Справа № 160/8307/23
Суддя: Лозицька Ірина Олександрівна
Дата ухвалення: 2023-09-11 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
11 вересня 2023 року Справа № 160/8307/23
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі:
головуючого судді Лозицької І.О.
розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи у місті Дніпрі адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Територіального управління Служби судової охорони у Дніпропетровській області, Державної судової адміністрації України, Міністерства фінансів України, Державної казначейської служби України про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії,-
До Дніпропетровського окружного адміністративного суду через систему "Електронний суд" надійшов позов ОСОБА_1 до Територіального управління Служби судової охорони у Дніпропетровській області, Державної судової адміністрації України, Міністерства фінансів України, Державної казначейської служби України, в якому з урахуванням уточнень просить суд:
- визнати протиправною бездіяльність Територіального управління Служби судової охорони у Дніпропетровській області щодо нарахування та виплати ОСОБА_1 додаткової винагороди, відповідно до постанови Кабінету Міністрів України «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану» від 28 лютого 2022 року № 168;
- зобов`язати Територіальне управління Служби судової охорони у Дніпропетровській області нарахувати та виплатити ОСОБА_1 додаткову винагороду, відповідно до постанови Кабінету Міністрів України «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану» від 28 лютого 2022 року № 168;
- визнати протиправною бездіяльність Державної судової адміністрації України, Міністерства фінансів України щодо невиконання постанови Кабінету Міністрів України «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану» від 28 лютого 2022 року № 168;
- зобов`язати Державну судову адміністрацію України, Міністерство фінансів України, Державку казначейську службу України забезпечити фінансування постанови Кабінету Міністрів України «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану» від 28 лютого 2022 року № 168 у частині виплати ОСОБА_1 додаткової винагороди починаючи з 24 лютого 2022 року та по 20 січня 2023 року;
- встановити Міністерству фінансів України, Державній судовій адміністрації України та Територіальному управлінню Служби судової охорони у Дніпропетровській області строк щодо надання суду звіту про виконання судового рішення.
В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що ОСОБА_1 є співробітником Служби судової охорони та має право на додаткову винагороду, що встановлена Постановою Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 року № 168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану», а саме: пунктом 1 вказаної постанови установлено, що на період дії воєнного стану військовослужбовцям Збройних Сил, Служби безпеки, Служби зовнішньої розвідки, Головного управління розвідки Міністерства оборони, Національної гвардії, Державної прикордонної служби, Управління державної охорони, Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації, Державної спеціальної служби транспорту, військовим прокурорам Офісу Генерального прокурора, особам рядового і начальницького складу Державної служби з надзвичайних ситуацій, співробітникам Служби судової охорони, особам начальницького складу управління спеціальних операцій Національного антикорупційного бюро та поліцейським виплачується додаткова винагорода в розмірі 30 000 гривень щомісячно, а тим з них, які беруть безпосередню участь у бойових діях або забезпечують здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, перебуваючи безпосередньо в районах у період здійснення зазначених заходів (у тому числі військовослужбовцям строкової служби), - розмір цієї додаткової винагороди збільшується до 100 000 гривень в розрахунку на місяць пропорційно часу участі у таких діях та заходах.
Виплата такої додаткової винагороди здійснюється на підставі наказів командирів (начальників).
Проте, позивач зазначає, що в порушення вказаної норми, накази про виплату додаткової винагороди не приймались, додаткова винагорода позивачу не виплачувалась.
Ухвалою суду від 02.05.2023 року, після усунення недоліків позовної заяви, відкрито провадження у справі та призначено справу до розгляду по суті за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, а також встановлено відповідачам строк для надання відзивів на позов та докази на їх обґрунтування.
Заперечуючи проти позову, відповідачем-3 Міністерством фінансів України надано до суду письмовий відзив на позовну заяву, який долучено до матеріалів справи.
В обґрунтування своєї позиції відповідач зазначив, що в умовах воєнного стану для забезпечення Служби судової охорони необхідними коштами ДСА як головний розпорядник коштів за бюджетною програмою КПКВК 0501020 насамперед має використати всі внутрішні резерви.
При цьому за оперативними даними Казначейства, станом на 01.06.2022 року за бюджетною програмою за КПКВК 0501020 обсяг невикористаних коштів на оплату праці за січень - травень становить 361,9 млн. гривень.
Згідно з нормою пункту 4-1 Прикінцевих та перехідних положень Бюджетного кодексу України установлено, що перерозподіл видатків між розпорядниками бюджетних коштів нижчого рівня у системі Державної судової адміністрації України у межах загального обсягу бюджетних призначень за відповідною бюджетною програмою окремо за загальним та спеціальним фондами державного бюджету здійснюється Державною судовою адміністрацією України; перерозподіл видатків, що здійснюється відповідно до абзацу другого цього пункту та призводить до зміни обсягів видатків судів, погоджується Державною судовою адміністрацією України з Вищою радою правосуддя. У період відсутності повноважного складу Вищої ради правосуддя такий перерозподіл видатків здійснюється Державною судовою адміністрацією України без погодження з Вищою радою правосуддя.
Отже, на думку відповідача-3, саме на Державну судову адміністрацію України покладено функцію перерозподіл видатків між розпорядниками бюджетних коштів нижчого рівня.
Крім того, відповідач-3 зазначає, що Міністерство фінансів України відповідно до частини сьомої статті 23 Бюджетного кодексу України у межах загального обсягу бюджетних призначень за бюджетною програмою окремо за загальним та спеціальним фондами бюджету здійснює перерозподіл бюджетних асигнувань затверджених у розписі бюджету, в розрізі економічної класифікації видатків бюджету за обґрунтованим поданням головного розпорядника бюджетних коштів.
Проте, пропозицій щодо перерозподілу бюджетних асигнувань у частині збільшення видатків на грошове забезпечення військовослужбовців від ДСАУкраїни не надходило.
Враховуючи вищевикладене, відповідач-3 зазначає, що Міністерство фінансів України, як учасник бюджетного процесу не є розпорядником бюджетних коштів за програмою за КПКВК 0501020, та не несе відповідальності за її нарахування.
Відповідач - 3 просить відмовити в задоволенні позовних вимог.
Заперечуючи проти позову, відповідачем-2 Державною судовою адміністрацією України надано до суду письмовий відзив на позовну заяву, який долучено до матеріалів справи.
В обґрунтування своєї позиції відповідач-2 зазначає, що питання виплати співробітникам ССО додаткової винагороди відповідно до Постанови № 168 можливо вирішити лише шляхом виділення додаткових коштів з резервного фонду державного бюджету, оскільки на сьогодні видатки на зазначені цілі для ДСА України, як головного розпорядника бюджетних коштів, не збільшені. Як наслідок, жодні зміни до кошторису видатків ССО в частині збільшення бюджетних асигнувань для виплати додаткової грошової винагороди, встановленої Постановою № 168 ДСА України не затверджувалися.
Водночас, розпорядженнями Кабінету Міністрів України про виділення коштів з резервного Фонду державного бюджету від 19.04.2022 року №301-р. від 29.04.2022 №341-р та від 03.06.2022 року №442-р зобов`язано Міністерство Фінансів здійснити видатки за рахунок коштів резервного Фонду Державного бюджету для виплат відповідно до постанови № 168 додаткової винагороди, а саме: Головному управлінню розвідки Міністерства оборони. апарату Міністерства внутрішніх справ, адміністрації Державної прикордонної служби, Національній гвардії, Державній службі з надзвичайних ситуацій та Національній поліції.
Разом з тим, на виконання вимог абзацу другого пункту 1 Постанови № 168 та враховуючи вимогу Міністерства Фінансів України, ДСА України звернулася з листом до ССО щодо надання наказів, які б підтверджували кількісний склад співробітників ССО для можливості виплати додаткової винагороди.
Однак, як вбачається зі змісту відповіді ССО (копія листа від 10.06.2022р. №30/30.07-494 додається) остання підмінює поняття наказу про кількісний склад співробітників ССО, які мають право на отримання додаткової винагороди, та наказу про виплату співробітникам ССО додаткової винагороди. Зокрема, зазначає про неможливість видачі наказів про виплату співробітникам ССО додаткової винагороди у зв`язку з відсутністю відповідних бюджетних асигнувань у кошторисі ССО.
У зв`язку з чим, ССО відмовилась видавати зазначені накази у зв`язку з відсутністю затвердженого кошторису за фондом оплати праці відповідних бюджетних асигнувань.
Таким чином, відповідач-2 вказує, що ДСА України в межах визначених законом повноважень, вжито всіх можливих заходів щодо збільшення бюджетних асигнувань ССО для виплати винагороди співробітникам ССО, встановленою Постановою № 168.
Відповідач 2 просить відмовити в задоволенні позовних вимог в повному обсязі.
Заперечуючи проти позову, відповідачем-1 Територіальним управління Служби судової охорони у Дніпропетровській області надано до суду письмовий відзив на позовну заяву, який долучено до матеріалів справи.
В обґрунтування своєї позиції відповідач-1 зазначає, що Постанова №168 не містить механізму нарахування додаткової винагороди, у зв`язку з чим у Служби судової охорони відсутня можливість належним чином провести нарахування додаткової винагороди, передбаченої Постановою №168.
Відповідач-1 звертає увагу, що на виконання Постанови №168 Державна судова адміністрація України 31.10.2022 року, наказом №396 затвердила Порядок і умови виплат співробітникам Служби судової охорони додаткової винагороди на період дії воєнного стану.
Як зазначає відповідач-1, відповідно до п. 4 Порядку, виплата додаткової винагороди здійснюється центральним органом управління та територіальним управлінням Служби судової охорони за місяцем проходження служби співробітника, де він призначений на штатну посаду. Підставою для виплати додаткової винагороди співробітникам є наказ Служби або Територіального управління Служби.
Також, пунктом 6 вказаного Порядку визначено, що розрахунковий період виплати додаткової винагороди визначається в календарному обчислені з 24.02.2022 року, а надалі щомісяця пропорційно часу дії воєнного стану.
Крім того, у пункті 11 Порядку зазначається, що перелік районів введення бойових дій, затверджується наказом Головнокомандувача Збройних Сил України.
Окрім цього, відповідач зазначає, що відповідно до підпункту 20 п. 19 Положення про Службу судової охорони, затвердженою рішенням Вищої ради правосуддя від 04.04.2019 року №1051/0/15-19 (із змінами), Голова Служби судової охорони приймає в установленому порядку рішення про розподіл бюджетних коштів, розпорядником яких є Служба.
Натомість, як стверджує відповідач, у відповідних кошторисах територіального управління Служби судової охорони у Дніпропетровській області видатки на виплату додаткової винагороди, визначеної Кабінетом Міністрів України від 28.02.2022 року №168 після її прийняття, Службою судової охорони не затверджувались.
На думку відповідача-1 зазначені обставини, встановили неможливість видання наказу про виплату співробітникам Служби додаткової винагороди, передбаченої постановою Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 року №168.
Отже, відповідач-1 просить у задоволені позовних вимог відмовити у повному обсязі.
Відповідач-4 Державна казначейська служба України у встановлений судом строк, відзиву на позовну заяву, пояснень чи доказів щодо заявлених позовних вимог, на підтвердження або спростування обставин, зазначених у позові, не надала, як і заяви про визнання позову.
Як встановлено судом, відповідач-4 отримано ухвалу про відкриття провадження разом із позовом з додатками у електронному кабінеті 03.05.2023 року, що підтверджується матеріалами справи.
Згідно положень ст. 126 КАС України відповідачі є належно повідомленими про розгляд справи Дніпропетровським окружним адміністративним судом.
Згідно із ч. 6 ст. 162 КАС України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами.
Дослідивши матеріали справи, з`ясувавши всі фактичні обставини на яких ґрунтуються вимоги позову, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи й вирішення спору по суті, суд встановив такі обставини справи.
Наказом територіального управління Служби судової охорони у Дніпропетровській області від 03.03.2020 року №19 о/с ОСОБА_1 прийнятий на службу до Служби судової охорони та призначений па посаду контролера І категорії 5 взводу охорони 1 підрозділу охорони (м. Дніпро) територіального управління Служби судової охорони у Дніпропетровській області.
З 14.04.2022 року відповідно до наказу територіального управління Служби Судової охорони у Дніпропетровській області від 14.04.2022 року № 129 о/с, перебуває на посаді командира 3 відділення 9 взводу охорони 2 підрозділу охорони (м. Кривий Ріг) територіального управління Служби судової охорони у Дніпропетровській області.
Судом встановлено, що позивач звернувся до територіального управління Служби судової охорони у Дніпропетровській області із заявою про надання завірених копій наказів або витягів з наказів про виплату йому додаткової винагороди, відповідно до постанови Кабінету Міністрів України «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану» від 28.02.2022 року №168.
Листом вих. № 35.03-134/вн від 21.02.2023 року територіальне управління Служби судової охорони у Дніпропетровській області повідомило позивача, що у затвердженому Державною судовою адміністрацією України кошторисі Служби судової охорони на 2022 та 2023 рік та відповідних кошторисах територіальних управлінь Служби судової охорони видатки на виплату додаткової винагороди, визначеної постановою Кабінету Міністрів України від 28 лютого 2022 року № 168 не передбачались та не затверджувались, у зв`язку з чим існуючий за фондом оплати праці фінансовий ресурс Служби не дозволяє здійснити таку виплату.
Враховуючи викладене, накази Служби або територіальних управлінь Служби про виплату співробітникам додаткової винагороди, визначеної постановою Кабінету Міністрів України від 28 лютого 2022 року № 168 не видавались і не могли бути видані. Після надходження відповідних бюджетних асигнувань необхідні накази будуть видані встановленим порядком.
Позивач вважаючи протиправною таку бездіяльність щодо не нарахування та не виплати ОСОБА_1 додаткової винагороди, відповідно до постанови Кабінету Міністрів України «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану» від 28 лютого 2022 року № 168, звернувся до суду з даним позовом.
Вирішуючи спірні правовідносини, суд виходить з наступного.
Відповідно до статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Указом Президента України №64/2022 від 24.02.2022 року "Про введення воєнного стану в Україні" введено в Україні воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб.
Строк дії воєнного стану в Україні продовжено з 05 години 30 хвилин 26 березня 2022 року строком на 30 діб згідно з Указом Президента №133/2022 від 14.03.2022 року.
Строк дії воєнного стану в Україні продовжено з 05 години 30 хвилин 25 квітня 2022 року строком на 30 діб згідно з Указом Президента №259/2022 від 18.04.2022 року.
Строк дії воєнного стану в Україні продовжено з 05 години 30 хвилин 25 травня 2022 року строком на 90 діб згідно з Указом Президента №341/2022 від 17.05.2022 року.
Строк дії воєнного стану в Україні продовжено з 05 години 30 хвилин 23 серпня 2022 року строком на 90 діб згідно з Указом Президента №573/2022 від 12.08.2022 року.
Указом Президента України від 07.11.2022 року №58/2023 "Про продовження строку дії воєнного стану в Україні" продовжено строк дії воєнного стану в Україні з 05 години 30 хвилин 21 листопада 2022 року строком на 90 діб.
Також, Указом Президента України від 06.02.2023 року №757/2022 "Про продовження строку дії воєнного стану в Україні" продовжено строк дії воєнного стану в Україні з 05 години 30 хвилин 19 лютого 2023 року строком на 90 діб.
Приписами пункту 1 Указу Президента України від 01 травня 2023 року № 254/2023 продовжено строк дії воєнного стану в Україні з 05 години 30 хвилин 20 травня 2023 року строком на 90 діб.
На виконання Указів Президента України від 24.02.2022 №64/2022 "Про введення воєнного стану в Україні" та №69/2022 "Про загальну мобілізацію" Кабінетом Міністрів України 28.02.2022 року прийнято Постанову №168 "Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану".
Згідно з пунктом першим постанови Кабінету Міністрів України №168 від 28.02.2022 року "Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану" (далі також Постанова № 168), яка набрала чинності 28.02.2022 р., у першій редакції установлено, що на період дії воєнного стану військовослужбовцям Збройних Сил, Служби безпеки, Служби зовнішньої розвідки, Головного управління розвідки Міністерства оборони, Національної гвардії, Державної прикордонної служби, Управління державної охорони, Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації, Державної спеціальної служби транспорту, військовим прокурорам Офісу Генерального прокурора, особам рядового і начальницького складу Державної служби з надзвичайних ситуацій, співробітникам Служби судової охорони, особам начальницького складу управління спеціальних операцій Національного антикорупційного бюро та поліцейським виплачується додаткова винагорода в розмірі 30 000 гривень щомісячно (крім військовослужбовців строкової служби), а тим з них, які беруть безпосередню участь у бойових діях або забезпечують здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, перебуваючи безпосередньо в районах у період здійснення зазначених заходів (у тому числі військовослужбовцям строкової служби), - розмір цієї додаткової винагороди збільшується до 100 000 гривень в розрахунку на місяць пропорційно часу участі у таких діях та заходах. Виплата такої додаткової винагороди здійснюється на підставі наказів командирів (начальників).
Постановою Кабінету Міністрів України №217 від 07.03.2022 року в абзаці першому пункту 1 Постанови №168 виключено слова "(крім військовослужбовців строкової служби)".
Постановою Кабінету Міністрів України №350 від 22.03.2022 року, яка набрала чинності 24.03.2022 року та застосовується з 24.02.2022 року, викладено абзац перший пункту 1 Постанови №168 в насувній редакції "Установити, що на період дії воєнного стану військовослужбовцям Збройних Сил, Служби безпеки, Служби зовнішньої розвідки, Головного управління розвідки Міністерства оборони, Національної гвардії, Державної прикордонної служби, Управління державної охорони, Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації, Державної спеціальної служби транспорту, військовим прокурорам Офісу Генерального прокурора, особам рядового і начальницького складу Державної служби з надзвичайних ситуацій, співробітникам Служби судової охорони, особам начальницького складу управління спеціальних операцій Національного антикорупційного бюро та поліцейським, а також особам рядового і начальницького складу Державної кримінально-виконавчої служби, які несуть службу в органах і установах зазначеної Служби, що розташовані в межах адміністративно-територіальних одиниць, на території яких надається допомога в рамках Програми єПідтримка, виплачується додаткова винагорода в розмірі 30 000 гривень щомісячно, а тим з них, які беруть безпосередню участь у бойових діях або забезпечують здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, перебуваючи безпосередньо в районах у період здійснення зазначених заходів (у тому числі військовослужбовцям строкової служби), - розмір цієї додаткової винагороди збільшується до 100 000 гривень в розрахунку на місяць пропорційно часу участі у таких діях та заходах».
Постановою Кабінету Міністрів України №400 від 01.04.2022 року внесено зміни до пункту 1 Постанови №168 щодо виплати додаткової винагороди, збільшеної до 100000 гривень.
Розпорядженням Кабінету Міністрів України №204-р від 06.03.2022 року "Про затвердження переліку адміністративно-територіальних одиниць, на території яких надається допомога застрахованим особам в рамках Програми "єПідтримка" затверджено перелік адміністративно-територіальних одиниць, на території яких платникам єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, які перебувають на обліку на відповідній території, може надаватися допомога в рамках Програми "єПідтримка" згідно з додатком.
Розпорядженням Кабінету Міністрів України №213-р від 11.03.2022 року внесено зміни у додаток до розпорядження Кабінету Міністрів України від 06.03.2022 року №204, доповнивши його позицією "Дніпропетровська область".
Постановою Кабінету Міністрів України №754 від 01.07.2022 року, яка набрала чинності 08.07.2022 року та застосовується з 01.06.2022 року, внесено такі зміни до пункту 1 Постанови №168 в абзаці першому: слова "які несуть службу в органах і установах зазначеної Служби, що розташовані в межах адміністративно-територіальних одиниць, на території яких надається допомога в рамках Програми "єПідтримка" замінити словами "які несуть службу в органах і установах зазначеної Служби в межах територіальних громад, які розташовані в районі проведення воєнних (бойових) дій або перебувають в тимчасовій окупації, оточенні (блокуванні)"; після слова "щомісячно".
Згідно з Наказом від 01.07.2022 року №143 "Про внесення змін до наказу Міністерства з питань реінтеграції тимчасово окупованих територій України від 25 квітня 2022 року №75" до Переліку було включено територіальні громади Дніпропетровської області: Криворізький район (Широківська селищна територіальна громада, Зеленодольська міська територіальна громада) (наказ Мінреінтеграції від 08.07.2022 року №147); Синельниківський район (Великомихайлівська сільська територіальна громада, Маломихайлівська сільська територіальна громада, Новопавлівська сільська територіальна громада, Покровська селищна територіальна громада) (наказ Мінреінтеграції від 08.07.2022 року №147).
Тобто, із вищенаведеного вбачається, що місто Кривий Ріг Дніпропетровської області не було включено до вищевказаних Переліків.
Постановою Кабінету Міністрів України від 20.01.2023 року №43 «Про внесення змін до постанови Кабінету Міністрів України від 28 лютого 2022 р. № 168» виключено співробітників Служби судової охорони з переліку осіб, які мають право на отримання відповідної додаткової винагороди.
Статус і повноваження Служби судової охорони визначаються Законом України «Про судоустрій і статус суддів» від 02.06.2016 № 1402-VIII (далі Закон № 1402-VIII).
Згідно зі статтею 160 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» підтримання громадського порядку в суді, припинення проявів неповаги до суду, а також охорону приміщень суду, органів та установ системи правосуддя, виконання функцій щодо державного забезпечення особистої безпеки суддів та членів їхніх сімей, працівників суду, забезпечення у суді безпеки учасників судового процесу здійснює Служба судової охорони.
Служба судової охорони підзвітна Вищій раді правосуддя та підконтрольна Державній судовій адміністрації України (частина друга статті 161 Закону № 1402-VIII).
Рішенням Вищої ради правосуддя від 04.04.2019 року №1051/0/15-19 затверджено «Положення про Службу судової охорони» (далі Положення №1051/0/15-19)

Відповідно до п. 1 Положення №1051/0/15-19 Служба судової охорони (далі - Служба) є державним органом у системі правосуддя для забезпечення охорони та підтримання громадського порядку в судах.

Служба підзвітна Вищій раді правосуддя та підконтрольна Державній судовій адміністрації України (п. 2 Положення №1051/0/15-19).

Пунктом 12 Положення №1051/0/15-19 передбачено, що основними завданнями Служби є: 1) підтримання громадського порядку в суді; 2) припинення проявів неповаги до суду; 3) охорона приміщень суду, органів та установ системи правосуддя; 4) виконання функцій щодо державного забезпечення особистої безпеки суддів та членів їхніх сімей, працівників суду; 5) забезпечення у суді безпеки учасників судового процесу.

Служба відповідно до покладених на неї завдань, зокрема: 1) забезпечує пропуск осіб до будинків (приміщень) судів, органів та установ системи правосуддя (далі - об`єкти охорони) та на їх територію транспортних засобів; 2) забезпечує підтримання та реагує на порушення громадського порядку при розгляді справ судом, вживає заходів до припинення проявів неповаги до суду; 3) здійснює заходи з охорони, забезпечення недоторканності та цілісності приміщень судів, органів і установ системи правосуддя, недоторканності та цілісності розташованого у таких приміщеннях майна, запобігання, недопущення чи припинення протиправних дій щодо нього; 4) здійснює заходи із запобігання загрозам особистій безпеці суддів, членів їх сімей, працівників суду, а також у суді - учасників судового процесу, виявлення та нейтралізації таких загроз; вживає у разі надходження від судді відповідної заяви необхідних заходів для забезпечення безпеки судді, членів його сім`ї; реагує в межах наданих законом повноважень на протиправні дії, пов`язані із посяганням на суддів, членів їх сімей, працівників суду, учасників судового процесу.

Суд зазначає, що відповідно до Постанови №168, у редакції 28.02.2022 року було передбачено виплату додаткової винагороди в розмірі 30000 грн щомісячно співробітникам Служби судової охорони.

В свою чергу, як зазначалось вище Постановою Кабінету Міністрів України №754 від 01.07.2022 року, яка набрала чинності 08.07.2022 року та застосовується з 01.06.2022 року, внесено такі зміни до пункту 1 Постанови №168 в абзаці першому: слова "які несуть службу в органах і установах зазначеної Служби, що розташовані в межах адміністративно-територіальних одиниць, на території яких надається допомога в рамках Програми "єПідтримка" замінити словами "які несуть службу в органах і установах зазначеної Служби в межах територіальних громад, які розташовані в районі проведення воєнних (бойових) дій або перебувають в тимчасовій окупації, оточенні (блокуванні)".

Судом встановлено, що ОСОБА_1 з 03.03.2020 року проходив службу на посаді контролера 1 категорії п`ятого взводу охорони першого підрозділу охорони (м. Дніпро) територіального управління Служби судової охорони у Дніпропетровській області наказу №19 о/с від 03.03.2020 року «По особовому складу» з 14.04.2022 року, відповідно до наказу територіального управління Служби судової охорони у Дніпропетровській області від 14.04.2022 року №129 о/с по теперішній час ОСОБА_1 перебуває на посаді командира 3 відділення 9 взводу охорони 2 підрозділу охорони (м. Кривий Ріг) територіального управління Служби судової охорони у Дніпропетровській області.

Тобто, із вказаного вбачається, що Постановою № 168 була передбачена виплата додаткової винагороди співробітникам Служби судової охорони з 24.02.2022 року по 31.05.2022 року, оскільки м. Дніпро та м. Кривий Ріг Дніпропетровській області не були включені до територіальних громад, які розташовані в районі проведення воєнних (бойових) дій або перебувають в тимчасовій окупації, оточенні (блокуванні).

Проте, як вбачається із матеріалів справи, позивачу за період проходження служби під час дії воєнного стану з 24.02.2022 року по 31.05.2022 року (до початку застосування постанови КМУ від 1 липня 2022 р. № 754) не виплачувалася додаткова винагорода відповідно до Постанови № 168, що призвело до порушення права позивача на отримання вказаної додаткової винагороди.

Разом з цим, посилання відповідачів на аргументи щодо відсутності коштів бюджетних асигнувань для виплати додаткової винагороди не може зумовлювати обмеження змісту права на таку винагороду.

Вказаний висновок обумовлений природою та значенням бюджетного законодавства, у тому числі Бюджетного кодексу України, предметом регулювання якого є відносини, що виникають у процесі складання, розгляду, затвердження, виконання бюджетів, звітування про їхнє виконання та контролю за дотриманням бюджетного законодавства, питання відповідальності за порушення бюджетного законодавства, а також визначаються правові засади утворення та погашення державного і місцевого боргу (стаття 1 цього Кодексу).

Бюджетні асигнування виступають елементами змісту акту про бюджет як плану формування та використання фінансових ресурсів, який має особливий предмет регулювання, відмінний від інших законів України - він стосується виключно встановлення доходів та видатків держави на загальносуспільні потреби, зокрема і видатків на соціальний захист і соціальне забезпечення, тому цим законом не можуть вноситися зміни, зупинятися дія чинних законів України, а також встановлюватися інше (додаткове) правове регулювання відносин, що є предметом інших законів України.

Метою та особливістю закону про Державний бюджет України є забезпечення належних умов для реалізації положень інших законів України, які передбачають фінансові зобов`язання держави перед громадянами, спрямовані на їхній соціальний захист, у тому числі й надання пільг, компенсацій і гарантій. Отже, при прийнятті закону про Державний бюджет України мають бути дотримані принципи соціальної, правової держави, верховенства права, забезпечена соціальна стабільність, а також збережені пільги, компенсації і гарантії, заробітна плата та пенсії для забезпечення права кожного на достатній життєвий рівень (стаття 48 Конституції України) (Рішення Конституційного Суду України від 09 липня 2007 року №6-рп/2007).

Наведені приписи Бюджетного кодексу України та закону про Державний бюджет України на відповідний рік не регулюють порядок виплати додаткової винагороди, відповідно до постанови №168. Водночас формування бюджету повинно здійснюватися з огляду на права осіб, яким призначені бюджетні виплати.

Тому бюджетне законодавство на поточний бюджетний рік та встановлення відповідних бюджетних асигнувань є наслідком соціально-економічних зобов`язань держави, необхідною фінансово-правовою гарантією виконання взятих на себе обов`язків перед особою, а не їхньою нормативною передумовою, від якого залежить визнання наявності чи відсутності в особи відповідного права.

До цього ж, вирішуючи питання правового значення додаткової винагороди, необхідно звернути увагу на те, що у зв`язку із безумовністю права особи на отримання відповідної виплати, на підставі приписів постанови №168, особа володіє матеріальним інтересом у формі гарантованої законом грошової виплати з коштів державного бюджету і цей інтерес захищений статтею 1 Першого Протоколу Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод 1950 року як видом "власності" в автономному тлумаченні положень Конвенції.

Водночас, ураховуючи практику Європейського суду з прав людини, органи державної влади не можуть посилатися на відсутність коштів як на причину невиконання своїх зобов`язань (рішення у справі "Кечко проти України" від 08 листопада 2005 року, заява №63134/00, пункт 26)". Така відмова по своїй суті є позбавленням права на ці кошти, позаяк вони у подальшому не компенсуються.

З урахуванням наведених норм чинного законодавства України та встановлених обставин справи, суд дійшов висновку про те, що позивач має право на отримання додаткової винагороди відповідно до Постанови № 168, відсутність кошторисних призначень для виплати вказаної винагороди співробітникам ТУ ССО у Дніпропетровській області на вказане право позивача не впливає, а відповідач допустив протиправну бездіяльність щодо не проведення нарахування та виплати ОСОБА_1 у період з 24.02.2022 року по 31.05.2022 року вказаної додаткової винагороди.

У зв`язку із чим, виходячи з наданих суду статтею 245 КАС України повноважень, взаємопов`язані позовні вимоги про визнання протиправною бездіяльності та зобов`язання вчинити дії належить задовольнити.

Аналогічна правова позиція викладена у рішенні Верховного Суду від 06.04.2023 №Пз/990/4/22 (№260/3564/22) (щодо виплати додаткової винагороди службовцям Служби судової охорони).

Крім того, суд зазначає, що фінансування Служби судової охорони здійснюється за рахунок коштів Державного бюджету України.

Пунктом 2 постанови Кабінету Міністрів України від 03.04.2019 № 289 «Про грошове забезпечення співробітників Служби судової охорони» установлено, що порядок виплати грошового забезпечення співробітникам Служби судової охорони затверджується Державною судовою адміністрацією.

Відповідно до пункту 3 розділу І Порядку виплати грошового забезпечення співробітникам Служби судової охорони, затвердженого наказом ДСА України від 26.08.2020р. № 384 (далі - Порядок № 384), грошове забезпечення співробітникам Служби (далі співробітники) визначається залежно від посади, спеціального звання, стажу служби, інтенсивності та умов служби, почесного звання, спортивного звання.

Згідно із пунктом 10 розділу І Порядку № 384 грошове забезпечення співробітникам виплачується за місцем проходження служби виключно в межах фондів оплати праці співробітників, затверджених у кошторисах Служби або територіального управління Служби на грошове забезпечення.

Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 22 Бюджетного кодексу України, головними розпорядниками бюджетних коштів можуть бути, зокрема, інші установи, уповноважені законом або Кабінетом Міністрів України на реалізацію державної політики у відповідній сфері, в особі їх керівників.

Відповідно до пункту 3 Постанови №168, Міністерству фінансів визначено опрацювання питання щодо збільшення видатків відповідним розпорядникам бюджетних коштів для забезпечення реалізації цієї постанови.

Зважаючи на наведені положення Порядку № 384, постанови Кабінету Міністрів України від 03.04.2019р. № 289 у зіставленні з положеннями Бюджетного кодексу України виплата додаткової винагороди здійснюється в межах бюджетних призначень, головним розпорядником яких є ДСА України.

Територіальне управління Служби судової охорони в Дніпропетровській області, як розпорядник бюджетних коштів нижчого рівня здійснює свої повноваження в межах асигнувань, які ДСА України затвердила у його кошторисі (на 2022 рік).

За вказаних обставин саме територіальне управління Служби судової охорони в Дніпропетровській області, повинно нарахувати та виплатити недоплачену суму додаткової винагороди за спірний період.

Водночас, суд вказує, що органом, який фактично є відповідальним за організацію фінансування для забезпечення реалізації Постанови №168 є Міністерство фінансів, що визначено пунктом 3 такої постанови.

Відтак, враховуючи викладене, суд доходить висновку, що вимоги позивача про визнання протиправною бездіяльності Державної судової адміністрації України, щодо невиконання постанови Кабінету Міністрів України «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану» від 28.02.2022 року №168 та зобов`язання Державної судової адміністрації України, Міністерства фінансів України, Державної казначейської служби України забезпечити фінансування постанови Кабінету Міністрів України «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядовою і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану» від 28.02.2022 року №168 є необґрунтованими та безпідставними.

Згідно п. 41 висновку №11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Європи щодо якості судових рішень, обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Слід зазначити, що згідно практики Європейського суду з прав людини та зокрема, рішення у справі «Серявін та інші проти України» від 10 лютого 2010 року, заява 4909/04, відповідно до п.58 якого суд повторює, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі «Руїс Торіха проти Іспанії» від 9 грудня 1994 року, серія A, N 303-A, п.29).

Щодо встановлення судового контролю за виконанням рішення суду шляхом зобов`язання подати звіт про виконання судового рішення, суд зазначає наступне.

Так, ч.1 ст. 382 КАС України встановлено, що суд, який ухвалив рішення в адміністративній справі, може зобов`язати суб`єкта владних повноважень, не на користь якого ухвалене судове рішення, подати у встановлений судом строк звіт про виконання судового рішення.

Згідно з частиною 2 статті 382 Кодексу адміністративного судочинства України, за наслідками розгляду звіту суб`єкта владних повноважень про виконання рішення суду або в разі неподання такого звіту суддя своєю ухвалою може встановити новий строк подання звіту, накласти на керівника суб`єкта владних повноважень, відповідального за виконання рішення, штраф у сумі від двадцяти до сорока розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

З аналізу вищевикладеного вбачається, що повноваження адміністративного суду накладати на суб`єкта владних повноважень зобов`язання подати звіт про виконання рішення суду є правом суду, а не його обов`язком, реалізація якого можлива у випадку доведення позивачем або встановлення судом під час розгляду справи, що за відсутності такого контролю рішення суду залишиться не виконаним, чи для його виконання доведеться докласти значних зусиль.

Суд зазначає, що обґрунтованих пояснень щодо необхідності покладення на відповідача додаткового обов`язку під час виконання судового рішення позивач у позовній заяві не зазначив. Судом під час розгляду справи обставин, які б вимагали встановлення судового контролю, також не встановлено.

Згідно частини 3 статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України при частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. При цьому суд не включає до складу судових витрат, які підлягають розподілу між сторонами, витрати суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката та сплату судового збору.

Як вбачається з матеріалів справи, позивачем при зверненні до суду понесені судові витрати, пов`язані зі сплатою судового збору за подання позовної заяви до суду в розмірі 858,88 грн., що документально підтверджується платіжною інструкцією від 27.04.2023 року № 0.0..1, яка міститься в матеріалах справи.

Отже, враховуючи часткове задоволення позовних вимог, сплачений позивачем судовий збір за подачу позовної заяви до суду, підлягає стягненню Територіального управління Служби судової охорони у Дніпропетровській області у розмірі 429,44 грн.

Керуючись ст. ст. 2-10, 11, 12, 47, 72-77, 94, 122, 132, 139, 193, 241-246, 250, 251, 257-262, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

УХВАЛИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 до Територіального управління Служби судової охорони у Дніпропетровській області, Державної судової адміністрації України, Міністерства фінансів України, Державної казначейської служби України про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії - задовольнити частково.

Визнати протиправною бездіяльність Територіального управління Служби судової охорони у Дніпропетровській області щодо не нарахування та не виплати ОСОБА_1 додаткової винагороди, відповідно до постанови Кабінету Міністрів України «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану» від 28 лютого 2022 року №168 у період з 24 лютого 2022 року та по 31 травня 2022 року.

Зобов`язати Територіальне управління Служби судової охорони у Дніпропетровській області нарахувати та виплатити ОСОБА_1 додаткову винагороду, відповідно до постанови Кабінету Міністрів України «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану» від 28 лютого 2022 року № 168, починаючи з 24 лютого 2022 року та по 31 травня 2022 року.

У задоволенні іншої частини позовних вимог відмовити.

Стягнути з Територіального управління Служби судової охорони у Дніпропетровській області (49000, Дніпропетровська обл., м. Дніпро, пр. Дмитра Яворницького, 57, ) за рахунок бюджетних асигнувань на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 , АДРЕСА_1 ) судові витрати, що складаються із суми судового збору у розмірі 429,44 грн. (чотириста двадцять дев`ять гривень 44 копійки).

Рішення суду набирає законної сили відповідно до вимог статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене в строки, передбачені статтею 295 Кодексу адміністративного судочинства України.

Повний текс рішення складено 11.09.2023 року.

Суддя І.О. Лозицька