Справа № 520/17261/23
Суддя: Білова О.В.
Дата ухвалення: 2023-09-11 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Харківський окружний адміністративний суд
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

Харків

11 вересня 2023 року № 520/17261/23

Харківський окружний адміністративний суд у складі судді Білової О.В., розглянувши в порядку спрощеного провадження адміністративну справу за позовом Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , код ЄДРПОУ НОМЕР_1 ) до Державної служби України з безпеки на транспорті (вул. Антоновича, буд. 51, м. Київ, 03150, ) про визнання протиправною та скасування постанови,-

ВСТАНОВИВ:

До Харківського окружного адміністративного суду звернувся позивач Фізична особа-підприємець ОСОБА_1 з адміністративним позовом до Державної служби України з безпеки на транспорті, в якому просить суд:

визнати протиправною та скасувати постанову № 029016, винесену Державною службою України з безпеки на транспорті від 20.06.2023 року про застосування до фізичного підприємця ОСОБА_1 штрафу у сумі 17 000.00 грн.

Ухвалою Харківського окружного адміністративного суду від 28.08.2023 відкрито спрощене провадження в порядку, передбаченому статтею 262 Кодексу адміністративного судочинства України, запропоновано відповідачу надати відзив на позов.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що 23.05.2023 він виїхав з місця проживання у місті Чугуєві до міста Харкова для проведення періодичної перевірки та адаптації тахографа. При прибутті до ТОВ «КАМ», який розташований за адресою м. Харків, пр-т Льва Ландау, 29А, було призначено проходження перевірки тахографа транспортного засобу автомобілю RENAULT PREMIUM 1999 року випуску, д.п. НОМЕР_2 , на 25.05.2023. Відповідно до протоколу перевірки та адаптації тахографа до транспортного засобу від 25.05.2023 TOB «KAM» проведено періодичну перевірку тахографа транспортного засобу на 2 року, а саме: автомобілю RENAULT PREMIUM 1999 року випуску, д.н. НОМЕР_2 , автомобільний перевізник ОСОБА_1 . Позивач зазначає, що 25.05.2023 ним не надавалися послуги з перевезення вантажу, то підтверджується вищевказаним протоколом. 20.06.2023 Державною службою України з безпеки на транспорті винесено постанову №029016, якою до ФОП ОСОБА_1 застосовано адміністративно-господарський штраф у розмірі 17000 гривень за порушення статті 48 Закону України "Про автомобільний транспорт", відповідальність за яке передбачена абзацом 3 частини 1 ст. Закону України "Про автомобільний транспорт". Відповідачем при винесенні оскаржуваної постанови не встановлено, чи є позивач автомобільним перевізником. Транспортний засіб позивача, який зупинено під час перевірки посадовими особами відповідача, хоча і перебував у користуванні позивача, але не здійснював перевезення пасажирів чи (та) вантажів, що підтверджується протоколом перевірки та адаптації тахографа до транспортного засобу віл 25.05.2023. Для розгляду справи про порушення відділом державного нагляду (контролю) у Донецькій. Луганській та Харківській областях Державної служби України з безпеки на транспорті не було проінформовано позивача про час і місце розгляду справи про порушення законодавства про автомобільний транспорт. Спірну постанову отримано позивачем лише після направлення її листом на замовлення на адресу позивача.

Відповідач надав до суду відзив на позов, в якому зазначив, що відповідно до пунктів 3, 4 Порядку № 422 був зупинений транспортний засіб марки RENAULT PREMIUM, державний реєстраційний номер НОМЕР_2 , під керуванням водія ОСОБА_1 . В ході перевірки зазначеного транспортного засобу було встановлено, що він належить та використовується позивачем. У водія на момент проведення перевірки було встановлено: - відсутність протоколу перевірки та адаптації тахографа до транспортного засобу, у зв`язку з чим складено акт № АР 025636. Водій зі змістом акту № АР 025636 проведення перевірки додержання вимог законодавства про автомобільний транспорт під час виконання перевезень пасажирів і вантажів автомобільним транспортом від 25.05.2023 був ознайомлений, підписав, зазначивши, що він їхав на автомобілі для отримання протоколу. Повідомленнями № 42806/38/24-23 від 12.06.2023, направленим поштою рекомендованим повідомленням № 226, позивача було викликано для розгляду справи на 20.06.2023 з 9.00 до 12.00. Позивачу направлялося поштове відправлення на адресу, зазначену у ЄДРЮОФОП та ГФ, а саме: АДРЕСА_1 . Зазначений у позові індекс поштового відділення « 63701» взагалі обслуговує м. Куп`янськ Харківської обл. Поштове відправлення знаходилось у точці видачі/доставки 14.06.2023, а 15.06.2023 відправлення не вручене під час доставки. Означений лист було після закінчення 30 денного строку зберігання повернуто. Натомість неотримання вказаної кореспонденції знаходиться у сфері відповідальності позивача, яку відповідач не може контролювати. За результатами розгляду акту АР 025636 від 25.05.2023 винесено постанову про застосування адміністративно-господарського штрафу № 029016 від 20.06.2023, яку направлено супровідним листом № 45632/38/24-23 від 20.06.2023 позивачу поштовим відправленням № 715, отримано позивачем 24.06.2023.

Відповідно до ч. 5 ст. 262 КАС України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше.

Дослідивши матеріали справи та оцінивши наявні докази, суд встановив такі обставини.

На підставі щотижневого графіку проведення рейдових перевірок Відділу державного нагляду (контролю) у Донецькій, Луганській та Харківській областях та направлення на перевірку № НР 000920 від 19.05.2023, 25.05.2023 співробітниками Відділу державного нагляду (контролю) у Донецькій, Луганській та Харківській областях проводилась рейдова перевірка на а/д М-03 «Київ-Харків-Довжанський» 536 км.

Під час вказаної перевірки був зупинений транспортний засіб марки RENAULT PREMIUM, державний реєстраційний номер НОМЕР_2 під керуванням водія ОСОБА_1 .

В ході перевірки зазначеного транспортного засобу було встановлено, що він належить та використовується позивачем.

На момент проведення перевірки було встановлено відсутність у водія протоколу перевірки та адаптації тахографа до транспортного засобу.

У зв`язку з виявленням вищезазначеного порушення державними інспекторами складено акт № АР 025636 проведення перевірки додержання вимог законодавства про автомобільний транспорт під час виконання перевезень пасажирів і вантажів автомобільним транспортом від 25.05.2023.

Водій зі змістом акту № АР 025636 проведення перевірки додержання вимог законодавства про автомобільний транспорт під час виконання перевезень пасажирів і вантажів автомобільним транспортом від 25.05.2023 був ознайомлений, підписав, зазначивши, що він їхав на автомобілі для отримання протоколу.

Повідомленням № 42806/38/24-23 від 12.06.2023, направленим поштою рекомендованим повідомленням № 226 на адресу, зазначену у ЄДРЮОФОП та ГФ, а саме: АДРЕСА_1 , позивача було викликано для розгляду справи на 20.06.2023 з 9.00 до 12.00.

Згідно з роздруківкою з АТ «Укрпошта», відправлення знаходилось у точці видачі/доставки 14.06.2023, 15.06.2023 «відправлення не вручене під час доставки». Означений лист після закінчення 30 денного строку зберігання було повернуто відповідачу.

За результатами розгляду акту АР 025636 проведення перевірки додержання вимог законодавства про автомобільний транспорт під час виконання перевезень пасажирів і вантажів автомобільним транспортом від 25.05.2023, відповідачем винесено постанову про застосування адміністративно-господарського штрафу № 029016 від 20.06.2023.

Вказану постанову направлено позивачу супровідним листом № 45632/38/24-23 від 20.06.2023 поштовим відправленням № 715 та отримана Позивачем 24.06.2023.

Позивач, вважаючи винесену постанову про застосування адміністративно-господарського штрафу протиправною, звернувся до суду з даним позовом.

Надаючи правову оцінку обґрунтованості спірної постанови, суд виходить з такого.

Підставою для притягнення позивача до відповідальності у вигляді адміністративно-господарського штрафу слугував висновок відповідача щодо перевезення вантажу без оформлення документів, перелік яких визначений статтею 48 Закону України "Про автомобільний транспорт", з огляду на відсутність на момент перевірки обладнання тахографом, відсутність індивідуально-контрольної книги водія, листів підтвердження діяльності водія, та щоденних реєстраційних листів режимів праці та відпочинку за 25.05.2023, що унеможливлює перевірку дотримання режимів праці та відпочинку водія, чим порушено приписи Наказу МТЗУ №385 від 24.06.2010.

Засади організації та діяльності автомобільного транспорту визначає Закон України від 5 квітня 2001 року № 2344-III Про автомобільний транспорт (надалі - Закон № 2344-III).

Відповідно до частини 12 статті 6 Закону № 2344-III державному контролю підлягають усі транспортні засоби українських та іноземних перевізників, що здійснюють автомобільні перевезення пасажирів і вантажів на території України.

Відповідно до приписів статті 48 Закону України "Про автомобільний транспорт", автомобільні перевізники, водії повинні мати і пред`являти особам, які уповноважені здійснювати контроль на автомобільному транспорті та у сфері безпеки дорожнього руху, документи, на підставі яких виконують вантажні перевезення. Документами для здійснення внутрішніх перевезень вантажів є: для автомобільного перевізника - документ, що засвідчує використання транспортного засобу на законних підставах, інші документи, передбачені законодавством; для водія - посвідчення водія відповідної категорії, реєстраційні документи на транспортний засіб, товарно-транспортна накладна або інший визначений законодавством документ на вантаж, інші документи, передбачені законодавством.

Таким чином, перелік необхідних документів не є вичерпним, оскільки у статті 48 Закону № 2344-ІІІ визначено, що законодавством можуть бути передбачені інші документи необхідні для внутрішніх перевезень вантажів.

Згідно з приписами абз. 3 ч. 1 ст. 60 Закону України "Про автомобільний транспорт" за порушення законодавства про автомобільний транспорт до автомобільних перевізників застосовуються адміністративно-господарські штрафи за перевезення пасажирів та вантажів за відсутності на момент проведення перевірки документів, визначених статтями 39 і 48 цього Закону, - штраф у розмірі ста неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Відповідно до пунктів 6.1 - 6.3 Положення про робочий час і час відпочинку водіїв колісних транспортних засобів, затвердженого наказом Міністерства транспорту та зв`язку України від 07.06.2010 №340, автобуси, що використовуються для нерегулярних і регулярних спеціальних пасажирських перевезень, для регулярних пасажирських перевезень на міжміських автобусних маршрутах протяжністю понад 50 км, вантажні автомобілі з повною масою понад 3,5 тонн повинні бути обладнані діючими та повіреними тахографами.

Водії зберігають записи щодо режиму праці та відпочинку протягом робочої зміни та 28 днів з дня її закінчення.

Облік робочого часу водіїв здійснюється на основі табеля обліку використання робочого часу. Перевізник, який використовує водіїв за наймом, щомісяця складає графік змінності водіїв, веде відомість обліку робочого часу та відпочинку водія (додаток 2), у якій щодо кожної робочої зміни зазначаються планові та фактичні дані щодо маршруту, початок та кінець робочої зміни.

Водій, що керує ТЗ, який не обладнаний тахографом, веде індивідуальну контрольну книжку водія (додаток 3) або повинен мати копію графіка змінності водіїв.

Пунктом 1.3. Положення №340 визначено, що вимоги цього Положення поширюються на автомобільних перевізників та водіїв, які здійснюють внутрішні перевезення пасажирів чи/та вантажів колісними транспортними засобами (далі - ТЗ).

Згідно з п. 7.1 Положення №340 органи, які уповноважені здійснювати контроль на автомобільному транспорті та у сфері безпеки дорожнього руху проводять перевірку встановленого режиму праці та відпочинку водіїв відповідно до законодавства України.

Наказом Міністерства транспорту та зв`язку України від 24.06.2010 №385 затверджено Інструкцію з використання контрольних пристроїв (тахографів) на автомобільному транспорті (надалі - Інструкція №385), яка визначає порядок установлення, технічного обслуговування та використання контрольних пристроїв (тахографів) на автомобільних транспортних засобах (крім таксі), які використовуються для надання послуг з перевезення пасажирів та вантажів.

Відповідно до п. 1.3 Інструкції №385, ця Інструкція поширюється на суб`єктів господарювання, які провадять діяльність у сфері надання послуг з перевезення пасажирів та/або вантажів автомобільними транспортними засобами (крім таксі).

Відповідно до п. 2.5. Інструкції № 385 тахографи підлягають повірці, яку здійснюють повірочні лабораторії відповідно до вимог Закону України Про метрологію та метрологічну діяльність. Окрім цього, згідно з п. 2.6. Інструкції № 385 тахографи перевіряються та адаптуються до транспортного засобу пунктами сервісу тахографів періодично кожні два поки, а також в разі установлення або заміни тахографа, ремонту тахографа, зміни типу розмірів пневматичних шин автомобільного транспортного засобу, якщо під час технічного обслуговування або ремонту автомобільного транспортного засобу відбулося пошкодження таблички тахографа або пломб, що може вплинути на роботу тахографа.

За результатами перевірки та адаптування тахографа до транспортного засобу пункт сервісу тахографів оформлює у двох примірниках протокол перевірки та адаптації тахографа до транспортного засобу (п. 2.7. Інструкції № 385). В разі позитивних результатів перевірки та адаптації тахографа пункт сервісу тахографів маркує транспортний засіб та опломбовує тахограф і його складові чітким відбитком тавра.

Відповідно до п. 3.3 Інструкції № 385 водій транспортного засобу, обладнаного тахографом: забезпечує правильну експлуатацію тахографа та управління режимами його роботи відповідно до інструкції виробника тахографа; своєчасно встановлює, змінює і заповнює тахокарти та забезпечує їх належне зберігання; використовує тахокарти (у разі використання аналогового тахографа) або у разі використання цифрового тахографа - особисту картку водія кожного дня, протягом якого керував транспортним засобом; має при собі: протокол про перевірку та адаптацію тахографа до транспортного засобу; заповнені тахокарти у кількості, що передбачена ЄУТР, або картку водія чи роздруківку даних роботи тахографа у разі обладнання транспортного засобу цифровим тахографом; у разі несправності або пошкодження аналогового тахографа своєчасно записує від руки дані щодо режиму роботи та відпочинку на зворотному боці тахокарти, де нанесена сітка з відповідними графічними позначками, інформує про це відповідну посадову особу перевізника, з яким водій перебуває у трудових відносинах (для найманих водіїв);

Пунктом 3.5 Інструкції № 385 встановлено, що перевізники забезпечують водіїв, які відправляються в рейс, необхідною кількістю тахокарт або паперу для роздруківки даних, що відповідають типу тахографа (аналоговий, цифровий); зберігають інформацію, отриману за допомогою тахографа, кожного водія протягом 12 місяців з дати останнього запису, а протоколи перевірки та адаптації тахографа до транспортного засобу, свідоцтва про повірку - протягом одного року з дати закінчення терміну їх дії.

Відповідно до п. 3.6. Інструкції № 385 перевізники забезпечують належну експлуатацію тахографів та транспортних засобів з установленими тахографами та згідно з вимогами ЄУТР здійснюють періодичні інспекції, які включають перевірку: наявності у водіїв транспортних засобів тахокарт у кількості, визначеній пунктом 3.3 цього розділу, або наявності та чинності картки для цифрового тахографа; строків зберігання відповідної інформації, отриманої за допомогою тахографа, протоколів перевірки та адаптації тахографа до транспортного засобу та повірки тахографа.

За визначеннями, наведеними у ст. 1 Закону України Про автомобільний транспорт, автомобільний перевізник - фізична або юридична особа, яка здійснює на комерційній основі чи за власний кошт перевезення пасажирів чи (та) вантажів транспортними засобами; вантажні перевезення - це перевезення вантажів вантажними автомобілями; водій - особа, яка керує транспортним засобом і має відповідне посвідчення встановленого зразка.

Відповідальності за порушення вимог законодавства сфері автомобільного транспорту під час перевезення вантажів підлягають саме перевізники, а не власники транспортних засобів за умови, що вони не використовують транспортний засіб, а лише володіють майновими правами на нього, у відповідності до ст. 1 Правил дорожнього руху України.

З аналізу наданої відповідачем до матеріалів справи товаро-транспортної накладної від 25.05.2023 №СК-0004108, яка була наявна у водія під час перевірки, суд встановив, що автомобільним перевізником у вказаній накладній зазначено ФОП Ламекіна, , маршрут перевезення: м.Чугуїв м. Дніпро, замовником та вантажовідправником є ФОП ОСОБА_2 , вантажоодержувачем ФОП ОСОБА_3 .

З акту № АР 025636 від 25.05.2023 проведення перевірки також встановлено, що зупинений транспортний засіб марки RENAULT PREMIUM, державний реєстраційний номер НОМЕР_2 , та причеп Тrailor SYY3CX державний реєстраційний номер НОМЕР_3 , належить ОСОБА_1 , що позивачем не оспорюється.

Отже, з огляду на надані відповідачем докази щодо підстав здійснення перевезення позивачем, наявні у водія на момент перевірки, суд приходить до висновку, що позивач у спірних правовідносинах виступає автомобільним перевізником відповідно до вказаної ТТН. Посилання позивача на отримання того ж дня протоколу перевірки та адаптації тахографу до транспортного засобу не доводить інших підстав руху автомобілю та оцінюється судом критично.

Відтак, ФОП ОСОБА_1 є автомобільним перевізником відповідно до приписів статті 1 Закону України Про автомобільний транспорт.

Як вбачається з технічного паспорту, вказаний автомобіль є вантажним з повною масою понад 3,5 тонн.

З огляду на зазначене, відповідно до вимог п. 6.1 Положення № 340, автомобіль позивача при здійсненні внутрішніх перевезень мав бути обладнаний діючим та повіреним тахографом.

При цьому, посилання позивача на нездійснення послуг з перевезення, а здійснення поїздки для отримання протоколу повірки тахографа, невідповідність статусу перевізника, не є обґрунтованими позивачем та береться судом до уваги, оскільки факт здійснення перевезення підтверджується наданою до матеріалів справи копією товарно-транспортної накладної, згідно якої позивач зазначений автомобільним перевізником та здійснював перевезення товару з м. Чугуїв в м. Дніпро.

Оскільки позивач повною мірою відповідає визначенню автомобільного перевізника, а відтак мав виконати встановлений законодавством обов`язок наявності протоколу перевірки та адаптації тахографа до транспортного засобу у водія при здійсненні перевезення.

Окрім того суд враховує, що відповідно до пункту "а" частини 1 статті 10 Конвенції Міжнародної організації праці 1979 №153 про тривалість робочого часу та періоди відпочинку на дорожньому транспорті (ратифікованої Україною у 2008 році) компетентні власті чи органи в кожній країні передбачають ведення індивідуальної контрольної книжки та визначають умови її видачі, її зміст і спосіб її заповнення водіями.

Згідно з частиною 3 статті 10 Конвенції традиційні засоби контролю, зазначені в пунктах 1 та 2 цієї статті, якщо це потрібно для деяких категорій транспорту, заміняються або доповнюються, наскільки це можливо, сучасними засобами, такими, наприклад, як тахографи згідно з правилами установленими компетентними властями чи органами в кожній країні.

В той же час, ведення тахографу чи індивідуальної контрольної книжки водія передбачене для деяких категорій транспорту, в тому числі вантажних автомобілів з повною масою понад 3,5 тон.

Отже, водії, які здійснюють перевезення з використанням вантажних автомобілів з повною масою понад 3,5 тон, зобов`язані мати при собі діючий та повірений тахограф, на підтвердження чого мати протокол перевірки та адаптації тахографа до транспортного засобу.

За результатом аналізу акту проведення перевірки № АР 025636 від 25.05.2023 суд встановив, що у зазначеному акті встановлена відсутність на момент перевірки протоколу перевірки та адаптації тахографа до транспортного засобу, що унеможливлює перевірку дотримання режимів праці та відпочинку водія, чим порушено приписи Наказу МТЗУ №385 від 24.06.2010, водій ОСОБА_1 з актом ознайомлений.

Згодом позивачем заперечення на акт подані не були, матеріали справи таких даних не містять, та позивач про дані обставини в позові не зазначив.

Відповідальність на підставі ст. 60 Закону України "Про автомобільний транспорт" за відсутність документів при перевезенні вантажу покладається на перевізника.

З огляду на обсяг наданих під час здійснення перевірки доказів, відповідно до яких власником транспортного засобу є ОСОБА_1 , який здійснював внутрішнє перевезення вантажу, то саме позивач і є суб`єктом відповідальності як перевізник у розумінні вищенаведених вимог Закону.

Аналогічна правова позиція викладено в постанові Верховного Суду від 11.02.2020 по справі №820/4624/17 та від 19.03.2020 по справі №823/1199/17.

Згідно з ч. 5 ст. 242 Кодексу адміністративного судочинства України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Одночасно суд не враховує в якості належної підстави для визнання протиправною спірної постанови доводи позивача щодо його неналежного повідомлення про розгляд справи, з огляду на наступне.

З актом перевірки під час перевірки було ознайомлено самого позивача, який був за кермом автомобіля, про що зазначено в акті перевірки.

Посилання позивача про його неповідомлення про дату, час та місце розгляду справи не підтверджується матеріалами справи, оскільки матеріалами справи підтверджено завчасне направлення відповідачем повідомлення про розгляд справи, яке перебувало в пункті призначення вже 14.06.2023, не вручене під час доставки 15.06.2023, повернуто за закінченням терміну зберігання у зв`язку з неотриманням його у 30-денний строк позивачем, з огляду на те, що отримання позивачем поштового відправлення, яке своєчасно прибуло в пункт доставки перебуває поза межами впливу відповідача, проте перебуває саме в зоні відповідальності отримувача, яким є позивач.

Відтак, відповідачем в повному обсязі було виконано обов`язок, встановлений чинним законодавством щодо завчасного повідомлення позивача про розгляд справи.

Крім того, відповідно до п. 25 - 27 Порядку проведення рейдових перевірок (перевірок на дорозі), затвердженого Постановою КМУ від 08.11.2006 № 1567 (в редакції станом на день проведення перевірки та розгляду справи про порушення) справа про порушення розглядається в територіальному органі Укртрансбезпеки за місцезнаходженням автомобільного перевізника або за місцем виявлення порушення (за письмовою заявою уповноваженої особи автомобільного перевізника) не пізніше ніж протягом двох місяців з дня його виявлення.

Справа про порушення розглядається у присутності уповноваженої особи автомобільного перевізника.

Про час і місце розгляду справи про порушення уповноважена особа автомобільного перевізника повідомляється під розписку чи рекомендованим листом із повідомленням або надсиланням на офіційну електронну адресу (за наявності).

У разі неявки уповноваженої особи автомобільного перевізника справа про порушення розглядається без її участі.

При цьому, не передбачено перенесення розгляду справи про порушення вимог законодавства про автомобільний транспорт при дотриманні умови вчасного повідомлення автомобільного перевізника про час і місце такого розгляду.

Позивач у поданому позову не навів жодної обставини та не надав доказів, які б підтверджували неможливість отримання ним повідомлення вчасно чи прибуття для розгляду справи.

Зазначене свідчить, що Позивач мав можливість, однак не скористався своїм правом. Доказів зворотного позивачем не надано, а судом не встановлено.

Так, Верховний Суд в Постанові у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду від 11.02.2020 по справі № 820/4624/17 зазначено:

« 48. З матеріалів справи встановлено, що повідомленням від 05.09.2017 № 4132 позивача було викликано для розгляду справи про порушення законодавства про автомобільний транспорт на 12.09.2017.

49. Судом встановлено, що згідно із інформацією про відстеження пересилання поштових відправлень на Офіційному сайті «Укрпошта» копію повідомлення направлено на адресу позивача 05.09.2017, 07.09.2017 повідомлення надійшло до відділення зв`язку, проте не було вручено під час доставки.

50. Вказане свідчить, що позивач мав можливість отримати дане повідомлення з 07.09.2017, проте вказаним правом не скористався.

51. Пунктом 27 Порядку № 1567 передбачено, що у разі неявки уповноваженої особи суб`єкта господарювання справа про порушення розглядається без її участі. За наявності підстав керівник органу державного контролю або його заступник виносить постанову про застосування адміністративно-господарських штрафів, яка оформляється згідно з додатком 5.

52. Враховуючи наведене, колегія суддів приходить до висновку, що відповідач належним чином повідомив позивача про час і місце розгляду справи про порушення законодавства про автомобільний транспорт, а у зв`язку із неявкою уповноваженої особи суб`єкта господарювання, правомірно розглянув справу без її участі.»

Аналогічний висновок міститься у постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду від 01.03.2018 у справі № 820/4810/17, де в пункті 31 зазначено: «Додатково колегія суддів зазначає, що відсутність особи під час розгляду справи про накладення адміністративно-господарського штрафу не позбавляє особу спростовувати вину у суді, та, у зв`язку з цим, не може бути самостійною підставою для скасування постанови про застосування адміністративно-господарського штрафу.»

Таким чином, відповідач в повній мірі виконав свій обов`язок щодо належного та своєчасного інформування позивача про дату, час та місце розгляду справи, проте його поштове відправлення не було отримано адресатом вчасно з незалежних від нього причин.

З огляду на зазначене, враховуючи, що надані до позову докази не спростовують обставин, встановлених в акті перевірки та відповідно до п. 27 Порядку здійснення державного контролю на автомобільному транспорті, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 08.11.2006 №1567, у разі неявки уповноваженої особи суб`єкта господарювання справа про порушення розглядається без її участі, доводи позивача про необізнаність його зі змістом актів та неналежне повідомлення не є обґрунтованими та не доводить протиправність прийнятої відповідачем постанови.

Підсумовуючи вищевикладене, суд дійшов висновку, що спірна постанова про застосування адміністративно-господарського штрафу №029016 від 20.06.2023 року, якою з ФОП ОСОБА_1 стягнуто адміністративно - господарський штраф у сумі 17000,00 грн, прийнята Державною службою України з безпеки на транспорті на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені законодавством України.

З урахуванням викладеного, суд відмовляє у задоволенні позову.

Керуючись статтями 14, 243-246, 293, 295-296 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Адміністративний позов ФОП ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції повністю або частково.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту судового рішення шляхом подачі апеляційної скарги до Другого апеляційного адміністративного суду.

Повний текст судового рішення складено 11.09.2023.

Суддя Білова О.В.