Справа № 301/2266/23
Суддя: Даруда І. А.
Дата ухвалення: 2023-09-06 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 301/2266/23
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"06" вересня 2023 р. м. Іршава

Іршавський районний суд Закарпатської області

В особі головуючого судді Даруда І.А.,

при секретарі Сатін Н.М.

з участю позивача ОСОБА_1

представника позивача Сотник В.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Іршава адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції в Закарпатській області про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії БАД №201990 від 18.06.2023,

В С Т А Н О В И В:

Позивач ОСОБА_1 в інтересах якого діє Сотник В.М. звернувся до суду з адміністративним позовом до Головного управління Національної поліції в Закарпатській області про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії БАД №201990 від 18.06.2023, посилаючись на те, що постановою про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії БАД № 201990 від 18.06.2023, винесеною поліцейським СРПП ВП № 1 Хустського РУП ГУНП в Закарпатській області Копин В.В.. ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 121 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу у сумі 510 грн. за те, що 18.06.2023, о 21.47 год., в м. Іршава по вул. Шевченка водій керував транспортним засобом «Мерседес-Бенц», номерний знак НОМЕР_1 , будучи не пристебнутим ременем безпеки та під час вимушеної зупинки не увімкнув аварійну сигналізацію, чим порушив вимоги п. п. 2.3 «в», 9.9 «б» Правил дорожнього руху.

Вважає, що постанова є необгрунтованою та винесеною в порушення норм чинного законодавства.

Притягнення позивача до адміністративної відповідальності за ч. 5 ст. 121 КУпАП згідно з оскаржуваною постановою, за твердженням відповідача, відбулось через те, що позивач не був не пристебнутим ременем безпеки та під час вимушеної зупинки не увімкнув аварійну сигналізацію, чим порушив вимоги п. п. 2.3 «в», 9.9 «б» Правил дорожнього руху.

Згідно з п. 2.3 «в» Правил дорожнього руху для забезпечення безпеки дорожнього руху водій зобов`язаний на автомобілях, обладнаних засобами пасивної безпеки (підголовники, ремені безпеки), користуватися ними і не перевозити пасажирів, не пристебнутих ременями безпеки. Дозволяється не пристібатися в населених пунктах водіям і пасажирам з інвалідністю, фізіологічні особливості яких унеможливлюють користування ременями безпеки, водіям і пасажирам оперативних та спеціальних транспортних засобів.

Відповідно до п. 9.9 «б» Правил дорожнього руху аварійна світлова сигналізація повинна бути ввімкнена у разі зупинки на вимогу поліцейського або внаслідок засліплення водія світлом фар.

В графі 5 оскаржуваної постанови описана суть адміністративного правопорушення та обставини, встановлені під час розгляду справи, а саме: водій керував транспортним засобом, будучи не пристебнутим ременем безпеки та під час вимушеної зупинки не увімкнув аварійну сигналізацію.

Частиною 5 ст. 121 КУпАП передбачено відповідальність за порушення правил користування ременями безпеки або мотошоломами, що тягне за собою накладення штрафу в розмірі тридцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Таким чином, суть адміністративного правопорушення, зазначена в постанові про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі від режимі серії БАД № 201990 від 18.06.2023, не відповідає об`єктивній стороні правопорушення, викладеній у диспозиції ч. 5 ст. 121 КУпАП, якою не передбачено відповідальності за не увімкнення аварійної сигналізації під час вимушеної зупинки.

Посилається на те, що в графі 7 «до постанови додаються» оскаржуваної постанови відсутні будь-які відомості.

Таким чином, єдиним доказом вчинення позивачем адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 121 КУпАП, є постанова про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії БАД № 201990 від 18.06.2023.

Вважає, що постанова є предметом спору між сторонами та не може розглядатися, як доказ, за відсутності інших доказів на підтвердження обставин, вказаних у постанові, в зв`язку з чим просить постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про

адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху,

зафіксоване не в автоматичному режимі серії БАД № 201990 від 18.06.2023, згідно з

якою ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного

правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 121 КУпАП та накладено адміністративне

стягнення у виді штрафу у сумі 510 грн. - скасувати і справу про адміністративне

правопорушення закрити. Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління

Національної поліції в Закарпатській області на користь

ОСОБА_1 судовий збір за подання позовної заяви в сумі 536,80 грн.

Відповідач Головне управління Національної поліції в Закарпатській області подало відзив на позовну заяву, в якому позовні вимоги не визнало, стверджуючи, що 18.06.2023 р. о 22 год 20 хв водій ОСОБА_1 керував автомобілем марки Mercedes benz , д.н.з. НОМЕР_2 , обладнаним засобами пасивної був не пристебнутий ременем безпеки, після зупинки на вимогу поліцейського не увімкнув аварійну світлову сигналізацію чим порушив пн. 2.3.В, 9.9. ПДР, та скоїв адміністративне правопорушення, передбачене частиною 5 ст. 121 КУпАП.

Постановою серії БАД № 201990 від 18.06.2023 р. громадянина ОСОБА_1 було притягнуто до адміністративної відповідальності і накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 510 гривень.

Підпунктом «в» пункту 2.3. ПДР визначено, що для забезпечення безпеки дорожнього руху водій зобов`язаний на автомобілях, обладнаних засобами пасивної безпеки (підголовники, ремені безпеки), користуватися ними і не перевозити пасажирів, не пристебнутих ременями безпеки. Дозволяється не пристібатися в населених пунктах водіям і пасажирам з інвалідністю, фізіологічні особливості яких унеможливлюють користування ременями безпеки, водіям і пасажирам оперативних та спеціальних транспортних засобів .

Підпунктом «б» пункту 9.9 ПДР визначено, що аварійна світлова сигналізація повинна бути ввімкнена у разі зупинки на вимогу поліцейського або внаслідок засліплення водія світлом фар.

Статтею 9 Кодексу України про адміністративні правопорушення визначено, що адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Згідно з ч. 5 ст. 121 КУпАП порушення правил користування ременями безпеки або мотошоломами тягне за собою накладення штрафу в розмірі тридцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Статтею 258 КУпАП визначено випадки, коли протокол про адміністративні правопорушення не складається. Так, згідно з ч. 2 даної статті протокол не складається у разі вчинення адміністративних правопорушень, розгляд яких віднесено до компетенції Національної поліції.

розгляд якого віднесено до компетенції Національної поліції України, поліцейський виносить постанову у справі про адміністративне правопорушення без складання відповідного протоколу. Постанова виноситься у разі виявлення адміністративних правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, передбачених деякими статтями КУпАП, у тому числі і ч. 5 ст. 121 КУпАП.

Отже, поліцейським СРПП ВП №1 Хустського РУП ГУНП в Закарпатській області Копин В.В. було виявлено правопорушення, вчинене позивачем, внаслідок чого було складено постанову серії БАД № 201990 від 18.06.2023 р. та притягнуто ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 5 ст. 121 КУпАП.

На місці вчинення адміністративного правопорушення, інспектором СРПП ВП №1 Хустського РУП ГУНП в Закарпатській області Копиним В.В. здійснювалося відеофіксація правопорушення на якому чітко зафіксовано автомобіль, яким керував позивач, з неосвітленим заднім номерним знаком, яке в розумінні статті 251 КУпАП є доказом в справі про адміністративне правопорушення (копія додається).

Вважає, що оскаржувана постанова складена відповідачем відповідно до норм Кодексу України про адміністративні правопорушення, Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затвердженої наказом МВС від 07.11.2015 № 1395, посилання позивача на порушення ГУНП в Закарпатській області законодавства в даному випадку є безпідставними, необгрунтованими, а позовні вимоги не підлягають задоволенню.

Позивач ОСОБА_1 та його представник Сотник В.М. в судовому засіданні позовні вимоги підтримали з мотивів, що викладені в позовній заяві просили такі задовольнити.

Представник відповідача Головного управління Національної поліції в Закарпатській області в судове засідання не з`явився, причини неявки суду не повідомив, хоча належним чином повідомлявся про час і місце розгляду справи, про що свідчить повідомлення про вручення судової повістки.

Дослідивши матеріали справи, наданий відповідачем диск із відображенням події адміністративного правопорушення, суд вважає, що в задоволенні позову слід відмовити з наступних підстав.

Постановою про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії БАД № 201990 від 18.06.2023, винесеною поліцейським СРПП ВП № 1 Хустського РУП ГУНП в Закарпатській області Копин В.В.. ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 121 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу у сумі 510 грн. за те, що 18.06.2023, о 21.47 год., в м. Іршава по вул. Шевченка водій керував транспортним засобом «Мерседес-Бенц», номерний знак НОМЕР_1 , будучи не пристебнутим ременем безпеки та під час вимушеної зупинки не увімкнув аварійну сигналізацію, чим порушив вимоги п. п. 2.3 «в», 9.9 «б» Правил дорожнього руху (а.с.9).

Відповідно до ч. 1 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Позивач мотивує свої вимоги тим, що докази вчинення ним правопорушення відсутні.

При цьому суд бере до уваги те, що відповідно да постанови Верховного Суду від 14.03.2018 року у справі №760/2846/17 в якій зроблено висновок, що обов`язок доказування в адміністративному судочинстві визначений статтею 71 КАС України розподіляється таким чином, що позивач повинен довести обставини, якими він обґрунтовує позовні вимоги, тобто підставу позову, а відповідач повинен довести обставини, якими він обґрунтовує заперечення проти позову.

Розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюється на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості (ст. 9 КАС України).

Крім того, статтею 160 КАС України встановлено, що в позовній заяві зазначаються, зокрема, виклад обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги, зазначення доказів, що підтверджують вказані обставини.

Ч. 2 ст. 77 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Велика Палата Верховного Суду у своїй постанові від 25.06.2020 у справі № 520/2261/19 вказала, що визначений статтею 77 КАС обов`язок відповідача - суб`єкта владних повноважень довести правомірність рішення, дії чи бездіяльності не виключає визначеного частиною першою цієї ж статті обов`язку позивача довести ті обставини, на яких грунтуються його вимоги.

Разом з тим, ч. 4 ст. 161 КАС України зобов`язано позивача додати до позовної заяви всі наявні в нього докази, що підтверджують обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги (якщо подаються письмові чи електронні докази - позивач може додати до позовної заяви копії відповідних доказів).

Суд вважає, що адміністративний позов про скасування постанови про адміністративне порушення таким, що не підлягає до задоволення у зв`язку з тим, що позивачем не надано належних та допустимих доказів, які б свідчили про обґрунтованість заявлених позовних вимог. Сама незгода позивача щодо його притягнення до адміністративної відповідальності не є підставою для скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення та звільнення від адміністративної відповідальності. Користуючись наданими правами щодо оскарження дій правоохоронних органів Позивач намагається уникнути адміністративної відповідальності.

При цьому, твердження позивача спростовуються наданими доказами відповідача, а саме відеодиском оглянутим в судовому засіданні (а.с.31).

Всі доводи позивача повністю спростовуються наданим суду відеозаписом. В свою чергу Позивач не надав ніяких доказів на підтвердження своїх тверджень у позовній заяві.

Як вбачається з матеріалів справи 18.06.2023 р. о 22 год 20 хв водій ОСОБА_1 керував автомобілем марки Mercedes benz , д.н.з. НОМЕР_2 , обладнаним засобами пасивної був не пристебнутий ременем безпеки, після зупинки на вимогу поліцейського не увімкнув аварійну світлову сигналізацію чим порушив пн. 2.3.В, 9.9. ПДР, та скоїв адміністративне правопорушення, передбачене частиною 5 ст. 121 КУпАП.

Постановою серії БАД № 201990 від 18.06.2023 р. громадянина ОСОБА_1 було притягнуто до адміністративної відповідальності і накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 510 гривень.

Пунктом 11 частини першої статті 23 Закону України від 02 липня 2015 року № 580-VIІ «Про Національну поліцію» визначено, що поліція відповідно до покладених на неї завдань регулює дорожній рух та здійснює контроль за дотриманням Правил дорожнього руху його учасниками та за правомірністю експлуатації транспортних засобів на вулично-дорожній мережі.

Відповідно до статті 14 Закону України № 2953-ХІІ від 28.01.93 «Про дорожній рух» учасники дорожнього руху зобов`язані знати і неухильно дотримуватись вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху, створювати безпечні умови для дорожнього руху, не завдавати своїми діями або бездіяльністю шкоди підприємствам, установам, організаціям і громадянам, виконувати розпорядження органів державного нагляду та контролю щодо дотримання законодавства про дорожній рух.

Порядок дорожнього руху на території України відповідно до Закону № 2953-ХІІ встановлюють Правила дорожнього руху, затверджені постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 року № 1306 (далі - ПДР).

За приписами пункту 1.9. ПДР, особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.

Підпунктом «в» пункту 2.3. ПДР визначено, що для забезпечення безпеки дорожнього руху водій зобов`язаний на автомобілях, обладнаних засобами пасивної безпеки (підголовники, ремені безпеки), користуватися ними і не перевозити пасажирів, не пристебнутих ременями безпеки. Дозволяється не пристібатися в населених пунктах водіям і пасажирам з інвалідністю, фізіологічні особливості яких унеможливлюють користування ременями безпеки, водіям і пасажирам оперативних та спеціальних транспортних засобів .

Підпунктом «б» пункту 9.9 ПДР визначено, що аварійна світлова сигналізація повинна бути ввімкнена у разі зупинки на вимогу поліцейського або внаслідок засліплення водія світлом фар.

Статтею 9 Кодексу України про адміністративні правопорушення визначено, що адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Згідно з ч. 5 ст. 121 КУпАП порушення правил користування ременями безпеки або мотошоломами тягне за собою накладення штрафу в розмірі тридцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Статтею 258 КУпАП визначено випадки, коли протокол про адміністративні правопорушення не складається. Так, згідно з ч. 2 даної статті протокол не складається у разі вчинення адміністративних правопорушень, розгляд яких віднесено до компетенції Національної поліції.

Статтею 222 КУпАП визначено, що органи Національної поліції розглядають справи про такі адміністративні правопорушення: про порушення громадського порядку, правил дорожнього руху, правил паркування транспортних засобів, правил, що забезпечують безпеку руху транспорту, правил користування засобами транспорту, правил, спрямованих на забезпечення схоронності вантажів на транспорті, а також про незаконний відпуск і незаконне придбання бензину або інших паливно-мастильних матеріалів (статті 80 і 81 (в частині перевищення нормативів вмісту забруднюючих речовин у відпрацьованих газах транспортних засобів), частина перша статті 44, стаття 89, частина друга статті 106-1, частини перша, друга, третя, четверта і шоста статті 109, стаття 110, частина третя статті 114, частина перша статті 115, стаття 116-2, частина друга статті 117, частини перша і друга статті 119, частини перша, друга, третя, п`ята, шоста, восьма, десята і одинадцята статті 121, статті 121-1, 121-2, частини перша, друга, третя, п`ята і шоста статті 122, частина перша статті 123, 124-1, 125, частини перша, друга і четверта статті 126, частини перша, друга і третя статті 127, статті 128-129, частина перша статті 132-1, частини перша, друга та п`ята статті 133, частини третя, шоста, восьма, дев`ята, десята і одинадцята статті 133-1, частина друга статті 135, стаття 136 (за винятком порушень на автомобільному транспорті), стаття 137, частини перша, друга і третя статті 140, статті 148, 151, частини шоста, сьома і восьма статті 152-1, статті 161, 164-4, статтею 175-1 (за винятком порушень, вчинених у місцях, заборонених рішенням відповідної сільської, селищної, міської ради), статтями 176, 177, частини перша і друга статті 178, статті 180, 181-1, частина перша статті 182, статті 183, 192, 194, 195).

Від імені органів Національної поліції розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право працівники органів і підрозділів Національної поліції, які мають спеціальні звання, відповідно до покладених на них повноважень.

Відповідно до п. 4 розділу І Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затвердженого Наказом Міністерства внутрішніх справ № 1395 від 07 листопада 2015 року у разі виявлення правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, розгляд якого віднесено до компетенції Національної поліції України, поліцейський виносить постанову у справі про адміністративне правопорушення без складання відповідного протоколу. Постанова виноситься у разі виявлення адміністративних правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, передбачених деякими статтями КУпАП, у тому числі і ч. 5 ст. 121 КУпАП.

Отже, поліцейським СРПП ВП №1 Хустського РУП ГУНП в Закарпатській області Копин В.В. було виявлено правопорушення, вчинене позивачем, внаслідок чого було складено постанову серії БАД № 201990 від 18.06.2023 р. та притягнуто ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 5 ст. 121 КУпАП.

На місці вчинення адміністративного правопорушення, інспектором СРПП ВП №1 Хустського РУП ГУНП в Закарпатській області Копин В.В. здійснювалося відеофіксація правопорушення на якому чітко зафіксовано автомобіль, яким керував позивач, з неосвітленим заднім номерним знаком, яке в розумінні статті 251 КУпАП є доказом в справі про адміністративне правопорушення.

Оскаржувана постанова складена відповідачем відповідно до норм Кодексу України про адміністративні правопорушення, Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затвердженої наказом МВС від 07.11.2015 № 1395.

Таким чином, постанова про притягнення Позивача до адміністративної відповідальності є обґрунтованою та законною, а також такою, що не підлягає скасуванню.

Разом з тим, жодних доводів щодо відсутності в діях позивача складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.5 ст.121 КУпАП, за яке на нього накладено адміністративне стягнення, останній в позовній заяві не зазначив та не обґрунтував, що в сукупності з усіма встановленими судом обставинами виключає протиправність винесеної відповідачем постанови.

Суд вважає, що на підтвердження доводів винуватості позивача відповідачем представлено достатньо доказів.

З огляду на вище викладене, суд констатує, що постанова про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, відповідає усім вимогам норм чинного законодавства, розгляд справи про адміністративне правопорушення здійснено відповідно до приписів чинного законодавства на підставі відповідних доказів, про які зазначено в постанові, доказів, які б спростовували доводи відповідача, а так само доказів на підтвердження порушення процедури розгляду справи про адміністративне правопорушення, суду не надано та в судовому засіданні таких не здобуто, а позивач ОСОБА_2 таким чином намагається уникнути відповідальності за вчинене ним адміністративне правопорушення.

Суд вважає, що постанова про накладання на позивача адміністративного стягнення за ч. 5 ст.121 КУпАП винесена відповідачем відповідно до вимог ч.2 ст.2 КАС України, у зв`язку з чим підстав вважати її протиправною і такою, що підлягає скасуванню, немає.

Таким чином, в задоволенні позову слід відмовити за недоведеністю позовних вимог.

Керуючись ст. 268, 276, 279, 283 КУпАП, ст. 2, 5, 9, 72-79, 90, 229, 242-246, 262, 286 КАС України, суд

Р І Ш И В :

У позові ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції в Закарпатській області про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії БАД №201990 від 18.06.2023 відмовити за недоведеністю позовних вимог.

Апеляційна скарга на рішення подається протягом десяти днів з дня його проголошення до Восьмого апеляційного адміністративного суду.

Повний текст рішення складено 11.09.2023 року.

Суддя : І. А. Даруда