Справа № 320/13981/23
Суддя: Леонтович А.М.
Дата ухвалення: 2023-09-04 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

04 вересня 2023 року справа №320/13981/23

Київський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Леонтовича А.М., за участю секретаря судового засідання Остапець Д.І.,

позивача ОСОБА_1

представника відповідача Снісаренко К.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні за правилами загального позовного провадження адміністративну справу

за позовом ОСОБА_1

до Міністерства фінансів України

про про визнання незаконним та скасування наказу,

в с т а н о в и в :

I. Зміст позовних вимог

До Київського окружного адміністративного суду звернувся ОСОБА_1 з позовом до Міністерства фінансів України, у якому просить суд:

- визнати незаконним та скасувати наказ Міністерства фінансів України від 22.02.2023 №102/о «Про притягнення до дисциплінарної відповідальності ОСОБА_1 »;

-визнати недійсним запис про притягнення ОСОБА_1 до дисциплінарної відповідальності, зроблений в особовій справі.

-зобов?язати Міністерства фінансів України вилучити з особової справи ОСОБА_1 матеріали дисциплінарної справи, що є складовою особової справи державного службовця та долучається до неї після прийняття суб?єктом призначення рішення щодо державного службовця, стосовно якого здійснюється дисциплінарне провадження.

II. Позиція позивача та заперечення відповідача

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що він притягнутий до дисциплінарної відповідальності у вигляді оголошення догани за неналежне виконання основних обов`язків державного службовця. Позивач зазначає, що спірним наказом не встановлено на належному рівні наявність в його діях (бездіяльності) складу дисциплінарного проступку. Суб`єктом призначення при виданні оскаржуваного наказу було повністю проігноровані надані позивачем письмові пояснення.

У судовому засіданні позовні вимоги підтримав, просив їх задовольнити.

Представник відповідача подав відзив на позовну заяву, у якому зазначає, що дисциплінарною комісією було встановлено вчинення позивачем дисциплінарного проступку, передбаченого пунктом 5 частини 2 статті 65 Закону України "Про державну службу", а саме - невиконання або неналежне виконання посадових обов`язків.

Зазначене стало підставою для відкриття дисциплінарного провадження щодо позивача, і відповідно притягнення його до дисциплінарної відповідальності у вигляді догани.

У судовому засіданні проти задоволення позову заперечив, просив у позові відмовити.

III. Процесуальні дії у справі

Ухвалою суду від 01.05.2023 відкрито провадження у справі та вирішено здійснювати розгляд справи за правилами загального позовного провадження, призначено підготовче судове засідання на 29.05.2023.

Ухалою суду від 29.05.2023 клопотання про забезпечення позову ОСОБА_1 повернуто заявнику без розгляду.

29.05.2023 у судове засідання прибули сторони. У зв`язку з необхідністю одержання нових доказів, відкладено розгляд справи на 26.06.2023.

26.06.2023 у судове засідання прибули сторони. У зв`язку з необхідністю одержання нових доказів, відкладено розгляд справи на 01.08.2023.

01.08.2023 у судове засідання прибули сторони. Суд на місці ухвалив перенести судове засідання для надання додаткових пояснень по справі на 21.08.2023.

21.08.2023 у судове засідання прибули сторони. Суд на місці ухвалив перенести судове засідання для надання додаткових пояснень по справі на 28.08.2023.

28.08.2023 у судове засідання прибули сторони. Суд на місці ухвалив закрити підготовче судове засідання та перейти до призначення розгляд справи по суті, призначив справу на 04.09.2023.

04.09.2023 у судове засідання прибули сторони.

IV. Обставини, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин, з посиланням на докази, на підставі яких встановлені відповідні обставини

Судом встановлено, що ОСОБА_1 наказом Міністерства фінансів України від 13.09.2018 №345-о переведено на посаду головного спеціаліста відділу співпраці з Європейським банком реконструкції та розвитку та іншими регіональними організаціями Департаменту міжнародних фінансових проектів Міністерства фінансів України.

Дисциплінарною комісією з розгляду дисциплінарних справ Міністерства фінансів України було розглянуто матеріали та сформовано дисциплінарну справу стосовно неодноразового порушення строків виконання завдань керівництва головним спеціалістом відділу співпраці з Європейським банком реконструкції та розвитку та іншими регіональними організаціями Департаменту міжнародних фінансових проектів Мінфіну ОСОБА_1 , зокрема окремого доручення заступника Міністра О. Знкової від 05.09.2022 №19000-05/38 та від 26.10.2022 №19000-05/52 щодо забезпечення неухильного дотримання вимог наказу Міністерства фінансів України від 31.07.2019 №332 «Про затвердження Інструкції з діловодства в апараті Міністерства фінансів України», посилення контролю за виконавською дисципліною та передаванням справ з урахуванням функцій, визначених положеннями про структурні підрозділи Департаменту міжнародних фінансових відноси».

За результатами розгляду дисциплінарної справи, з урахуванням вимог пункту 5 частини другої та третьої статті 65 Закону України «Про державну службу», частини третьої статті 66 Закону, підпунктів 1, 2 та 3 частини другої статті 67 Закону, пункту 2 частини другої статті 68 Закону, частини десятої статті 69 Закону дисциплінарна комісія підтвердила факт вчинення ОСОБА_1 дисциплінарного проступку, а саме невиконання окремих доручень заступника Міністра ОСОБА_2 від 05.09.2022 №19000-05/38 та від 26.10.2022 №19000-05/52 (пункту 5 частини другої статті 65 Закону), що передбачає застосування дисциплінарного стягнення у виді догани (частина третя статті 66 Закону).

Дисциплінарною комісією дисциплінарного провадження стосовно ОСОБА_1 було прийняте рішення підготувати державному секретарю Міністерства фінансів України ОСОБА_3 пропозицію комісії застосувати до останнього дисциплінарне стягнення у вигляді догани.

Відповідно до вимог частин десятої та одинадцятої статті 69 Закону дисциплінарна комісії підготувала та направила подання від 02.02.2023 суб?єкту призначення щодо застосування дисциплінарного стягнення.

Наказом Міністерства фінансів України від 22.02.2023 №102/о «Про притягнення до дисциплінарної відповідальності», оголошено догану ОСОБА_1 .

Не погоджуючись з такими діями відповідача, позивач звернувся до суду.

V. Норми права, які застосував суд

Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Кожен має право на працю, що включає можливість заробляти собі на життя працею, яку він вільно обирає або на яку вільно погоджується, а держава створює умови для повного здійснення громадянами права на працю, гарантує рівні можливості у виборі професії та роду трудової діяльності; громадянам гарантується захист від незаконного звільнення (стаття 43 Конституції України).

Однією з форм реалізації права на працю є державна служба.

Принципи, правові та організаційні засади забезпечення публічної, професійної, політично неупередженої, ефективної, орієнтованої на громадян державної служби, яка функціонує в інтересах держави і суспільства, а також порядок реалізації громадянами України права рівного доступу до державної служби, що базується на їхніх особистих якостях та досягненнях передбачено Законом України «Про державну службу» від 10 грудня 2015 року № 889-VIII (у редакції чинній станом на момент виникнення правовідносин, далі - Закон №889-VІІІ).

Відповідно до частини першої статті 64 Закону №889-VІІІ за невиконання або неналежне виконання посадових обов`язків, визначених цим Законом та іншими нормативно-правовими актами у сфері державної служби, посадовою інструкцією, а також порушення правил етичної поведінки та інше порушення службової дисципліни державний службовець притягається до дисциплінарної відповідальності у порядку, встановленому цим Законом.

Згідно з частиною першою статті 65 Закону №889-VІІІ підставою для притягнення державного службовця до дисциплінарної відповідальності є вчинення ним дисциплінарного проступку, тобто протиправної винної дії або бездіяльності чи прийняття рішення, що полягає у невиконанні або неналежному виконанні державним службовцем своїх посадових обов`язків та інших вимог, встановлених цим Законом та іншими нормативно-правовими актами, за яке до нього може бути застосоване дисциплінарне стягнення.

Згідно з частиною другою цієї ж статті дисциплінарними проступками є, зокрема:

порушення Присяги державного службовця (п.1);

невиконання або неналежне виконання посадових обов`язків, актів органів державної влади, наказів (розпоряджень) та доручень керівників, прийнятих у межах їхніх повноважень (п.5);

Відповідно до частини першої статті 66 Закону №889-VIII до державних службовців застосовується один із таких видів дисциплінарного стягнення:

1) зауваження;

2) догана;

3) попередження про неповну службову відповідність;

4) звільнення з посади державної служби.

Частиною 3 цієї ж статті передбачено, що у разі допущення державним службовцем дисциплінарних проступків, передбачених пунктами 4, 5, 12 та 15 частини другої статті 65 цього Закону, суб`єктом призначення або керівником державної служби такому державному службовцю може бути оголошено догану.

Як передбачено ч.4 даної статті, у разі допущення державним службовцем дисциплінарних проступків, передбачених пунктами 2 та 8 частини другої статті 65 цього Закону, а також вчинення систематично (повторно протягом року) дисциплінарних проступків, передбачених пунктами 4 та 5 частини другої статті 65 цього Закону, суб`єкт призначення або керівник державної служби може попередити такого державного службовця про неповну службову відповідність.

Згідно із ч.5 згаданої норми, звільнення з посади державної служби є винятковим видом дисциплінарного стягнення і може бути застосоване лише у разі вчинення дисциплінарних проступків, передбачених пунктами 1, 3, 7, 9-11, 13, 14 частини другої статті 65 цього Закону, а також вчинення систематично (повторно протягом року) дисциплінарного проступку, передбаченого пунктом 12 частини другої статті 65 цього Закону.

Відповідно до частини першої статті 67 Закону №889-VIII дисциплінарне стягнення має відповідати характеру і тяжкості вчиненого дисциплінарного проступку та ступеню вини державного службовця. Під час визначення виду дисциплінарного стягнення необхідно враховувати характер дисциплінарного проступку, обставини, за яких він був вчинений, настання тяжких наслідків, добровільне відшкодування заподіяної шкоди, попередню поведінку державного службовця та його ставлення до виконання посадових обов`язків.

За змістом статті 69 Закону №889-VIII для здійснення дисциплінарного провадження з метою визначення ступеня вини, характеру і тяжкості вчиненого дисциплінарного проступку утворюється дисциплінарна комісія з розгляду дисциплінарних справ (далі - дисциплінарна комісія).

Результатом розгляду дисциплінарної справи є пропозиція Комісії або подання дисциплінарної комісії, які мають рекомендаційний характер для суб`єкта призначення (ч.10 цієї ж статті).

Суб`єкт призначення протягом 10 календарних днів зобов`язаний прийняти рішення на підставі пропозиції Комісії або подання дисциплінарної комісії або надати вмотивовану відмову протягом цього строку. Згідно частини першої статті 71 Закону №889-VIII порядок здійснення дисциплінарного провадження затверджується Кабінетом Міністрів України (ч.11 згаданої норми).

Приписами частини 1 статті 74 Закону №889-VIII передбачено, що дисциплінарне стягнення має відповідати ступеню тяжкості вчиненого проступку та вини державного службовця. Під час визначення виду стягнення необхідно враховувати характер проступку, обставини, за яких він був вчинений, обставини, що пом`якшують чи обтяжують відповідальність, результати оцінювання службової діяльності державного службовця, наявність заохочень, стягнень та його ставлення до служби.

Дисциплінарне стягнення може бути накладено тільки у разі встановлення факту вчинення дисциплінарного проступку та вини державного службовця. Вчинення державним службовцем діянь у стані крайньої потреби або необхідної оборони виключають можливість застосування дисциплінарного стягнення (ч.2 згаданої норми).

Як передбачено ч.1 ст.75 Закону №889-VIII, перед накладенням дисциплінарного стягнення суб`єкт призначення повинен отримати від державного службовця, який притягається до дисциплінарної відповідальності, письмове пояснення.

Пояснення державного службовця має відображати час, місце, обставини та причини вчинення ним дисциплінарного проступку, його усвідомлення чи заперечення провини, а також інші питання, які мають значення у справі (ч.2 цієї ж норми).

Відмова надати пояснення оформляється відповідним актом і підтверджується двома державними службовцями. Відмова надати пояснення не перешкоджає здійсненню дисциплінарного провадження та накладенню на державного службовця дисциплінарного стягнення (ч.3 цієї ж статті).

Процедуру здійснення дисциплінарними комісіями з розгляду дисциплінарних справ дисциплінарних проваджень стосовно державних службовців визначає Порядок здійснення дисциплінарного провадження, затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 04 грудня 2019 року №1039 (далі - Порядок №1039)

Згідно із пунктом 2 Порядку №1039 процедура здійснення дисциплінарного провадження передбачає: прийняття рішення про порушення дисциплінарного провадження; формування дисциплінарної комісії та її склад; визначення повноважень дисциплінарної комісії; визначення основних засад роботи дисциплінарної комісії; формування дисциплінарної справи; прийняття рішення за результатами розгляду дисциплінарної справи.

Вказана процедура є обов`язковою, а вказаний у ній перелік є обов`язковим та не підлягає розширеному тлумаченню.

Абзацом 1 пунктом 31 Порядку №1039 передбачено, що комісія, дисциплінарна комісія запрошує державного службовця на своє засідання для надання пояснення щодо обставин, які стали підставою для порушення дисциплінарного провадження, та пропонує надати таке пояснення у письмовому вигляді. Пояснення надається в паперовій або електронній формі особисто чи шляхом надсилання на офіційну електронну адресу відповідного державного органу із накладенням кваліфікованого електронного підпису.

Державний службовець, згідно абзацу другого, має право:

бути присутнім на засіданні Комісії, дисциплінарної комісії для надання пояснення щодо обставин, які стали підставою для порушення дисциплінарного провадження;

знайомитися з матеріалами дисциплінарної справи відповідно до статті 76 Закону, у тому числі в установленому законом порядку запитувати та отримувати відповідні документи, їх копії;

надавати пояснення, а також відповідні документи та матеріали щодо обставин, які досліджуються;

заявляти клопотання про необхідність одержання і долучення до матеріалів дисциплінарної справи нових документів, одержання додаткових пояснень осіб, яким можуть бути відомі обставини справи;

користуватися правовою допомогою адвоката або іншого уповноваженого ним представника.

Як передбачено абзацом першим п.33 цього ж Порядку, про дату, час і місце та спосіб проведення засідання Комісії, дисциплінарної комісії державному службовцю повідомляється шляхом вручення інформації чи документів або надсилання їх поштою за адресою місця проживання/перебування чи на його адресу електронної пошти, або з використанням інших засобів телекомунікаційного зв`язку за наявними в особовій справі контактними даними.

Таке повідомлення, йдеться у абзаці другому цієї ж норми, здійснюється не менш як за п`ять календарних днів до дня проведення засідання Комісії, дисциплінарної комісії.

Пунктом 33 Порядку №1039 визначено, що комісія, дисциплінарна комісія розглядає належним чином сформовану дисциплінарну справу та за результатами такого розгляду приймає рішення про наявність чи відсутність у діях державного службовця дисциплінарного проступку та підстав для його притягнення до дисциплінарної відповідальності, про що зазначається у протоколі засідання.

Комісія, дисциплінарна комісія повинна встановити:

чи мали місце обставини, на підставі яких порушено дисциплінарне провадження;

чи містять дії державного службовця ознаки дисциплінарного проступку;

чим характеризується дисциплінарний проступок, обставини, за яких він був вчинений, обставини, що пом`якшують чи обтяжують відповідальність, результати оцінювання службової діяльності державного службовця, наявність заохочень, стягнень та його ставлення до державної служби;

чи підлягає державний службовець притягненню до дисциплінарної відповідальності;

який вид дисциплінарного стягнення може бути застосований до державного службовця.

VI. Оцінка суду

Регулювання трудових правовідносин у процесі проходження служби, порядок застосування дисциплінарних стягнень та процедура звільнення державних службовців у межах спірних правовідносин регулюється Кодексом законів про працю України (далі - КЗпП України) як загальним законом, та Законом України «Про державну службу» від 10 грудня 2015 року, як спеціальним законом.

Згідно із оскаржуваним наказом, підставою для притягнення до дисциплінарної відповідальності стало не виконання головним спеціалістом відділу співпраці з Європейським банком реконструкції та розвитку та іншими регіональними організаціями Департаменту міжнародних фінансових проектів Мінфіну Романенком А.О. окремого доручення заступника Міністра Зикової О.І. від 05.09.2022 №19000-05/38 та від 26.10.2022 №19000-05/52.

Правовідносини у сфері державної служби регулюються Законом України «Про державну службу», який є спеціальним актом про державну службу та визначає особливості правового регулювання у цій сфері, а тому його положенням у процесі правозастосування надається перевага над положеннями Кодексу законів про працю України. При цьому, положення Кодексу законів про працю України застосовується лише у випадку не урегульованості або неповної урегульованості трудових правовідносин осіб, які мають статус державного службовця.

Принципи, правові та організаційні засади забезпечення публічної, професійної, політично неупередженої, ефективної, орієнтованої на громадян державної служби, яка функціонує в інтересах держави і суспільства, а також порядок реалізації громадянами України права рівного доступу до державної служби, що базується на їхніх особистих якостях та досягненнях, визначено Законом України «Про державну службу» (далі - Закон).

Правове регулювання державної служби здійснюється Конституцією України, цим та іншими законами України, міжнародними договорами, згода на обов?язковість яких надана Верховною Радою України, постановами Верховної Ради України, указами Президента України, актами Кабінету Міністрів України та центрального органу виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну політику у сфер державної служби (частина перша статті 5 Закону).

Частиною першою статі 8 Закону визначені основні обов?язки державного службовця, зокрема пунктом 8 зазначено, що державний службовець зобов?язаний виконувати рішення державних органів, накази (розпорядження), доручення керівників надані на підставі та у межах повноважень, передбачених Конституцією та законам України.

Державні службовці виконують також інші обов?язки, визначені у положеннях про структурні підрозділи державних органів та посадових інструкціях, затверджених керівниками державної служби в цих органах.

Дисциплінарна відповідальність - це один із видів юридичної відповідальності. Вона полягає в обов?язку особи, що вчинила порушення дисципліни, давати звіт за свої протиправні винні дії та понести дисциплінарні стягнення, передбачені законодавством. тому, як і будь-яка іна юридична відповідальність, дисциплінарна відповідальність має примусовий характер.

Тобто стосовно особи, що вчинила дисциплінарний проступок, можуть бути застосовані заходи примусового впливу, примусова санкція, що матиме для цієї особи певні негативні наслідки.

Відповідно до статті 64 Закону за невиконання або неналежне виконання посадових обов?язків, визначених цим Законом та іншими нормативно-правовими актами у сфері державної служби, посадовою інструкцією, а також порушення правил етичної поведінки та інше порушення службової дисципліни державний службовець притягається до дисциплінарної відповідальності у порядку, встановленому цим Законом.

Для державних службовців можуть установлюватися особливості притягнення до дисциплінарної відповідальності. Так, частиною першою статті 65 Закону передбачено, що підставою для притягнення державного службовця до дисциплінарної відповідальності є вчинення ним дисциплінарного проступку, тобто протиправної винної дії або бездіяльності чи прийняття рішення, що полягає у невиконанні або неналежному виконанні державним службовцем своїх посадових обов?язків та інших вимог, встановлених цим Законом та іншими нормативно-правовими актами, за яке до нього може бути застосоване дисциплінарне стягнення.

Частиною другою цієї статті визначено дисциплінарні проступки, зокрема і невиконання або неналежне виконання посадових обов?язків, актів органів державної влади, наказів (розпоряджень) та доручень керівників, прийнятих у межах їхніх повноважень.

Дисциплінарне стягнення до державного службовця застосовується не пізніше шести місяців з дня виявлення дисциплінарного проступку, без урахування часу тимчасової непрацездатності або перебування у відпустці, а також не застосовується, якщо минув один рік після його вчинення. Крім того, дисциплінарне стягнення не може бути застосоване під час відсутності державного службовця на службі у зв?язку з тимчасовою непрацездатністю, під час перебування його у відпустці або у відрядженні.

Разом з тим, статтею 66 Закону передбачено види дисциплінарного стягнення та загальні умови їх застосування.

Відповідно до частини третьої статті 66 Закону, у разі допущення державним службовцем дисциплінарних проступків, передбачених пунктами 4, 5, 12 та 15 частини другої статті 65 цього Закону, суб?єктом призначення або керівником державної служби такому державному службовцю може бути оголошено догану.

Згідно з частиною першою статті 67 Закону, дисциплінарне стягнення мае відповідати характеру і тяжкості вчиненого дисциплінарного проступку та ступеню вини державного службовця. Під час визначення виду дисциплінарного стягнення необхідно враховувати характер дисциплінарного проступку, обставини, за яких він був вчинений, настання тяжких наслідків, добровільне відшкодування заподіяної шкоди, попередню поведінку державного службовця та його ставлення до виконання посадових обов?язків.

3 метою визначення ступеня вини, характеру і тяжкості вчинених дисциплінарних проступків державних службовців та відповідно до вимог частини першої статті 69 Закону України «Про державну службу» у Міністерстві фінансів України утворено дисциплінарну комісію з розгляду дисциплінарних справ у Міністерстві фінансів України та затверджено її склад (наказ Міністерства фінансів України від 05 грудня 2022 року №326/о).

На виконання наказу Міністерства фінансів України від 05.12.2022 № 326/о «Про утворення дисциплінарної комісії» до службових записок в.о. директора Департаменту міжнародних фінансових проектів Олени Михайлової від 29.11.2022 №19000-08/115 та службової записки в. о. директора Департаменту роботи з персоналом та організаційного розвитку Марії Білас від 02.12.2022 №17050-12/644 дисциплінарною комісією з розгляду дисциплінарної справи (далі - дисциплінарна комісія) було розглянуто матеріали та сформовано дисциплінарну справу стосовно головного спеціаліста відділу співпраці з Європейським банком реконструкції та розвитку та іншими регіональними організаціями Департаменту міжнародних фінансових проектів ОСОБА_1 .

Під час розгляду дисциплінарної справи дисциплінарною комісією було встановлено, що позивач неодноразово порушував строки виконання завдань керівництва.

Зокрема, порушив термін виконання окремого доручення заступника Міністра фінансів України Зикової О.І. від 05.09.2022 №19000-05/38 та від 26.10.2022 №19000-05/52 щодо забезпечення неухильного дотримання вимог наказу Мінфіну від 31.07.2019 «Про затвердження Інструкції з діловодства в апараті Міністерства фінансів України», посилення контролю за виконавською дисципліною та передавання справ з урахуванням функцій, визначених положеннями про структурні підрозділи Департаменту міжнародних фінансових проектів. Також зазначається, що зовнішня комунікація має бути санкціонована.

Відповідно до статті 61 Конституції України, юридична відповідальність особи має індивідуальний характер.

Відповідно до положень пункту 33 Порядку, дисциплінарна комісія повинна була встановити чим характеризується дисциплінарний проступок обставини, за яких він був вчинений, обставини, що пом?якшують чи обтяжують відповідальність, результати оцінювання службової діяльності державного службовця, наявність заохочень, стягнень та його ставлення до державної служби.

Так, 06.09.2022 до Департаменту міжнародних фінансових проектів надійшло на виконання окреме доручення заступника Міністра фінансів від 05.09.2022 №19000-05/38, виконання якого було доручено директору Департаменту, заступнику директора Департаменту, керівникам відділів цього Департаменту, а саме відділу співпраці з Європейським банком реконструкції та розвитку та іншими регіональними організаціями, відділу співпраці з Групою Світового банку, відділу співпраці з Європейським інвестиційним банком, відділу проведення моніторингу та контролю за реалізацією проектів, відділу здійснення функцій Національного контрольно - контактного пункту, а також головному спеціалісту відділу проведення моніторингу та контролю за реалізацію проектів ОСОБА_4 (діловод).

В подальшому, керівники зазначених вище відділів доручили виконання цього окремого доручення співробітникам цих відділів.

В межах відділу ЄБРР зазначене окреме доручення було розписане для виконання на спеціалістів відділу - ОСОБА_5 , ОСОБА_1 , Філоненко H.I., Путінцеву В.О., Никоноровій Ю.К.

Пунктом 1 та 2 окремого доручення №19000-05/38, з метою забезпечення неухильного дотримання вимог наказу Мінфіну від 31.07.2019 №332 «Про затвердження Інструкції з діловодства в апараті Міністерства фінансів України» (далі - Інструкція) та посилення контролю за виконавською дисципліною прошу забезпечити, було доручено у термін до 20.10.2022: проведення аудиту наявності документів постійного та тимчасового зберігання у справах підрозділів Департаменту міжнародних фінансових проектів відповідно до затвердженої номенклатури, в тому числі тих, які стосуються завершених спільних з міжнародними фінансовими організаціями (далі - МФО) проектів; дотримання вимог ведення та формування справ постійного та тимчасового зберігання відповідно до Інструкції, в тому числі щодо ініціювання, реалізації та моніторингу спільних з МФО проектів, та збереження документів відповідно до номенклатури справ в СЕД/АСКОД.

Пунктом 4 та 5 окремого доручення №19000-05/38, було доручено у термін до 20.10.2022: забезпечити передавання справ з урахуванням функцій, визначених положеннями про структурні підрозділи Департаменту, та відповідно до затвердженої номенклатури справ Департаменту відповідно до графіку; забезпечити формування справ для передавання до архіву Мінфіну закінчених діловодством справ постійного та тимчасового зберігання по 2019 рік включно.

Також, одночасно із визначенням термінів виконання окремих пунктів у самому доручені, до окремого доручення був доданий окремий графік передавання справ, за яким відділу співпраці з ЄБРР було визначено термін його виконання 16.09.2022.

На виконання цього окремого доручення, позивач, спільно і співробітниками відділу співпраці з Європейським банком реконструкцій та розвитку та іншими регіональними організаціями, підготував та передав у відділ співпраці з Групою Світового банку документи за справами у 26 томах, документи за справами «Листування щодо підготовки, ініціації та реалізації проекту ЄБ «Основний кредит для МСП та установ з середньою капіталізацією - Україна (АРЕХ)», «Листування щодо підготовки, ініціювання та реалізації проекту ЄТБ «Програма розвитку муніципальної інфраструктури в Україні», «Листування щодо підготовки, ініціювання та реалізації проекту ЄТ «Модернізація та реконструкція магістрального газопроводу Уренгой-Помари-Ужгород», «Листування щодо підготовки, ініціювання та реалізації проекту ЕІБ «Міський громадський транспорт України», «Листування щодо підготовки, ініціювання та реалізації проекту ЄІБ «Проект розвитку системи водопостачання та водовідведення в м. Миколаїв».

Також було сформовані та підготовлені до передачі до архіву справу «Листування щодо підготовки, ініціації та реалізації проекту ЄБРР «Реконструкція відкритих розподільчих споруд 750 кВ Рівненської, Хмельницької та Запорізької АЕС», «Модернізація та реконструкція магістрального газопроводу Уренгой-Помари-Ужгород», «Листування щодо проекту ЄБРР та Євратом «Реалізація комплексної (зведеної) програми підвищення рівня безпеки енергоблоків атомних електростанцій України».

У судовому засіданні позивач пояснив, що виконати своєчасно та у повному обсязі окреме доручення не було можливим, з огляду на відсутність фізичної можливості у опрацюванні значної кількості документів протягом обмеженого дорученням проміжку часу (10 днів) та з урахуванням складності їх попереднього формування протягом значного періоду (9 років та більше) (паралельно з виконанням інших поточних доручень), оскільки потребувало значного часу щодо перегляду кожного окремого аркушу та визначення приналежності до справ окремо відділу ЄБРР або відділу ЄІБ, а також подальшого їх оформленням для передачі за належністю. Складність у виконанні полягала ще в тому, що до створення окремого відділу співпраці з ЄІБ в Міністерстві фінансів, документи та справи в формувалися у відділі співпраці з ЄБРР частково спільно у спільних справах та папках, а окремі справи за спільними з ЄБРР та ЄІБ проектами, документи формувалися протягом останніх 10-15 років.

Позивач підтвердив, що за результатами виконання окремого доручення був підготовлений звіт щодо проведеної роботи з виконання доручення керівництву, та ним повідомлялася інформація щодо неможливості своєчасно виконати у повному обсязі окремого доручення з огляду на складність та великий обсяг документів.

27.10.2022 до Департаменту надійшло на виконання нове окреме доручення заступника Міністра фінансів №19000-05/52, виконання якого було доручено директору Департаменту, заступнику директора Департаменту, заступнику директора Департаменту, керівникам відділів цього Департаменту, а саме відділу співпраці з ЄБРР, відділу співпраці співпраці з Групою Світового банку, відділу співпраці з Європейським інвестиційним банком, віділу проведення моніторингу та контролю за реалізацією проектів, відділу здійснення функцій Національного контрольно-контактного пункту, а також головному спеціалісту відділу проведення моніторингу та контролю за реалізацію проектів ОСОБА_4 (діловод).

В подальшому, керівники зазначених вище відділів доручили виконання цього окремого доручення співробітникам цих відділів. В межах відділу співпраці з ЄБРР - розписане для виконання на спеціалістів відділу (Сачковій Ю.В., Романенко А.О., Філоненко Н.Г., Путінцеву В.О., Никоноровій ЮЮ.К.).

Окремим доручення №9000-05/52 було доручено у одноденний термін до 27.10.2022 (пункт 1-2): формування для передавання до архіву Мінфіну закінчених діловодством справ постійного та тимчасового зберігання по 2019 рік включно; за результатами формування справ для передавання до архіву надати відповідний звіт про готовність;

Також, пунктами 3-5 окремого доручення від 26.10.2022 №19000-05/52 було доручено у одноденний термін до 27.10.2022: провести аудит та передати головним спеціалістом відділу співпраці з ЄБРР та іншими регіональними організаціями Романенком А. до відділу співпраці з ЄІБ усіх справ, матеріалів та кореспонденції в паперовому та електронному вигляді, включно із листуванням електронною поштою за спільним з Північною екологічною фінансовою корпорацією проектом (НЕФКО) «Вища освіта України» та спільним з ЄІБ проектом «Вища освіта України»; провести аудит та передати головним спеціалістом відділу співпраці з ЄБРР та іншими регіональними організаціями Романенком А. до відділу співпраці з ЄІБ усіх матеріалів та кореспонденції в паперовому та електронному вигляді, включно із листуванням електронною поштою за спільними з ЄІБ проектами: «Будівництво високовольтної повітряної лінії 750 кВ Рівненська АЕС - Київська»; «Реабілітація гідроелектростанцій»: «Будівництво ПЛ 750 кВ Запорізька АЕС - Каховська»; «Будівництво метрополітену у Дніпропетровську»; «Будівництво метрополітену у Харкові»; «Вища освіта», «Енергоефективність сталий розвиток»; «Бескидський залізничний тунель (Україна)»; «Проект модернізації української залізниці (Модернізація інфраструктури ПАТ «Укрзалізниця»; «Підвищення безпеки автомобільних доріг в містах України»; «Програма підвищення надійності підстанцій». Також забезпечити передавання справ за іншими спільними з ЄІБ проектами, що частково не передані та знаходяться у відділі співпраці з ЄБРР та іншими регіональними організаціями; скласти відповідні акти про передавання/приймання справ.

Виконання пунктів 3-5 було доручено начальнику відділу співпраці з ЄБРР Нагорній О., заступнику директора Департаменту Михайловій О., заступнику начальника відділу співпраці з ЄІБ Ратієву А., та Романенку A.

В рамках виконання цього окремого доручення, позивачем були підготовлені та 27.10.2022 подані для прийняття у відділ співпраці з ЄІБ документи за справою «Листування щодо співробітництва з ЄІБ», «Листування щодо підготовки, ініціації та реалізації проекту ЕТБ «Програма підвищення надійності підстанцій», «Листування щодо підготовки, ініціації та реалізації проекту ЄІБ «Реабілітація гідроелектростанцій», «Листування щодо підготовки, ініціації та реалізації проекту ЄБ «Бескидський залізничний тунель (Україна)», «Листування щодо підготовки, ініціації та реалізації проекту ЄІБ «Проект модернізації української залізниці». Також були підготовлені до передачі до відділ співпраці з ЄІБ документи за справою в рамках спільного з Північною екологічною фінансовою корпорацією проектом «Вища освіта України» та спільного з ЄШ проектом «Вища освіта України». Пояснив, що своєчасно передати їх до відділу ЄІБ не було можливості, у зв?язку із визначенням його головним виконавцем доручень керівництва стосовно опрацювання платіжних доручень за цим проектом, якісне та своєчасне виконання яких потребувало наявності у відділі документів за справою.

Що стосується виконання пунктів 3-5 окремого доручення від 26.10.2022 №19000-05/52 позивач підтвердив, що це теж не було можливим, через відсутність фізичної можливості, протягом обмеженого дорученням проміжку часу у опрацюванні значної кількості документів в рамках справ, складності їх формування.

Позивач підтвердив, що за результатами виконання окремого доручення був підготовлений звіт щодо проведеної роботи з виконання доручення керівництву, та ним повідомлялася інформація щодо неможливості своєчасно виконати у повному обсязі окремого доручення з огляду на складність та великий обсяг документів.

Водночас, з огляду на великий об?єм документів, позивач продовжує формувати та передавати справ за проектами «Підвищення безпеки автомобільних доріг в містах України» та «Будівництво метрополітену у Дніпропетровську».

Законом України «Про державну службу» визначено поняття дисциплінарного проступку, наведено перелік дій/бездіяльності/рішень, які підпадають під визначення дисциплінарного проступку, визначено види дисциплінарної відповідальності та порядок притягнення державного службовця до дисциплінарної відповідальності.

Дисциплінарне стягнення - це передбачена законом міра примусу, що застосовується суб`єктом призначення до працівника, який вчинив дисциплінарний проступок. При цьому, для накладення дисциплінарного стягнення уповноваженому органу необхідно встановити наявність протиправної поведінки державного службовця, шкідливих наслідків та причинного зв`язку між ними і поведінкою особи, що притягається до відповідальності.

Протиправність поведінки полягає у порушенні державним службовцем своїх посадових обов`язків та інших вимог, встановлених Законом України "Про державну службу" та іншими нормативно-правовими актами, за яке до нього може бути застосоване дисциплінарне стягнення. Також, необхідно враховувати інші обставини, що мають значення: характер дисциплінарного проступку, обставини, за яких він був вчинений, настання тяжких наслідків, добровільне відшкодування заподіяної шкоди, попередню поведінку державного службовця та його ставлення до виконання посадових обов`язків.

Дисциплінарний проступок визначається як винне невиконання чи неналежне виконання працівником своїх обов`язків. Так, складовими дисциплінарного проступку є дії або бездіяльність працівника; порушення або неналежне виконання покладених на працівника трудових обов`язків; вина; наявність причинного зв`язку між діями (бездіяльністю) та порушенням або ж неналежним виконанням покладених на працівника трудових обов`язків.

Недоведеність хоча б одного з цих елементів виключає наявність складу дисциплінарного проступку.

Об`єктивна сторона дисциплінарного проступку складається з протиправної поведінки суб`єкта (працівника), шкідливих наслідків та причинного зв`язку між ними й поведінкою особи, що притягається до відповідальності. Протиправність поведінки полягає в порушенні трудових обов`язків, закріплених нормами загального та спеціального законодавства про працю: Кодексом законів про працю України, Законом України «Про державну службу», правилами внутрішнього розпорядку, статутами, положеннями, посадовими інструкціями, а також у порушенні або невиконанні наказів і розпоряджень власника, уповноваженої ним адміністрації.

Саме на роботодавцеві лежить обов`язок надати докази фактів винного вчинення працівником дисциплінарного проступку.

Отже, наказ про притягнення державного службовця до дисциплінарної відповідальності повинен містити чітке формулювання суті та обставин допущеного працівником проступку, підстави прийняття рішення про притягнення до відповідальності, час вчинення й час виявлення самого проступку, а також обґрунтування обрання певного виду стягнення, з урахуванням передбачених законодавством обставин.

Відповідно пунктів 1, 6, 7, 8 частини першої статті 8 Закону України «Про державну службу» державний службовець зобов`язаний:

1) дотримуватися Конституції та законів України, діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України;

6) забезпечувати в межах наданих повноважень ефективне виконання завдань і функцій державних органів;

7) сумлінно і професійно виконувати свої посадові обов`язки та умови контракту про проходження державної служби (у разі укладення);

8) виконувати рішення державних органів, накази (розпорядження), доручення керівників, надані на підставі та у межах повноважень, передбачених Конституцією та законами України;

Останнім абзацом частини першої статті 8 Закону №889-VIII визначено, що державні службовці виконують також інші обов`язки, визначені у положеннях про структурні підрозділи державних органів та посадових інструкціях, затверджених керівниками державної служби в цих органах, та контракті про проходження державної служби (у разі укладення).

Так, відповідно до посадової інструкції державного службовця Міністерства фінансів України основними посадовими обов`язками є:

1)виконання завдань і доручень, що визначені у положенні про відділ, у планах роботи Міністерства, Департаменту та завдань, доручень і розпоряджень керівництва Міністерства, Департаменту, відділу;

2)проведення експертизи проектних пропозицій щодо ініціювання спільних з ЄБРР та іншими регіональними організаціями Проектів з урахуванням експертного висновку про їх відповідність пріоритетам державної політики у відповідній сфері та проведення оцінки фінансового стану підприємства; підготовка проекту рішення про доцільність підготовки спільних з ЄБРР та іншими регіональними організаціями Проектів та визначення виконавця, відповідального за підготовку й реалізацію Проектів;

3)розробка фінансових механізмів реалізації спільних з ЄБРР та іншими регіональними організаціями Проектів, опрацювання умов залучення кредитних ресурсів, їх використання та повернення відповідальними виконавцями та/або бенефіціарами спільних з ЄБРР та іншими регіональними організаціями Проектів;

4) участь у переговорах з представниками іноземних держав, іноземних фінансових установ, ЄБРР та інших регіональних організацій, міністерств, відомств, установ та організацій - учасників спільних з ЄБРР та іншими регіональними організаціями проектів стосовно умов надання позик, залучення кредитів ЄБРР та інших регіональних організацій;

5)розробка та забезпечення підписання договорів про співпрацю України з ЄБРР та іншими регіональними організаціями, кредитних, проектних, гарантійних угод, договорів про субкредитування, безповоротну передачу коштів, про погашення заборгованості суб?екта господарювання перед державою, інших договорів між Міністерством, відповідальними виконавцями та/або бенефіціарами, які беруть участь у реалізації спільних з ЄБРР та іншими регіональними організаціями Проектів, підготовка інших документів, необхідних для їх реалізації;

6)перевірка на відповідність вимогам ЄБРР, інших регіональних організацій і законодавству України платіжних і супровідних документів із забезпечення оплати виконаних робіт, послуг та поставок товарів у визначені договором про субкредитування терміни;

7)здійснення моніторингу та оперативного обліку надходжень і використання кредитних ресурсів ЄБРР та інших регіональних організацій, а також їх обслуговування та повернення підприємствами й організаціями - учасниками таких Проектів;

8)підготовка пропозицій щодо внесення змін до законодавчих та нормативно-правових актів з питань, що належать до компетенції відділу, забезпечення їх методологічної цілісності та відповідності законодавству України; опрацювання проектів нормативно-правових актів, що надходять на погодження до Міністерства, та підготовка висновків до них за встановленою Міністерством формою; підготовка експертних висновків щодо визначення вартісної величини впливу законопроектів на дохідну чи видаткову частину бюджету та підготовка пропозицій щодо доцільності їх прийняття, можливості та терміну набрання ними чинності;

9) підготовка пропозицій до проекту Закону України про внесення змін до Бюджетного кодексу України у сферах, що належать до компетенції відділу, здійснення заходів щодо подання його на розгляд до Кабінету Міністрів України; супроводження розгляду і схвалення проекту Закону України про внесення змін до Бюджетного кодексу України Кабінетом Міністрів України та подання його на розгляд до Верховної Ради України

10) підготовка документів та матеріалів для складання проекту закону про Державний бюджет України, розроблення прогнозних показників зведеного бюджету України, моніторинг та підготовка звіту про виконання закону про Державний бюджет України у сферах, що належать до компетенції відділу.

Зі змісту оскаржуваного наказу вбачається, що наказ Мінфіну від 22.02.2023 №102/о «Про притягнення до дисциплінарної відповідальності ОСОБА_1 » не містить стислий виклад обставин справи, вид дисциплінарного проступку і його юридичну кваліфікацію. Також у наказі про накладення дисциплінарного стягнення не зазначено, в чому конкретно полягає порушення, коли воно мало місце, не зазначено про наявність шкоди та вина.

Дослідивши докази наявні в матеріалах справи, а саме процесуальні документи по кожному дорученню, судом встановлено, що викладене у поясненнях позивача підтверджується матеріалами дисциплінарного провадження. Між тим, відповідно змісту оскаржуваного наказу оцінка зазначеним доводам позивача дисциплінарною комісією надана не була, а саме : не враховано великі об`єми документів та короткі строки виконання, що явно не достатньо для повного виконання цих доручень.

З огляду на викладене суд доходить висновку про безпідставність ставлення у вину позивача невиконання ним службових обов`язків, оскільки в дорученнях надавалось доручення провести аудит, відповідно посадової інструкції позивач не має такого обов`язку, тоді к посадовою інструкцією передбачена зовнішня комунікація, в тому числі з АТ «Укрзалізниця», однак залишилось поза увагою комісії.

Отже, дослідивши наказ про притягнення позивача до дисциплінарної відповідальності, суд робить висновок, що дисциплінарною комісією не встановлено, чи мали місце обставини, на підставі яких порушено дисциплінарне провадження; чи містять дії державного службовця ознаки дисциплінарного проступку; чим характеризується дисциплінарний проступок, обставини, за яких він був вчинений, який вид дисциплінарного стягнення може бути застосований до державного службовця, чим порушено п. 33 Порядку №1039.

Також Комісією не враховано, що перед накладенням дисциплінарного стягнення державний службовець, який притягається до дисциплінарної відповідальності має право ознайомитись з матеріалами справи.

Однак, в порушення п.31-1 Порядку №1039, цього зроблено не було.

Також, дисциплінарною комісією під час дисциплінарного провадження, взагалі не взято до уваги пояснення позивача. Між тим, на переконання суду, позивачем у письмових поясненнях наведені вагомі доводи щодо відсутності його вини у встановлених порушеннях з посиланням на документи, наявні в матеріалах дисциплінарного провадження.

Дослідивши наявні в матеріалах справи докази, суд зазначає, що з матеріалів справи не вбачається дослідження дисциплінарною комісією доказів, які стали підставою для притягнення позивача до дисциплінарної відповідальності. Дисциплінарне провадження відносно позивача проводилося фактично лише на підставі доповідної записки в.о. директора Департаменту міжнародних фінансових проектів Олени Михайлової, що свідчить про поверхневий та формальний розгляд дисциплінарного провадження стосовно позивача.

Враховуючи викладене можна зробити висновок, що Комісія виконувала свої обов`язки неналежно та не виконала завдання, які були покладені на неї наказом про створення дисциплінарної комісії.

Так, в наказі вказано посилання на п. 5 ч. 2 ст. 65 Закону України «Про державну службу», який передбачає: «невиконання або неналежне виконання посадових обов`язків, актів органів державної влади, наказів (розпоряджень) та доручень керівників, прийнятих у межах їхніх повноважень», але в наказі не вказано що ж конкретно порушив державний службовець.

Суд зазначає, що саме лише посилання в наказі на положення законодавства без належного наведення мотивів застосування певних норм права або незастосування інших норм при обранні виду дисциплінарного стягнення, а також не наведення обставин вчинення дисциплінарного проступку, не є належним обґрунтуванням оскаржуваного наказу.

Така ж правова позиція висвітлена і у постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду від 12.08.2019 у справі № 1340/4847/18. Аналогічну правову позицію Верховний Суд висловив і у постанові по справі № 554/9493/17.

Не встановлення факту вчинення дисциплінарного проступку та вини державного службовця не може бути підставою для застосування дисциплінарного стягнення до особи.

У свою чергу, недоведеність хоча б одного з елементів об`єктивної сторони дисциплінарного проступку виключає його наявність.

Суд зазначає, що відповідно до ст.ст.73, 75 КАС України належними є доказами, які містять інформацію щодо предмета доказування.

Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи.

За правилами статті 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Варто зауважити, що в адміністративному процесі, як виняток із загального правила, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень, встановлена презумпція його винуватості. Презумпція винуватості покладає на суб`єкта владних повноважень обов`язок аргументовано, посилаючись на докази, довести правомірність свого рішення, дії чи бездіяльності та спростувати твердження позивача про порушення його прав, свобод чи інтересів.

У свою чергу, відповідачем не доведено належними доказами, що позивач своїми діями чи бездіяльністю порушив допустив невиконання або неналежне виконання посадових обов`язків, актів органів державної влади, наказів (розпоряджень) та доручень керівників, прийнятих у межах їхніх повноважень.

На переконання суду, застосування до позивача дисциплінарного стягнення, вина якого не доведена належними та допустимими доказами, не може вважатись результатом ефективного службового розслідування.

Частиною 3 ст. 66 Закону №889-VIII визначено, що у разі допущення державним службовцем дисциплінарних проступків, передбачених пунктами 4, 5, 12 та 15 частини другої статті 65 цього Закону, суб`єктом призначення або керівником державної служби такому державному службовцю може бути оголошено догану.

При цьому, суд звертає увагу, що словосполучення "може бути оголошено догану" вказує на те, що при виборі виду стягнення, яке може бути застосоване у разі допущення державним службовцем дисциплінарних проступків, передбачених пунктами 4, 5, 12 та 15 частини другої статті 65 цього Закону, суб`єкт призначення або керівник державної служби має виходити із того, що догана в даному випадку є одним із видів найсуворішого стягнення, що застосовується до державного службовця.

У разі допущення державним службовцем дисциплінарного проступку, суб`єкт призначення або керівник державної служби може застосувати до працівника менше суворе дисциплінарне стягнення, зокрема, зауваження.

Разом з тим, в матеріалах справи відсутні докази того, чому до позивача застосований більш суворіший вид стягнення - догану та не використана можливість для застосування менш суворого.

Більш того, в ході розгляду справи судом не встановлено обставин, які б вказували на те, що позивачем вчинений дисциплінарний проступок, який вказує на навмисне неналежне виконання ним своїх посадових обов`язків.

Застосовуючи до позивача дисциплінарне стягнення у вигляді догани, відповідно до ч. 2 ст. 2 КАС України, відповідач повинен був діяти обґрунтовано, тобто з урахуванням всіх обставин, що мають значення для прийняття рішення, неупереджено, добросовісно та розсудливо з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення.

Натомість відповідач, порушуючи вимоги Порядку №1039 та Закону №889-VIII під час здійснення дисциплінарного провадження, повно, всебічно та об`єктивно не дослідивши всі обставини вчинення позивачем дисциплінарного проступку, визнав дії позивача такими, що мають ознаки дисциплінарного проступку, що виразилися у неналежному виконанні службових обов`язків.

Крім зазначеного, відповідачем під час прийняття оскаржуваного наказу не враховано його позитивну оцінку за результатами службової діяльності за 2021 рік, відсутність дисциплінарних стягнень, а також наявність заохочень.

Враховуючи наведене, суд вважає, що спірний наказ прийнятий без урахування усіх обставин справи, що мають значення для його прийняття, упереджено, нерозсудливо, а тому є протиправним та підлягає скасуванню.

Відтак, суд доходить висновку, що позовні вимоги в частині скасування спірного наказу підлягають задоволенню.

Що стосується позовної вимоги щодо визнання недійсним запису про притягнення ОСОБА_1 до дисциплінарної відповідальності, зроблений в особовій справі та зобов?язання Міністерства фінансів України вилучити з особової справи ОСОБА_1 матеріали дисциплінарної справи, що є складовою особової справи державного службовця та долучається до неї після прийняття суб?єктом призначення рішення щодо державного службовця, стосовно якого здійснюється дисциплінарне провадження, суд зазначає таке.

Частиною першою статті 5 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси і просити про їх захист шляхом: 1) визнання протиправним та нечинним нормативно-правового акта чи окремих його положень; 2) визнання протиправним та скасування індивідуального акта чи окремих його положень; 3) визнання дій суб`єкта владних повноважень протиправними та зобов`язання утриматися від вчинення певних дій; 4) визнання бездіяльності суб`єкта владних повноважень протиправною та зобов`язання вчинити певні дії; 5) встановлення наявності чи відсутності компетенції (повноважень) суб`єкта владних повноважень.

Отже, позивачем заявлено позовні вимоги, які не передбачені ст. 5 Кодексу адміністративного судочинства України.

Крім того, позивачем не було підтверджено належними та допустимими доказами, викладену в позовній заяві позицію в цій частині, на підтвердження вказаних фактів позивач не надав суду доказів.

Відтак, заявлені позовні вимоги в цій частині безпідставні, а тому задоволенню не підлягають.

VII. Висновок суду

Згідно з частиною першою статті 9 Кодексу адміністративного судочинства України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Частиною першою статті 72 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до частини другої статті 73 Кодексу адміністративного судочинства України предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.

Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання (частини перша та друга статті 76 Кодексу адміністративного судочинства України).

Частинами першою та другою статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Відповідно до статей 9, 77 Кодексу адміністративного судочинства України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Відповідач, як суб`єкт владних повноважень, не надав суду доказів на підтвердження правомірності своїх дій.

Системно проаналізувавши приписи законодавства України, що були чинними на момент виникнення спірних правовідносин між сторонами, зважаючи на взаємний та достатній зв`язок доказів у їх сукупності, суд дійшов висновку про задоволення адміністративного позову частково.

VIII. Розподіл судових витрат

Відповідно до ч. 1 ст. 143 Кодексу адміністративного судочинства України суд вирішує питання щодо судових витрат у рішенні, постанові або ухвалі.

Відповідно до частини третьої статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України при частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. При цьому суд не включає до складу судових витрат, які підлягають розподілу між сторонами, витрати суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката та сплату судового збору.

Доказів понесення сторонами витрат, пов`язаних з розглядом справи, матеріали справи не містять, у зв`язку з чим їх розподіл судом не здійснюється.

Керуючись статтями 9, 14, 73-78, 90, 143, 242-246, 250, 255 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

в и р і ш и в:

Адміністративний позов задовольнити частково.

Визнати незаконним та скасувати наказ Міністерства фінансів України від 22.02.2023 №102/о «Про притягнення до дисциплінарної відповідальності ОСОБА_1 ».

У задоволенні решти адміністративного позову відмовити.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Шостого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

У разі оголошення судом лише вступної та резолютивної частини рішення, або розгляду справи в порядку письмового провадження, апеляційна скарга подається протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту рішення.

Суддя Леонтович А.М.

Дата виготовлення та підписання повного тексту рішення - 12.09.2023