Справа № 200/3330/23
Суддя: Голубова Л.Б.
Дата ухвалення: 2023-09-11 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Донецький окружний адміністративний суд
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

11 вересня 2023 року Справа№200/3330/23

Донецький окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Голубової Л.Б., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження (у письмовому провадженні) адміністративну справу

за позовом ОСОБА_1

до Міністерства внутрішніх справ України

третя особа: Головне управління Міністерства внутрішніх справ України в Донецькій області

про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити певні дії

ОСОБА_1 звернувся до Донецького окружного адміністративного суду з позовом до Міністерства внутрішніх справ України, третя особа: Головне управління Міністерства внутрішніх справ України в Донецькій області про:

- визнання протиправними дій щодо повернення висновку разом з долученими документами про призначення одноразової грошової допомоги як інваліду ІІ групи без прийняття рішення, передбаченого постановою Кабінету Міністрів України від 21 жовтня 2015 року №850 «Про затвердження Порядку та умов призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без установлення інвалідності працівника міліції»;

- зобов`язання повторно розглянути висновок з відповідними документами про призначення одноразової грошової допомоги та за результатами розгляду прийняти рішення, передбачене пунктом 9 постанови Кабінету Міністрів України від 21 жовтня 2015 року №850 «Про затвердження Порядку та умов призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без установлення інвалідності працівника міліції» про призначення, або про відмову в призначенні грошової допомоги.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 10.03.2023 року при повторному огляді МСЕК встановлено 2 групу інвалідності та додатково 25% втрати професійної працездатності внаслідок травми, пов`язаної з виконанням службових обов`язків. Згідно з Довідкою про результати визначення у застрахованої особи ступеня втрати професійної працездатності у відсотках від 03.04.2023 року серії 12 ААА №012701 встановлено 65% втрати професійної працездатності з урахуванням раніше встановлених 40% з 22.12.2005 року внаслідок отриманої травми, пов`язаної з виконанням службових обов`язків.

В квітні 2023 року позивач звернувся з заявою та пакетом документів у відповідності до переліку, затвердженого п.7 Порядку №850 до ліквідаційної комісії ГУМВС України в Донецькій області про виплату одноразової грошової допомоги у зв`язку із встановленням 2 групи інвалідності внаслідок травми, пов`язаної з виконанням службових обов`язків. 04.05.2023 року ліквідаційною комісією ГУ МВС України в Донецькій області складено висновок на призначення заявникові одноразової грошової допомоги відповідно до Закону України «Про міліцію» №565-ХІІ від 20.12.1990 року у розмірі 515740,00 гривень.

05.05.2023 року лист вих. №456лк ліквідаційною комісією ГУ МВС України в Донецькій області направлено висновок разом з пакетом документів до МВС України для прийняття рішення про затвердження висновку про призначення одноразової грошової допомоги в разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без установлення інвалідності працівника міліції, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 21.10.2015 № 850. 16.06.2023 року листом Міністерства внутрішніх справ України матеріали висновку про призначення одноразової грошової допомоги повернуті на доопрацювання до ліквідаційної комісії ГУ МВС України в Донецькій області, у зв`язку з висловленням зауважень до документів. Неможливість затвердження висновку про призначення одноразової грошової допомоги на думку МВС України полягає у тому, що: - проведення медико-соціальної експертизи відбулося з порушеннями, зокрема, не проведення експертизи комісією спеціалізованого профілю, до складу якої повинні входити представники закладів охорони здоров`я МВС, та відсутності направлення на експертизу від ДУ «ТМО МВС України по Львівській області»; - між первинним та останнім оглядом МСЕК пройшло понад два роки, що суперечить умовам п.4 Порядку №850 та не дає права на призначення одноразової грошової допомоги; - розслідування нещасного випадку, який стався з позивачем, проведено з порушенням вимог Порядку розслідування та обліку нещасних випадків, професійних захворювань та аварій, що сталися в органах і підрозділах системи МВС України, затвердженого МВС від 27.12.2002 №1346; - матеріалів, зібраних комісією та зазначених в розділі 7 акту Н-5*, не достатньо для того, щоб кваліфікувати вказаний нещасний випадок, як такий, що пов`язаний з виконанням службових обов`язків. Наявність вказаних недоліків унеможливила прийняття Міністерством рішення за матеріалами згідно з Порядком. Матеріали щодо призначення одноразової грошової допомоги повернуто ліквідаційній комісії ГУМВС України в Донецькій області як такі, що не відповідають вимогам законодавства.

06.07.2023 року листом ГУМВС України в Донецькій області від 06.07.2022 №73зі/ЛК повідомлено про те, що листом МВС України від 16.06.2023 повернуто заяву та додані до неї документи про призначення одноразової грошової допомоги для приведення їх у відповідність до вимог Порядку № 850.

Позивач не погоджується з такими діями Міністерства внутрішніх справ України, вважає їх протиправними, у зв`язку з чим звернувся до суду з даним позовом.

Ухвалою Донецького окружного адміністративного суду від 12 липня 2023 року відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні). Прийнято розгляд справи проводити в строки встановлені ст. 258 КАС України.

Відповідно до вимог статті 258 Кодексу адміністративного судочинства України суд розглядає справи за правилами спрощеного позовного провадження протягом розумного строку, але не більше шістдесяти днів із дня відкриття провадження у справі.

За правилами пункту 2 частини першої статті 263 Кодексу адміністративного судочинства України справа розглядається в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні).

Сторони про відкриття провадження у справі були повідомлені судом належним чином, що підтверджується наявними в матеріалах справи рекомендованими повідомленнями про вручення поштового відправлення.

Згідно з нормами частини третьої статті 263 Кодексу адміністративного судочинства України у справах, визначених частиною першою цієї статті, заявами по суті справи є позов та відзив.

Відповідач правом на подання відзиву на позовну заяву, не скористався, хоча ухвалою Донецького окружного адміністративного суду від 12 липня 2023 року відповідачу було запропоновано надати відзив на позовну заяву, який відповідає вимогам ст. 162 КАС України.

Частиною 6 статті 162 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами. Крім того, ч. 4 ст. 159 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що неподання суб`єктом владних повноважень відзиву на позов без поважних причин може бути кваліфіковано судом як визнання позову.

Третя особа надала письмові пояснення, в яких зазначає, що на час звернення позивача за отриманням одноразової грошової допомоги у зв`язку із встановленням ІІ групи інвалідності, відповідно до статті 23 Закону України «Про міліцію» №565-XII та Порядку №850 (набрав чинності з 31.10.2015), пунктом 5 розділу ХІ Прикінцевих та перехідних положень Закону України від 02.07.2015 №580-VIII «Про Національну поліцію» визнано таким, що втратив чинність Закон №565-XII.

Однак, за змістом пункту 15 розділу ХІ Прикінцевих та перехідних положень Закону №580-VIII право на отримання одноразової грошової допомоги, інших виплат, передбачених Законом №565-XII зберігається і здійснюється в порядку, що діяв до набрання чинності Законом № 580-VIII.

До набрання чинності Законом № 580-VIII, тобто до 07.11.2015, право та порядок виплати одноразової грошової допомоги було врегульовано статтею 23 Закону №565-ХІІ та Порядком №850 відповідно.

На реалізацію вимог статті 23 Закону №565-XII Кабінет Міністрів України ухвалив постанову від 21.10.2015 №850 «Про затвердження Порядку та умов призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без установлення інвалідності працівника міліції. Так, Порядок №850 який визначає механізм призначення і виплати одноразової грошової допомоги (далі - грошова допомога) у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без установлення інвалідності працівника міліції.

Разом з цим, відповідно до пункту 4 Порядку №850 якщо протягом двох років працівникові міліції після первинного встановлення інвалідності із втратою працездатності або ступеня втрати працездатності без установлення інвалідності під час повторного огляду буде встановлено згідно з рішенням медико-соціальної експертної комісії вищу групу чи іншу причину інвалідності або більший відсоток втрати працездатності, що дає йому право на отримання грошової допомоги в більшому розмірі, виплата проводиться з урахуванням раніше виплаченої суми.

При цьому, вказані положення пункту 4 Порядку № 850 встановлюють обмеження дворічним строком не лише для зміни групи інвалідності або ступеня втрати працездатності, а також і для зміни причини інвалідності.

Звертає увагу на те, що повторний огляд, за наслідками якого позивачу було встановлено ІІ групу інвалідності, відбувся понад два роки після первинного встановлення інвалідності, а тому позивач не має права на отримання одноразової грошової допомоги в більшому розмірі.

Таким чином, вважає, що повернення Міністерством внутрішніх справ України матеріалів ОСОБА_1 є законним та обґрунтованим.

Щодо клопотання позивача про залишення без розгляду та повернення процесуальних документів поданих третьою особою, суд зазначає, що зазначене клопотання не підлягає задоволенню, оскільки відповідно до витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, ОСОБА_2 є головою комісії з припинення та має право вчиняти дії від імені юридичної особи, у тому числі підписувати договори, тощо.

Таким чином видана та підписана ним довіреність дає право ОСОБА_3 , яка є членом комісії з припинення та про яку зазначено в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, представляти інтереси ліквідаційної комісії Головного управління МВС України в Донецькій області.

Дослідивши матеріали справи, розглянувши справу в межах заявлених позовних вимог і наданих доказів, оцінивши докази відповідно до вимог ст.ст. 72-79 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 , громадянин України, РНОКПП НОМЕР_1 , з 19.12.1990 року по 30.08.2005 року проходив службу в органах внутрішніх справ.

Відповідно до наказу №267 о/с від 25.08.2005 року позивача звільнено зі служби в органах внутрішніх справ за власним бажанням.

Наказом Головного управління МВС України в Донецькій області №457 о/с від 27.12.2006 року було внесено часткові зміни в пункт наказу про звільнення №267 о/с від 25.08.2005 року, а саме: вважати майора міліції ОСОБА_1 старшого дільничного інспектора Артемівського міськвідділу звільненим з ОВС по п.64 «в» (по обмеженому стану здоров`я), а не по п.64 «ж» (за власним бажанням).

22.12.2005 року ОСОБА_1 встановлено третю групу інвалідності та 40% втрати професійної працездатності внаслідок травми, пов`язаної з виконанням службових обов`язків, та на підставі поданих документів ПАТ НАСК «ОРАНТА» у 2006 році проведено виплату страхового відшкодування з обов`язкового особистого страхування працівників МВС України в розмірі 21060,00 гривень.

10.03.2023 року при повторному огляді МСЕК позивачу встановлено другу групу інвалідності та додатково 25% втрати професійної працездатності внаслідок травми, пов`язаної з виконанням службових обов`язків.

Згідно з Довідкою про результати визначення у застрахованої особи ступеня втрати професійної працездатності у відсотках від 03.04.2023 серії 12 ААА №012701 ОСОБА_1 встановлено 65% втрати професійної працездатності з урахуванням раніше встановлених 40% з 22.12.2005 внаслідок отриманої травми, пов`язаної з виконанням службових обов`язків.

В квітні 2023 року позивач звернувся з заявою та пакетом документів у відповідності до переліку, затвердженого п.7 Порядку №850 до ліквідаційної комісії Головного управління МВС України в Донецькій області про виплату одноразової грошової допомоги у зв`язку із встановленням другої групи інвалідності внаслідок травми, пов`язаної з виконанням службових обов`язків.

04.05.2023 року ліквідаційною комісією Головного управління МВС України в Донецькій області складено висновок на призначення заявникові одноразової грошової допомоги відповідно до Закону України «Про міліцію» №565-ХІІ від 20.12.1990 року у розмірі 515740,00 гривень.

05.05.2023 року ліквідаційною комісією Головного управління МВС України в Донецькій області направлено лист вих.№456лк з висновком на призначення одноразової грошової допомоги разом з пакетом документів до МВС України для прийняття рішення про затвердження висновку про призначення одноразової грошової допомоги в разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без установлення інвалідності працівника міліції, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 21.10.2015 №850.

16.06.2023 року листом Міністерства внутрішніх справ України №37741/49-10409-2023 матеріали висновку про призначення ОСОБА_1 одноразової грошової допомоги повернуті на доопрацювання до ліквідаційної комісії Головного управління МВС України в Донецькій області, у зв`язку з висловленням зауважень до документів.

В листі також зазначено, що при первинному огляді МСЕК ОСОБА_1 з 22.12.2005 року було встановлено третю групу інвалідності та 40% втрати професійної працездатності, у зв`язку з чим ПАТ НАСК «ОРАНТА» у 2006 році проведено виплату страхового відшкодування з обов`язкового особистого страхування працівників МВС України в розмірі 21060,00 гривень. При повторному огляді МСЕК, яке проводилось 10.03.2023 року ОСОБА_1 встановлено другу групу інвалідності та додатково 25% втрати професійної працездатності внаслідок травми, пов`язаної з виконанням службових обов`язків. Тобто, між первинним та останнім оглядом МСЕК пройшло понад два роки, що суперечить умовам п.4 Порядку №850 та не дає права на призначення одноразової грошової допомоги.

Крім того, в листі зазначено, що до надісланих матеріалів долучено акт розслідування нещасного випадку форми Н-5* від 29.09.2005 та акт №8 про нещасний випадок форми Н-1* від 29.09.2005, складені за результатами розслідування нещасного випадку, який стався 21.10.2000 із дільничним інспектором Часів Ярського МВМ Артемівського УМВС України в Донецькій області капітаном міліції ОСОБА_1 . За результатами опрацювання матеріалів Сектором державного нагляду за охороною праці МВС України повідомлено про те, що акти підлягають скасуванню, у зв`язку з тим, що розслідування вищезазначеного нещасного випадку проведено комісією, призначеною розпорядженням начальника Артемівського МВ УМВС України в Донецькій області від 26.09.2005 №22 з порушенням вимог Порядку №1346.

Вважаючи протиправним повернення документів на доопрацювання без прийняття відповідного рішення передбаченого постановою Кабінету Міністрів України від 21 жовтня 2015 року №850 «Про затвердження Порядку та умов призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без установлення інвалідності працівника міліції», позивач звернувся до суду з даним позовом.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд зазначає наступне.

Частиною другою статті 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно зі статтею 68 Конституції України кожен зобов`язаний неухильно додержуватися Конституції України та законів України, не посягати на права і свободи, честь і гідність інших людей.

Зазначені норми означають, що з метою гарантування правового порядку в Україні кожен суб`єкт приватного права зобов`язаний добросовісно виконувати свої обов`язки, передбачені законодавством, а у випадку невиконання відповідних приписів - зазнавати встановлених законодавством негативних наслідків.

У той же час, суб`єкт владних повноважень зобов`язаний діяти лише на виконання закону, за умов і обставин, визначених ним, вчиняти дії, не виходячи за межі прав та обов`язків, дотримуватися встановленої законом процедури, обирати лише встановлені законодавством України способи правомірної поведінки під час реалізації своїх владних повноважень.

Статтею 3 Конституції України проголошено, що людина, її життя і здоров`я, честь і гідність, недоторканність і безпека визнаються в Україні найвищою соціальною цінністю.

Згідно зі статтею 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Це право гарантується загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств, установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел соціального забезпечення; створенням мережі державних, комунальних, приватних закладів для догляду за непрацездатними.

07 листопада 2015 року набрав чинності Закон № 580-VIII.

До набрання чинності вказаним Законом порядок виплати одноразової грошової допомоги було врегульовано нормами статті 23 Закону № 565-XII та Порядком № 850.

Відповідно до статті 23 Закону № 565-XII у разі поранення (контузії, травми або каліцтва), заподіяного працівнику міліції під час виконання ним службових обов`язків, яке призвело до встановлення йому інвалідності, а також інвалідності, що настала в період проходження служби в органах внутрішніх справ або не пізніше ніж через три місяці після звільнення зі служби чи після закінчення цього строку, але внаслідок захворювання або нещасного випадку, що мали місце в період проходження служби в органах внутрішніх справ, залежно від ступеня втрати працездатності йому виплачується одноразова грошова допомога в розмірі 250-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб, - у разі встановлення інвалідності I групи, 200-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб, - у разі встановлення інвалідності II групи, 150-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб, - у разі встановлення інвалідності III групи в порядку та на умовах, визначених Кабінетом Міністрів України. Визначення ступеня втрати працездатності працівником міліції у період проходження служби в органах внутрішніх справ у кожному випадку ушкодження здоров`я здійснюється в індивідуальному порядку відповідно до законодавства.

На виконання вимог зазначеної статті, постановою Кабінету Міністрів України від 21 жовтня 2015 року затверджено Порядок № 850.

Відповідно до пункту 3 Порядку № 850 грошова допомога призначається і виплачується у разі, зокрема, установлення працівникові міліції інвалідності, що настала внаслідок поранення (контузії, травми або каліцтва), отриманого під час виконання ним службових обов`язків, а також інвалідності, що настала в період проходження служби в органах внутрішніх справ або не пізніше ніж через три місяці після звільнення із служби чи після закінчення цього строку, але внаслідок захворювання або нещасного випадку, що мали місце в період проходження служби в органах внутрішніх справ, у розмірі 200-кратного прожиткового мінімуму, установленого законом для працездатних осіб на дату встановлення інвалідності, - у разі встановлення інвалідності II групи.

Днем виникнення права на отримання грошової допомоги у разі встановлення працівнику міліції інвалідності або ступеня втрати працездатності без установлення інвалідності є дата встановлення втрати працездатності, що зазначена в довідці медико-соціальної експертної комісії (пункт 2 Порядку № 850).

Відповідно до пункту 3 Порядку №850 грошова допомога призначається і виплачується у разі, установлення працівникові міліції інвалідності, що настала внаслідок поранення (контузії, травми або каліцтва), отриманого під час виконання ним службових обов`язків, а також інвалідності, що настала в період проходження служби в органах внутрішніх справ або не пізніше ніж через три місяці після звільнення із служби чи після закінчення цього строку, але внаслідок захворювання або нещасного випадку, що мали місце в період проходження служби в органах внутрішніх справ, у розмірі 150-кратного прожиткового мінімуму, установленого законом для працездатних осіб на дату встановлення інвалідності, - у разі встановлення інвалідності IІI групи.

Пунктами 7-9 Порядку №850 передбачено, що працівник міліції, якому призначається грошова допомога у разі встановлення інвалідності чи часткової втрати працездатності без установлення інвалідності, подає за місцем служби такі документи: заяву (рапорт) про виплату грошової допомоги у зв`язку з установленням інвалідності або ступеня втрати працездатності без установлення інвалідності за формою згідно з додатком до цих Порядку та умов; довідку медико-соціальної експертної комісії про результати визначення у застрахованої особи ступеня втрати професійної працездатності (у відсотках).

Керівник органу внутрішніх справ, у якому проходив (проходить) службу працівник міліції, подає МВС в 15-денний строк з дня реєстрації документи, зазначені в пунктах 6 або 7 цих Порядку та умов, висновок щодо виплати грошової допомоги.

МВС в місячний строк після надходження зазначених у пункті 8 цих Порядку та умов документів приймає рішення про призначення або у випадках, передбачених пунктом 14 цих Порядку та умов, про відмову в призначенні грошової допомоги і надсилає його разом із зазначеними документами керівникові органу внутрішніх справ, у якому проходив (проходить) службу працівник міліції, для видання наказу про виплату такої допомоги, або у разі відмови - для письмового повідомлення осіб із зазначенням мотивів відмови.

Відповідно до пункту 4 Порядку № 850 якщо протягом двох років працівникові міліції після первинного встановлення інвалідності із втратою працездатності або ступеня втрати працездатності без установлення інвалідності під час повторного огляду буде встановлено згідно з рішенням медико-соціальної експертної комісії вищу групу чи іншу причину інвалідності або більший відсоток втрати працездатності, що дає йому право на отримання грошової допомоги в більшому розмірі, виплата проводиться з урахуванням раніше виплаченої суми.

Згідно з пунктом 5 Розділу ХІ Прикінцевих та перехідних положень Закону №580-VIII (набрав чинності 07 листопада 2015 року) визнано таким, що втратив чинність Закон України «Про міліцію».

Разом з тим, за змістом пункту 15 Розділу ХІ Прикінцевих та перехідних положень Закону №580-VIII право на отримання одноразової грошової допомоги, інших виплат, передбачених Закону України «Про міліцію», зберігається і здійснюється в порядку, що діяв до набрання чинності Законом №580-VIII.

Таким чином, зберігається право на отримання одноразової грошової допомоги, інших виплат, передбачених Законом України «Про міліцію», відповідно до Порядку №850, який діяв до набрання чинності Законом України «Про Національну поліцію», виходячи з положень якого обов`язок з прийняття рішення про призначення чи відмову в призначенні грошової допомоги покладено у цій справі на МВС України.

Аналіз положень пунктів 7, 8, 9 Порядку №850 свідчить, що у МВС України виникає обов`язок прийняти рішення про призначення або відмову в призначенні одноразової грошової допомоги після надходження до нього виcновку на призначення одноразової грошової допомоги за результатами розгляду заяви та відповідних документів.

Судом встановлено, що МВС України не виконало свого обов`язку та не прийняло в місячний строк після надходження зазначених у пункті 8 Порядку №850 документів рішення про призначення або відмову в призначенні грошової допомоги і не надіслало його разом із зазначеними документами керівникові органу внутрішніх справ, у якому проходив службу працівник міліції, для видання наказу про виплату такої допомоги, а у разі відмови - для письмового повідомлення особи із зазначенням мотивів відмови.

Таким чином, Міністерством внутрішніх справ України вчинені дії щодо неналежного розгляду висновку ліквідаційної комісії Головного управління МВС України у Донецькій області про призначення одноразової допомоги працівнику міліції в разі поранення або встановлення інвалідності згідно з Законом України від 20.12.1990 № 565-ХІІ «Про міліцію» відносно ОСОБА_1 та прийняття рішення про призначення або відмову в призначенні грошової допомоги відповідно до Порядку №850, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 21 жовтня 2015 року.

Разом з тим, суд зазначає, що в листі МВС України №37741/49-10409-2023 від 16.06.2023 зазначено, що при первинному огляді МСЕК ОСОБА_1 з 22.12.2005 року було встановлено третю групу інвалідності та 40% втрати професійної працездатності, у зв`язку з чим ПАТ НАСК «ОРАНТА» у 2006 році проведено виплату страхового відшкодування з обов`язкового особистого страхування працівників МВС України в розмірі 21060,00 гривень. При повторному огляді МСЕК, яке проводилось 10.03.2023 року ОСОБА_1 встановлено другу групу інвалідності та додатково 25% втрати професійної працездатності внаслідок травми, пов`язаної з виконанням службових обов`язків. Тобто між первинним та останнім оглядом МСЕК пройшло понад два роки, що суперечить умовам п.4 Порядку №850 та не дає права на призначення одноразової грошової допомоги.

Суд з зазначеним обґрунтуванням погоджується враховуючи наступне.

Механізм призначення і виплати одноразової грошової допомоги (далі - грошова допомога) у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без установлення інвалідності працівника міліції щодо процедури, умов, розмірів, а також строків, визначає Порядок №850.

Відповідно до пункту 4 Порядку №850 якщо протягом двох років працівникові міліції після первинного встановлення інвалідності із втратою працездатності або ступеня втрати працездатності без установлення інвалідності під час повторного огляду буде встановлено згідно з рішенням медико-соціальної експертної комісії вищу групу чи іншу причину інвалідності або більший відсоток втрати працездатності, що дає йому право на отримання грошової допомоги в більшому розмірі, виплата проводиться з урахуванням раніше виплаченої суми.

Суд зазначає, що за своєю суттю одноразова грошова допомога є одноразовою виплатою, гарантованою державою у зв`язку із, зокрема, встановленням інвалідності працівникові міліції, що настала внаслідок поранення (контузії, травми або каліцтва), отриманого під час виконання ним службових обов`язків, а також інвалідності, що настала в період проходження служби в органах внутрішніх справ або не пізніше ніж через три місяці після звільнення із служби чи після закінчення цього строку, але внаслідок захворювання або нещасного випадку, що мали місце в період проходження служби в ОВС.

При цьому, суд звертає увагу на те, що право на отримання грошової допомоги та право отримання допомоги в більшому розмірі (виплату різниці у розмірах одноразової грошової допомоги) у зв`язку із виникненням обставин, з якими законодавець пов`язує збільшення її розміру, є різними правовими поняттями.

Отже, процедура перегляду розміру вже призначеної та виплаченої одноразової грошової допомоги у зв`язку зі зміною обставин, наданням нових документів, передбачає виплату лише різниці між виплаченою та нарахованою сумою у зв`язку із встановленням згідно з рішенням медико-соціальної експертної комісії вищої групи чи іншої причини інвалідності або більшого відсотку втрати працездатності під час повторного огляду. Визначення у такій процедурі строків є важливим для правового регулювання таких відносин, оскільки за загальним правилом суб`єктивні права та юридичні обов`язки їхніх учасників виникають, розвиваються та припиняються у певний час. Строки дисциплінують учасників правових відносин, забезпечують чіткість і визначеність у правах та обов`язках суб`єктів.

До того ж, суд звертає увагу на те, що положеннями статті 23 Закону №565-XII, які втратили чинність із набранням чинності Законом №580-VII, не було передбачено права працівника ОВС на виплату одноразової грошової допомоги у більшому розмірі з урахуванням раніше виплаченої суми у зв`язку із підвищенням групи чи визначенням іншої причини інвалідності або збільшенням відсотку втрати працездатності під час повторного огляду МСЕК.

Такий механізм визначений лише Порядком №850, пункт 4 якого визначає умови, коли здійснюється виплата допомоги та передбачає дворічний строк, протягом якого зміна групи інвалідності або ступеня втрати працездатності без встановлення інвалідності або ступеня втрати працездатності можуть бути підставою для виплати одноразової грошової допомоги в більшому розмірі з урахуванням раніше виплаченої суми.

Отже, на переконання суду, оскільки положення Закону №565-XII втратили чинність, а за колишніми працівниками міліції збереглося лише право на призначення та виплату одноразової грошової допомоги, зокрема у зв`язку із встановленням інвалідності за певних обставин, яке може бути реалізовано через механізм, визначений Порядком №850, то до відносин, які виникли у цій справі слід застосувати строк, обмежений положеннями пункту 4 вказаного Порядку - двома роками, який обчислюється з дня первинного встановлення інвалідності або ступеня втрати працездатності.

При цьому, вказані положення пункту 4 Порядку №850 встановлюють обмеження дворічним строком не лише для зміни групи інвалідності або ступеня втрати працездатності, а також і для зміни причини інвалідності.

Застосовуючи цей висновок до обставин справи, судом встановлено, що повторний огляд, за наслідками якого позивачу було встановлено ІІ групу інвалідності та 65% втрати працездатності, відбувся 10.03.2023 року, а первинно втрату працездатності встановлено 22.12.2005 року (40%). Оскільки між цими подіями минуло понад два роки, позивач не має права на отримання одноразової грошової допомоги в більшому розмірі.

Суд зазначає, що МВС України в листі №37741/49-10409-2023 від 16.06.2023 зазначило про те, що позивач не має права на отримання грошової допомоги в більшому розмірі, оскільки між первинним та останнім оглядом МСЕК пройшло понад два роки.

Судова палата з розгляду справ щодо захисту соціальних прав, у справі №711/1837/18 відступила від висновку, викладеного вперше у постанові від 13.02.2018 у справі №808/1866/16 та інших, у яких містися такий чи подібний висновок щодо застосування положень статті 23 Закону №565-XII та пункту 4 Порядку №850 та дійшла такого висновку щодо застосування цих норм матеріального права у подібних правовідносинах:

(1) із втратою чинності з 07.11.2015 Законом №565-XII право на отримання одноразової грошові допомоги за працівниками міліції зберіглось відповідно до пункту 15 розділу ХІ Прикінцевих та перехідних положень Закону №580-VII і здійснюється в порядку та на умовах, визначених Порядком №850;

(2) Закон №565-XII, що діяв до набрання чинності Законом №580-VII, так само як і Закон №580-VII не містять положень щодо можливості отримання відповідною категорією осіб одноразової грошової допомоги у більшому розмірі з урахуванням раніше виплаченої суми;

(3) положення щодо отримання одноразової грошової допомоги у більшому розмірі у зв`язку із встановленням працівникові міліції під час повторного огляду вищої групи інвалідності або ступеня втрати працездатності без встановлення інвалідності, чи зміни причини інвалідності (виплату різниці у розмірах одноразової грошової допомоги) визначається за законодавством, що діє на день повторного огляду та міститься виключно у пункті 4 Порядку №850;

(4) передбачені пунктом 4 Порядку №850 обмеження права на отримання одноразової грошової допомоги в більшому розмірі дворічним строком після первинного встановлення інвалідності або ступеня втрати працездатності без встановлення інвалідності, чи зміни причини інвалідності застосовуються починаючи з 31.10.2015 - з дня набрання чинності вказаним Порядком;

(5) зазначений дворічний строк обчислюється з дня первинного встановлення інвалідності або ступеня втрати працездатності без встановлення інвалідності, чи зміни причини інвалідності незалежно від дати, коли їх встановлено вперше до 31.10.2015 чи після.

Застосовуючи даний висновок Судової палати з розгляду справ щодо захисту соціальних прав Верховного Суду до обставин справи, суд звернув увагу на те, що повторний огляд, за наслідками якого позивачу було встановлено ІІ групу інвалідності, відбувся через 17,5 років, тобто понад два роки після первинного встановлення інвалідності, а тому позивач не має права на отримання одноразової грошової допомоги в більшому розмірі.

Аналогічна правова позиція викладена Верховним Судом, зокрема, в постановах від 24.05.2023 року у справі №340/4643/20, від 19.12.2022 року у справі №703/3197/17, від 30.08.2022 у справі №560/3451/19.

Враховуючи вищезазначене, суд приходить до висновку, що хоча Міністерством внутрішніх справ України і не прийнято рішення про призначення, або про відмову в призначенні грошової допомоги, яке передбачене пунктом 9 постанови Кабінету Міністрів України від 21 жовтня 2015 року №850 «Про затвердження Порядку та умов призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без установлення інвалідності працівника міліції», однак це ніяким чином не впливає на факт права призначення грошової допомоги, оскільки в силу положення пункту 4 Порядку №850 встановлюється обмеження дворічним строком не лише для зміни групи інвалідності або ступеня втрати працездатності, а також і для зміни причини інвалідності, що свідчить про відсутність у позивача права на виплату одноразової грошової допомоги в більшому розмірі.

Згідно ч. 1, 2 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Відповідно до статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

З огляду на викладене вище, суд дійшов висновку про наявність підстав для відмови в задоволенні позовних вимог.

Відповідно до ст. 139 Кодексу адміністративного судочинства України розподіл судових витрат не здійснюється.

З огляду на викладене, на підставі положень Конституції України, ст.ст. 2, 17, 77, 90, 139, 242-246, 255, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ВИРІШИВ:

У позовних вимогах ОСОБА_1 (адреса реєстрації: АДРЕСА_1 ; адреса фактичного проживання: АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_1 ) до Міністерства внутрішніх справ України (01024, м. Київ, вул. Богомольця, буд. 10, ), третя особа: Головне управління Міністерства внутрішніх справ України в Донецькій області (87515, Донецька область, м. Маріуполь, вул. Італійська, буд. 32, ) про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити певні дії відмовити.

Рішення складено у повному обсязі та підписано 11 вересня 2023 року.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення безпосередньо до Першого апеляційного адміністративного суду.

Суддя Л.Б. Голубова