Справа № 520/1226/22
Суддя: Єгупенко В.В.
Дата ухвалення: 2023-09-11 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Харківський окружний адміністративний суд
УХВАЛА

11 вересня 2023 року Справа № 520/1226/22

Харківський окружний адміністративний суд у складі:

Головуючого судді - Єгупенка В.В.,

розглянувши у письмовому провадженні в приміщенні Харківського окружного адміністративного суду заяву ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ) який діє в інтересах ОСОБА_2 ( АДРЕСА_1 ) про встановлення судового контролю за виконанням рішення суду по справі за адміністративним позовом ОСОБА_2 до Національної академії Національної гвардії України про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії,-

В С Т А Н О В И В:

Рішенням Харківського окружного адміністративного суду від 26.07.2022 адміністративний позов за позовом ОСОБА_2 ( АДРЕСА_2 , код НОМЕР_1 ) до Національної академії Національної гвардії України (майдан Захисників України, буд. 3,м.Харків,61001, ) про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії - задоволено частково.

Визнано протиправною бездіяльність відповідача, яка полягає у ненарахуванні позивачу у повному обсязі індексації грошового забезпечення за період з 01.12.2015 року по 28.02.2018 року у невиплаті позивачу сум індексації грошового забезпечення.

Зобов`язано відповідача нарахувати позивачу індексацію грошового забезпечення за період з 01.12.2015 року по 28.02.2018 року та провести виплату донарахованих сум.

Визнано протиправною бездіяльність відповідача щодо неврахування абзаців 4-6 пункту 5 "Порядку проведення індексації грошових доходів населення", затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 17,07.2003 № 1078 при нарахуванні індексації грошового забезпечення позивачу з період з 01.03.2018 по 24.04.2020.

Зобов`язано відповідача здійснити перерахунок, доплату та виплату індексації грошового забезпечення позивачу за період з 01.03.2018 по 24.04.2020.

Визнано протиправною бездіяльність відповідача, яка полягає у незастосуванні при встановленні та обчисленні доплати за науковий ступінь та доплати за вчене звання з 01.03.2018 р. по 24.04.2020 р. включно, вимог ч. 2. ст. 59 Закону України "Про вищу освіту".

Зобов`язано відповідача перерахувати, нарахувати та здійснити виплату позивачу частину недоплачених видів грошового забезпечення з урахуванням доплати за науковий ступінь кандидат наук - 15% від посадового окладу та доплати за вчене звання доцент - 25% від посадового окладу.

Визнано протиправною бездіяльність відповідача щодо виплати позивачу не у повному обсязі одноразової грошової допомоги при звільненні з військової служби 24.04.2020 року.

Зобов`язано відповідача перерахувати, нарахувати та здійснити виплату позивачу одноразової грошової допомоги при звільненні з урахуванням доплати за науковий ступінь кандидат наук - 15% від посадового окладу, доплати за вчене звання доцент - 25% від посадового окладу та індексації грошового забезпечення.

У задоволенні іншої частини позовних вимог відмовлено.

Зазначене рішення суду набрало законної сили 18.05.2023.

Харківським окружним адміністративним судом на виконання рішення суду по справі №520/1226/22 було видано виконавчі листи.

31.08.2023 до суду надійшла заява представника позивача, в якій він просив встановити судовий контроль шляхом зобов`язання суб`єкта владних повноважень (боржника) подати звіт про виконання судового рішення у справі 520/1226/22, встановити відповідний строк для цього (5 робочих днів).

В обґрунтування заяви зазначено, що замість виконання судового рішення відповідач (боржник) вирішив "погратися в напьорсткі". Так, замість виплати перерахованих сум боржник створив шедевр юридичної думки - перерахунок грошового забезпечення на виконання рішення суду, де дійсно вказав перераховані суми коштів, але при цьому в ручному режимі зменшив розмір премії, хоча утримувати виплачене грошове забезпечення можливо лише шляхом подання окремого позову (який звісно ж не буде задоволений, оскільки суми премії виплачувалися правомірно). Представник зазначає, що відповідач створив ситуацію, при якій ОСОБА_2 ще й залишився винний майже 72 гривні, але ж судове рішення не виконане, оскільки суд присудив перерахувати, нарахувати та здійснити виплату позивачу частину недоплачених видів грошового забезпечення з урахуванням доплати за науковий ступінь кандидат наук - 15% від посадового окладу та доплати за вчене звання доцент - 25% від посадового окладу. Представник позивача , також, зазначає, що відповідач може "малювати" будь-які таблички, але судове рішення він не виконав, оскільки суми коштів не сплатив. Аналогічна ситуація з перерахунком одноразової грошової допомоги при звільненні та індексації.

Розглянувши заяву представника позивача, дослідивши доводи заяви та докази, які містяться в матеріалах справи, суд дійшов наступного.

Статтею 129 Конституції України встановлено, що судові рішення ухвалюються судами іменем України і є обов`язковими до виконання. Контроль за виконанням судового рішення здійснює суд. Таким чином право на судовий захист є конституційною гарантією прав і свобод людини і громадянина, а обов`язкове виконання судових рішень складовою права на справедливий судовий захист.

За змістом частини 1 ст. 370 КАС України судове рішення, яке набрало законної сили, є обов`язковим для учасників справи. Із зазначено вбачається, що виконуючи рішення суду відповідач зобов`язаний враховувати обставини встановленні судовим рішенням.

Згідно ч. 1 ст. 372 КАСУ у разі необхідності спосіб, строки і порядок виконання можуть бути визначені у самому судовому рішенні. Так само на відповідних суб`єктів владних повноважень можуть бути покладені обов`язки щодо забезпечення виконання рішення.

Відповідно до ч. 1, ч. 2 ст. 382 Кодексу адміністративного судочинства України суд, який ухвалив судове рішення в адміністративній справі, може зобов`язати суб`єкта владних повноважень, не на користь якого ухвалене судове рішення, подати у встановлений судом строк звіт про виконання судового рішення.

За наслідками розгляду звіту суб`єкта владних повноважень про виконання рішення суду або в разі неподання такого звіту суддя своєю ухвалою може встановити новий строк подання звіту, накласти на керівника суб`єкта владних повноважень, відповідального за виконання рішення, штраф у сумі від двадцяти до сорока розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Судом встановлено, що рішенням Харківського окружного адміністративного суду від 26.07.2022 судовий контроль за виконанням судового рішення не встановлювався.

Такий контроль здійснюється судом шляхом зобов`язання надати звіт про виконання судового рішення, розгляду поданого звіту на виконання постанови суду першої інстанції, а в разі неподання такого звіту - встановленням нового строку для подання звіту та накладенням штрафу.

Відповідно до статті 124 Конституції України судові рішення ухвалюються судами іменем України і є обов`язковими до виконання на всій території України. Суб`єктами, на яких поширюється обов`язковість судових рішень являються всі органи державної влади і органи місцевого самоврядування, підприємства, установи, організації, посадові чи службові особи та громадяни.

Згідно з частиною другою статті 13 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України. Обов`язковість урахування (преюдиційність) судових рішень для інших судів визначається законом.

За приписами частини четвертої та сьомої статті 13 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" невиконання судових рішень має наслідком юридичну відповідальність, установлену законом. Судові рішення не можуть бути переглянуті іншими органами чи особами поза межами судочинства, за винятком рішень про амністію та помилування.

Відповідно до частини другої та третьої статті 14 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України. Невиконання судового рішення тягне за собою відповідальність, встановлену законом.

Згідно зі статтею 370 КАС України судове рішення, яке набрало законної сили, є обов`язковим для учасників справи, для їхніх правонаступників, а також для всіх органів, підприємств, установ та організацій, посадових чи службових осіб, інших фізичних осіб і підлягає виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, або за принципом взаємності, - за її межами.

Відповідно до частини першої статті 382 КАС України суд, який ухвалив судове рішення в адміністративній справі, може зобов`язати суб`єкта владних повноважень, не на користь якого ухвалене судове рішення, подати у встановлений судом строк звіт про виконання судового рішення.

При цьому, зазначені процесуальні дії є диспозитивним правом суду, яке може використовуватися в залежності від наявності об`єктивних обставин, які підтверджені належними та допустимими доказами.

Аналогічна правова позиція висловлена Верховним Судом у постанові від 31.07.2018 у справі № 235/7638/16-а.

З аналізу зазначених норм законодавства вбачається, що адміністративним процесуальним законодавством регламентовано право суду застосовувати інститут судового контролю шляхом зобов`язання відповідача подати звіт про виконання рішення суду, визнання протиправними рішень, дій. Для застосування наведених процесуальних заходів мають бути наявні відповідні правові умови.

У свою чергу, правовою підставою для зобов`язання відповідача подати звіт про виконання судового рішення є наявність об`єктивних підтверджених належними і допустимими доказами підстав вважати, що за відсутності такого заходу судового контролю рішення суду залишиться невиконаним або для його виконання доведеться докласти значних зусиль. При цьому, суд, встановлюючи строк для подання звіту, повинен враховувати особливості покладених обов`язків згідно із судовим рішенням та можливості суб`єкта владних повноважень їх виконати.

Аналогічна правова позиція висловлена Верховним Судом у постановах від 27.02.2020 у справі №0640/3719/18 та від 11.06.2020 у справі №640/13988/19, а також у постанові від 03.07.2023 у справі №380/25987/21.

Крім того, Верховний Суд у постанові від 20.02.2019 у справі №806/2143/15 зазначив, що застосування статті 382 КАС України має на меті забезпечення належного виконання судового рішення. Підставою її застосування є саме невиконання судового рішення, ухваленого на користь особи - позивача та обставини, що свідчать про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень, пов`язаних з невиконанням судового рішення в цій справі.

Разом з тим, у постанові від 11.08.2023 у справі №380/103/22 Верховний Суд дійшов наступного: «Аналіз викладених норм дає змогу дійти висновку, що зобов`язання суб`єкта владних повноважень, не на користь якого ухвалене судове рішення, подати у встановлений судом строк звіт про виконання судового рішення є правом суду та вирішується на його розсуд. За наслідками розгляду цієї справи та часткового задоволення позовних вимог Суд не вбачає підстав для встановлення судового контролю за виконанням судового рішення».

Крім того, до заяви про встановлення судового контролю позивачем додано довідки на виконання рішення суду по справі.

Враховуючи вищевказане, суд зазначає про відсутність підстав вважати, що відповідач ухиляється від виконання рішення суду у цій справі, оскільки останнім вчиняються дії, спрямовані на його виконання.

При цьому, суд у рішенні по справі не зобов`язував відповідача подати звіт про виконання судового рішення.

Харківським окружним адміністративним судом на виконання рішення суду було видано виконавчі листи у справі.

Суд наголошує, що завершальною стадією судового провадження з примусового виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) є виконавче провадження (стаття 1 Закону України «Про виконавче провадження»).

При цьому, у разі відсутності добровільного виконання судових рішень, приписами Закону України «Про виконавче провадження» врегульований порядок дій та заходів, що спрямовані на примусове виконання таких рішень.

Судом встановлено, що позивачем не вичерпано загальний порядок виконання судового рішення, визначеного Законом України «Про виконавче провадження», або що загальний порядок виконання судового рішення не дав очікуваного результату, або що відповідач створює перешкоди для виконання такого рішення.

Відповідно до частин першої, другої статті 382 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, який ухвалив судове рішення в адміністративній справі, може зобов`язати суб`єкта владних повноважень, не на користь якого ухвалене судове рішення, подати у встановлений судом строк звіт про виконання судового рішення. За наслідками розгляду звіту суб`єкта владних повноважень про виконання постанови суду або в разі неподання такого звіту суддя своєю ухвалою може встановити новий строк подання звіту, накласти на керівника суб`єкта владних повноважень, відповідального за виконання постанови, штраф у розмірі від двадцяти до сорока розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Аналіз наведеної норми дає змогу зробити висновок, що встановлення судового контролю є правом а не обов`язком суду.

На думку суду лише наявність достатніх сумнівів у належному виконанні суб`єктом владних повноважень свого конституційного обов`язку виконання судового рішення надає право суду встановлювати судовий контроль. Заявник не надав суду належних та допустимих доказів, які б підтверджували необхідність застосування такого заходу.

Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку про залишення без задоволення заяви представника позивача про встановлення судового контролю за виконанням рішення суду.

На підставі вищевикладеного та керуючись ст. 248, ст. 256, ст. 293, ст. 295, ст. 297, ст.382 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

У Х В А Л И В:

У задоволені заяви ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ) який діє в інтересах ОСОБА_2 ( АДРЕСА_1 ) про встановлення судового контролю за виконанням рішення суду по справі за адміністративним позовом ОСОБА_2 до Національної академії Національної гвардії України про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії - відмовити.

Ухвала, постановлена судом поза межами судового засідання або в судовому засіданні у разі неявки всіх учасників справи, під час розгляду справи в письмовому провадженні, набирає законної сили з моменту її підписання суддею (суддями).

Ухвала може бути оскаржена до Другого апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом п`ятнадцяти днів з дня проголошення ухвали. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини ухвали суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Суддя Єгупенко В.В.