Справа № 280/2672/23
Суддя: Татаринов Дмитро Вікторович
Дата ухвалення: 2023-09-11 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЗАПОРІЗЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

11 вересня 2023 року Справа № 280/2672/23 м.Запоріжжя
Запорізький окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Татаринова Д.В., розглянувши за правилами спрощеного провадження, у порядку письмового провадження, адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , адреса для листування: АДРЕСА_2 РНОКПП НОМЕР_1 ) до Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області (пр. Соборний, буд. 158, м. Запоріжжя, 69057, ) про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії, -

ВСТАНОВИВ:

До Запорізького окружного адміністративного суду надійшла позовна ОСОБА_1 (далі - позивач) до Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області (далі відповідач) в якому позивач просить суд:

- визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області від 03 квітня 2023 року №35 про відмову ОСОБА_1 у призначенні пенсії за віком на пільгових умовах за Списком №1 відповідно до пункту 1 частини 2 статті 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування»;

- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області зарахувати ОСОБА_1 до його пільгового стажу із особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за Списком №1 періоди його роботи з 28 січня 1991 року по 31 грудня 1997 року, а також до стажу, що дає право на призначення пенсії за списком №1 період строковї служби з 06 грудня 1988 року по 23 листопада 1990 року, у зв`язку із чим призначити та виплатити йому пенсію за віком на пільгових умовах згідно із пунктом 1 частини 2 статті 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» з 27 березня 2023 року.

В обґрунтування заявлених позовних вимог позивач зазначив, що він звернулася до Головного управління ПФУ в Запорізькій області із заявою про призначення пенсії за віком на пільгових умовах по списку № 1. При цьому, до заяви позивачем надано пакет документів для призначення пенсії за віком на пільгових умовах за списком №1. Рішенням Головного управління ПФУ в Запорізькій від 03 квітня 2023 року № 35 позивачу відмовлено в призначенні пенсії у зв`язку з відсутністю у нього необхідного пільгового стажу, передбаченого статтею 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування». Вказане рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області про відмову у призначенні пенсії за віком за Списком №1, позивач вважає протиправним та таким, що підлягає скасуванню, оскільки він своєчасно звернувся до пенсійного органу за призначенням пенсії за віком на пільгових умовах, мав достатній страховий та пільговий стаж та надав всі необхідні документи, що підтверджують пільговий стаж для її призначення.

Ухвалою суду від 08 травня 2023 року відкрито провадження у справі №280/2672/23, ухвалено розглядати справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін та проведення судового засідання.

24 травня 2023 року відповідачем до суду подано відзив на позовну, у якому останній заперечує проти задоволення позовних вимог та зазначає про те, що 27 березня 2023 року позивач звернувся до органів пенсійного фонду із заявою про призначення пенсії за віком на пільгових умовах. Вік позивача станом на дату звернення становив 53 роки 0 місяців 13 днів, страховий стаж - 36 років 04 місяці 24 дні, а пільговий стаж у позивача був відсутній. Вказує, що до пільгового стажу роботи органом пенсійного фонду не зараховано періоди роботи згідно наданої позивачем довідки № 663 від 28 жовтня 2021 року, виданої Державним унітарним підприємством Донецької народної республіки "Стирол", оскільки підприємство знаходиться на непідконтрольній Україні території та довідка завірена печаткою ДНР. Так, у зв`язку із відсутністю у позивача необхідного пільгового стажу, у відповідача були відсутні правові підстави для призначення позивачу пенсії за віком на пільгових умовах за списком № 1. З огляду на вказане, у задоволенні позову просить відмовити.

Розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд звертає увагу на наступне.

Позивач, ОСОБА_1 ,є внутрішньо переміщеною особою, громадянином України, що підтверджується паспортом громадянина України № НОМЕР_2 від 18 квітня 2022 року, копія якого міститься в матеріалах справи.

27 березня 2023 року ОСОБА_1 , звернувся до Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області з заявою про призначення пенсії за віком на пільгових умовах за Списком № 1 згідно Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

На підтвердження факту наявності необхідного страхового та пільгового стажу відповідачу разом із позовною заявою надано трудову книжку серії НОМЕР_3 від 18 липня 1988 року.

Також, до заяви позивачем додано наказ про проведення атестації робочих місць від 04 квітня 1995 року та № 395-к, від 25 листопада 1997 року № 2380.

Окрім того, разом із заявою позивачем до органів пенсійного фонду надано довідку Мінпромторгу ДНР ГУП ДНР «Стірол» (російською мовою) від 28 жовтня 2021 року №663, яка містить інформацію щодо перебування позивача у період з 19 липня 1988 року 30 листопада 1988 року, з 28 січня 1991 року по 31 серпня 1991 року, з 01 вересня 1991 року по 30 березня 1994 року, з 01 квітня 1994 року по 30 вересня 1994 року, а також з 01 жовтня 1994 року по 31 грудня 1997 року на посадах, які передбачені за Списками №№ 1, 2 відповідно до постанови Кабінету міністрів СРСР від 26 січня 1991 року № 10 «Про затвердження списків виробництв, робіт, професій, посад та показників, що дають право на пільгове пенсійне забезпечення», а також постанови Кабінету Міністрів України від 11 березня 1994 року № 162.

Рішенням Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області від 03 квітня 2023 року №35 ОСОБА_1 відмовлено у задоволенні вищезазначеної заяви.

У вказаному рішенні зазначено, що відповідно до пункту 1 частини 2 статті 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 09 липня 2003 року на пільгових умовах пенсія за віком призначається працівникам, зайнятим повний робочий день на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за списком № 1 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затвердженим Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, - після досягнення 50 років і за наявності страхового стажу не менше 25 років у чоловіків, з них не менше 10 років на зазначених роботах. Працівникам, які не мають стажу роботи з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці, передбаченого абзацом першим цього пункту, але мають не менше половини стажу на зазначених роботах, за наявності передбаченого абзацами першим і п`ятнадцятим - двадцять третім цього пункту відповідного страхового стажу пенсії на пільгових умовах призначаються із зменшенням пенсійного віку, встановленого абзацом першим частини першої статті 26 цього Закону: чоловікам -на 1 рік за кожний повний рік такої роботи. Вік позивача 53 роки 0 місяців 13 днів. Страховий стаж позивача станом на дату звернення із заявою становить 36 років 04 місяці 24 дні, пільговий стаж - відсутній.

В той же час, до пільгового стажу не зараховано довідку № 125-316 від 18 серпня 2021 року, оскільки надані накази щодо атестацій робочих місць завірені неналежним чином.

Тобто, фактично підставою для відмови в призначення пенсії за віком на пільгових умовах за Списком № 1 є відсутність необхідного пільгового стажу.

Не погоджуючись з вказаним рішенням відповідача, та вважаючи його протиправним позивач звернулася до суду з цим позовом.

Надаючи правову оцінку публічно-правовим відносинам, суд виходить із наступного.

Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

На підставі статті 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Згідно частиною 1 статті 114 Закону України від 09 липня 2003 року №1058-VI «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» (далі - Закон №1058-VI), право на пенсію за віком на пільгових умовах незалежно від місця останньої роботи мають особи, які працювали на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за списком № 1 та на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці за списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджених Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, на роботах, що дають право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах, зазначених у частинах другій і третій цієї статті, а пенсії за вислугу років - на умовах, зазначених у частині четвертій цієї статті. Розміри пенсій для осіб, визначених цією статтею, обчислюються відповідно до статті 27 та з урахуванням норм статті 28 цього Закону.

Як вбачається з пункту 1 частини 2 статті 114 Закону № 1058-VI, на пільгових умовах пенсія за віком призначається: працівникам, зайнятим повний робочий день на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за списком № 1 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затвердженим Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, - після досягнення 50 років і за наявності страхового стажу не менше 25 років у чоловіків, з них не менше 10 років на зазначених роботах, і не менше 20 років у жінок, з них не менше 7 років 6 місяців на зазначених роботах.

Відповідно до пункту 1.1. Інструкції про порядок ведення трудових книжок працівників, яка затверджена наказом Міністерства праці України, Міністерства юстиції України, Міністерства соціального захисту населення від за № 58 від 29 липня 1993 року (далі - Інструкція № 58).

За положеннями статті 48 Кодексу законів про працю України, статті 62 Закону України «Про пенсійне забезпечення», основним документом, що підтверджує стаж роботи є трудова книжка.

Відповідно до п. 2.2 Інструкції № 58 до трудової книжки вносяться: відомості про працівника: прізвище, ім`я та по батькові, дата народження; відомості про роботу, переведення на іншу постійну роботу, звільнення; відомості про нагородження і заохочення: про нагородження державними нагородами України та відзнаками України, заохочення за успіх у роботі та інші заохочення відповідно до чинного законодавства України; відомості про відкриття, на які видані дипломи, про використані винаходи і раціоналізаторські пропозиції та про виплачені у зв`язку з цим винагороди.

Пунктом 2.4 Інструкції № 58 визначено, що усі записи в трудовій книжці про прийняття на роботу, переведення на іншу постійну роботу або звільнення, а також про нагороди та заохочення вносяться власником або уповноваженим ним органом після видання наказу (розпорядження), але не пізніше тижневого строку, а в разі звільнення - у день звільнення і повинні точно відповідати тексту наказу (розпорядження).

Записи виконуються акуратно, ручкою кульковою або з пером, чорнилом чорного, синього або фіолетового кольорів, і завіряються печаткою запис про звільнення, а також відомості про нагородження та заохочення.

В трудовій книжці позивача серії НОМЕР_4 від 18 липня 1988 року містяться записи, в тому числі, про роботу у Горлівському продовольчому об`єднанні «Стірол» (після зміни найменування ВАТ «Концерн Стірол»):

- 19 липня 1988 року прийнятий до Горлівського продовольчого об`єднання «Стіро» ім. Орджонікідзе в цех карбоніда електрослюсарем по ремонту приладів електро технічного контролю і автоматики теплових процесів першого розряду (запис № 2);

- 30 листопада 1988 року звільнений у зв`язку із призовом до Радянськї Армії (запис № 3);

- 28 січня 1991 року прийнятий до Горлівського продовольчого об`єднання «Стірол» ім. Орджонікідзе в цех № 1 оператором ДПУ в хімічному виробництві 4-го розряду (запис № 5);

- 01 вересня 1991 року цех перетворено на завод з виробництва аміаку № 1 (запис № 6);

- 31 березня 1994 року позивач звільнений з Горлівського продовольчого об`єднання «Стіро» ім. Орджонікідзе за статтею 36 КЗпП України, по переводу на завод по виробництву аміаку № 1 (запис № 7);

- 01 квітня 1994 року прийнятий на ВАТ «Концерн Стірол» м. Горлівка по переводу на завод по виробництву аміаку № 1 оператором ДПУ в хімічному виробництві (запис № 8);

- 30 вересня 1994 року звільнений за статтеб 36 КЗпП України по переводу на а/т «Концерн Стірол» (запис № 9);

- 01 жовтня 1994 року прийнятий до ВАТ «Концерн Стірол» на завод по виробництву аміаку № 1 оператором ДПУ в хімічному виробництві по переводу (запис № 10);

- 10 грудня 1998 року позивач переведений оператором ДПУ в хімічному виробництві (старшим) заводу № 1 (запис № 11).

Вищезазначена трудова книжка містить і інші записи про роботу позивача, однак період роботи за вказаними записами не є спірними у даній справі.

Зазначені записи завірені печатками підприємств та підписами відповідальних осіб, а також внесені відомості про документи на підставі яких зроблені відповідні записи. Таким чином, встановлено їх відповідність вище вказаним вимогам Інструкції.

Крім того, судом встановлено, що у відповідача жодних зауважень щодо наявних у трудовій книжці позивача записів не виникло.

Разом з тим, в матеріалах справи наявна довідка про підтвердження наявного пільгового стажу для призначення пенсії за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній №663 від 28 жовтня 2021 року за період роботи з 19 липня 1988 року по 30 листопада 1988 року, з 28 січня 1991 року по 31 серпня 1991 року, з 01 вересня 1991 року по 30 березня 1994 року, з 01 квітня 1994 року по 30 вересня 1994 року, 01 жовтня 1994 року по 31 грудня 1994 року.

Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Зазначеній нормі відповідає пункт 1 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12 серпня 1993 року № 637 (далі - Порядок № 637).

За відсутності трудової книжки, а також у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження трудового стажу приймаються довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які містять відомості про періоди роботи (пункт 3 Порядку).

Пунктом 20 Порядку 637 передбачено, що у тих випадках, коли у трудовій книжці відсутні відомості, що визначають право на пенсію на пільгових умовах або за вислугу років, установлені для окремих категорій працівників, для підтвердження спеціального трудового стажу приймаються уточнюючі довідки підприємств, установ, організацій або їх правонаступників.

Аналіз вищезазначених положень свідчить, що для призначення пенсії на пільгових умовах за даними трудової книжки необхідна наявність в ній відомостей про виконання особою роботи на певній посаді, що віднесена, в даному випадку до Списку №1, повний робочий день на роботах із шкідливими і важкими умовами праці.

Таким чином, основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка, а уточнюючі довідки підприємств необхідні в разі відсутності відповідних відомостей у трудовій книжці.

При цьому, згідно із пунктом 3 Порядку № 383 при визначенні права на пенсію за віком на пільгових умовах застосовуються Списки, що чинні на період роботи особи. До пільгового стажу зараховується весь період роботи на відповідних посадах або за професіями незалежно від дати їх внесення до Списків за умови підтвердження документами відповідних умов праці за час виконання роботи до 21 серпня 1992 та за результатами проведення атестації робочих місць за умовами праці після 21 серпня 1992.

Згідно з пунктом 4 Порядку проведення атестації робочих місць за умовами праці, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 01 серпня 1992 № 442 (далі - Порядок проведення атестації робочих місць), атестація робочих місць за умовами праці (далі - атестація) проводиться в строки, передбачені колективним договором, але не рідше одного разу на 5 років.

Пунктом 10 Порядку № 383 визначено, що для підтвердження стажу роботи зі шкідливими і важкими умовами праці необхідно подати трудову книжку із оформленими належним чином записами про займану посаду і період виконуваної роботи, виписку із наказу по підприємству про проведення атестації на відповідному робочому місці та, у разі відсутності в трудовій книжці відомостей, що визначають право на пенсію на пільгових умовах, уточнюючу довідку, передбачену пунктом 20 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.93 № 637.

Отже, аналіз наведених норм свідчить про те, що основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Проте якщо у трудовій книжці не зазначені відомості про умови праці та характер виконуваної роботи, то для підтвердження спеціального трудового стажу приймаються уточнюючі довідки підприємств, установ, організацій або їх правонаступників.

Список виробництв, робіт, професій, посад та показників, що дають право

на пільгове пенсійне забезпечення затверджено постановю Кабінету Міністрів СРСР від 26 січня 1991 року № 10 (далі Постанова СРСР № 10), а аткож постановою Кабінету Міністрів України від 11 березня 1994 року № 162 (далі постанова КМУ № 162).

Так, згідно розділу 8 1080А010 постанови СРСР № 10 посада оператора ДПУ в хімічному виробництві аміаку, яку згідно трудової книжки та уточнюючої довідки у період з 28 січня 1991 року по 31 серпня 1991 року з 01 вересня 1991 року по 30 березня 1994 року та у період з 01 квітня 1994 року по 30 вересня 1994 року займав позивач, віднесено до Списку № 1 вказаної постанови.

З огляду на вказане, періоди роботи позивача з 28 січня 1991 року по 31 серпня 1991 року, з 01 вересня 1991 року по 30 березня 1994 року, а також з 01 квітня 1994 року по 30 вересня 1994 року на посаді оператором ДПУ в хімічному виробництві 4-го розряду у Горлівському продовольчому об`єднанні «Стірол» ім. Орджонікідзе в цеху № 1, мають бути зараховані до його пільгового стажу.

Також, згідно Розділу 8 постанови КМУ № 162 позиції 1080А010 посада старшого оператора ДПУ в хімічному виробництві аміаку, яку згідно трудової книжки та уточнюючої довідки у період з 01 жовтня 1994 року по 31 грудня 1997 року займав позивач, віднесена до Списку № 1.

З огляду на вказане, період роботи позивача з 01 жовтня 1994 року по 31 грудня 1997 року на посаді старшого оператора ДПУ в хімічному виробництві аміаку також підлягає зарахуванню до пільгового стажу позивача.

Стосовно доводів відповідача щодо недопустимості прийняття документів, виданих ДНР, суд зазначає, що у виняткових випадках, визнання актів окупаційної влади в обмеженому контексті захисту прав мешканців окупованих територій ніяким чином не легітимізує таку владу.

Вказаний висновок визначений у постанові Верховного Суду від 27 травня 2021 року у справі № 225/2452/17.

При цьому, Верховний Суд також визнав за можливе застосувати загальні принципи («Намібійські винятки»), сформульовані в рішеннях Міжнародного суду ООН та ЄСПЛ, в контексті оцінки документів, виданих закладами, що знаходяться на окупованій території, як доказів, оскільки не прийняття їх призведе до порушень та обмежень прав позивача на соціальний захист та гарантоване йому право на пенсійне забезпечення.

Відтак суд погоджується з твередженням представника позивача щодо необхідності врахування довідки № 663 від 28 жовтня 2021 року для захисту права позивача.

Щодо періоду проходження позивачем строкової військової служби, суд зазначає, що відповідно до пункту «в» частини 3 статті 56 Закону України «Про пенсійне забезпечення» до стажу роботи зараховується також: військова служба та перебування в партизанських загонах і з`єднаннях, служба в органах державної безпеки, внутрішніх справ та Національної поліції, незалежно від місця проходження служби.

Статтею 2 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» від 23 березня 1992 року № 2232-ХІІ визначено, що військова служба є державною службою особливого характеру, яка полягає у професійній діяльності придатних до неї за станом здоров`я і віком громадян України (за винятком випадків, визначених законом), іноземців та осіб без громадянства, пов`язаній із обороною України, її незалежності та територіальної цілісності. Час проходження військової служби зараховується громадянам України до їх страхового стажу, стажу роботи, стажу роботи за спеціальністю, а також до стажу державної служби.

Згідно з абзацом 2 частини 1 статті 8 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» від 20 грудня 1991 року № 2011-ХІІ (чинного на момент проходження позивачем служби) час перебування громадян України на військовій службі зараховується до їх загального і безперервного трудового стажу, а також до стажу роботи за спеціальністю.

Також, відповідно підпункту «к» пункту 109 постанови Ради Міністрів СРСР «Про затвердження Положення про порядок призначення і виплати державних пенсій» від 03 серпня 1972 року № 590 (яка діяла в період служби позивача), крім роботи в якості робітника або службовця до загального стажу роботи зараховується також: служба в складі Збройних Сил СРСР і перебування в партизанських загонах; служба у військах і органах ВЧК, ОГПУ, НКВД, НКГБ, МГБ, Комітету державної безпеки при Раді Міністрів СРСР, Міністерства охорони громадського порядку СРСР, міністерств охорони громадського порядку союзних республік, Міністерства внутрішніх справ СРСР, міністерств внутрішніх справ союзних республік; служба в органах міліції. Перебування військовослужбовця в полоні зараховується до стажу роботи в встановленому порядку.

При призначенні на пільгових умовах або в пільгових розмірах пенсій за віком та інвалідності робочим та службовцям, які працювали на підземних роботах, на роботах зі шкідливими умовами праці та в гарячих цехах та на інших роботах зі шкідливими умовами праці (підпункти «а» та «б» пункту 16 Положення), та пенсії у зв`язку з втратою годувальника їх сім`ям, а також пенсії за віком робітницям підприємств текстильної промисловості (підпункт «в» пункту 16 Положення) періоди, зазначені в підпунктах «к» та «л», дорівнюються за вибором особи, яка звернулась за призначенням пенсії або до роботи, що передувала даному періоду, або до роботи, яка слідувала по закінченню цього періоду.

Отже пункт 109 Постанови № 590 надає право особі на зарахування періоду військової служби до роботи, яка передувала даному періоду, або до роботи, яка слідувала за закінченням цього періоду.

Подібний правовий висновок викладено в постанові Верховного Суду від 17 листопада 2021 року у справі № 242/5635/16-а.

Як вже зазначалось судом вище, згідно із записами у трудовій книжці позивача серії НОМЕР_4 позивач проходив військову службу у лавах Радянської армії у період з 06 грудня 1988 року по 23 листопада 1990 року.

Разом з тим, судом встановлено, що до проходження військової служби, позивачпрацював на Горлівському продовольчому об`єднанні «Стірол» ім. Орджонікідзе в цеху карбоніда електрослюсарем по ремонту приладів електро технічного контролю і автоматики теплових процесів першого розряду.

При цьому, 30 листопада 1988 року позивача звільнено у зв`язку із призовом до Радянськї Армії

Тобто, призову позивача на військову службу, передувала робота, що дає право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах.

Крім того, після закінчення проходження позивачем військової служби, з 28 січня 1991 року позивач працював на Горлівському продовольчому об`єднанні «Стірол» ім. Орджонікідзе в цех № 1 оператором ДПУ в хімічному виробництві 4-го розряду, тобто на роботі, що також дає право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах.

Таким чином, враховуючи вищенаведені положення Постанови № 590 та висновки Верховного Суду, суд дійшов висновку щодо зарахування до пільгового стажу позивача, що дає право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах періоду проходження строкової військової служби позивача у лавах Радянської армії з 06 грудня 1988 року по 23 листопада 1990 року.

З приводу вимог щодо зобов`язання відповідача призначити та виплачувати ОСОБА_1 пенсію за за віком на пільгових умовах згідно із пунктом 1 частини 2 статті 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» з 27 березня 2023 року суд зазначає наступне.

Станом на дату звернення до відповідача із заявою про призначення пенсії за віком на пільгових умовах за списком № 1 позивачу виповнилось 53 роки 0 місяців 13 днів.

Згідно оскаржуваного в судовому порядку рішення страховий стаж позивача станом на дату звернення із вищезазначеною заявою становить 36 років 4 місяці 24 дні.

Враховуючи той факт, що у мотивувальній частині даного рішення суд дійшов висновку про наявність підстав для зарахування до пільгового стажу позивача періоду його роботи з 28 січня 1991 року по 31 грудня 1997 року, а також періоду строкової служби з 06 грудня 1988 року по 23 листопада 1990 року, загальний пільговий стаж позивача за спиком № 1 становить більше семи років.

Відтак, з урахуванням пункту 1 частини 2 статті 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», станом на дату звернення до позивача до пенсійного фонду із заявою про призначення пенсії ОСОБА_1 досяг необхідного пенсійного віку, мав необхідний страховий та пільговий стаж, наявність яких вимагається положеннями вказаної статті.

З огляду на вказане, рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області від 03 квітня 2023 року №35, яким позивачу відмовлено у призначенні пенсії за віком на пільгових умовах за списком № 1, є протиправним та підлягає скасуванню.

Відтак, вимоги позивача в цій частині підлягають задоволенню.

Відповідно до статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Доказів, які б доводили необґрунтованість заявленого позову, відповідач суду не надав, а отже позовні вимоги підлягають задоволенню.

Вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суд зазначає, що з урахуванням положень статті 139 КАС України понесені позивачем судові витрати на оплату судового збору в розмірі 858,88 грн підлягають стягненню на користь позивача за рахунок бюджетних асигнувань Управління.

Керуючись статтями 241, 243-246, 250 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити.

Визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області від 03 квітня 2023 року №35 про відмову ОСОБА_1 у призначенні пенсії за віком на пільгових умовах за Списком №1 відповідно до пункту 1 частини 2 статті 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області зарахувати ОСОБА_1 до його пільгового стажу із особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за Списком №1 періоди його роботи з 28 січня 1991 року по 31 грудня 1997 року, а також до стажу, що дає право на призначення пенсії за списком №1 період строковї служби з 06 грудня 1988 року по 23 листопада 1990 року, у зв`язку із чим призначити та виплатити йому пенсію за віком на пільгових умовах згідно із пунктом 1 частини 2 статті 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» з 27 березня 2023 року.

Стягнути на користь ОСОБА_1 судовий збір в розмірі 858,88 грн. за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області.

Рішення набирає законної сили відповідно до статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржено до суду апеляційної інстанції за правилами, встановленими статтями 293-297 Кодексу адміністративного судочинства України.

Повне найменування сторін:

Позивач: ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ).

Відповідач: Головне управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області (пр. Соборний, буд. 158, м. Запоріжжя, 69057, ).

Рішення виготовлено та підписано 11 вересня 2023 року.

Суддя Д.В. Татаринов