенсії, з наступним перерахунком заробітної плати (доходу) для обчислення пенсії після отримання даних про заробітну плату (дохід) в Україні, з якої сплачено страхові внески та яка відповідно до цього Закону враховується для обчислення пенсії.
При обчисленні коефіцієнта заробітної плати (доходу) за періоди сплати страхових внесків за застрахованих осіб, зазначених у пунктах 7, 8, 9 і 14 статті 11 цього Закону та за періоди, які включаються до страхового стажу згідно з абзацом третім частини першої статті 24 цього Закону, враховується мінімальний розмір заробітної плати.
Частиною третьою статті 45 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» встановлено, що переведення з одного виду пенсії на інший здійснюється з дня подання заяви на підставі документів про страховий стаж, заробітну плату (дохід) та інших документів, що знаходяться на час переведення з одного виду пенсії на інший в пенсійній справі, а також додаткових документів, одержаних органами Пенсійного фонду.
При переведенні з одного виду пенсії на інший за бажанням особи може враховуватися заробітна плата (дохід) за періоди страхового стажу, зазначені в частині першій статті 40 цього Закону, із застосуванням показника середньої заробітної плати (доходу), який враховувався під час призначення (попереднього перерахунку) попереднього виду пенсії.
Аналіз наведених норм свідчить про те, що частиною третьою статті 45 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» регламентовано порядок переведення з одного виду пенсії на інший, призначеного саме за цим Законом.
Отже, показник середньої заробітної плати при переведенні на інший вид пенсії має бути незмінним, тобто таким, яким він був на час призначення пенсії, передбаченої Законом України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування». Однак у даному випадку мало місце призначення іншої пенсії за іншим законом, а саме: попередньо пенсія була призначена за Законом України Про пенсійне забезпечення з 2010 року, а з 17.12.2022 року призначена відповідно до Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування.
Так, як вже встановлено судом, первісно позивачу було призначено пенсію, відповідно до Законом України Про пенсійне забезпечення, який передбачає інші підстави та порядок призначення пенсії, а з заявою про призначення пенсії за віком, відповідно до Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, позивач звернувся вперше 24.02.2023 року.
З огляду на зазначене, суд дійшов висновку про наявність у позивача права на призначення пенсії за віком відповідно до Закону № 1058-ІV із застосуванням показника середньої заробітної плати в Україні, з якої сплачено страхові внески за три календарні роки, що передують року звернення з заявою від 24.02.2023 року за призначенням пенсії за віком, а саме за 2020, 2021 та 2022 роки.
Відповідно до правової позиції Верховного Суду, яка викладена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 31 жовтня 2018 року у справі № 876/5312/17, якщо особа отримувала пенсію за іншим Законом, звертається за призначенням пенсії згідно із Законом України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», показник середньої заробітної плати має враховуватись за три календарні роки, що передують року призначення нового виду пенсії за Законом України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».
Отже, з метою захисту порушених прав позивача суд вважає за необхідне визнати протиправними дій Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області щодо не застосування показника середньої заробітної плати (доходу) працівників, зайнятих в галузях економіки України, за три останні календарні роки, що передують року звернення за призначенням пенси за віком, а саме за 2020, 2021, 2022 роки, згідно Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» та зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області перерахувати пенсію за віком ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) з 17.12.2023 року, розмір якої визначається відповідно до ст. 27 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» №1058-ІУ від 09.07.2003 із застосуванням показника середньої заробітної плати (доходу) працівників, зайнятих в галузях економіки України, за три останні календарні роки, що передують року звернення за призначенням пенсії за віком, а саме за 2020, 2021, 2022 роки.
Щодо вимоги позивача зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області, зробити перерахунок пенсії за віком з зарахуванням до страхового стажу в подвійному розмірі період роботи 01.01.2004 по 31.12.2022 на підставі ст. 60 Закону України "Про пенсійне забезпечення» період роботи ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ), з виплатою різниці між фактично отриманою пенсією та призначеною пенсією за зазначеною позовною вимогою, починаючи з 17.12.2022 року суд зазначає наступне.
Як уже встановлено судом, відповідно до трудової книжки ОСОБА_1 НОМЕР_2 виданої 30.09.1980 року, вбачається, що позивачка працювала на роботах віднесених до ст. 60 Закону України «Про пенсійне забезпечення» лікарем анестезіологом-реаніматологам у відділеннях реанімації або інтенсивної терапії.
Відповідно до ст. 62 Закону України "Про пенсійне забезпечення", а також за змістом п. 1 Порядку підтвердження наявного трудового стажу, основним документом, що підтверджує стаж роботи є трудова книжка. За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами.
Статтею 60 Закону України "Про пенсійне забезпечення" передбачено, що робота в лепрозорних і протичумних закладах охорони здоров`я, у закладах (відділеннях) з лікування осіб, заражених вірусом імунодефіциту людини або хворих на СНІД, в інших інфекційних закладах (відділеннях) охорони здоров`я, у патолого-анатомічних і реанімаційних відділеннях закладів охорони здоров`я, а також у психіатричних закладах охорони здоров`я зараховується до стажу роботи у подвійному розмірі.
Відповідно до вимог п.4 ст. 24 Закону №1058-IV встановлено, що періоди трудової діяльності та інші періоди, що враховувалися до стажу роботи для призначення пенсії до набрання чинності цим Законом, зараховуються до страхового стажу в порядку і на умовах, передбачених законодавством, що діяло раніше, крім випадків, передбачених Законом.
Так відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 15.09.2021 року № 963 «Про додатковий соціальний захист окремих категорій осіб у 2022 році та в подальшому», із змінами, внесеними згідно з Постановою КМУ від 24.02.2023 № 168, зазначено, що з метою здійснення послідовних заходів щодо підтримки найбільш вразливих категорій осіб, які досягли відповідного віку та мають тривалий страховий стаж, і додаткового соціального захисту жінок в умовах підвищення пенсійного віку Кабінет Міністрів України постановив, що жінкам, які народилися у період з 1 січня 1962 р. по 31 грудня 1962 р., до пенсії за віком, обчисленої відповідно до статті 27 Закону України № 1058, встановлюється щомісячне підвищення в розмірі 9 відсотків зазначеної пенсії за умови, що до цього їм не призначалася будь-яка пенсія.
Щомісячне підвищення, передбачене цим пунктом, установлюється в межах максимального розміру пенсії, визначеного Закону України № 1058.
Рік народження позивачки 16.02.1962 входить до проміжку часу, встановленого Постановою для виплати щомісячного підвищення.
Як вже було наведено вище, позивачу до призначення пенсії за віком була призначена пенсія за вислугу років відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення», як працівнику медичного закладу, яку вона отримувала з 01.06.2010 до 31.10.2010 рік. Натомість фактично після 01.11.2010 року пенсія за вислугу років не виплачувалась, що дозволяє застосувати до позивача вказане щомісячне підвищення.
Проте вимога в частині зобов`язати відповідача здійснити перерахунок пенсії за віком з врахуванням: доплати за понаднормовий стаж не підлягає задоволенню, оскільки зазначена вимога не є спірною у правовідносинах, що досліджуються у даній справі, а матеріали справи не містять доказів того, що відповідач під час призначення з 17.12.2022 року пенсії за віком, відповідно до ст. 27 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» із застосуванням показника середньої заробітної плати за 2020, 2021, 2022 роки не буде застосовано доплату за понаднормовий стаж у майбутньому.
Відповідно до частини першої статті 9 Кодексу адміністративного судочинства України суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог.
Відповідно до частин 1, 2 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
За вказаних обставин, виходячи з меж заявлених позовних вимог, системного аналізу положень чинного законодавства України та матеріалів справи, суд дійшов висновку, що викладені в позовній заяві доводи позивача є обґрунтованими, а вимоги такими, що підлягають частковому задоволенню.
Вирішуючи питання щодо розподілу судових витрат, суд виходить з наступного.
Згідно із частиною першою статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.
Отже, сплачений позивачем судовий збір за подачу позовної заяви до суду в сумі 2147,20 грн. підлягає стягненню з Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області за рахунок бюджетних асигнувань.
Керуючись ст.ст. 9, 72-77, 139, 242-243, 245-246, 258, 262 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -
Визнати протиправними дій Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області щодо не застосування ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) показника середньої заробітної плати (доходу) працівників, зайнятих в галузях економіки України, за три останні календарні роки, що передують року звернення за призначенням пенси за віком, а саме за 2020, 2021, 2022 роки, згідно Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» при зверненні з заявою про призначення пенсії від 24.02.2023 року.
Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області перерахувати пенсію за віком ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) з 17.12.2023 року, розмір якої визначається відповідно до ст. 27 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» №1058-ІУ від 09.07.2003 із застосуванням показника середньої заробітної плати (доходу) працівників, зайнятих в галузях економіки України, за три останні календарні роки, що передують року звернення за призначенням пенсії за віком, а саме за 2020, 2021, 2022 роки.
В задоволенні іншої частини позовних вимог відмовити.
Рішення суду набирає законної сили відповідно до вимог статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене в строки, передбачені статтею 295 Кодексу адміністративного судочинства України.

Повний текст рішення суду складений 11 вересня 2023 року.

Суддя Е.О. Юрков