Справа № 300/3634/23
Суддя: Боршовський Т.І.
Дата ухвалення: 2023-09-12 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ІВАНО-ФРАНКІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"12" вересня 2023 р. справа № 300/3634/23

м. Івано-Франківськ

Суддя Івано-Франківського окружного адміністративного суду Боршовський Т.І., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні) адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області, Головного управління Пенсійного фонду України в Сумській області про визнання дій протиправними та зобов`язання до вчинення дій, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 (далі - позивач, ОСОБА_1 ) звернувся до суду з адміністративним позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області (далі - відповідач 1, ГУ ПФУ в Івано-Франківській області), Головного управління Пенсійного фонду України в Сумській області (далі - відповідач 2, ГУ ПФУ в Сумській області), в якому просить суд: визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Сумській області про відмову у призначенні пенсії від 15.02.2023 за № 25; зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області зарахувати ОСОБА_1 до пільгового стажу за Списком №2 періоди його роботи з 16.10.1986 по 08.09.2001 у Відкритому акціонерному товаристві "Івано-Франківське шкіряне підприємство "Плай" та призначити пенсію за віком на пільгових умовах за Списком №2 відповідно до пункту "б" статті 13 Закону України "Про пенсійне забезпечення" з 06.02.2023 - з дня звернення за пенсією.

Позовні вимоги мотивовано тим, що ОСОБА_1 06.02.2023 звернувся через веб-портал до територіального органу Пенсійного фонду України за місцем проживання із заявою про призначення пенсії за віком на пільгових умовах за списком № 2. Вказана заява за принципом екстериторіальності передана та розглянута ГУ ПФУ в Сумській області, яке прийняло рішення від 15.02.2023 за № 25 про відмову в призначенні позивачу пенсії за віком на пільгових умовах. Вказане рішення відповідача 2 мотивовано тим, що в позивача відсутній необхідний пільговий стаж, передбачений пунктом 2 статті 114 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування". Позивач вважає зазначену відмову в призначенні пенсії за віком на пільгових умовах протиправною, оскільки позивачем подано пенсійному органу трудову книжку, довідку про періоди роботи, архівні довідки, документи щодо атестації робочого місця, які підтверджують необхідний пільговий стаж, який дає право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах. ОСОБА_1 вказав на те, що відсутність уточнюючої довідки про характер та умови праці, за наявності відповідних записів про періоди роботи у трудовій книжці та інших підтверджуючих документів, не може бути підставою для позбавлення позивача права на пільгову пенсію. Таким чином в ГУ ПФУ в Сумській області не було підстав для незарахування позивачу періодів його роботи до пільгового стажу, який становлять не менше 12 років 6 місяців. Окрім цього, ОСОБА_1 звернув увагу на необхідність застосування під час призначення пенсії на пільгових умовах положень пункту "б" статті 13 Закону України "Про пенсійне забезпечення", що підтверджується рішенням Конституційного Суду від 23.01.2020 № 1-р/2020.

Ухвалою від 21.06.2023 суд відкрив провадження в адміністративній справі за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін.

05.07.2023 через канцелярію Івано-Франківського окружного адміністративного суду надійшов відзив ГУ ПФУ в Івано-Франківській області № 0900-0903-7/30245 від 30.06.2023 на позовну заяву. У відзиві відповідач 1 заперечив проти задоволення позову. Представник відповідача 1 вказав, що рішення ГУ ПФУ в Сумській області від 15.02.2023 за № 25 про відмову в призначенні позивачу пенсії за віком на пільгових умовах прийнято у зв`язку з відсутністю необхідного пільгового стажу: не менше 12 років 6 місяців на роботах із шкідливими і важкими умовами праці. Стаж роботи на пільгових умовах за Списком № 2 в позивача відсутній. Так, ОСОБА_1 до пільгового стажу не зараховано періоди роботи з 16.10.1986 по 08.09.2001, оскільки позивач не надав пенсійному органу уточнюючої довідки, в якій зазначаються періоди роботи, що враховуються до спеціального стажу, професія або посада, характер виконаної роботи, розділ, підрозділ, пункт, найменування Списків або їх номери. Окрім цього, представник відповідача 1 звернув увагу на необхідність застосування положень пункту 2 частини другої статті 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», а не пункту "б" статті 13 Закону України "Про пенсійне забезпечення". Просить суд відмовити в задоволенні позову (а.с. 63-111).

Головне управління Пенсійного фонду України в Сумській області правом на подання відзиву на позов не скористалось. Ухвалу про відкриття провадження від 21.06.2023 доставлено 21.06.2023 до електронного кабінету відповідача 2.

Обставини справи, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , звернувся 06.02.2023 через веб-портал до Пенсійного фонду України із заявою про призначення пенсії за віком на пільгових умовах по Списку № 2. До заяви додано: паспорт громадянина України серії НОМЕР_1 від 12.02.2000 (а.с. 74-78); довідку про присвоєння ідентифікаційного номера (а.с. 79), диплом серії НОМЕР_2 від 07.07.1986 (а.с. 80), архівну довідку від 29.11.2022 № 35/59-4.01/936 (а.с. 81), архівну довідку від 29.11.2022 № 35/59-4.01/935 (а.с. 82), архівну довідку від 29.11.2022 № 35/59-4.01/934 (а.с. 83), архівну довідку від 02.12.2022 № 35/59-4.01/933 (а.с. 84-85), архівну довідку від 02.12.2022 № 35/59-4.01/937 (а.с. 86-87), наказ від 29.06.1994 № 144 про затвердження переліку виробництв, робіт, професій, посад, які мають право на пільгове пенсійне забезпечення (а.с. 88-94), наказ від 21.08.1998 № 135 «Про підсумки атестації робочих місць» (а.с. 95-97), висновок № 649 від 24.09.2002 експертизи якості атестації робочих місць (а.с. 98-102), трудову книжку серії НОМЕР_3 від 15.07.1986 (а.с. 103-110).

15.02.2023 ГУ ПФУ в Сумській області прийняло рішення № 25 про відмову ОСОБА_1 в призначенні пенсії. Рішення відповідача 2 № 25 від 15.02.2023 про відмову в призначенні пенсії мотивоване тим, що страховий стаж позивача становить 35 років 7 місяців 10 днів, пільговий стаж - відсутній. За наданими документами право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах відповідно до пункту 2 частини другої статті 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» відсутнє, оскільки відсутня уточнююча довідка, яка підтверджує пільговий стаж роботи за списком № 2(а.с. 24-25).

Листом № 0900-0209-8/10644 від 11.03.2023 ГУ ПФУ в Івано-Франківської області направило ОСОБА_1 рішення ГУ ПФУ в Сумській області № 25 від 15.02.2023 про відмову в призначенні пенсії (а.с. 23).

Вважаючи протиправним рішення відповідача 2 № 25 від 15.02.2023 про відмову в призначенні пенсії, ОСОБА_1 звернувся з цим позовом до суду.

При прийнятті рішення суд керується такими правовими нормами та мотивами:

Згідно із статтею 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом. Це право гарантується загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств, установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел соціального забезпечення; створенням мережі державних, комунальних, приватних закладів для догляду за непрацездатними. Пенсії, інші види соціальних виплат та допомоги, що є основним джерелом існування, мають забезпечувати рівень життя, не нижчий від прожиткового мінімуму, встановленого законом.

Принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій, надання соціальних послуг з коштів Пенсійного фонду, що формуються за рахунок страхових внесків роботодавців, бюджетних та інших джерел, визначає Закон України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" від 09.07.2003 № 1058-IV (далі - Закон № 1058-IV).

Умови призначення пенсії за віком на пільгових умовах та за вислугу років для окремих категорій працівників визначені статтею 114 Закону № 1058-IV.

Так, згідно з частиною першою статті 114 Закону № 1058-IV право на пенсію за віком на пільгових умовах незалежно від місця останньої роботи мають особи, які працювали на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за списком № 1 та на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці за списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджених Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, на роботах, що дають право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах, зазначених у частинах другій і третій цієї статті, а пенсії за вислугу років - на умовах, зазначених у частині четвертій цієї статті. Розміри пенсій для осіб, визначених цією статтею, обчислюються відповідно до статті 27 та з урахуванням норм статті 28 цього Закону.

Пунктом 2 частини другої статті 114 Закону № 1058-IV визначено, що працівникам, зайнятим повний робочий день на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці за списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затвердженим Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, - після досягнення 55 років і за наявності страхового стажу не менше 30 років у чоловіків, з них не менше 12 років 6 місяців на зазначених роботах, і не менше 25 років у жінок, з них не менше 10 років на зазначених роботах.

Працівникам, які не мають стажу роботи з шкідливими і важкими умовами праці, передбаченого абзацом першим цього пункту, але мають не менше половини стажу на зазначених роботах, за наявності передбаченого абзацами першим і п`ятнадцятим - двадцять третім цього пункту відповідного страхового стажу пенсії на пільгових умовах призначаються із зменшенням пенсійного віку, встановленого абзацом першим частини першої статті 26 цього Закону: чоловікам - на 1 рік за кожні 2 роки 6 місяців такої роботи.

Відповідно до пункту "б" частини першої статті 13 Закону України "Про пенсійне забезпечення" на пільгових умовах мають право на пенсію за віком, незалежно від місця останньої роботи, зокрема, працівники, зайняті повний робочий день на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці, - за списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджуваним Кабінетом Міністрів України, і за результатами атестації робочих місць - після досягнення 55 років і при стажі роботи не менше 30 років у чоловіків, з них не менше 12 років 6 місяців на зазначених роботах, і не менше 25 років у жінок, з них не менше 10 років на зазначених роботах.

Таким чином, згідно пункту "б" частини першої статті 13 наведеного Закону пенсія на пільгових умовах незалежно від місця останньої роботи призначається працівникам за наявності трьох обов`язкових умов у сукупності:

- зайняття повний робочий день на відповідних роботах із шкідливими і важкими умовами праці, - за Списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджуваним Кабінетом Міністрів України;

- атестація робочих місць;

- досягнення 55 років і при стажі роботи не менше 30 років у чоловіків, з них не менше 12 років 6 місяців на зазначених роботах, і не менше 25 років у жінок, з них не менше 10 років на зазначених роботах.

Водночас, статтю 13 Закону України "Про пенсійне забезпечення" визнано такою, що не відповідає Конституції України (є неконституційною), рішенням Конституційного Суду № 1-р/2020 від 23.01.2020. Порядок застосування статті 13 визначає пункт 3 резолютивної частини Рішення Конституційного Суду № 1-р/2020 від 23.01.2020.

Так, відповідно до пункту 1 резолютивної частини Рішення Конституційного Суду № 1-р/2020 від 23.01.2020 визнано такими, що не відповідають Конституції України (є неконституційними), статтю 13, частину другу статті 14, пункти „б"-„г" статті 54 Закону України „Про пенсійне забезпечення" від 5 листопада 1991 року № 1788-XII зі змінами, внесеними Законом України „Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення" від 2 березня 2015 року № 213-VIII.

Згідно з пунктом 2 резолютивної частини Рішення Конституційного Суду № 1-р/2020 від 23.01.2020 стаття 13, частина друга статті 14, пункти „б"-„г" статті 54 Закону України „Про пенсійне забезпечення" від 5 листопада 1991 року № 1788-XII зі змінами, внесеними Законом України „Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення" від 2 березня 2015 року № 213-VIII, визнані неконституційними, втрачають чинність з дня ухвалення Конституційним Судом України цього Рішення.

Пунктом 3 резолютивної частини Рішення Конституційного Суду № 1-р/2020 від 23.01.2020 встановлено, що застосуванню підлягають стаття 13, частина друга статті 14, пункти „б"-„г" статті 54 Закону України „Про пенсійне забезпечення" від 5 листопада 1991 року № 1788-XII в редакції до внесення змін Законом України „Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення" від 2 березня 2015 року № 213-VIII для осіб, які працювали до 1 квітня 2015 року на посадах, визначених у вказаних нормах, а саме:

"На пільгових умовах мають право на пенсію за віком, незалежно від місця останньої роботи:

а) працівники, зайняті повний робочий день на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці, - за списком № 1 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджуваним Кабінетом Міністрів України, і за результатами атестації робочих місць:

чоловіки - після досягнення 50 років і при стажі роботи не менше 20 років, з них не менше 10 років на зазначених роботах;

жінки - після досягнення 45 років і при стажі роботи не менше 15 років, з них не менше 7 років 6 місяців на зазначених роботах.

Працівникам, які мають не менше половини стажу роботи із особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці, пенсії на пільгових умовах призначаються із зменшенням віку, передбаченого статтею 12 цього Закону, на 1 рік за кожний повний рік такої роботи чоловікам і на 1 рік 4 місяці - жінкам;

б) працівники, зайняті повний робочий день на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці, - за списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджуваним Кабінетом Міністрів України, і за результатами атестації робочих місць:

чоловіки - після досягнення 55 років і при стажі роботи не менше 25 років, з них не менше 12 років 6 місяців на зазначених роботах;

жінки - після досягнення 50 років і при стажі роботи не менше 20 років, з них не менше 10 років на зазначених роботах.

Працівникам, які мають не менше половини стажу роботи із шкідливими і важкими умовами праці, пенсії на пільгових умовах призначаються із зменшенням віку, передбаченого статтею 12 цього Закону, на 1 рік за кожні 2 роки 6 місяців такої роботи чоловікам і за кожні 2 роки такої роботи - жінкам".

При цьому, Конституційний Суд в пункті 4.1 Рішення № 1-р/2020 від 23.01.2020 зазначив, що статтею 13 Закону № 1788 до внесення змін Законом № 213 було передбачено зменшення пенсійного віку для чоловіків і жінок стосовно загального пенсійного віку (60 років для чоловіків і 55 років для жінок) з урахуванням різниці між пенсійним віком у чоловіків і жінок на 10 років для працівників, зайнятих повний робочий день на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці, та на 5 років для працівників, зайнятих повний робочий день на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці; зменшення пенсійного віку та стажу для чоловіків і жінок стосовно загального пенсійного віку з урахуванням різниці між пенсійним віком у чоловіків і жінок на 5 років.

Отже, у статті 13 Закону № 1788 до внесення змін Законом № 213 було встановлено такий пенсійний вік: у пункті „а" для чоловіків - 50 років, для жінок - 45 років; у пунктах „б"-„з" для чоловіків - 55 років, для жінок - 50 років.

У Законі № 1788 зі змінами, внесеними Законом № 213, збережено вказану пропорцію щодо зменшення пенсійного віку для чоловіків і жінок стосовно загального пенсійного віку без урахування різниці між пенсійним віком для чоловіків і жінок. У частині першій статті 13 Закону № 1788 зі змінами, внесеними Законом № 213, встановлено однаковий пенсійний вік для чоловіків та жінок, а саме: у пункті „а" - 50 років (на 10 років менше, ніж загальний пенсійний вік), у пунктах „б"-„з" - 55 років (на 5 років менше, ніж загальний пенсійний вік).

Таким чином, статтею 13 Закону № 1788 зі змінами, внесеними Законом № 213, передбачено поетапне збільшення пенсійного віку та стажу для працівників, зайнятих на роботах, визначених у цих нормах.

Відповідно до пункту 4.4 Рішення Конституційного Суду № 1-р/2020 від 23.01.2020 перевіряючи статтю 13, частину другу статті 14, пункти „б"-„г" статті 54 Закону № 1788 зі змінами, внесеними Законом № 213, на відповідність Конституції України, Конституційний Суд України виходив з такого.

Вказаними положеннями Закону № 1788 зі змінами, внесеними Законом № 213, передбачено поетапне підвищення на 5 років віку виходу на пенсію на пільгових умовах з урахуванням відповідного стажу роботи та на пенсію за вислугу років.

Згідно зі статтею 13, частиною другою статті 14, пунктами „б"-„г" статті 54 Закону № 1788 у редакції до внесення змін Законом № 213 у осіб, які належать до категорій працівників, вказаних у цих нормах, виникли легітимні очікування щодо реалізації права виходу на пенсію. Однак оспорюваними положеннями Закону № 213 змінено нормативне регулювання призначення пенсій таким особам.

Конституційний Суд України, дослідивши правовідносини, пов`язані зі змінами підстав реалізації права на пенсію на пільгових умовах з урахуванням відповідного стажу роботи та на пенсію за вислугу років, зазначає, що ці зміни вплинули на очікування осіб стосовно настання юридичних наслідків, пов`язаних із реалізацією права виходу на пенсію.

Отже, особи, що належать до певної категорії працівників, були учасниками правовідносин, у яких вони об`єктивно передбачали настання відповідних наслідків, а саме призначення пенсій, тобто їх легітимні очікування були пов`язані саме з положеннями Закону № 1788 у редакції до внесення змін Законом № 213. Отже, зміна умов призначення пенсій особам, які належать до певної категорії працівників, з урахуванням наявності відповідного стажу роботи, призвела до такого нормативного регулювання призначення пенсій, яке суттєво вплинуло на очікування вказаних осіб, погіршило їх юридичне становище стосовно права на призначення пенсій, що має реалізовуватися при зміні нормативного регулювання лише у разі справедливого поліпшення умов праці та впевненості у настанні відповідних юридичних наслідків, пов`язаних із реалізацією права виходу на пенсію.

Таким чином, стаття 13, частина друга статті 14, пункти „б"-„г" статті 54 Закону № 1788 зі змінами, внесеними Законом № 213, якими передбачено поетапне підвищення на 5 років віку виходу на пенсію на пільгових умовах з урахуванням відповідного стажу роботи та на пенсію за вислугу років для працівників, визначених у вказаних нормах, порушують легітимні очікування таких осіб, а отже, суперечать частині першій статті 8 Конституції України, тобто порушують принцип верховенства права, складовою якого є юридична визначеність.

Окрім цього, суд звертає увагу на те, що у справах "Щокін проти України" (заяви № 23759/03 та 37943/06, рішення від 14.10.2010) та "Серков проти України" (заява № 39766/05, рішення від 07.07.2011) Європейський суд з прав людини дійшов висновку що, по-перше, національне законодавство не було чітким та узгодженим та не відповідало вимозі "якості" закону і не забезпечувало адекватного захисту осіб від свавільного втручання у права заявника; по-друге, національними органами не було дотримано вимоги законодавства щодо застосування підходу, який був би найбільш сприятливим для заявника, коли в його справі національне законодавство припускало неоднозначне трактування; по-третє, відсутність у національному законодавстві необхідної чіткості і точності порушує вимогу "якості закону". В разі коли національне законодавство припустило неоднозначне або множинне тлумачення прав та обов`язків осіб, національні органи зобов`язані застосувати найбільш сприятливий для осіб підхід. Тобто вирішення колізій у законодавстві завжди тлумачиться на користь особи.

За вказаних обставин, така обов`язкова умова для призначення пенсії на пільгових умовах: необхідний вік та стаж роботи, має застосовуватися в порядку, визначеному пунктом 3 резолютивної частини Рішення Конституційного Суду № 1-р/2020 від 23.01.2020, та виходячи з принципу правої визначеності як складового елементу верховенства права, гарантованого статтею 8 Конституції України. Таке застосування судом вищевказаних норм права, усуває колізію в їх застосуванні, у спосіб застосування тієї норми, яка створює більш сприятливі умови для реалізації права особи на пенсійне забезпечення, та забезпечує у спірних правовідносинах правову визначеність.

Таким чином, як пунктом 2 частини другої статті 114 Закон України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", так і пунктом "б" частини першої статті 13 Закону України "Про пенсійне забезпечення", передбачено однакові вимоги щодо віку чоловіків для призначення пенсії на пільгових умовах за списком № 2, а саме: 55 років. Водночас, вищевказаними нормами встановлено різні вимоги щодо наявності в особи страхового стажу: згідно пункту 2 частини другої статті 114 Закон України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" необхідно не менше 30 років, а згідно пункту "б" частини першої статті 13 Закону України "Про пенсійне забезпечення" - не менше 25 років.

Велика Палата Верховного Суду в постанові від 19 лютого 2020 року у справі № 520/15025/16-а (провадження № 11-1207апп19, пункт 56) сформувала правовий висновок, згідно з яким у разі існування неоднозначного або множинного тлумачення прав та обов`язків особи в національному законодавстві органи державної влади зобов`язані застосувати підхід, який був би найбільш сприятливим для особи.

Отже, у цій справі застосуванню підлягають саме норми Закону України "Про пенсійне забезпечення" з урахуванням Рішення № 1-р/2020, а не Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування".

За вказаних обставин, на пільгових умовах мають право на пенсію за віком, незалежно від місця останньої роботи: працівники, зайняті повний робочий день на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці, - за списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджуваним Кабінетом Міністрів України, і за результатами атестації робочих місць: чоловіки - після досягнення 55 років і при стажі роботи не менше 25 років, з них не менше 12 років 6 місяців на зазначених роботах.

Відповідно до копії паспорта громадянина України серії НОМЕР_1 від 12.02.2000 ОСОБА_1 народився ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с. 16), а тому на час звернення до органу Пенсійного фонду України із заявою про призначення пенсії за віком на пільгових умовах від 06.02.2023 позивач досяг віку 55 років.

Щодо дотримання умов закону для призначення пенсії за віком на пільгових умовах за списком № 2 в частині наявності в позивача загального та спеціального страхового стажу, то судом встановлено таке.

Згідно рішення ГУ ПФУ в Сумській області № 25 від 15.02.2023 про відмову у призначенні пенсії за віком на пільгових умовах, страховий стаж позивача становить 35 років 7 місяців 10 днів, пільговий стаж - відсутній. За наданими документами право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах відповідно до пункту 2 частини другої статті 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» відсутнє, оскільки відсутня довідка, яка підтверджує пільговий стаж роботи (а.с. 24-25).

Суд критично оцінює такі мотиви відмови відповідача 2, викладені в оспореному рішенні № 25 від 15.02.2023, з огляду на таке.

Відповідно до статті 62 Закону України "Про пенсійне забезпечення" від 05.11.1991 № 1788-XII (далі - Закон № 1788) основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Такий порядок затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.1993 № 637. Згідно із пунктом 1 Порядку підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами.

Пунктом 3 Порядку підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлено, що за відсутності трудової книжки, а також у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження трудового стажу приймаються дані, наявні в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які містять відомості про періоди роботи.

Згідно відомостей трудової книжки ОСОБА_1 серії НОМЕР_3 від 15.07.1986, копія якої наявна в матеріалах справи, суд встановив, що позивач: з 01.09.1983 по 07.07.1986 навчався в Івано-Франківському ГПТУ № 15; з 15.07.1986 по 29.09.1986 працював на посаді водія третього класу в Автоколоні № 2222; з 16.10.1986 по 15.12.1986 працював на посаді учня апретурника обробного цеху №2 заводу хромових шкір №1; з 16.12.1986 по 18.11.1987 працював на посаді апретурника 4 розряду з водяними розчинами; з 19.11.1987 по 04.02.1988 працював на посаді учня колориста обробного цеху №2 заводу хромових шкір №1; з 05.02.1988 по 12.02.1998 працював на посаді колориста на приготуванні розчинів нітрофарб 5 розряду; з 13.02.1998 по 15.03.2001 працював на посаді колориста 5 розряду обробного цеху хромового потоку №2; з 16.03.2001 по 08.09.2001 працював на посаді підсобного робітника господарства виробничого обслуговування; з 19.09.2001 розпочата виплата допомоги по безробіттю; з 28.09.2001 по 01.02.2009 працював в Автосервісному підприємстві «Шпак»; з 03.01.2011 по 01.06.2012 працював в Автосервісному підприємстві «Шпак»; з 20.09.2012 по 09.04.2013 працював на посаді торгового агента в ТОВ «Баядера логістик»; з 14.05.2016 по 30.05.2016 працював на посаді торгового агента в ТОВ «Баядера логістик»; з 01.06.2018 працював на посаді комплектувальника в ТОВ «Баядера логістик»; з 22.08.2018 працював на посаді завідувача складу ТОВ «Баядера логістик» (а.с. 103-110).

Пунктом 2.14 Інструкції про порядок ведення трудових книжок працівників, затвердженої наказом Міністерства праці України, Міністерства юстиції України, Міністерства соціального захисту населення України від 29.07.1993 №58 (далі - Інструкція № 58), встановлено, що у графі 3 розділу "Відомості про роботу" як заголовок пишеться повне найменування підприємства. Під цим заголовком у графі 1 ставиться порядковий номер запису, що вноситься, у графі 2 зазначається дата прийняття на роботу. У графі 3 трудової книжки "Відомості про роботу" пишеться: "прийнятий або призначений до такого-то цеху, відділу, підрозділу, на дільницю, виробництво" із зазначенням його конкретного найменування, а також роботи, професії або посади і присвоєного розряду. Записи про найменування роботи, професії або посади на яку прийнятий працівник, виконуються для робітників та службовців відповідно до найменування професій і посад, зазначених у "Класифікаторі професій".

Відповідно до пункту 3 Порядку підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, основним документом, що підтверджує стаж є трудова книжка. Лише при наявності неправильності чи неточності записів у трудовій книжці, для підтвердження стажу приймаються до уваги інші документи, які визначені вищевказаним Порядком № 637, зокрема: дані, наявні в реєстрі застрахованих осіб державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування; довідки; виписки із наказів; особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати; посвідчення; характеристики; письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які містять відомості про період роботи.

Така правова позиція викладена Верховним Судом у постановах від 08.05.2018 у справі № 559/484/17, від 07.11.2019 у справі № 686/19477/16.

Таким чином, саме орган Пенсійного фонду України, а не особа, наділений правом, в разі наявності певних розбіжностей у документах, для підтвердження стажу роботи, звертатись із відповідними листами, запитами до підприємств, установ, організацій, в тому числі пенсійних органів іноземних держав, та не перекладати на особу обов`язок збирання доказів щодо сплати страхових внесків в іноземній державі.

Прийняття на підтвердження стажу роботи, зокрема довідок, застосовується тільки в тому випадку, коли відсутня трудова книжка або у ній немає записів щодо умов праці, чи містяться неправильні або неточні записи.

Судом встановлено, що трудова книжка ОСОБА_1 серії НОМЕР_3 від 15.07.1986 заповнена відповідно до вимог Інструкції № 58 та містить всі необхідні записи, які дають можливість встановити дату прийняття та звільнення з роботи, місце роботи та накази, на підставі яких позивач прийнятий на таку роботу. Окрім того, записи засвідчені відтиском печаток підприємств та не містять ні виправлень/підтирань, ні інших застережень, які б давали підстави сумніватися в їх достовірності.

З огляду на зміст рішення ГУ ПФУ в Сумській області № 25 від 15.02.2023 про відмову у призначенні пенсії за віком на пільгових умовах, пенсійний орган визначив, що страховий стаж позивача становить 35 років 7 місяців 10 днів та не заперечується сторонами. Водночас спірним є період роботи ОСОБА_1 з 16.10.1986 по 08.09.2001 у Відкритому акціонерному товаристві "Івано-Франківське шкіряне підприємство "Плай", який зарахований до страхового стажу, однак не зарахований до пільгового стажу.

Питання призначення пенсій на пільгових умовах згідно зі Списками № 1 та № 2 деталізоване у Порядку застосування Списків № 1 і № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників при обчисленні стажу роботи, що дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, затвердженому наказом Міністерства праці та соціальної політики України від 18 листопада 2005 року № 383 (далі - Порядок № 383).

Пунктом 3 Порядку № 383 встановлено, що при визначенні права на пенсію за віком на пільгових умовах застосовуються Списки, що чинні на період роботи особи. До пільгового стажу зараховується весь період роботи на відповідних посадах або за професіями незалежно від дати їх внесення до Списків за умови підтвердження документами відповідних умов праці за час виконання роботи до 21 серпня 1992 року та за результатами проведення атестації робочих місць за умовами праці після 21 серпня 1992 року.

Списки № 1, 2 затверджені постановою Ради Міністрів СРСР від 22 серпня 1956 року №1173 застосовуються до пільгової роботи до 31 грудня 1991 року; якщо пільгова робота продовжується після 01 січня 1992 року (або тільки почалася після цієї дати), але не більше як до 11 березня 1994 року, - застосовуються Списки № 1, 2, затверджені постановою Кабінету Міністрів СРСР від 26 січня 1991 року № 10; якщо пільгова робота продовжується після 11 березня 1994 року (або тільки почалась після цієї дати), але не більше як до 16 січня 2003 року, - застосовуються Списки № 1, 2, затверджені постановою Кабінету Міністрів України від 11 березня 1994 року № 162.

Пунктом 10 Порядку № 383 визначено, що для підтвердження стажу роботи зі шкідливими і важкими умовами праці необхідно подати трудову книжку із оформленими належним чином записами про займану посаду і період виконуваної роботи, виписку із наказу по підприємству про проведення атестації на відповідному робочому місці та, у разі відсутності в трудовій книжці відомостей, що визначають право на пенсію на пільгових умовах, уточнюючу довідку, передбачену пунктом 20 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12 серпня 1993 року № 637 (далі - Порядок № 637).

Водночас, пунктом 1 Порядку № 637 встановлено, що основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами.

Так, згідно з пунктом 20 Порядку № 637, у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні відомості, що визначають право на пенсії на пільгових умовах або за вислугу років, установлені для окремих категорій працівників, для підтвердження спеціального трудового стажу приймаються уточнюючі довідки підприємств, установ, організацій або їх правонаступників. У довідці має бути вказано: періоди роботи, що зараховуються до спеціального стажу; професія або посада; характер виконуваної роботи; розділ, підрозділ, пункт, найменування списків або їх номери, куди включається цей період роботи; первинні документи за час виконання роботи, на підставі яких видана зазначена довідка.

Аналіз наведених положень дає підстави вважати, що право особи на призначення пільгової пенсії згідно зі статтею 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» має бути підтверджене як пенсіонером (особистими документами), так і підприємством, на якому особа працювала на роботах, віднесених до Списків №1 або №2, і необхідними умовами для виникнення у особи права на пенсійне забезпечення на пільгових умовах є встановлення факту перебування особи на посаді або виконання нею робіт за Списком №1 або №2.

Відсутність підтвердження цих обставин не породжує виникнення права на зарахування пільгового стажу та призначення пенсії на пільгових умовах.

Такий висновок суду відповідає правовій позиції в подібних правовідносинах, викладеній в постановах Верховного Суду від 24.04.2018 в справі №164/1993/14-а, від 16.05.2019 в справі № 592/7130/17, від 31.10.2019 в справі № 488/3426/16-а.

Суд встановив, що згідно відомостей з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб підприємців та громадських формувань, Відкрите акціонерне товариство "Івано-Франківське шкіряне підприємство "Плай" в стані припинення з 21.02.2019.

Водночас, ОСОБА_1 надав суду докази того, що він звертався до ліквідатора ВАТ "Івано-Франківське шкіряне підприємство "Плай" та до архівних установ для отримання інформації про періоди його роботи з 16.10.1986 по 08.09.2001 у Відкритому акціонерному товаристві "Івано-Франківське шкіряне підприємство "Плай", що зараховуються до спеціального стажу, характеру виконуваної позивачем роботи, первинних документів за час виконання такої роботи.

Так, позивач надав довідку ліквідатора Відкритому акціонерному товаристві "Івано-Франківське шкіряне підприємство "Плай" від 10.04.2023 № 10-04-23/1, згідно якої ОСОБА_1 працював повний робочий день у Відкритому акціонерному товаристві "Івано-Франківське шкіряне підприємство "Плай" (колишнє Івано-Франківське шкіряне об`єднання ім.. 40-річчя Жовтня) в період з 16.10.1986 по 08.09.2001, виконував роботи в шкідливих умовах по 16.03.2001. Зокрема, з 16.10.1986 прийнятий на роботу учнем апретурника обробного цеху №2 заводу хромових шкір №1; з 16.12.1986 працював на посаді апретурника 4 розряду з водяними розчинами; з 19.11.1987 переведено на посаду учня колориста обробного цеху №2 заводу хромових шкір №1; з 05.02.1988 працював на посаді колориста на приготуванні розчинів нітрофарб 5 розряду; з 13.02.1998 працював на посаді колориста 5 розряду обробного цеху хромового потоку №2; з 16.03.2001 переведено на посаду підсобного робітника господарства виробничого обслуговування; з 08.09.2021 звільнено з роботи колористом 5 розряду обробного цеху хромового потоку №2.

Довідка від 10.04.2023 № 10-04-23/1 видана на підставі відомостей трудової книжки НОМЕР_4 , архівних довідок Івано-Франківської міської ради архівного відділу від 02.12.2022, особової картки, висновків державної експертизи умов праці № 649 від 24.09.2002, № 653 від 30.09.2002 (а.с. 26).

Суд звертає увагу на те, що у разі сумнівів в достовірності вищевказаних документів, орган Пенсійного фонду України мав можливість витребувати в ліквідатора Відкритому акціонерному товаристві "Івано-Франківське шкіряне підприємство "Плай" або архівної установи інформацію про період роботи ОСОБА_1 з 16.10.1986 по 15.03.2001, переліки робочих місць, виробництв, робіт, професій і посад працівників, яким підтверджено право на пільгове пенсійне забезпечення, затверджених наказами від 29.06.1994 № 144 та від 21.08.1998 № 135, однак цього не зробив.

Крім цього, відповідно до підпункту 2 пункту 6 Положення про управління Пенсійного фонду України в районах, містах, районах у містах, а також про об`єднані управління, затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України від 22.12.2014 № 28-2, Управління Пенсійного Фонду має право отримувати безоплатно в установленому законодавством порядку від державних органів та органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій усіх форм власності і від фізичних осіб підприємців відомості про нарахування, обчислення і сплату страхових внесків, а також інші відомості, необхідні для здійснення покладених на управління Фонду завдань.

Згідно з абзацу четвертого пункту 1.8 розділу I Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" затверджений постановою правління Пенсійного фонду України від 25.11.2005 № 22-1 (в редакції, чинній на час прийняття рішення від 15.02.2023 за № 25), зареєстрований в Міністерстві юстиції України 27.12.2005 за № 1566/11846 (далі - Порядок № 22-1) встановлено, що у разі якщо до заяви про призначення пенсії додані не всі необхідні документи, орган, що призначає пенсію, письмово повідомляє заявника про те, які документи необхідно подати додатково, про що в заяві про призначення пенсії робиться відповідний запис (у разі подання заяви через вебпортал або засобами Порталу Дія таке повідомлення надсилається особі через електронний кабінет користувача вебпорталу або засобами Порталу Дія). Якщо документи будуть подані не пізніше трьох місяців із дня повідомлення про необхідність подання додаткових документів, то днем звернення за призначенням пенсії вважається день прийняття заяви про призначення пенсії або дата реєстрації заяви на вебпорталі або засобами Порталу Дія.

Таким чином, якщо поданих разом із заявою від 06.02.2023 документів було не достатньо, то пенсійний орган був зобов`язаний повідомити позивача про те, які документи необхідно подати додатково. Окрім цього відповідач не був позбавлений права у разі наявності в нього сумнівів в достовірності чи повноті записів в трудовій книжці позивача звертатись із відповідними листами, запитами до підприємств, установ, організацій, з метою отримання інформації, в тому числі, документів, які містять відомості про періоди роботи, характер праці, умов атестації робочого місця, провести відповідні зустрічні звірки тощо.

В спірному випадку пенсійний орган не надав суду доказів вчинення таких дій.

Вказані обставини свідчать про бездіяльність з боку відповідача щодо перевірки, в разі виникнення в нього сумнівів в достатності чи достовірності зроблених в трудовій книжці ОСОБА_1 записів, обставин за періоди роботи, які зараховуються до спеціального стажу у Відкритому акціонерному товариству "Івано-Франківське шкіряне підприємство "Плай", оскільки пенсійний орган ні не запропонував позивачу надати додаткові документи, ні не вчинив жодних дій щодо отримання інформації про умови праці ОСОБА_1 на посадах у вказаних підприємствах.

Постановою Кабінету Міністрів СРСР від 26 січня 1991 року № 10 "Про затвердження списків виробництв, робіт, професій, посад і показників, зайнятість в яких дає право на пенсію за віком на пільгових умовах" затверджено Список № 2 виробництв, цехів, професій, посад і показників з шкідливими і важкими умовами праці, зайнятість в яких повний робочий день дає право на пенсію за віком на пільгових умовах.

Постановою Кабінету Міністрів від 11 березня 1994 року № 162 "Про затвердження списків виробництв, робіт, професій, посад і показників, зайнятість в яких дає право на пенсію за віком на пільгових умовах" затверджено Список № 2 виробництв, цехів, професій, посад і показників з шкідливими і важкими умовами праці, зайнятість в яких повний робочий день дає право на пенсію за віком на пільгових умовах.

У розділі XX підрозділі 7 «Шкіряне та хутрове виробництва, первинна обробка шкіряно-хутрової сировини» вищевказаних Списків № 2, затверджених постановою Кабінету Міністрів СРСР від 26 січня 1991 року № 10 та постановою Кабінету Міністрів від 11 березня 1994 року № 162, передбачено професії: «апретурник» - код 2210800а-11119; «колорист» - код 2210800а-12829.

Таким чином, посади, які займав ОСОБА_1 в період з 16.10.1986 по 16.03.2001 у Відкритому акціонерному товаристві "Івано-Франківське шкіряне підприємство "Плай" містяться в Списку № 2 виробництв, цехів, професій, посад і показників з шкідливими і важкими умовами праці, зайнятість в яких повний робочий день дає право на пенсію за віком на пільгових умовах.

При цьому, факт роботи позивача у Відкритому акціонерному товаристві "Івано-Франківське шкіряне підприємство "Плай" на вказаних посадах із зазначенням конкретних періодів та наказів підприємства підтверджується архівною довідкою Архівного відділу Івано-Франківської міської ради від 02.12.2022 № 35/59-4.01/933, яка була надана пенсійному органу разом із заявою від 06.02.2023 про призначення пенсії по віку на пільгових умовах (а.с. 51-52). Окрім цього, позивач також надав пенсійному органу разом із заявою від 06.02.2023 архівні довідки Архівного відділу Івано-Франківської міської ради від 29.11.2022 № 35/59-4.01/936 (а.с. 81), від 29.11.2022 № 35/59-4.01/935 (а.с. 82), від 29.11.2022 № 35/59-4.01/934 про заробітну плату ОСОБА_1 за період з 1987 по 1998 роки (а.с. 81-83).

Згідно позовних вимог, ОСОБА_1 просить суд зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області зарахувати позивачу до пільгового стажу за Списком №2 періоди його роботи з 16.10.1986 по 08.09.2001.

Водночас, суд не погоджується з доводами позивача про наявність підстав для зарахування до пільгового стажу періоду роботи ОСОБА_1 з 16.03.2001 по 08.09.2001, оскільки в зазначений період позивач працював на посаді підсобного робітника господарства виробничого обслуговування у Відкритому акціонерному товаристві "Івано-Франківське шкіряне підприємство "Плай", яка не відноситься до посад із шкідливими умовами праці. Так, в довідці ліквідатора Відкритому акціонерному товаристві "Івано-Франківське шкіряне підприємство "Плай" від 10.04.2023 № 10-04-23/1 зазначено, що ОСОБА_1 виконував роботи в шкідливих умовах по 16.03.2001. Також згідно з відомостями архівної довідки Архівного відділу Івано-Франківської міської ради від 02.12.2022 № 35/59-4.01/933 на підставі наказу № 36-к від 15.03.2001 ОСОБА_1 переведено за станом здоров`я з 16.03.2001 на роботу з нешкідливими умовами праці підсобним робітником господарства виробничого обслуговування із збереженням середнього заробітку (а.с. 84-85).

Щодо факту проведення атестації робочих місць, зайнятість на яких дає право на призначення пенсії на пільгових умовах, то суд вказує на таке.

Відповідно до пунктів 4.2, 4.3 Порядку застосування Списків № 1 і № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників при обчисленні стажу роботи, що дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, результати атестації (як вперше проведеної, так і чергової) застосовуються при обчисленні стажу, який дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, впродовж 5 років після затвердження її результатів, за умови, якщо впродовж цього часу на даному підприємстві не змінювались докорінно умови і характер праці (виробництво, робота, робоче місце), що дають право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах.

У разі підтвердження цього права за результатами атестації, вперше проведеної до 21.08.1997 (впродовж 5 років після введення в дію Порядку проведення атестації робочих місць, до стажу, який дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, зараховується весь період роботи на даному підприємстві у виробництвах, передбачених Списками, тобто період роботи із шкідливими умовами праці, до дати видання наказу на підприємстві про результати проведення атестації та період роботи впродовж наступних 5 років з урахуванням пункту 4.2 цього Порядку.

За приписами пункту 3 Порядку застосування Списків №1 і № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників при обчисленні стажу роботи, що дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, при визначенні права на пенсію за віком на пільгових умовах застосовуються Списки, що чинні на період роботи особи. До пільгового стажу зараховується весь період роботи на відповідних посадах або за професіями незалежно від дати їх внесення до Списків за умови підтвердження документами відповідних умов праці за час виконання роботи до 21.08.1992 та за результатами проведення атестації робочих місць за умовами праці після 21.08.1992.

Водночас, атестація робочих місць здійснюється на підприємствах, в організаціях та установах незалежно від форм власності і господарювання згідно з Порядком проведення атестації робочих місць за умовами праці, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 1 серпня 1992 року № 442, та розробленими на виконання цієї постанови Методичними рекомендаціями для проведення атестації робочих місць за умовами праці, затвердженими постановою Міністерства праці України від 1 вересня 1992 року № 41.

Відповідно до зазначених нормативних актів основна мета атестації полягає у регулюванні відносин між власником або уповноваженим ним органом і працівниками у галузі реалізації права на здорові й безпечні умови праці, пільгове забезпечення, пільги та компенсації за роботу у несприятливих умовах.

Згідно з пунктом 4 Порядку проведення атестації робочих місць за умовами праці та підпунктом 1.5 пункту 1 Методичних рекомендацій для проведення атестації робочих місць за умовами праці періодичність проведення атестації робочих місць визначається безпосередньо колективним договором підприємства і проводиться не рідше одного разу на 5 років. Відповідальність за своєчасне та якісне проведення атестації покладається на керівника підприємства чи організації.

Атестація робочих місць відповідно до Порядку проведення атестації робочих місць за умовами праці та Методичних рекомендацій для проведення атестації робочих місць передбачає: установлення факторів і причин виникнення несприятливих умов праці; санітарно-гігієнічне дослідження факторів виробничого середовища, важкості й напруженості трудового процесу на робочому місці; комплексну оцінку факторів виробничого середовища і характеру праці на відповідність їхніх характеристик стандартам безпеки праці, будівельним та санітарним нормам і правилам; установлення ступеня шкідливості й небезпечності праці та її характеру за гігієнічною класифікацією; обґрунтування віднесення робочого місця до категорії зі шкідливими (особливо шкідливими), важкими (особливо важкими) умовами праці; визначення (підтвердження) права працівників на пільгове пенсійне забезпечення за роботу у несприятливих умовах; складання переліку робочих місць, виробництв, професій та посад із пільговим пенсійним забезпеченням працівників; аналіз реалізації технічних і організаційних заходів, спрямованих на оптимізацію рівня гігієни, характеру і безпеки праці.

Відповідно до положень Порядку проведення атестації робочих місць за умовами праці відомості про результати атестації робочих місць заносяться до картки умов праці, форма якої затверджується Мінпраці разом з Міністерством охорони здоров`я України. Перелік робочих місць, виробництв, професій і посад з пільговим пенсійним забезпеченням працівників, який складається за результатами проведеної атестації робочих місць, після погодження з профспілковим комітетом затверджується наказом по підприємству, організації і зберігається протягом 50 років. Витяги з наказу додаються до трудової книжки працівників, професії та посади яких внесено до переліку.

Велика Палата Верховного Суду в постанові від 19.02.2020 в справі № 520/15025/16-вказала на таке:

"...Аналіз зазначених норм свідчить про те, що своєчасно проведена атестація робочих місць за умовами праці є одним із заходів соціального захисту працівників, який має сприяти реалізації прав на здорові й безпечні умови праці, пільги та компенсації за роботу у несприятливих умовах, пільгове пенсійне забезпечення тощо.

49. При цьому особа, яка працює на посаді, віднесеній до Списку № 2, робоче місце по якій підлягає атестації, відповідно до Порядку № 442, не наділена жодними правами (повноваженнями, обов`язками), які б могли вплинути на своєчасність проведення атестації робочих місць…

54. Сукупність правових норм, про які йшлося у параграфах 32, 34, 36, 37, 45, 50, 51, 52 цієї постанови дозволяє дійти висновку, що атестація робочого місця є важливим запобіжником порушень у забезпеченні належних умов праці на підприємствах, в організаціях та установах. Проте, розуміючи положення пункту "б" статті 13 Закону № 1788-XII - "за результатами атестації робочих місць" як обмежувальний захід при призначенні пільгової пенсії, держава покладає відповідальність за непроведення атестації, та відповідно, надмірний тягар, на пенсіонера (позивача у цій справі).

55. Відповідно до частини першої статті 8 Конституції України в Україні визнається і діє принцип верховенства права. Елементом верховенства права є принцип правової визначеності.

56. Європейський суд з прав людини у пунктах 52, 56 рішення від 14 жовтня 2010 року у справі "Щокін проти України" зазначив, що тлумачення й застосування національного законодавства є прерогативою національних органів. Однак суд зобов`язаний переконатися в тому, що спосіб, у який тлумачиться й застосовується національне законодавство, призводить до наслідків, сумісних із принципами Конвенції з погляду тлумачення їх у практиці Європейського суду з прав людини. На думку Європейського суду з прав людини, відсутність у національному законодавстві необхідної чіткості й точності, які передбачали можливість різного тлумачення, порушує вимогу "якості закону", передбачену Конвенцією, і не забезпечує адекватного захисту від свавільного втручання публічних органів державної влади в майнові права заявника.

Отже, в разі існування неоднозначного або множинного тлумачення прав та обов`язків особи в національному законодавстві органи державної влади зобов`язані застосувати підхід, який був би найбільш сприятливим для особи.

57. Проте Верховний Суд України при ухваленні постанов від 10 вересня 2013 року у справі № 21-183а13, від 25 листопада 2014 року у справі № 21-519а14, від 10 і 17 березня 2015 року у справах № 21-51а15, та № 21-585а14, від 14 квітня 2015 року у справі № 21-383а14, від 02 грудня 2015 року у справі № 21-1329а15, від 10 лютого 2016 року у справі № 21-5432а15 та від 12 квітня 2016 у справі № 21-6501а15 віддав перевагу найменш сприятливому для позивачів тлумаченню законодавства України.

58. Отже, можна зробити висновок, що особи, які зайняті на роботах із шкідливими і важкими умовами праці за Списком № 2, але з вини власника на таких підприємствах не було проведено атестацію робочого місця, мають право на зарахування стажу роботи на таких посадах до спеціального стажу, необхідного для призначення пенсії за віком на пільгових умовах Списком № 2, відповідно до пункту "б" статті 13 Закону № 1788-XII.

Цей висновок є також застосовним і щодо осіб, зайнятих на роботах із шкідливими і важкими умовами праці за Списком № 1.

59. При цьому на працівника, зайнятого на роботах із шкідливими і важкими умовами праці, не можна покладати відповідальність за непроведення або несвоєчасне проведення атестації робочих місць за умовами праці. Непроведення або несвоєчасне проведення атестації робочих місць власником підприємств або уповноваженим ним органом не може позбавляти громадян їх конституційного права на соціальний захист, у тому числі щодо надання пенсій за віком на пільгових умовах. Контроль за додержанням підприємствами правил проведення атестації робочих місць за умовами праці покладається на відповідні повноважні державні контролюючі органи, зокрема Держпраці.

60. Отже, Велика Палата Верховного Суду вважає, що непроведення або несвоєчасне проведення атестації робочих місць власником підприємства не може бути підставою для відмови у призначенні пенсії за віком на пільгових умовах. Відповідальність за непроведення або несвоєчасне проведення атестації робочих місць покладається на власника підприємства, а не працівника. При цьому контролюючу функцію у відносинах щодо проведення атестації робочих місць на підприємстві виконує держава в особі відповідних контролюючих органів, а не працівник…"

Таким чином, з огляду на положення чинного законодавства та вказані висновки Великої Палати Верховного Суду, особа, яка звертається за призначенням їй пенсії на пільгових умовах за списком № 2 повинна надати пенсійному органу до заяви разом з трудовою книжкою витяги з наказу по підприємству про результати атестації робочого місця за відповідною посадою.

В спірному випадку позивач разом із заявою від 06.02.2023 про призначення пенсії за віком на пільгових умовах за Списком № 2 надала пенсійному органу такі документи: наказ Івано-Франківського державного виробничо-шкіряного підприємства від 29.06.1994 № 144, згідно якого за результатами атестації робочих місць, проведеної на підставі наказу № 332 від 09.11.1992, затверджено перелік виробництв, робіт, професій, посад, які мають право на пільгове і пенсійне забезпечення за Списками № 1, 2, до якого включено професії «апретурника» та «колориста» обробного цеху №2 заводу хромових шкір №1 (а.с. 35-41); наказ Відкритого акціонерного товариства "Івано-Франківське шкіряне підприємство "Плай" від 21.08.1998 № 135 "Про підсумки атестації робочих місць, затвердження списків професій і посад, зайнятість на яких дає право на пенсію за віком на пільгових умовах", згідно якого затверджено перелік професій і посад, які за результатами атестації робочих місць мають право на пільгове пенсійне забезпечення та згідно постанови Кабінету Міністрів України від 11.03.1994 № 162, до якого включено професії «апретурника» та «колориста» (а.с. 47-49); висновок № 649 від 24.09.2002 державної експертизи якості, проведеної у серпні 1998 року атестації за умовами праці робочих місць та правильності застосування списків виробництв, робіт, професій, посад і показників, зайнятість на яких дає право на пільгове пенсійне забезпечення на Відкритому акціонерному товаристві "Івано-Франківське шкіряне підприємство "Плай" (а.с. 42-46); висновок № 653 від 30.09.2002 державної експертизи якості, вперше проведеної у червні 1998 року атестації за умовами праці робочих місць та правильності застосування списків виробництв, робіт, професій, посад і показників, зайнятість на яких дає право на пільгове пенсійне забезпечення на Відкритому акціонерному товаристві "Івано-Франківське шкіряне підприємство "Плай" (а.с. 27-34).

На підставі наведених документів, судом встановлено, що відповідно до пунктів 4.4, 4.5 Порядку застосування Списків №1 і №2 виробництв, робіт, професій, посад і показників при обчисленні стажу роботи, що дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, атестація робочих місць на Відкритому акціонерному товаристві "Івано-Франківське шкіряне підприємство "Плай" була вперше проведена в червні 1994 року, а робочі місця «апретурника» та «колориста» вважаються шкідливим та важким, що надає право на пільгове пенсійне забезпечення за списком № 2.

Отже, атестація робочих місць за професіями «апретурника» та «колориста» у Відкритому акціонерному товаристві "Івано-Франківське шкіряне підприємство "Плай" проводилася. Позивач отримав документи щодо атестації робочих місць згідно листа Департаменту соціальної політики Івано-Франківської ОДА від 17.01.2023 № М-01/06 (а.с. 50) та надав пенсійному органу разом із заявою від 06.02.2023 про призначення пенсії за віком на пільгових умовах за Списком № 2, що є підставою для зарахування періоду роботи позивача з 16.10.1986 по 15.03.2001 у Відкритому акціонерному товаристві "Івано-Франківське шкіряне підприємство "Плай" до пільгового стажу, що дає право на отримання пенсії на пільгових умовах.

Таким чином, відмова пенсійного органу в зарахуванні до пільгового стажу позивача періоду роботи з 16.10.1986 по 15.03.2001, є надміру формальною. Суд переконаний, що пенсійний орган, маючи такі зауваження, фактично переклав тягар доказування таких сумнівів з Держави, в особі такого органу державної влади, безпосередньо на особу, яка звернулася за призначенням пенсії, та надала належні документи для її призначення згідно встановленого Державою порядку. Якщо Держава, в особі відповідного пенсійного органу, не має доказів зловживання з боку особи при поданні заяви про призначення пенсії в частині документів щодо пільгового стажу, за наявності встановлених законом умов для призначення пенсії на пільгових умовах, то повинна призначити такій особі пенсію. В разі встановлення таких зловживань в подальшому, таке право на пенсію має бути переглянуто, а витрати на виплату пенсії відшкодовані Державі особою, з вини якої їх допущено. З огляду на викладене, суд вважає, що відмова відповідача свідчить про непропорційне втручання в гарантоване Державою право особи на загальнообов`язкове державне соціальне страхування в формі права на пенсію за віком на пільгових умовах. Таке втручання за змістом спірного рішення не відповідає меті закону, якою встановлено умови призначення такої пенсії. Зазначені дії органу державної влади є порушенням принципу правової визначеності у відносинах Держави з людиною - її громадянином як складового елементу гарантованого Конституцією України принципу верховенства права.

Зважаючи на встановлені судом обставини, та виходячи з мотивів територіального органу пенсійного фонду України, викладених в спірному рішення від 15.02.2023 за № 25, суд дійшов висновку про неправомірність відмови в зарахуванні періоду роботи з 16.10.1986 по 15.03.2001 до стажу ОСОБА_1 , що дає право на пенсію за віком на пільгових умовах за Списком № 2.

Частиною другою статті 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до частини другої статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Встановлені судом обставини, з огляду на критерії правомірності поведінки суб`єкта владних повноважень, вказують на протиправність рішення ГУ ПФ України в Сумській області від 15.02.2023 за № 25 про відмову у призначенні позивачу пенсії за віком, оскільки таке рішення прийнято безпідставно, необґрунтовано та непропорційно. Отже, рішення ГУ ПФ України в Сумській області від 15.02.2023 за № 25 про відмову у призначенні ОСОБА_1 пенсії за віком на пільгових умовах належить скасувати як протиправне.

З огляду на передбачені пунктом "б" статті 13 Закону України "Про пенсійне забезпечення" обов`язкові умови для призначення пенсії на пільгових умовах, суд дійшов висновку про наявність таких умов щодо позивача, а саме: ОСОБА_2 досяг 55 років; має стаж роботи не менше 25 років, з яких пільговий стаж за списком № 2 не менше 12 років 6 місяців.

Таким чином, щодо позивача є всі встановлені законом умови для призначення їй пенсії за віком на пільгових умовах за Списком № 2.

Згідно з абзацом першим частини першої статті 45 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" пенсія призначається з дня звернення за пенсією, крім таких випадків, коли пенсія за віком призначається з дня, що настає за днем досягнення пенсійного віку, якщо звернення за пенсією відбулося не пізніше трьох місяців з дня досягнення особою пенсійного віку.

В спірному випадку із заявою про призначення пенсії за віком на пільгових умовах за Списком № 2 ОСОБА_1 звернувся 06.02.2022, тобто в межах трьох місяців з дня досягнення ним 55-ти річного віку, що мало місце 22.11.2022. В позовній заяві ОСОБА_1 просить суд зобов`язати пенсійний орган призначити йому пенсію за віком з дня подання заяви - 06.02.2023, оскільки помилково вважає, що таке право виникло у нього з дати звернення до територіального органу пенсійного фонду за місцем проживання за призначенням пенсії, хоча має право на призначення пенсії з дня, що настає за днем досягнення пенсійного віку, тобто з 23.11.2022.

Суд звертає увагу на те, що з врахуванням приписів статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України, процесуальні засоби відновлення порушеного права мають бути гнучкими та ефективними, забезпечувати поновлення порушеного права і одержання особою бажаного результату, метою судового захисту порушеного права є вирішення між сторонами правового конфлікту, припинення публічно-правового спору та використання дієвого способу захисту (відновлення) порушеного права.

В спірному випадку суд дійшов висновку, що з метою ефективного та повного захисту порушеного права позивача на пенсійне забезпечення та гарантування реальної дії верховенства права в спірних правовідносинах, суд вважає за необхідне вийти за межі позовних вимог, визнавши протиправним та скасувати рішення ГУ ПФ України в Сумській області від 15.02.2023 за № 25 про відмову в призначенні позивачу пенсії за віком на пільгових умовах, та зобов`язати ГУ ПФУ в Івано-Франківській області, в якого позивач перебуває на обліку за місцем проживання, призначити ОСОБА_1 з 23.11.2022 пенсію за віком на пільгових умовах за Списком № 2 відповідно до пункту "б" статті 13 Закону України "Про пенсійне забезпечення", з зарахуванням до пільгового стажу періоду роботи з 16.10.1986 по 15.03.2001 Відкритому акціонерному товаристві "Івано-Франківське шкіряне підприємство "Плай".

Також суд дійшов висновку відмовити в задоволенні позову ОСОБА_1 в частині зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області зарахувати позивачу до пільгового стажу періоду роботи з 16.03.2001 по 08.09.2001.

Щодо розподілу судових витрат у справі:

Відповідно до частини першої статті 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Згідно з частиною третьою статті 139 КАС України при частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. При цьому суд не включає до складу судових витрат, які підлягають розподілу між сторонами, витрати суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката та сплату судового збору.

В підтвердження понесення судових витрат у справі позивачем подано квитанцію від 16.06.2023 про сплату судового збору за подання позовної заяви до суду в розмірі 1073,60 грн. (а.с. 1).

З огляду на часткове задоволення позову та враховуючи, що спір виник внаслідок протиправного рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Сумській області, позивачу належить присудити за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Сумській області судові витрати по сплаті судового збору в розмірі 805,2 грн. (536,8 +268,4 (536,8 / 2)).

Керуючись статтями 139, 241-246, 255, 262, 295, 297 Кодексу адміністративного судочинства України, -

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити частково.

Визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Сумській області від 15.02.2023 за № 25 про відмову ОСОБА_1 в призначенні пенсії.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області (, вулиця Січових Стрільців, 15, місто Івано-Франківськ, 76018) призначити ОСОБА_1 (реєстраційний номер облікової картки платника податків - НОМЕР_5 , АДРЕСА_1 ) з 23.11.2022 пенсію за віком на пільгових умовах за Списком № 2 відповідно до пункту "б" статті 13 Закону України "Про пенсійне забезпечення", із зарахуванням до пільгового стажу періоду роботи з 16.10.1986 по 15.03.2001 у Відкритому акціонерному товаристві "Івано-Франківське шкіряне підприємство "Плай".

В задоволенні решти позову відмовити.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Сумській області (ідентифікаційний код - 21108013, вулиця Берестовська, 1, місто Суми, Сумська область, 40009) на користь ОСОБА_1 (реєстраційний номер облікової картки платника податків - НОМЕР_5 , АДРЕСА_1 ) судові витрати зі сплати судового збору в розмірі 805 (вісімсот п`ять) гривень 20 копійок.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку. Апеляційна скарга на рішення суду подається безпосередньо до Восьмого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складення рішення в повному обсязі. Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Учасники справи:

Позивач: ОСОБА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків - НОМЕР_5 , АДРЕСА_1 .

Відповідач 1: Головне управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області, , вулиця Січових Стрільців, 15, місто Івано-Франківськ, 76018.

Відповідач 2: Головне управління Пенсійного фонду України в Сумській області, код ЄДРПОУ - 21108013, вулиця Берестовська, 1, місто Суми, Сумська область, 40009.

Суддя /підпис/ Боршовський Т.І.