Справа № 560/5044/23
Суддя: Фелонюк Д.Л.
Дата ухвалення: 2023-09-11 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 560/5044/23
УХВАЛА

11 вересня 2023 рокум. Хмельницький

Хмельницький окружний адміністративний суд в особі головуючого-судді Фелонюк Д.Л. розглянувши адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Хмельницького об`єднаного міського територіального центру комплектування та соціальної підтримки про скасування відмови та зобов`язання вчинити дії,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся в суд з позовом до Хмельницького об`єднаного міського територіального центру комплектування та соціальної підтримки, в якому просить:

- скасувати відмову відповідача від 23.03.2023 року за №2543;

- зобов`язати відповідача виключити позивача з військового обліку на підставі п 6. пп 6. ст 37 ЗУ "Про військовий обов`язок і військову службу".

Ухвалою Хмельницького окружного адміністративного суду від 17.04.2023 відкрито провадження в цій справі та вирішено її розглянути за правилами спрощеного позовного провадження сторін.

Ухвалою Хмельницького окружного адміністративного суду від 28.07.2023 позовну заяву ОСОБА_1 залишено без руху. Зазначено, що недоліки можуть бути усунені позивачем шляхом подання до суду належним чином засвідчених копій вироку відповідно до кількості учасників справи, а також його офіційного перекладу державною мовою. Надано позивачу строк для усунення недоліків позовної заяви - 5 днів з дня вручення йому ухвали про залишення позовної заяви без руху.

На виконання вимог ухвали до суду надійшла заява, в якій позивач зазначає про неможливість поставлення апостиля через заборону виїзду до Республіки Білорусь у зв`язку з війною в Україні. Зазначає, що згідно з Мінською конвенцією від 22.01.1993, яка була підписана і Україною, для легалізації документів достатньо тільки переклад документів на офіційну мову країни. Відповідно до постанови Кабінету Міністрів України №107 від 04.02.2023 документи, які були видані іноземними країнами, а також Республікою Білорусь, приймаються на території України без апостиля та іншої легалізації. Позивач зазначив про можливість зробити через бюро перекладів "Logos" лише переклад рішення суду на державну мову. Вказує, що головним доказом засудження є довідка про звільнення з колонії, в якій містяться відомості про статті, на підставі яких засуджено позивача, а також відмітки працівників Хмельницької міліції, які поставили позивача на облік. При цьому вирок при зверненні до відповідача не надавався через його відсутність в позивача.

Позивач подав суду вирок від 30.10.1998 суду Осіповічського району і м. Осіповічі Могилевської області Республіки Білорусь, на якому зазначено "Переклад з російської мови на українську мову виконав перекладач: ОСОБА_2 ". До перекладу додано диплом вказаного перекладача та свідоцтво про отримання останнім наукового ступеня магістра російської філології й закінчення навчання за спеціалізацією польська мова, а також їх переклади на українську мову з засвідченням справжності підпису перекладача приватним нотаріусом Хмельницького міського нотаріального округу від 12.03.2013.

Щодо наведеного суд зазначає та враховує наступне.

ОСОБА_1 звернувся до Хмельницького об`єднаного міського територіального центру комплектування та соціальної підтримки з заявами від 26.02.2023, від 17.03.2023 та від 20.03.2023 щодо виключення з військового обліку на підставі пункту 6 частини 6 статті 37 Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу", оскільки позивач є раніше засудженим за вчинення тяжкого кримінального злочину.

Листом від 23.03.2023 №2543 відповідач повідомив позивача про те, що він не підлягає виключенню з військового обліку військовозобов`язаних.

Статтею 37 Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу" врегульовано порядок взяття на військовий облік, зняття та виключення з нього.

Відповідно до пункту 6 частини 6 статті 37 Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу" виключенню з військового обліку у відповідних районних (міських) територіальних центрах комплектування та соціальної підтримки (військовозобов`язаних та резервістів Служби безпеки України - у Центральному управлінні або регіональних органах Служби безпеки України, військовозобов`язаних та резервістів Служби зовнішньої розвідки України - у відповідному підрозділі Служби зовнішньої розвідки України) підлягають громадяни України, які були раніше засуджені до позбавлення волі за вчинення тяжкого або особливо тяжкого злочину.

Відповідно до статті 74 Кодексу адміністративного судочинства України суд не бере до уваги докази, які одержані з порушенням порядку, встановленого законом. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи (стаття 75 Кодексу адміністративного судочинства України).

Згідно з статтею 13 Закону України "Про міжнародне приватне право" документи, що видані уповноваженими органами іноземних держав у встановленій формі, визнаються дійсними в Україні в разі їх легалізації, якщо інше не передбачено законом або міжнародним договором України.

Відповідно до статті 3 Конвенції, що скасовує вимогу легалізації іноземних офіційних документів, підписаної 05.10.1961 (далі - Конвенція), та згідно з Законом України від 10.01.2002 №2933-III "Про приєднання України до Конвенції, що скасовує вимогу легалізації іноземних офіційних документів", єдиною формальною процедурою, яка може вимагатися для посвідчення автентичності підпису, якості, в якій виступала особа, що підписала документ, та, у відповідному випадку, автентичності відбитку печатки або штампу, якими скріплений документ, є проставлення передбаченого статтею 4 апостиля компетентним органом держави, в якій документ був складений.

Приписами статті 4 Конвенції встановлено, що передбачений в частині першій статті 3 апостиль проставляється на самому документі або на окремому аркуші, що скріпляється з документом; він повинен відповідати зразку, що додається до цієї Конвенції.

Згідно з статтею 5 Конвенції апостиль проставляється на вимогу особи, яка підписала документ, або будь-якого пред`явника документа. Заповнений належним чином апостиль засвідчує справжність підпису, якість, в якій виступала особа, що підписала документ, та, у відповідному випадку, автентичність відбитку печатки або штампу, якими скріплений документ.

Отже, для констатації допустимості та достовірності іноземного документа, виданого уповноваженими органами іноземних держав необхідним є проставлення на такому апостиля компетентним органом держави, в якій документ був складений.

Проте позивач не надав належним чином засвідчену копію вироку, а також його офіційного перекладу державною мовою.

Посилання позивача на Мінську конвенцією від 22.01.1993 суд вважає безпідставним з врахуванням наступного.

Законом України №2783-IX від 01.12.2022 "Про зупинення дії та вихід з Конвенції про правову допомогу і правові відносини у цивільних, сімейних та кримінальних справах та Протоколу до Конвенції про правову допомогу і правові відносини у цивільних, сімейних та кримінальних справах від 22 січня 1993 року", який набрав чинності 23.12.2022, зупинено у відносинах з Російською Федерацією та Республікою Білорусь дію Конвенції про правову допомогу і правові відносини у цивільних, сімейних та кримінальних справах, вчиненої від імені України у м. Мінську 22 січня 1993 року і ратифікованої Законом України від 10 листопада 1994 року № 240/94-ВР, та Протоколу до Конвенції про правову допомогу і правові відносини у цивільних, сімейних та кримінальних справах від 22 січня 1993 року, вчиненого від імені України у м. Москві 28 березня 1997 року і ратифікованого Законом України від 3 березня 1998 року № 140/98-ВР.

Згідно з статтею 72 Віденської конвенції про право міжнародних договорів якщо договором не передбачається інше або, якщо учасники не погодились про інше, зупинення дії договору відповідно до його положень або відповідно до цієї Конвенції звільняє учасників, у взаємовідносинах яких зупиняється дія договору, від зобов`язання виконувати договір у своїх взаємовідносинах протягом періоду зупинення.

Стаття 25 Закону України "Про міжнародні договори України" містить аналогічну норму, згідно з якою зупинення дії міжнародного договору України за умов, якщо договір не передбачає іншого чи за відсутності іншої домовленості з іншими його сторонами, звільняє Україну від зобов`язання виконувати його протягом періоду зупинення дії договору з тими його сторонами, з якими зупинено дію договору, і не впливає стосовно іншого на встановлені договором правові відносини України з іншими його сторонами.

За повідомленням Міністерства закордонних справ України, дію Мінської конвенції та Протоколу до неї у відносинах з російською федерацією та Республікою Білорусь зупинено з 27.12.2022 (з дати повідомлення Виконавчого комітету СНД як депозитарія Мінської конвенції).

Відтак, після зупинення дії Мінської конвенції та Протоколу до неї, серед іншого, Україною не застосовуються їх положення стосовно спрощення формальних процедур та, зокрема, можливості використання документів, виданих чи посвідчених у російській федерації та Республіці Білорусь, незалежно від дати їх видачі, посвідчення, та можливості використання таких документів на території України як офіційних з відповідною доказовою силою. Таким чином, до документів, виданих на території російської федерації та Республіки Білорусь, при їх пред`явленні на території України застосовується вимога засвідчення апостилем, відповідно до Конвенції, що скасовує вимогу легалізації іноземних офіційних документів, підписаної у м. Гаазі 05.10.1961, до якої приєдналася Україна, та яка є чинною у відносинах України з російською федерацією та Республікою Білорусь. Зокрема, у цьому випадку слід враховувати наведені норми статтей 3, 4, 5 Конвенція.

Отже, наразі офіційні документи, видані компетентними органами Республіки Білорусь, приймаються на території України виключно за умови легалізації, у цьому випадку - шляхом проставлення апостилю.

Посилання позивача на постанову Кабінету Міністрів України №107 від 04.02.2023, суд вважає безпідставним з урахуванням наступного.

Постановою Кабінету Міністрів України №107 від 04.02.2023 "Деякі питання прийняття на території України під час воєнного стану документів, виданих уповноваженими органами іноземних держав" (далі - Постанова №107) установлено, зокрема, що під час воєнного стану та протягом шести місяців після його припинення або скасування документи, виготовлені або засвідчені на території іноземних держав установою або спеціально на те уповноваженою особою в межах їх компетенції за установленою формою і скріплені гербовою печаткою, приймаються на території України без спеціального посвідчення (консульської легалізації, проставлення апостиля тощо) у разі, коли станом на 24 лютого 2022 р. такі документи приймалися на території України без спеціального посвідчення.

Зі змісту наведеного слідує, що однією з умов для прийняття документів на території України без спеціального посвідчення (консульської легалізації, проставлення апостиля тощо) є те, що документи повинні бути виготовлені або засвідчені на території іноземних держав установою або спеціально на те уповноваженою особою в межах їх компетенції за установленою формою і скріплені гербовою печаткою. Проте позивач долучив до позовної заяви копію вказаного вироку, яка засвідчена позивачем, а також його кольорову копію.

Твердження позивача про неможливість поставлення апостиля через заборону виїзду до Республіки Білорусь у зв`язку з війною в Україні, суд вважає необґрунтованим, оскільки неможливість виїзду не спростовує законодавчо встановлену необхідність надання належним чином засвідчених копій документів. Крім того, позивач не надав відомостей з доказами на їх підтвердження щодо неможливості отримання документу з урахуванням норм Постанови №107.

Стосовно доводів позивача про те, що головним доказом засудження є довідка про звільнення з колонії, в якій містяться відомості про статті, на підставі яких засуджено позивача, а також відмітки працівників Хмельницької міліції, які поставили позивача на облік, суд зазначає наступне.

Надана позивачем фотокопія "Справка № 0052023" не є належним чином засвідченою з урахуванням наведених норм (засвідчена позивачем), а також відсутній її офіційний переклад. Також наявна фотокопія аркуша, в якій зазначено про поставлення на облік. Проте відсутні відомості щодо особи, поставленої на облік.

Крім того, суд враховує, що визначення пріоритетності доказів не було визначено підставою для залишення позовної заяви без руху.

Довід позивача про не надання вироку при зверненні до відповідача через його відсутність, суд вважає безпідставним у зв`язку з наявними законодавчими вимогами щодо документів.

Отже, вимоги ухвали суду від 28.07.2023 в частині подання до суду належним чином засвідчених копій вироку відповідно до кількості учасників справи.

Щодо наданого позивачем перекладу вироку, слід зазначити наступне.

Відповідно до статті 34 Закону України "Про нотаріат" нотаріуси, зокрема, вчиняють такі нотаріальні дії, як засвідчують вірність перекладу документів з однієї мови на іншу.

Згідно з статтею 79 Закону України "Про нотаріат" нотаріус засвідчує вірність перекладу документа з однієї мови на іншу, якщо він знає відповідні мови. Якщо нотаріус не знає відповідних мов, переклад документа може бути зроблено перекладачем, справжність підпису якого засвідчує нотаріус.

Проте наданий позивачем переклад, зроблений перекладачем, справжність підпису якого не засвідчена нотаріусом. Тобто, позивач не надав офіційного перекладу вироку державною мовою.

Таким чином, недоліки позовної заяви не усунуто.

Відповідно до частини 15 статті 171 Кодексу адміністративного судочинства України якщо позивач не усунув недоліки позовної заяви у строк, встановлений судом, позовна заява залишається без розгляду.

Згідно з пунктом 7 частини 1 статті 240 Кодексу адміністративного судочинства України суд своєю ухвалою залишає позов без розгляду, якщо провадження в адміністративній справі було відкрито за позовною заявою, яка не відповідає вимогам статей 160, 161, 172 цього Кодексу, і позивач не усунув цих недоліків у строк, встановлений судом.

Враховуючи наведене, наявні правові підстави для залишення позову без розгляду.

Керуючись частиною 15 статті 171, пунктом 7 частини 1 статті 240, статтею 248 Кодексу адміністративного судочинства України, суддя

УХВАЛИВ:

позов ОСОБА_1 до Хмельницького об`єднаного міського територіального центру комплектування та соціальної підтримки про скасування відмови та зобов`язання вчинити дії залишити без розгляду.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до Сьомого апеляційного адміністративного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її підписання.

Головуючий суддя Д.Л. Фелонюк