Справа № 585/2651/23
Суддя: Цвєлодуб Г. О.
Дата ухвалення: 2023-09-05 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 585/2651/23
Номер провадження 2-а/585/45/23
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 вересня 2023 року м.Ромни

Роменський міськрайонний суд Сумської області в складі:

головуючого судді Цвєлодуб Г.О.,

за участі секретаря судового засідання Салій О.І.,

позивача - ОСОБА_1 ,

його представника адвоката Наумової І.М.

представника ГУ НП у Сумській області Литвиненка А.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні. у режимі відеоконференцзв`язку, в порядку спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 , до Головного управління Національної поліції в Сумській області, Роменського районного відділу поліції Головного управління Національної поліції в Сумській області про визнання протиправною та скасування постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, серії БАД № 313504 від 06.06.2023 року,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернувся до суду із позовною заявою до Головного управління Національної поліції в Сумській області, Роменського районного відділу поліції Головного управління Національної поліції в Сумській області про визнання протиправною та скасування постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, серії БАД № 313504 від 06.06.2023 року.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що постановою серія БАД № 313504 від 06.06.2023 року про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі інспектора сектору реагування патрульної поліції Роменського РВП ГУНП в Сумській області Тернова С.В. його притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 122, ч.1 ст. 126 КУпАП у виді штрафу в розмірі 425 гривень. Позивач вважає, що оскаржувана постанова від 06.06.2023 року є незаконною та необґрунтованою, оскільки в його діях відсутній склад адміністративного правопорушення за обома складами адміністративного правоплорушення, тому постанова є протиправною, а постановлене рішення підлягає скасуванню як незаконне. При цьому позивач вказує, що 06.06.2023 р. о 23:02 год. по вулю.Полтавській у м.Ромни за кермом автомобіля не перебував, а перебував у іншому місці, що можуть підтвердити свідки, а тому апріорі не міг допустити порушення вимог ПДР, при цьому будь-якої вимоги про пред`явлення посвідчення водія поліцейські йому не пред`являли, у його присутності постанову поліцейський не складав, а про існування оскаржуваної постанови він дізнався у відділку поліції.

З підстав вищенаведених, ОСОБА_1 просив визнати протиправною та скасувати постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автономному режимі серії БАД № 313504 від 06.06.2023 року.

Ухвалою суду від 06 липня 2023 року відкрито провадження в адміністративній справі та постановлено розгляд справи проводити за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням учасників справи.

10 липня 2023 року до суду надійшов відзив на позовну заяву від представника ГУ НП в Сумській області, у якому представник відповідача просить залишити без задоволення позов ОСОБА_1 , оскільки оскаржувана постанова винесена уповноваженим інспектором СРПП Роменського РВП ГУ НП в Сумській області Терновим С.В. на підставі достатніх доказів вини ОСОБА_1 , дії поліцейського при цьму були законними та такими, що відповідають вимогам чинного законодавства.

Також 12.07.2023 року від представника Роменського РВП ГУ НП в Сумській області - інспектора СРПП Роменського РВП ГУ НП в Сумській області Тернова С.В., надійшов відзив на позовну заяву ОСОБА_1 , у якому просив відмовити у задоволенні позову, виходячи із наступних підстав. Так, як вказує представник відповідача у відзиві, 06.06.2023 р. о 23:02 год. в м.Ромни, у ході патрулювання водію автомобіля «Опель», д/н НОМЕР_1 , інспектором Науменко В.В. було подано сигнал про зупинку, який водієм було проігноровано, а у ході подальшого руху по пл. Свободи, допущено порушення вимог дорожнього знаку 4.2 «Рух праворуч». Шляхом переслідування, подаючи сигнали про зупинення автомобіля проблисковими маячками синьо-червоного кольору, такий транспортний засіб у подальшому було зупинено. На законну вимогу поліцейського водій- ОСОБА_1 , посвідчення водія не пред`явив, а тому надалі останньому було роз`яснено його права та складено оскаржувану постанову, від отримання якої останній відмовився.

В судовому засіданні позивач ОСОБА_1 підтримав заявлений позов. Просив визнати протиправною та скасувати постанову серії БАД № 313504 від 06.06.2023 року у справі про адміністративне правопорушення. Додатково суду пояснив, що від у дату та час вказані у постанові автомобілем не керував, оскільки у цей час перебував у брата вдома у гостях, після 23:00 вийшов до автомобіля забрати речі, під час чого його затримали поліцейські. У ході спілкування із поліцейськими виникла суперечка, оскільки йому пред`являли керування автомобілем у стані сп`яніння, не зупинення на вимогу поліцейського, чого він не робив, на прохання надати докази його керування автомобілем було відмовлено, вимогу пред`явлення посвідчення водія йому не заявлялась. Оскаржувану постанову він отримав у Роменському РВП, оскільки у його присутності така постанова не складалось, відповідно і докази його відмови від отримання постанови відсутні.

Представник відповідача ГУНП в Сумській області у судовому засіданні проти позову заперечував, вказавши про те, що у поліцейського були усі законні підстави скласти постанову про порушення ОСОБА_1 ч.1 ст. 122, ч.1 ст. 126 КУпАП, при складанні такої постанови було дотримано вимог чинного законодавства. Додатково представник відповідача зазначив, що усі достатні докази, що вказують на винуватість особи, зафіксовано відеозаписами з відеореєстратора та бодікамери поліцейського, що долучено до матеріалів справи.

Представник відповідача Роменського РВП ГУНП в Сумській області в судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, що не перешкоджає розгляду справи по суті.

Допитаний у судовому засіданні свідок ОСОБА_2 надав суду показання про те, що ОСОБА_1 06.06.23 р. привіз його та товаришів додому по АДРЕСА_1 близько 22:00 год., припаркував автомобіль у дворі, та, оскільки він його запросив на ночівлю, ОСОБА_3 вжив з ними у компанії алкоголь, за кермом до цього був тверезий. Після 23:00 ОСОБА_3 вийшов у двір до машини забрати якісь речі, а за декілька хвилин почули крики у дворі, вийшли з товаришами та побачили, що ОСОБА_3 лежить притиснутим до землі поліцейським. Почали знімати цю подію на камеру та намагались з`ясувати, які до ОСОБА_3 претензії у поліцейських, однак їх ігнорували, не звертали уваги на їх пояснення, що ОСОБА_3 вийшов з квартири до авто, а з 22 години був із ними вдома. ОСОБА_1 сказали, що він керував автомобілем у стані сп`яніння, що він категорично заперечував, однак поліцейські докази його перебування за кермом не надавали, лише казали, що вони є. Ніяких документів ОСОБА_3 на місці не вручали, хоча він повідомив, де буде перебувати, номер квартири, від отримання документів він не відмовлявся, а пізніше він у відділку поліції дізнався, що на нього склали протоколи і постанову про порушення ПДР.

Суд, вислухавши пояснення учасників справи, наведені сторонами доводи та заперечення щодо підстав позову, допитавши свідка, дослідивши письмові матеріали справи та відеозаписи, надавши правову оцінку наявним у справі доказам, суд приходить до наступного.

Так, судом встановлено, що постановою про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване неавтоматичному режимі серія БАД № 313504 від 06.06.2023 року, ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 122 та ч.1 ст. 126 КУпАП, а саме за те, що він 06 липня 2023 року о 23 год. 02 хв. по бул. Свободи у м. Ромни, керуючи транспортним засобом «Опель Астра», д.н.з. НОМЕР_1 , не виконав вимогу знаку 4.2 «Рух праворуч» ПДР України, також не пред`явив посвідчення водія категорії В, реєстраційного документу та чинного страхового полісу, чим порушив вимоги п. 2.4 А ПДР, за що відповідальність передбачена за ч. 1 ст. 122 та ч.1 ст. 126 КУпАП.

Не погодившись із прийнятим рішенням, позивач оскаржив постанову до суду та просить її визнати протиправною та скасувати.

Частиною першою ст. 5 КАС України визначено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду за захистом, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси.

За змістом ч. 1 ст. 122 КАС України адміністративний позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами.

Відповідно до ч. 1 ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Згідно зі ст. 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

Відповідно до положень ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Частиною другою ст. 279 КУпАП передбачено, що посадова особа, що розглядає справу, оголошує, яка справа підлягає розгляду, хто притягається до адміністративної відповідальності, роз`яснює особам, які беруть участь у розгляді справи, їх права і обов`язки.

Згідно із ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Частиною 1 ст. 122 КУпАП передбачено настання відповідальності водія за перевищення встановлених обмежень швидкості руху транспортних засобів більш як на двадцять кілометрів на годину, порушення вимог дорожніх знаків та розмітки проїзної частини доріг, правил перевезення вантажів, буксирування транспортних засобів, зупинки, стоянки, проїзду пішохідних переходів, ненадання переваги у русі пішоходам на нерегульованих пішохідних переходах, а так само порушення встановленої для транспортних засобів заборони рухатися тротуарами чи пішохідними доріжками.

Окрім іншого, згідно ч.1 ст. 126 КУпАП, керування транспортним засобом особою, яка не має при собі або не пред`явила у спосіб, який дає можливість поліцейському прочитати та зафіксувати дані, що містяться в посвідченні водія відповідної категорії, реєстраційному документі на транспортний засіб, а також полісі (договорі) обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів (страхового сертифіката "Зелена картка"), або не пред`явила електронне посвідчення водія та електронне свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу, чинний внутрішній електронний договір зазначеного виду обов`язкового страхування у візуальній формі страхового поліса, а також інших документів, передбачених законодавством, - тягне за собою накладення штрафу в розмірі двадцяти п`яти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

За змістом ст. 2 Закону України «Про національну поліцію» завданнями поліції є надання поліцейських послуг у сферах: забезпечення публічної безпеки і порядку; охорони прав і свобод людини, а також інтересів суспільства і держави; протидії злочинності; надання в межах, визначених законом, послуг з допомоги особам, які з особистих, економічних, соціальних причин або внаслідок надзвичайних ситуацій потребують такої допомоги.

Відповідно до ст. 23 Закону України «Про Національну поліцію» поліція відповідно до покладених на неї завдань, зокрема, здійснює превентивну та профілактичну діяльність, спрямовану на запобігання вчиненню правопорушень; виявляє причини та умови, що сприяють вчиненню кримінальних та адміністративних правопорушень, вживає у межах своєї компетенції заходів для їх усунення; вживає заходів з метою виявлення кримінальних, адміністративних правопорушень; припиняє виявлені кримінальні та адміністративні правопорушення; у випадках, визначених законом, здійснює провадження у справах про адміністративні правопорушення, приймає рішення про застосування адміністративних стягнень та забезпечує їх виконання; регулює дорожній рух та здійснює контроль за дотриманням Правил дорожнього руху його учасниками та за правомірністю експлуатації транспортних засобів на вуличнодорожній мережі.

Згідно п. 1 ч. 1 ст. 35 Закону України «Про національну поліцію» поліцейський має право зупинити транспортний засіб, якщо водій порушив ПДР.

Для попередження, виявлення або фіксування правопорушення, охорони громадської безпеки та власності, забезпечення безпеки осіб поліція для забезпечення публічної безпеки і порядку може закріплювати на форменому одязі, службових транспортних засобах, монтувати/розміщувати по зовнішньому периметру доріг і будівель автоматичну фото і відеотехніку, а також використовувати інформацію, отриману із автоматичної фото і відеотехніки, що знаходиться в чужому володінні (п. 1 ч. 1 ст. 40 Закону України «Про національну поліцію»).

За правилами ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

При цьому судом наголошується на тому, що у постанові ВС/КАС у справі № 524/5741/16-а від 20.05.2020 зазначено, що за нормами ст.251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 КУпАП.

Таким чином, вирішуючи питання про притягнення позивача до адміністративної відповідальності відповідачами слід було довести протиправність правопорушення (проступку), зокрема об`єктивну сторону інкримінованого йому правопорушення.

При цьому, доведеність вини позивача підлягає доказуванню шляхом збирання та перевірки доказів, передбачених ст. 251 КУпАП.

Крім цього, у відповідності до ст. 72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справ

Відповідно до ст. 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

З останньої норми вбачається, що законодавець встановлює презумпцію вини суб`єкта владних повноважень, рішення, дії чи бездіяльність якого оскаржується повідомлені позивачем обставини справи про рішення, дії чи бездіяльність відповідача суб`єкта владних повноважень відповідають дійсності, доки відповідач не спростує їх. Крім того, у зв`язку з тим, що більшість доказів адміністративної справи, як правило, утворюється та зберігається у суб`єкта владних повноважень, ч. 4 ст. 70 КАС України, зобов`язує відповідача подати до суду всі наявні у нього документи та матеріали, які можуть бути використані як докази у справі.

Виходячи зі змісту висновків Касаційного адміністративного суду Верховного Суду, що викладені у пп. 36, 37 постанови від 23 жовтня 2019 року по справі № 357/10134/17, візуальне спостереження працівником поліції за порушенням не може бути доказом порушення.

Відповідно до статті 283 КУпАП розглянувши справу про адміністративне правопорушення, орган (посадова особа) виносить постанову по справі.

Постанова повинна містити: найменування органу (прізвище, ім`я та по батькові, посада посадової особи), який виніс постанову; дату розгляду справи; відомості про особу, стосовно якої розглядається справа (прізвище, ім`я та по батькові (за наявності), дата народження, місце проживання чи перебування; опис обставин, установлених під час розгляду справи; зазначення нормативного акта, що передбачає відповідальність за таке адміністративне правопорушення; прийняте у справі рішення.

Постанова по справі про адміністративне правопорушення у сферах забезпечення безпеки дорожнього руху та паркування транспортних засобів, крім даних, визначених частиною другою цієї статті, повинна містити відомості про: дату, час і місце вчинення адміністративного правопорушення; транспортний засіб, який зафіксовано в момент вчинення правопорушення (марка, модель, номерний знак); технічний засіб, яким здійснено фото або відеозапис (якщо такий запис здійснювався); розмір штрафу та порядок його сплати; правові наслідки невиконання адміністративного стягнення та порядок його оскарження; відривну квитанцію із зазначенням реквізитів та можливих способів оплати адміністративного стягнення у вигляді штрафу.

Водночас, оглядом у судовому засіданні матеріалів відеозаписів, наданих суду з матеріалами відзиву інспектором СРПП Роменського РВП ГУНП в Сумській області Терновим С.В. та наявних на оптичному диску, не було встановлено факт керування позивачем ОСОБА_1 транспортним засобом «Опель Астра» д.н.з. НОМЕР_1 , будь-яких інших доказів про те, що у ході руху на автомобілі «Опель Астра» д.н.з. НОМЕР_1 водій ОСОБА_1 допустив порушення вимог п.4.2 ПДР України. Крім того на досліджених відеозаписах не зафіксовано пред`явлення поліцейським вимоги до ОСОБА_1 про надання посвідчення водія категорії В, реєстраційного документу та чинного страхового полісу на транспортний засіб, як і відмову ОСОБА_1 надати такі документи.

Окрім того, піддаючи аналізу у своїй сукупності відомості з відеозаписів, що було досліджено під час судового розгляду, суд приходить до висновку, що ними не підтверджується та обставина, що ОСОБА_1 керував автомобілем «Опель», державний номер НОМЕР_1 , 06.06.23 о 23:02 год. по бул. Свободи у м.Ромни, та не виконав вимогу дорожнього знаку 4.2 «Рух праворуч», оскільки загалом даних про керування ОСОБА_1 будь-яким автомобілем, зокрема і з д/н НОМЕР_1 , подання поліцейським вимоги про зупинку автомобілю із д/н НОМЕР_1 під керуванням ОСОБА_1 , переслідування патрульним автомобілем транспортного засобу із д/н НОМЕР_1 тощо такі відеозаписи не містять, а саме по собі перебування власника транспортного засобу на місці водія, без інших ознак приведення автомобіля у рухомий стан, не доводить факт керування транспортним засобом.

При цьому, визначення терміну "керуванняя транспортним засобом" було наведено в п. 27 Пленуму ВСУ від 23.12.2005 № 14 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті», за яким керування транспортним засобом - виконання функцій водія під час руху такого засобу або інструктора-водія під час навчання учнів-водіїв, незалежно від того, керує особа транспортним засобом, який рухається своїм ходом чи за допомогою буксирування.

Крім того, в рішенні №404/4467/16-а від 20.02.19 ВС/КАС зазначив, що «само по собі керування транспортним засобом розуміється, як технічна дія водія з метою приведення транспортного засобу в рух, зворушення з місця і, як наслідок, переміщення транспортного засобу в просторі. Експлуатація транспортного засобу передбачає використання цього транспортного засобу за призначенням, тобто з метою керування.

Таким чином, керування транспортним засобом це умисне виконання особою функцій водія шляхом вчинення технічних дій для приведення транспортного засобу в рух та зворушення з місця, а під час руху для зміни напрямку руху та/чи швидкості транспортного засобу.

Отже, у даній адміністративній справі відповідачі жодних доказів (матеріалів фото та відеофіксації на підтвердження факту, що правопорушення дійсно мало місце), які встановлювали б факт вчинення позивачем вказаних правопорушення, не надав.

За змістом ч. 2 ст.77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Таким чином, саме на відповідача покладено обов`язок доказування правомірності складення оскаржуваної постанови.

Оскільки відповідачами не надано належних та допустимих доказів вчинення позивачем інкримінованих адміністративних правопорушень, достатніх для притягнення останнього до адміністративної відповідальності з дотриманням визначеної законом процедури, суд дійшов висновку, що відповідачами вказаний обов`язок не виконано і не спростовано доводів позивача про неправомірність винесення оскаржуваної постанови.

У відповідності до ст. 62 Конституції України вина особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, має бути доведена належними доказами, а не ґрунтуватися на припущеннях, усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Відповідно до ч. 3 ст. 286 КАС України за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право: 1) залишити рішення суб`єкта владних повноважень без змін, а позовну заяву без задоволення; 2) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і надіслати справу на новий розгляд до компетентного органу (посадової особи); 3) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення; 4) змінити захід стягнення в межах, передбачених нормативним актом про відповідальність за адміністративне правопорушення, з тим, однак, щоб стягнення не було посилено.

Суд приходить до висновку, що постанова по справі про адміністративне правопорушення не є обґрунтованою достатніми доказами та складена без дотримання належної адміністративної процедури у відсутність позивача, у зв`язку із чим остання підлягає скасуванню, а справа про адміністративне правопорушення підлягає закриттю.

Однак, за наведених вище обставин, суд вважає, що адміністративний позов підлягає задоволенню у вказаній частині, а визнання дій відповідача протиправними не входить до компетенції місцевого суду, який розглядає адміністративний позов як суд першої інстанції.

На підставі ст.ст. 9, 122, 247, 251, 258, 280, 288, 289 КУпАП, та керуючись ст.ст. 9, 19, 20, 72, 77, 242, 244, 246, 257, 271, 286 КАС України, Правил дорожнього руху України, суд,

У Х В А Л И В :

Позов задовольнити частково.

Постанову в справі по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серія БАД № 313504 від 06 червня 2023 року, якою ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 122 т а ч.1 ст. 126 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 425,00 (чотириста двадцять п`ять) грн. скасувати, закривши провадження у справі на підставі п.1 ч.1 ст. 247 КУпАП.

У задоволенні іншої частини позовних вимог - відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку, визначеному підпунктом 15.5 пункту 15 Розділу VII «Перехідні положення» КАС України, до Другого апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги через Роменський міськрайонний суд Сумської області протягом десяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом десяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

СУДДЯ РОМЕНСЬКОГО МІСЬКРАЙОННОГО СУДУ Г. О. Цвєлодуб