Справа № 440/8322/22
Суддя: Русанова В.Б.
Дата ухвалення: 2023-09-11 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 вересня 2023 р. Справа № 440/8322/22
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

Головуючого судді: Русанової В.Б.,

Суддів: Перцової Т.С. , Жигилія С.П. ,

розглянувши в порядку письмового провадження у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 01.02.2023 (головуючий суддя І інстанції: Н.Ю. Алєксєєва) по справі № 440/8322/22

за позовом ОСОБА_1

до Військової частини НОМЕР_1 , Військової частини НОМЕР_2

про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до суду з адміністративним позовом, у якому просив:

- визнати протиправними дії Військової частини НОМЕР_1 щодо не нарахування січня 2008 року, як місяця за яким здійснюється обчислення індексу споживчих цін для проведення індексації грошового забезпечення (базовий місяць) при нарахуванні індексації грошового забезпечення ОСОБА_1 за період з 28.04.2017 по 28.02.2018 року;

- визнати протиправними дії Військової частини НОМЕР_1 щодо ігнорування вимог абзаців 3,4,5, 6 пункту 5 "Порядку проведення індексації грошових доходів населення", затвердженого Постановою КМУ від 17.07.200 №1078 при нарахуванні та виплаті індексації грошового забезпечення ОСОБА_1 в період з 01.03.2018 по 27.04.2020 року;

- зобов`язати Військову частину НОМЕР_1 здійснити перерахунок та виплату індексації грошового забезпечення ОСОБА_1 за період з 28.04.2017 по 28.02.2018 в повному обсязі із застосуванням січня 2008 року як місяця, за яким здійснюється обчислення індексу споживчих цін для проведення індексації грошового забезпечення (базового місяця);

- зобов`язати Військову частину НОМЕР_1 здійснити перерахунок та виплату індексації грошового забезпечення ОСОБА_1 за період з 01.03.2018 по 27.04.2020 року в повному обсязі відповідно до вимог абзаців 3,4,5, 6 пункту 5 "Порядку проведення індексації грошових доходів населення", затвердженого Постановою КМУ від 17.07.200 №1078.

Ухвалою Полтавського окружного адміністративного суду від 30.11.2022 залучено до участі у справі в якості другого відповідача військову частину НОМЕР_2 .

Рішенням Полтавського окружного адміністративного суду від 01.02.2023 позов задоволено частково.

Визнано протиправною бездіяльність Військової частини НОМЕР_2 щодо не нарахування та не виплати ОСОБА_1 індексації грошового забезпечення за період з 28 квітня 2017 року по 28 лютого 2018 року із застосуванням січня 2008 року як місяця, за яким здійснюється обчислення індексу споживчих цін для проведення індексації грошового забезпечення (базового місяця) відповідно до абзацу четвертого пункту 5 постанови Кабінету Міністрів України від 17 липня 2003 року №1078 "Про затвердження Порядку проведення індексації грошових доходів населення".

Зобов`язано Військову частину НОМЕР_2 нарахувати та виплатити ОСОБА_1 індексації грошового забезпечення за період з 28 квітня 2017 року по 28 лютого 2018 року із застосуванням січня 2008 року як місяця, за яким здійснюється обчислення індексу споживчих цін для проведення індексації грошового забезпечення (базового місяця) відповідно до абзацу четвертого пункту 5 постанови Кабінету Міністрів України від 17 липня 2003 року №1078 "Про затвердження Порядку проведення індексації грошових доходів населення", з урахуванням проведених виплат.

В іншій частині позовних вимог - відмовлено.

Позивач, не погодившись із рішенням суду першої інстанції в частині відмови в позові, розгляду справи за участю неналежного відповідача, подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на його незаконність та невмотивованість, порушення норм матеріального, процесуального права, просив суд апеляційної інстанції його скасувати та ухвалити нове рішення, яким позовні вимоги задовольнити.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги зазначив, що належним відповідачем щодо виплати індексації є Військова частина НОМЕР_1 , де позивач перебував на повному фінансовому забезпеченні, та яка проводила відповідні виплати, на підтвердження чого надав індивідуальні відомості про застраховану особу, видані Пенсійний Фондом України станом на 01.12.2022 та виписку з карткового рахунку АТ "КБ Приватбанк" .

Вважає, що військова частина НОМЕР_2 не є належним відповідачем у справі, оскільки вказана установа не проводила виплати грошового забезпечення позивачу та не є розпорядником бюджетних коштів.

Зазначає, що суд безпідставно відмовив в позові, оскільки не врахував, що з 01.03.2018 по 07.08.2020 розмір підвищення його доходу в березні 2018 року був меншим за суму індексації грошового забезпечення, яка склалася в тому місяці, тож в силу абзаців 4, 6 пункту 5 Порядку проведення індексації грошових доходів населення Військова частина НОМЕР_1 , з якої позивача було звільнено, зобов`язана із 1 березня 2018 року виплачувати йому фіксовану індексацію грошового забезпечення в розмірі: 4 463,15 грн щомісяця як різницю між сумою індексації і розміром підвищення доходу, однак цього обов`язку не виконала, що також залишилось поза увагою суду першої інстанції.

Військова частина НОМЕР_1 (далі - відповідач 1) подала відзив на апеляційну скаргу, у якому просила апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції в частині відмови в задоволенні позову - без змін.

Зазначає, що в період з березня 2018 по 27.04.2020 позивач проходив військову службу, перебував в списках особового складу та на грошовому забезпеченні військової частини НОМЕР_2 , яка здійснювала виплату індексації грошового забезпечення позивачу, з урахуванням базового місяця - березня 2018. З урахуванням наданих суду доказів щодо заробітної плати позивача, даних Державної служби статистики України, суд першої інстанції дійшов вірного висновку про відмову в позові.

Військова частина НОМЕР_2 (далі - відповідач 2) відзив на апеляційну скаргу не подала.

19.04.2023 позивачем до Другого апеляційного адміністративного суду подано додаткові письмові пояснення, з проханням врахувати правові висновки Верховного Суду, викладені в постановах від 23.03.2023 у справі №400/3826/21.

Відповідно до п.3 ч.1 ст.311 КАС України справа розглянута в порядку письмового провадження.

Колегія суддів, вислухавши суддю доповідача, перевіривши рішення суду першої інстанції, доводи апеляційної скарги, відзиву на неї, дослідивши докази по справі, вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з огляду на таке.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджено в суді апеляційної інстанції, що ОСОБА_1 з 28.04.2017 по 22.03.2018 проходив службу у військовій частині НОМЕР_3 , а з 23.03.2018 р. до 27.04.2020 - у Військовій частині НОМЕР_2 , що підтверджується копією військового квитка (а.с. 28).

Наказом командира військової частини НОМЕР_2 (по стройовій частині) від 27.04.2020 №239 військовослужбовця військової служби за контрактом в Збройних Силах України, старшого солдата ОСОБА_1 , діловода тилу військової частини НОМЕР_2 , звільненого з військової служби у запас наказом командира військової частини НОМЕР_2 від 11.04.2020 №16-РС за п.п. "а" п. 2 ч. 5 ст. 26 Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу", 27.04.2020 виключено зі списків особового складу та усіх видів забезпечення (а.с. 49).

Оскільки всі виплати при звільнені позивачу здійснені військовою частиною НОМЕР_1 , позивач вважав, що саме ця установа має провести з ним остаточний розрахунок, зокрема виплатити індексацію грошового забезпечення за період з 28.04.2017 по 27.04.2020.

Задовольняючи частково позов, суд першої інстанції дійшов висновку, що позивач мав право на виплату індексації грошового забезпечення за період з 28.04.2017 по 28.02.2018, проте такі нарахування та виплати йому протиправно не здійснені, а тому поклав на в/ч НОМЕР_2 , з якої звільнено позивача обов`язок нарахувати та виплатити спірну індексацію за вказаний період, із застосуванням місяця для обчислення індексу споживчих цін для розрахунку індексації грошового забезпечення (базовий місяць) - січень 2008 року.

Відмовляючи в задоволенні позову в частині невиплати в повному розмірі індексації грошового забезпечення позивачу за період з 01.03.2018 по 27.04.2020 включно, із застосуванням щомісячної фіксованої індексації грошового забезпечення 4463,15 грн, суд першої інстанції виходив з того, що до грудня 2018 р. у військової частини НОМЕР_2 були відсутні підстави для її виплати, а в подальшому відповідач 2 виплачував спірну індексацію в належному розмірі.

Враховуючи оскарження позивачем судового рішення першої інстанції фактично лише в частині відмови в задоволенні позовних вимог та межі перегляду апеляційної скарги, передбачені ст. 308 КАС України, слід зазначити наступне.

За приписами ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Частиною 5 ст. 17 Конституції України передбачено, що держава забезпечує соціальний захист громадян України, які перебувають на службі у Збройних Силах України та в інших військових формуваннях, а також членів їхніх сімей.

Відповідно до ч. 2 ст. 9 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" від 20.12.1991 №2011-XII (далі - Закон №2011-XII) до складу грошового забезпечення входять: посадовий оклад, оклад за військовим званням; щомісячні додаткові види грошового забезпечення (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премія); одноразові додаткові види грошового забезпечення.

Грошове забезпечення визначається залежно від посади, військового звання, тривалості, інтенсивності та умов військової служби, кваліфікації, наукового ступеня і вченого звання військовослужбовця. Грошове забезпечення підлягає індексації відповідно до закону (ч. 3 ст. 9 Закон №2011-XII).

Положеннями ст. 1 Закону України "Про індексацію грошових доходів населення" від 3 липня 1991 року №1282-ХІІ визначено, що індексація грошових доходів населення - встановлений законами та іншими нормативно-правовими актами України механізм підвищення грошових доходів населення, що дає можливість частково або повністю відшкодовувати подорожчання споживчих товарів і послуг.

Згідно зі ст. 2 Закону України "Про індексацію грошових доходів населення" індексації підлягають грошові доходи громадян, одержані ними в гривнях на території України і які не мають разового характеру, зокрема, оплата праці (грошове забезпечення).

Статтею 4 Закону №1282-ХІІ визначено, що індексація грошових доходів населення проводиться в разі, коли величина індексу споживчих цін перевищила поріг індексації, який установлюється в розмірі 103 відсотка.

Обчислення індексу споживчих цін для індексації грошових доходів населення провадиться наростаючим підсумком, починаючи з місяця введення в дію цього Закону.

Для проведення подальшої індексації грошових доходів населення обчислення індексу споживчих цін починається за місяцем, у якому індекс споживчих цін перевищив поріг індексації, зазначений у частині першій цієї статті.

Підвищення грошових доходів населення, у зв`язку з індексацією здійснюється з першого числа місяця, що настає за місяцем, у якому опубліковано індекс споживчих цін.

У разі якщо грошові доходи населення підвищено з урахуванням прогнозного рівня інфляції випереджаючим шляхом, при визначенні обсягу підвищення грошових доходів у зв`язку із індексацією враховується рівень такого підвищення у порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.

З аналізу положень Закону №2011-XII та Закону №1282-ХІІ убачається, що індексація грошового забезпечення є однією із основних державних гарантій щодо оплати праці. Через вимоги законодавства проведення індексації у зв`язку зі зростанням споживчих цін (інфляцією) є обов`язком для всіх юридичних осіб-роботодавців, незалежно від форми власності та виду юридичної особи.

Враховуючи, що індексації підлягають всі грошові доходи населення, які не мають разового характеру, механізм індексації має універсальний характер. У свою чергу, правове регулювання виплати індексації визначає умови (коли величина індексу споживчих цін перевищила поріг індексації), з настанням яких виникає право на щомісячне отримання суми індексації у структурі заробітної плати (грошового забезпечення) до настання обставин (підвищення тарифних ставок, окладів), за яких виплата розрахованої суми індексації припиняється до повторного настання обставин, які обумовлюють наступне виникнення права на отримання індексації.

Щодо індексації грошового забезпечення за період з 01.03.2018 по 22.03.2018 року .

Відповідно до ч. 2 ст. 308 КАС України суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

Так, звертаючись до суду з цими позовними вимогами, позивач вважав, що належним відповідачем у справі є Військова частина НОМЕР_1 , яка проводила йому виплату грошового забезпечення в спірний період.

Натомість, суд першої інстанції, залучив в якості співвідповідача Військову частину НОМЕР_2 , посилаючись на те, що саме з цієї Військової частини позивач звільнений у запас та виключений зі списків.

Разом з тим, колегія суддів зауважує, що ОСОБА_1 з 28.04.2017 по 22.03.2018 проходив службу у Військовій частині НОМЕР_3 , що підтверджується військовим квитком.

Як зазначив Верховний Суд у постанові від 17.08.2023 у справі № 160/16280/22 виплата індексації грошового забезпечення здійснюється за місцем перебування військовослужбовців на грошовому забезпеченні

Отже, позивач у період з 01.03.2018 по 22.03.2018 перебував на військовій службі у Військовій частині НОМЕР_3 , яка нараховувала та виплачувала йому, в тому числі індексацію грошового забезпечення.

Відповідно до п. 9 ч. 1 ст. 4 КАС України відповідач - суб`єкт владних повноважень, а у випадках, визначених законом, й інші особи, до яких звернена вимога позивача.

Згідно з ч. 3 ст. 43 КАС України здатність особисто здійснювати свої адміністративні процесуальні права та обов`язки, у тому числі доручати ведення справи представникові (адміністративна процесуальна дієздатність), належить органам державної влади, іншим державним органам, органам влади Автономної Республіки Крим, органам місцевого самоврядування, їх посадовим і службовим особам, підприємствам, установам, організаціям (юридичним особам).

Належним є відповідач, який є суб`єктом порушеного, оспорюваного чи невизнаного матеріального правовідношення. Належність відповідача визначається, перш за все, за нормами матеріального права. Відтак, неналежним відповідачем є особа, яка не має відповідати за пред`явленим позовом.

Тобто, у разі, якщо норма матеріального права, яка підлягає застосуванню за вимогою позивача, вказує на те, що відповідальність повинна нести інша особа, а не та, до якої пред`явлено позов, оскільки не є учасником спірних правовідносин, то підстави для задоволення такого позову відсутні.

Відповідно до ч. 3 ст. 48 КАС України якщо позов подано не до тієї особи, яка повинна відповідати за позовом, суд до ухвалення рішення у справі за згодою позивача замінює первісного відповідача належним відповідачем, не закриваючи провадження у справі, якщо це не потягне за собою зміни підсудності адміністративної справи. Суд має право за клопотанням позивача до ухвалення рішення у справі залучити до участі у ній співвідповідача.

Зазначена норма права вказує на те, що питання про заміну первісного відповідача належним відповідачем або залучення особи до участі у справі в якості співвідповідача може бути вирішене судом першої інстанції до ухвалення рішення у справі.

Залучення до участі у справі належного відповідача на стадії апеляційного провадження Кодексом адміністративного судочинства України не передбачене.

Враховуючи, що в період з 01.03.2018 року по 22.03.2018 року позивач проходив службу у Військовій частині НОМЕР_3 , отже остання як особа, яка нараховувала ОСОБА_1 грошове забезпечення, в тому числі й індексацію, є належним відповідачем в цій частині позовних вимог.

Проте, вказана особа не була залучена до участі у справі в якості відповідача ні позивачем, ні судом першої інстанції.

З огляду на викладене колегія суддів приходить до висновку про те, що позовні вимоги ОСОБА_1 про визнання протиправними дій Військової частини НОМЕР_1 щодо ігнорування вимог абзаців 3,4,5, 6 пункту 5 "Порядку проведення індексації грошових доходів населення", затвердженого Постановою КМУ від 17.07.200 №1078 при нарахуванні та виплаті індексації грошового забезпечення ОСОБА_1 в період з 01.03.2018 по 22.03.2018; зобов`язання здійснити перерахунок та виплату індексації грошового забезпечення за цей період заявлені до неналежного відповідача.

Разом з тим, оскільки суд апеляційної інстанції не наділений повноваженнями на залучення до участі у справі належного відповідача, колегія суддів вважає необхідним відмовити у задоволенні позовних вимог.

Під час розгляду і вирішення справи колегія суддів, керуючись ч. 5 ст. 242 КАС України, враховує також позицію Верховного Суду, що викладена у постанові 30.09.2019 у справі № 819/940/18 та зауважує, що відмова у задоволенні адміністративного позову, заявленого до неналежного відповідача, враховуючи неможливість його заміни на стадії перегляду судового рішення в апеляційному порядку, не позбавляє його права на повторне звернення до суду з тим самим позовом, проте, вже до належного відповідача.

Щодо індексації грошового забезпечення за період з 23.03.2018 по 27.04.2020.

Судом апеляційної інстанції встановлено, що в період з 23.03.2018 по 27.04.2020 позивач проходив військову службу в Військовій частині НОМЕР_2 , яка не нараховувала позивачу індексацію грошового забезпечення з березня до листопада 2018 р., а з грудня 2018 р. по 27.04.2020 виплачувала її, проте без урахування абзаців 4-6 пункту 5 Порядку №1078, що також визнається відповідачами.

Суд першої інстанції при вирішенні справи, не врахував, що спірним в зазначений вище період було питання правомірності нарахування і виплати індексації грошового забезпечення у фіксованому розмірі, а також визначення конкретної суми індексації, яка підлягає стягненню.

Відповідно до абзаців 3-5 пункту 5 Порядку №1078 сума індексації у місяці підвищення грошових доходів, зазначених у абзаці першому цього пункту, не нараховується, якщо розмір підвищення грошового доходу перевищує суму індексації, що склалася у місяці підвищення доходу.

Якщо розмір підвищення грошового доходу не перевищує суму індексації, що склалась у місяці підвищення доходу, сума індексації у цьому місяці визначається з урахуванням розміру підвищення доходу і розраховується як різниця між сумою індексації і розміром підвищення доходу.

У разі зростання заробітної плати за рахунок інших її складових без підвищення тарифних ставок (окладів) сума індексації не зменшується на розмір підвищення заробітної плати. У разі коли відбувається підвищення тарифної ставки (окладу), у місяці підвищення враховуються всі складові заробітної плати, які не мають разового характеру.

Відповідно до абзацу 6 пункту 5 Порядку № 1078, до визначеної (згідно абзаців 4 та 5 пункту 5 Порядку № 1078) суми індексації додається сума індексації, яка складається внаслідок перевищення величини індексу споживчих цін порогу індексації (103 відсотка).

Системний аналіз пункту 1, абзаців 4, 6 пункту 5 Порядку №1078 дає підстави зробити висновок, що нарахування й виплата індексації-різниці має щомісячний фіксований характер, гарантується законом і є обов`язковими для підприємств, установ та організацій незалежно від форми власності і господарювання, а також для фізичних осіб, які використовують працю найманих працівників.

Верховний Суд у постановах від 23 березня 2023 року у справі №400/3826/21, від 29 березня 2023 року у справі №380/5493/21, від 6 квітня 2023 року у справі №420/11424/21 зазначав, що з 1 грудня 2015 року в абзацах 3, 4, 5, 6 пункту 5 Порядку №1078 по суті йде мова про поняття індексації-різниці, право на яку виникає тільки тоді, коли у місяці підвищення тарифних ставок (окладів) розмір доходу менший суми можливої індексації, визначеної в цьому місяці.

У цьому контексті Суд указав, що з огляду на абзац 4 пункту 5 Порядку №1078 особа (військовослужбовець) має право на отримання суми індексації-різниці за умови, якщо розмір підвищення доходу в березні 2018 року дорівнює або є меншим за суму можливої індексації, що склалася у березні 2018 року. Якщо ця умова наявна, то розмір належної індексації-різниці визначається як різниця між сумою можливої індексації і розміром підвищення доходу.

З урахуванням наведеного, колегія суддів зазначає, що у березні 2018 року як місяці підвищення доходу позивача військовій частині належало вирішити питання, чи має останній право на отримання суми індексації-різниці.

Суд першої інстанції, відмовляючи у задоволенні позову щодо нарахування позивачу суми індексації - різниці грошового забезпечення 23.03.2018 по 27.04.2020 не з`ясував обставин, які необхідні для правильного застосування абзаців 3, 4, 5, 6 пункту 5 Порядку №1078; а саме не встановив, чи порушене право позивача на отримання суми індексації-різниці грошового забезпечення за указаний період, а якщо порушене, то яка сума належить до перерахунку й виплати з боку відповідача за указаний період.

Натомість, вирішуючи спірне питання суд має враховувати: розмір підвищення доходу позивача в березні 2018 року (А); суму можливої індексації грошового забезпечення позивача в березні 2018 року (Б); проведено співставлення розміру підвищення доходу (А) та суми можливої індексації (Б).

Розмір підвищення доходу в березні 2018 року (А) визначається як різниця між сумою грошового забезпечення в березні 2018 року та сумою грошового забезпечення в лютому 2018 року.

В обидві ці суми враховуються складові грошового забезпечення, які не мають разового характеру (речення 2 абзацу 5 пункт 5 Порядку № 1078).

Сума можливої індексації грошового забезпечення в березні 2018 року (Б) визначається як результат множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, актуального для березня 2018 року, на величину приросту індексу споживчих цін у березні 2018 року, поділений на 100 відсотків (абзац 5 пункту 4 Порядку № 1078).

Якщо розмір підвищення доходу в березні 2018 року (А) дорівнює або є меншим за суму можливої індексації, що склалася у березні 2018 року (Б), то це є підставою для нарахування й виплати позивачу індексації-різниці до чергового підвищення тарифних ставок (окладів) або до дати звільнення зі служби.

У такому випадку відповідно до абзацу 4 пункту 5 Порядку № 1078 сума індексації-різниці в березні 2018 року розраховується як різниця між сумою можливої індексації (Б) і розміром підвищення доходу (А).

Величина приросту індексу споживчих цін для розрахунку індексації грошового забезпечення в березні 2018 року розрахована наступним шляхом: Лютий 2008 - 102,7% (Індекс споживчих цін до попереднього місяця згідно даних Держстата) = 1,027; Березень 2008 - 103,8% = 1,038; Квітень 2008 - 103,1% - Г,031; Травень 2008 - 101,3% = 1,013; Вересень 2008 - 101,3% - 100,8% (червень 2008) х 99,5% (липень 2008) X 99,9% (серпень 2008) х 101,1% (вересень 2008) = 1,013; Жовтень 2008 - 1.01,7% = 1,017; Листопад 2008 - 101,5% = 1,015; Грудень 2008 - 102,1% = 1,021; Січень 2009 - 102,9% = 1,029; Лютий 2009 - 101,5% = 1,015; Березень 2009 - 101,4% = 1,014; Травень 2009 - 101,4% = 100,9% (квітень 2009) х 100,5% (травень 2009) = 1,014; Червень 2009 - 101,1% = 1,011; Жовтень 2009 - 101,4% = 99,9% (липень 2009) х 99,8% (серпень 2009) х 100,8 (вересень 2009) х 100,9% (жовтень 2009) = 1,014; Листопад 2009 - 101.1% = 1,011; Січень 2010 - 102,7% = 100,9% (грудень 2009) х 101,8% (січень 2010) = 1,027; Лютий 2010- 101.9% = 1,019; Вересень 2010 - 103,5% = 100.9% (березень 2010) х 99,7% (квітень 2010) х 99,4% (травень 2010) х 99,6% (червень 2010) х 99,8% (липень 2010) х 101,2% (серпень 2010) х 102,9% (вересень 2010) = 1,035; Грудень 2010 -101,6% = 100,5% (жовтень 2010) х 100.3% (листопад 2010) х 100,8% (грудень 2010) = 1,016; Березень 2011 - 103,3% = 101,0% (січень 2011) х 100,9% (лютий 2011) х 101,4% (березень 2011) = 1,033; Квітень 2011 - 101,3% = 1,01.3; Червень 2011 - 101,2% = 100,8% (травень 2011) х 100,4% (червень 2011) = 1,012; Березень 2014 - 101,98% = 98,7% (липень 2011) х 99,6% (серпень 2011) х 100,1% (вересень 2011) х 100,0% (жовтень 2011) х 100,1% (листопад 2011) х 100.2% (грудень 2011) х 100,2% (січень 2012) х 100,2% (лютий 2012) х 100,3% (березень 2012) х 100,0% (квітень 2012) х 99,7% (травень 2012) х 99,7% ( червень 2012) х 99,8% (липень 2012) х 99,7% (серпень 2012) х 100,1% (вересень 2012) х 100,0% (жовтень 2012) х 99,9% (листопад 2012) х 100.2% (грудень 2012) х 100,2% (січень 2013) х 99.9% (лютий 2013) х 100,0% (березень 2013) х 100,0% (квітень 2013) х 100,1% (травень 2013) х 100,0%. (червень 2013) х 99,9% (липень 2013) х 99,3% (серпень 2013) х 100,0% (вересень 2013) х 100,4% (жовтень 2013) х 100,2% (листопад 2013) х 100,5% (грудень 2013) х 100,2% (січень 2014) х 100,6% (лютий 2014) х 102,2% (березень 2014) = 1,020; Квітень 2014 - 103,3% = 1,033; Травень 2014 - 103,8 = 1,038; Липень 2014 - 101,4% .

1,027 х 1,038 х 1,031 х 1,013 х 1,013 х 1,017 х 1,015 х 1.021 х 1,029 х 1,015 х 1,014 х 1,014 х 1,011 х 1,014 х 1,011 х 1,027 х 1.019 х 1,035 х 1,016 х 1,033 х 1,013 х 1,012 х 1,020 х 1,033 х 1.038 х 1.014 х 1,037 х 1,024 х 1,019 х 1,030 х 1,031 х 1,053 х 1,108 х 1.140 х 1.022 х 1,016 х 1,058 х 1.040 х 1,038 х 1.037 х 1.031 х 1,031 х 1,034 = 3,533 =>353,3%

353,3% (наростаючий індекс споживчих цін) - 100% = 253,3% (Величина приросту індексу споживчих цін)

У березні 2018 року прожитковий мінімум складав 1762,00 грн.

Відповідно до абзацу 5 пункту 4 Порядку №1078 сума індексації за березень 2018 року розраховується як: прожитковий мінімум для працездатних осіб станом на 01 березня 2018 року помножити на величина приросту індексу споживчих цін і поділити на 100.

Отже, сума можливої індексації складає 4 463,15 грн (1762,00 грн. * 253,30%/ 100).

Колегія суддів зазначає, що матеріали справи не містили належних доказів щодо грошового забезпечення позивача за спірний період, таких доказів не витребувано судом першої інстанції.

З метою визначення розміру підвищення доходу позивача в березні 2018 року, ухвалою Другого апеляційного адміністративного суду від 23.06.2023 зобов`язано Військову частину НОМЕР_1 , Військову частину НОМЕР_2 надати до апеляційного адміністративного суду розрахункові відомості за 2018 р. (помісячно) із зазначенням видів грошового забезпечення ОСОБА_1 , з яких складався його дохід.

На виконання вимог суду, 14.07.2023 Військова частина НОМЕР_2 та 08.09.2023 Військова частина НОМЕР_1 надали картку особового рахунку ОСОБА_1 , з відомостями грошового забезпечення позивача за лютий, березень 2018 р та з березня 2018 р.

Судом апеляційної інстанції встановлено, що у лютому 2018 р. грошове забезпечення позивача склало 4 691,40 грн (оклад за звання, за посаду, НВОВЗ, премія), а у березні 2018 р. - 7 575,24 грн (оклад за звання, за посаду, НВОВЗ, премія), що підтверджується картками особового рахунку.

Таким чином, дохід ОСОБА_1 у березні 2018 р. підвищився на 2 883,84 грн (7 575,24 грн. 4 691,40 грн).

Враховуючи, що сума можливої індексації, яка складає 4 463,15 грн є більшою за розмір підвищення грошового доходу позивача у березні 2018 року (2 883,84 грн), колегія суддів дійшла висновку, що позивач має право на отримання індексації грошового забезпечення в сумі 1 579,31 грн. щомісячно за період з 23.03.2018 по 27.04.2020 включно, проте таких дій відповідачем не вчинено.

Посилання скаржника на власний розрахунок сум індексації колегія суддів відхиляє, оскільки він є суб`єктивним баченням позивача.

Щодо доводів апелянта про те, що належним відповідачем у справі є Військова частина НОМЕР_1 .

Як вбачається з матеріалів справи, в період з 23.03.2018 по 27.04.2020 ОСОБА_1 проходив службу у військовій частині НОМЕР_2 , яка нараховувала йому грошове забезпечення.

На запит суду апеляційної інстанції, Військова частина НОМЕР_2 зазначила, що вона знаходиться на повному фінансово-господарському забезпеченні Військової частини НОМЕР_1 , входить до її складу, як органу військового управління та є її підпорядкованим підрозділом, визначеного Міністерством оборони України.

З урахуванням наведеного, Військова частина НОМЕР_2 проводила нарахування грошового забезпечення ОСОБА_1 , а Військова частина НОМЕР_1 здійснила виплату йому такого грошового забезпечення в період з 23.03.2018 року по 27.04.2020 року.

Разом з тим, доказів в підтвердження покладення обов`язку на А 4267 проведення всіх виплат позивачу за спірний період відповідачем 2 не надано.

Натомість, позивач не проходив військову службу у Військовій частині НОМЕР_1 , а отже у суду відсутні підстави зобов`язувати саме вказаний орган провести нарахування та виплату індексації грошового забезпечення ОСОБА_1 за період з 23.03.2018 по 27.04.2020.

Враховуючи вищенаведене, суд апеляційної інстанції вважає, що належним способом захисту, необхідним для поновлення прав позивача буде зобов`язання Військову частину НОМЕР_2 здійснити перерахунок та виплату індексації грошового забезпечення ОСОБА_1 за період з 23.03.2018 року по 27.04.2020 року відповідно до вимог абзаців 4, 5, 6 пункту 5 «Порядку проведення індексації грошових доходів населення» затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17.07.2003 року №1078.

Відповідно до ст. 242 КАС України, рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Згідно з п. 2 ч. 1 ст. 315 КАС України, за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити нове судове рішення у відповідній частині або змінити судове рішення.

Відповідно до ч. 1 ст. 317 КАС України підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині є неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи, недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими, неправильне застосування норм матеріального права.

Враховуючи, вищенаведене, колегія суддів вважає, що доводи апеляційної скарги частково спростовують позицію суду, викладену в оскаржуваному судовому рішенні в частині відмови в задоволенні позову, підтверджують допущення судом першої інстанції порушення норм матеріального права, що призвело до неправильного вирішення справи, а тому рішення суду першої інстанції в цій частині підлягає скасуванню з прийняттям нової постанови про часткове задоволення позову.

Керуючись ст.ст. 308, 311, 315, 317, 321, 325, 328 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - задовольнити частково.

Рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 01.02.2023 по справі № 440/8322/22 в частині відмови в задоволенні позову - скасувати.

Прийняти в цій частині нову постанову, якою позов ОСОБА_1 - задовольнити частково.

Визнати протиправними дії Військової частини НОМЕР_2 щодо не врахування вимог абзаців 3, 4, 5, 6 пункту 5 «Порядку проведення індексації грошових доходів населення» затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17.07.2003 року №1078 при нарахуванні індексації грошового забезпечення ОСОБА_1 в період з 23.03.2018 по 27.04.2020.

Зобов`язати Військову частину НОМЕР_2 здійснити перерахунок та виплату індексації грошового забезпечення ОСОБА_1 за період з 23.03.2018 по 27.04.2020 відповідно до вимог абзаців 4, 5, 6 пункту 5 «Порядку проведення індексації грошових доходів населення» затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17.07.2003 року №1078.

В частині позовних вимог ОСОБА_1 щодо нарахування і виплати індексації грошового забезпечення за період з 01.03.2018 по 22.03.2018 - відмовити.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України.

Головуючий суддя В.Б. Русанова
Судді Т.С. Перцова С.П. Жигилій