Справа № 548/1864/23
Суддя: Миркушіна Н. С.
Дата ухвалення: 2023-09-06 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 548/1864/23
Провадження №2-а/548/11/23
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

06.09.2023 року м. Хорол Хорольський районний суд Полтавської області в складі:

головуючого - судді Миркушіної Н.С.,

за участю секретаря судового засідання - Калініченко А.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Хорол адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до поліцейського взводу 2 роти 3 УПП в Полтавській області ДПП Національної поліції України Макаренка Андрія Сергійовича та УПП в Полтавській області ДПП Національної поліції України про оскарження постанови у справі про адміністративне правопорушення у сфері дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі,-

в с т а н о в и в :

Позивач звернувся до суду з вищевказаним позовом.

Мотивує позов тим, що постановою серія БАД № 058249 від 24.07.2023 року на нього накладено адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 340 грн. за те, що 24.07.2023 року о 22:40 годині на 208 км автодороги «Київ-Харків-Довжанський» він керував транспортним засобом MAN TGX 18.440 д.н.з. НОМЕР_1 з напівпричепом GRAS GS24 д.н.з. НОМЕР_2 у якого кількість зовнішніх освітлювальних приладів не відповідає вимогам конструкції транспортного засобу, а саме встановлено додатковий не передбачений конструкцією транспортного засобу ліхтар заднього ходу, чим порушив п.п. 31.4.3 ПДР України та скоїв адміністративні правопорушення, передбачені ст. 121 ч.1 КУпАП.

Вважає, що оскаржувана постанова винесена без належного з`ясування обставин, що підлягають з`ясуванню при розгляді справи про адміністративне правопорушення та не підтвердженна відповідними доказами, так як постанова прийнята за відсутності доказів вчинення ним правопорушення. Жодного переобладнання чи внесення змін в конструкцію автомобіля післ сертифікації та реєстрації транспортного засобу не було.

Тому позивач просить скасувати вищевказану постанову, закрити провадження у справі та стягнути на його користь судовий збір.

Ухвалою судді від 15.08.2023 року відкрито провадження у справі, постановлено розглядати справу у спрощеному позовному провадженні з викликом сторін та запропоновано відповідачу подати відзив на позов та докази.

29.08.2023 року від відповідача УПП в Полтавській області ДПП Національної поліції України надійшов відзив на позов, в якому зазначено про незгоду з позовом з посиланням на факт вчинення позивачем правопорушення.

Будь-які клопотання від сторін у справі до суду не надходили.

У судове засідання представник позивача ОСОБА_1 адвокат Бурба К.В. не з`явився.

Представник відповідача УПП в Полтавській області ДПП Національної поліції України в судове засідання не з`явився, подав відзив на позов в якому просив відмовити в задоволенні позову та розглянути справу за його відсутності.

Відповідач поліцейський взводу 2 роти 3 УПП в Полтавській області ДПП Національної поліції України Макаренко А.С. в судове засідання не з`явився, з невідомих суду причин, хоча належним чином був повідомлений про місце, дату та час розгляду справи.

Суд, з`ясувавши позицію представників позивача та відповідача УПП в Полтавській області ДПП Національної поліції України, дослідивши матеріали справи та перевіривши їх доказами, з`ясувавши дійсні обставини справи, приходить до наступного висновку.

За частиною другою статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Порядок діяльності органів державної влади, їх посадових осіб, уповноважених складати протоколи про адміністративні правопорушення, розглядати справи про такі правопорушення та притягати винних осіб до адміністративної відповідальності за їх вчинення, регулюється Кодексом.

Згідно із КУпАП, ніхто не може бути підданий заходу впливу у зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом, а провадження у справах про адміністративні правопорушення, у тому числі й віднесених до компетенції органів внутрішніх справ, здійснюється на основі додержання принципу законності (частини перша, друга статті 7); завданнями провадження у справах про адміністративні правопорушення є, зокрема, своєчасне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом (стаття 245).

Судом встановлено, що згідно з постановою серії БАД № 058249 від 24.07.2023, водій ОСОБА_1 24.07.2023 року о 22:40 годині на 208 км автодороги «Київ-Харків-Довжанський» керував транспортним засобом MAN TGX 18.440 д.н.з. НОМЕР_1 з напівпричепом GRAS GS24 д.н.з. НОМЕР_2 у якого кількість зовнішніх освітлювальних приладів не відповідає вимогам конструкції транспортного засобу, а саме встановлено додатковий не передбачений конструкцією транспортного засобу ліхтар заднього ходу, чим порушив п.п. 31.4.3 ПДР України та скоїв адміністративні правопорушення, передбачені ст. 121 ч.1 КУпАП у зв`язку з чим на нього накладено адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 340 грн.

Провадження по справах про адміністративні правопорушення здійснюється на підставі суворого дотримання законності.

Статтею 9 КУпАП передбачено, що адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Адміністративне правопорушення визнається вчиненим умисно, коли особа, яка його вчинила, усвідомлювала протиправний характер своєї дії чи бездіяльності, передбачала її шкідливі наслідки і бажала їх або свідомо допускала настання цих наслідків. Адміністративне правопорушення визнається вчиненим з необережності, коли особа, яка його вчинила, передбачала можливість настання шкідливих наслідків своєї дії чи бездіяльності, але легковажно розраховувала на їх відвернення або не передбачала можливості настання таких наслідків, хоч повинна була і могла їх передбачити (ст. 10, 11 КУпАП).

Статтею 9 КУпАП передбачено, що адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Відповідно п.1 ст.247 КУпАП обов`язковою умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність події та складу адміністративного правопорушення. Наявність події правопорушення доводиться шляхом надання доказів.

Згідно з п.п. «а» п. 31.4.3. ПДР України забороняється експлуатація транспортних засобів згідно із законодавством якщо кількість, тип, колір, розміщення і режим роботи зовнішніх світлових приладів не відповідають вимогам конструкції транспортного засобу.

Частиною 1 ст.121 КУпАП передбачено адміністративну відповідальність за керування водієм транспортним засобом, що має несправності системи гальмового або рульового керування, тягово-зчіпного пристрою, зовнішніх світлових приладів (темної пори доби) чи інші технічні несправності, з якими відповідно до встановлених правил експлуатація його забороняється, або переобладнаний з порушенням відповідних правил, норм і стандартів, що тягне за собою накладення штрафу в розмірі двадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Згідно ст.251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Ст. 72 КАС України передбачає, що доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.

В ст. 90 КАС України визначено, що суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), що міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Згідно ст.77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

На підтвердження правомірності притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності відповідачем до суду надано відеозапис з нагрудної камери поліцейського.

Як вбачається з відеозапису, наданого відповідачем, на ньому зафіксовано спілкування поліцейського з позивачем. У цьому записі відсутні будь-які фактичні дані, що підтверджують факт порушення ОСОБА_1 правил дорожнього руху.

Не заслуговують на увагу доводи позивача про недотримання інспектором процедури розгляду справи про адміністративне правопорушення, оскільки вони спростовуються відеозаписом з нагрудної камери поліцейського.

Разом з тим, належних доказів правомірності свого рішення відповідач про притягнення позивача до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.121 КУпАП під час розгляду справи судом, в порушення вимог ч.2 ст.77 КАС України, не надав. Сам факт, що позивач керував транспортним засобом, що переобладнаний з порушенням відповідних правил, норм і стандартів належними та допустимими доказами не підтверджено.

Суд, звертає увагу на те, що працівники патрульної поліції наділені повноваженнями щодо фіксування події та обставин адміністративного правопорушення, мають відповідні технічні засоби та спеціальні знання, відтак, відповідач мав можливість для формування доказової бази щодо правопорушення, яке описане в оскаржуваній постанові, однак належних доказів правопорушення не надав, а відтак не довів порушення позивачем вимог п. 31.4.3. ПДР України.

Разом із тим, доказів, які б свідчили про те, що ліхтар заднього руху був встановлений позивачем самостійно або іншою особу працівниками поліції не додано та в ході складання оскаржуваної постанови не зібрано.

Крім того, відповідно до п. 6.1.5 ДСТУ 3649:2010, передбачено встановлення до чотирьох ПЗС ліхтарів заднього хочу (два обов`язково та два факультативно на всіх КТЗ, довжина яких перевищує 6 м).

Судом встановлено, що даний транспортний засіб зареєстрований та після технічного контролю визнано технічно справним, що підтверджується Протоколом перевірки технічного стану транспортного засобу Серія ВХ №099657 від 30.09.2022 року (а.с. 17).

У той час, як пунктом 10 Порядку у державної реєстрації (перереєстрації), зняття з обліку автомобілів, автобусів, а також самохідних машин, сконструйованих на шасі автомобілів, мотоциклів усіх типів, марок і моделей, причепів, напівпричепів, мотоколясок, інших прирівняних до них транспортних засобів та мопедів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 7 вересня 1998 р. № 1388 (у редакції постанови Кабінету Міністрів України від 23 грудня 2009 р. № 1371), державна реєстрація нових транспортних засобів, а також тих, що перебували в експлуатації та ввезені на митну територію України, проводиться за умови відповідності конструкції і технічного стану даної марки (моделі) транспортних засобів та їх складових частин, що мають ідентифікаційні номери, обов`язковим вимогам правил, нормативів і стандартів України, що підтверджується сертифікатом відповідності або свідоцтвом про визнання іноземного сертифіката, копію яких власники подають до підрозділів Державтоінспекції.

У зв`язку з тим, що транспортний засіб напівпричеп GRAS GS24 д.н.з. НОМЕР_2 , зареєстрований у встановленому Законом порядку та пройшов обов`язковий технічний контроль, можна дійти висновку, що технічний стан та конструкція вказаного автомобіля відповідає обов`язковим вимогам правил, нормативів і стандартів України.

Позивач стверджує щодо дотримання ним вимог ПДР України, заперечує вчинення правопорушення, натомість відповідач, будучи суб`єктом владних повноважень не спростував наведені позивачем доводи, не довів правомірність прийнятого ним рішення.

Постанова про притягнення до адміністративної відповідальності є рішенням суб`єкта владних повноважень, актом індивідуальної дії, який встановлює відповідні права та обов`язки для особи, щодо якої він винесений. Таке рішення суб`єкта владних повноважень має бути обґрунтованим на момент його прийняття, оскільки воно має значимі наслідки для суб`єктів приватного права, що знаходяться в нерівному положенні по відношенні до суб`єкта владних повноважень. Дотримання передбаченої законом процедури та порядку винесення такого рішення має виключно важливу роль для встановлення об`єктивної істини органом, на який законом покладено повноваження, зокрема, щодо розгляду справ про адміністративне правопорушення. Порушення норм процесуального права суб`єктом владних повноважень (в даному випадку - інспектором патрульної поліції) при прийнятті та складанні постанови про притягнення до адміністративної відповідальності зводить нанівець саму суть та завдання, покладені в основу поняття адміністративної відповідальності, оскільки ускладнює, а подекуди й унеможливлює встановлення судом, що розглядає справу про адміністративне правопорушення, об`єктивної сторони вчинюваного порушення та вини особи в його вчиненні. Постанова у справі про адміністративне правопорушення, яка складена з порушенням норм статті 283 КУпАП, не може вважатися такою, що відповідає чинному законодавству у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху. Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного суду від 30.05.2018р. по справі №337/3389/16-а, яка в силу ч. 5,6 ст. 13 Закону України «Про судоустрій та статус суддів» є обов`язковою для всіх суб`єктів владних повноважень, які застосовують у своїй діяльності нормативно-правовий акт, що містить відповідну норму права, а висновки щодо застосування норм права, викладені у постановах Верховного Суду, враховуються іншими судами при застосуванні таких норм права.

Сама постанова про притягнення позивача до адміністративної відповідальності не є беззаперечним доказом вчинення ним правопорушення, оскільки саме по собі описання адміністративного правопорушення не може бути належним доказом вчинення особою такого порушення. Така постанова по своїй правовій природі є рішенням суб`єкта владних повноважень щодо наслідків розгляду зафіксованого правопорушення, якому передує фіксування цього правопорушення.

Відповідна позиція викладена в постанові Верховного суду від 26.04.2018 року у справі № 338/1/17.

Відповідно до п. 7 постанови Пленуму Верховного Суду України "Про практику розгляду судами скарг у справах про адміністративні правопорушення" від 24 червня 1988 року № 6, розглядаючи скаргу на постанову у справі про адміністративне правопорушення, суд повинен перевірити: чи накладено адміністративне стягнення правомочним органом; чи є в діях даної особи ознаки проступку, за який законом передбачена адміністративна відповідальність, і вина у його вчиненні; чи не сплив строк давності для притягнення до адміністративної відповідальності; чи правильні висновки органу (посадової особи), який виніс постанову, про тяжкість вчиненого проступку і обтяжуючі обставини; чи враховані пом`якшуючі обставини, майновий стан винного.

Згідно ч. 2 ст. 2 КАС України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Відповідачем всупереч наведеному не надано суду будь-яких доказів у справі про адміністративне правопорушення, на підставі яких була винесена оскаржувана постанова, а також в постанові не наведено доказів, на яких ґрунтуються висновки про вчинення особою адміністративного правопорушення, та не зазначено мотивів відхилення доводів висловлених позивачем.

З наведеного випливає, що відсутні докази того, що на час розгляду справи про адміністративне правопорушення відносно позивача відповідач приймав оскаржуване рішення з дослідженням доказів, а не на підставі тільки візуального спостереження за дотриманням позивачем ПДР.

З позиції викладеної і у постанові Касаційного адміністративного суду в складі Верховного суду від 26 квітня 2018 р. у справі №338/1/17 слідує, що візуальне спостереження за дотриманням правил дорожнього руху працівниками органу Національної поліції може бути доказом у справі лише у тому випадку, коли воно зафіксовано у встановленому законом порядку.

Так, відповідно до пункту 1 частини першої статті 247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за відсутності події і складу адміністративного правопорушення.

Враховуючи те, що згідно ст.77 КАС України в даній справі обов`язок доказування правомірності прийнятого рішення покладається на відповідача та з огляду на відсутність належних та допустимих доказів, позов підлягає до задоволення.

Отже, приймаючи до уваги положення ч.3 ст.286 КАС України, суд вважає за можливе скасувати постанову у справі про адміністративне правопорушення, а справу закрити.

Відповідно до ч. 1 ст. 139 КАС України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

У зв`язку із задоволенням позову на користь позивача підлягає відшкодуванню витрати зі сплати судового збору у розмірі 536, 80 грн. за рахунок бюджетних асигнувань УПП в Полтавській області ДПП Національної поліції України.

Керуючись ст.ст.5-10,14,77,139,242-246,250,295,297,286 КАС України, ст.ст.7,245,246,247,251,254,258,279 КУпАП, суд

УХВАЛИВ:

Позов ОСОБА_1 до поліцейського взводу 2 роти 3 УПП в Полтавській області ДПП Національної поліції України Макаренка Андрія Сергійовича та УПП в Полтавській області ДПП Національної поліції України про оскарження постанови у справі про адміністративне правопорушення у сфері дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі- задовольнити.

Скасувати постанову серії БАД № 058249 від 24.07.2023 про накладення на ОСОБА_1 адміністративного стягнення у розмірі 340 грн у справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі.

Закрити справу про адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 121 КУпАП, щодо ОСОБА_1 .

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Управління патрульної поліції в Полтавській області Департаменту патрульної поліції Національної поліції України на користь ОСОБА_1 витрати зі сплати судового збору у розмірі 536, 80 грн.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку, передбаченому ст. 286 КАС України та розділом ІІІ глави 1 КАС України протягом 10 днів до Другого апеляційного адміністративного суду.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення (ухвали) суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом 10 днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Учасники процесу:

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 місце проживання: АДРЕСА_1 ), РНОКПП НОМЕР_3 ,

Представник позивача - адвокат Бурба Кирило Володимирович, юридична адреса: м.Полтава, вул. Симона Петлюри, 21, РНОКПП НОМЕР_4 ,

Відповідач поліцейський взводу 2 роти 3 УПП в Полтавській області ДПП Національної поліції України Макаренко Андрій Сергійович, місцезнаходження: с.Розсошенці Полтавського району Полтавської області, вул. Кременчуцька, 2В),

Відповідач УПП в Полтавській області ДПП Національної поліції України, місцезнаходження: с.Розсошенці Полтавського району Полтавської області, вул.Кременчуцька, 2В),

Представник відповідача УПП в Полтавській області Детюк Дарина Сергіївна, юридична адреса: с.Розсошенці Полтавського району Полтавської області, вул.Кременчуцька, 2В.

Повний текст рішення виготовлено 06.09.2023 року.

Суддя: Н.С.Миркушіна