Справа № 160/13854/23
Суддя: Серьогіна Олена Василівна
Дата ухвалення: 2023-09-11 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Серьогіної О.В., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи у письмовому провадженні в м. Дніпрі адміністративну справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області, Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору ліквідатор ПАТ "Дніпровський металургійний комбінат" Сокол Олексій Юрійович про визнання протиправним та скасувати рішення, зобов`язання вчинити певні дії,-
20.06.2023 року ОСОБА_1 звернулася до Дніпропетровського окружного адміністративного суду з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області, Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області, в якому просить суд:
- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області зарахувати ОСОБА_1 до пільгового стажу її роботи за Списком № 1 період навчання з 01.09.1993 року по 24.06.1996 року;
- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області зарахувати ОСОБА_1 до пільгового стажу її роботи за Списком № 1 період роботи з 27.06.1996 року по 15.01.2003 року, з 16.01.2003 року по 02.08.2016 року, з 03.08.2016 року по 02.08.2021 року;
- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області призначити та виплачувати пенсію за віком на пільгових умовах ОСОБА_1 , починаючи з дати звернення, а саме - з 26.04.2023 року.
В обгрунтування позовних вимог позивач посилається на протиправність оскаржуваного рішення відповідача про відмову в призначенні пенсії на пільгових умовах у зв`язку з відсутністю необхідного віку, оскільки вважає, що при вирішенні вказаного питання останній протиправно керувався положеннями Закону України від 02.03.2015 року № 213-VІІІ «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» та не взяв до уваги рішення Конституційного Суду України №1-р/2020 від 23.01.2020 року та рішення Верховного Суду від 21.04.2021 року, відповідно до яких у позивача виникає право на призначення пенсії на пільгових у мовах в 45 років, а не в 50 років. Також не погоджується із незарахуванням відповідача до пільгового стажу певних періодів роботи та навчання. З огляду на викладене, просить суд задовольнити позовні вимоги.
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 21.06.2023 року відкрито провадження у справі та призначено її до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи з 21.07.2023 року.
Сторони належним чином повідомлені про розгляд справи Дніпропетровським окружним адміністративним судом, що підтверджується доказами, що містяться в матеріалах справи.
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 19.07.2023 року в задоволенні клопотання представника Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області Заярного Михайла Петровича про розгляд в порядку спрощеного провадження з викликом (повідомленням) сторін в режимі відеоконференції справи відмовлено.
29.08.2023 року на адресу суду від позивачки надійшла письмова відповідь на відзив Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області, в якій вона наголошувала на доводах, викладених у позовній заяві.
Від третьої особи письмові пояснення щодо позовних вимог до суду не надходили.
Згідно з ч. ч. 5, 8 ст. 262 Кодексу адміністративного судочинства України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами. При розгляді справи за правилами спрощеного позовного провадження суд досліджує докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи.
Згідно з довідкою в.о. начальника відділу управління персоналом Євгенії Овчаренко від 05.09.2023 року №152 суддя Серьогіна Олена Василівна перебувала: з 07.08.2023 року по 11.08.2023 року; з 14.08.2023 року по 18.08.2023 року; з 21.08.2023 року по 25.08.2023 року; з 28.08.2023 року по 01.09.2023 року та з 04.09.2023 року по 08.09.2023 року у щорічній відпустці.
Дослідивши матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються вимоги позову, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив такі обставини справи.
Судом встановлено, що 26.04.2023 року ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , звернулась до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області із заявою №1670 про призначення пенсії за віком на пільгових умовах згідно Списку № 1.
Заява про призначення пенсії за віком відпрацьовувалась по принципу єдина черга та автоматизованим шляхом потрапила на відпрацювання до спеціалістів Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області.
Рішенням Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області від 04.05.2023 року № 63 відмовлено ОСОБА_1 у призначенні пільгової пенсії за віком за Списком № 1 згідно заяви від 26.04.2023 року у зв`язку з відсутністю пільгового стажу та недосягненням особою віку передбаченого пунктом 1 частини 2 статті 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування». Так, згідно вказаного рішення вік позивача становить 45 років (при необхідних 50 років), страховий стаж позивача становить 28 років 7 місяців 7 днів (при необхідних 20 роках), пільговий стаж позивача становить 1 рік 5 місяців (при необхідних 7 років 6 місяців). До страхового стажу позивачки зараховано усі періоди роботи. До пільгового стажу не зараховано періоди з 27.06.1996 року по 15.01.2003 року, з 16.01.2003 року по 02.08.2016 року, з 03.08.2016 року по 02.08.2021 року, оскільки пільгові довідки від 24.04.2023 року № 023-510, № 023-211, № 023-512, видані ПАТ «Дніпровський металургійний комбінат», не відповідають Додатку № 5 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженому постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.1993 року № 637, а саме відсутні підписи головного бухгалтера і начальника відділу кадрів.

Не погоджуючись із таким рішенням відповідача про відмову у призначення пенсії за віком на пільгових умовах, позивач звернулася до суду.

Надаючи оцінку спірним правовідносинам, суд зазначає наступне.

Відповідно до статті 46 Конституції України, громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом. Пенсії, інші види соціальних виплат та допомоги, що є основним джерелом існування, мають забезпечувати рівень життя, не нижчий від прожиткового мінімуму, встановленого законом.

За приписами пункту 6 частини першої статті 92 Конституції України основи соціального захисту, форми і види пенсійного забезпечення визначаються виключно законами України.

Правовідносини, що виникають у сфері пенсійного забезпечення громадян, регулюються Законом України «Про пенсійне забезпечення» від 05.11.1991 року №1788-ХІІ (далі Закон № 1788-ХІІ) та Законом України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 09.07.2003 року № 1058-IV (далі Закон №1058-IV).

Відповідно до статті 2 Закону № 1788-XII, за цим Законом призначаються трудові пенсії: за віком; по інвалідності; в разі втрати годувальника; за вислугу років.

Згідно з пунктом «а» частини першої статті 13 Закону № 1788-ХІІ (у редакції Закону України від 02.03.2015 року № 213-VIII «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення», далі Закон № 213-VIII) на пільгових умовах мають право на пенсію за віком, незалежно від місця останньої роботи працівники, зокрема, зайняті повний робочий день на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці, - за списком №1 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджуваним Кабінетом Міністрів України, і за результатами атестації робочих місць - після досягнення 50 років і при стажі роботи не менше 25 років у чоловіків, з них не менше 10 років на зазначених роботах, і не менше 20 років у жінок, з них не менше 7 років 6 місяців на зазначених роботах.

До внесення змін Законом № 213-VIII у статтю 13 Закону № 1788-ХІІ було встановлено, що на пільгових умовах мають право на пенсію за віком, незалежно від місця останньої роботи: працівники, зайняті повний робочий день на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці, - за списком № 1 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджуваним Кабінетом Міністрів України, і за результатами атестації робочих місць, зокрема жінки - після досягнення 45 років і при стажі роботи не менше 15 років, з них не менше 7 років 6 місяців на зазначених роботах.

Тобто Законом №213-VIII віковий ценз для жінок у 45 років було збільшено до 50 років із одночасним запровадженням правила поетапного збільшення показника вікового цензу, за яким жінки, дати народження яких припадали з 1 жовтня 1974 року по 31 грудня 1975 року набували право на пенсію по досягненню 50 років. Закон №213-VIII набув чинності з 01.04.2015 року.

У свою чергу Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо підвищення пенсій» від 03.10.2017 року № 2148-VIII, який набрав чинності 11.10.2017 року (далі Закон №2148-VIII), Закон №1058-IV доповнено розділом XIV-І «Пенсійне забезпечення окремих категорій громадян».

Зокрема, пунктом 1 частини другої статті 114 Закону №1058-IV (в редакції Закону №2148-VIII) на пільгових умовах пенсія за віком призначається працівникам, зайнятим повний робочий день на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці за списком №1 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затвердженим Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, - після досягнення 50 років і за наявності страхового стажу не менше 25 років у чоловіків, з них не менше 10 років на зазначених роботах, і не менше 20 років у жінок, з них не менше 7 років 6 місяців на зазначених роботах.

Разом з цим Законом №2148-VIII, у новій редакції був викладений пункт 2 розділу XV Закону №1058-IV, де зазначалось, що пенсійне забезпечення застрахованих осіб, які працювали або працюють на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за Списком № 1 та на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці за Списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджених Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, на посадах, що дають право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах, які відповідно до цього Закону мають право на пенсію на пільгових умовах, здійснюється згідно з окремим законодавчим актом через професійні та корпоративні фонди.

До запровадження пенсійного забезпечення через професійні та корпоративні фонди особам, зазначеним в абзаці першому цього пункту, пенсії призначаються за нормами цього Закону.

Крім цього, в силу спеціальної вказівки у Законі №2148-VIII, наведені вище норми закону почали застосовуватись з 01.10.2017 року.

Таким чином, з 01.10.2017 року правила призначення пенсій за Списком № 1, почали регламентуватись одночасно двома законодавчими актами, а саме: пунктом «а» частини першої статті 13 Закону № 1788-ХІІ у редакції Закону № 213-VIII та пунктом 1 частини другої статті 114 Закону №1058-IV у редакції Закону № 2148-VIII. Правила вказаних законів були повністю уніфікованими (ідентичними).

Такий стан правового регулювання існував до прийняття Конституційним Судом України рішення від 23.01.2020 року №1-р/2020 "У справі за конституційним поданням 49 народних депутатів України щодо відповідності Конституції України (конституційності) окремих положень розділу I, пункту 2 розділу III "Прикінцеві положення" Закону України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення" від 2 березня 2015 року №213-VIII".

Конституційний Суд України у вказаному рішенні, дослідивши правовідносини, пов`язані зі змінами підстав реалізації права на пенсію на пільгових умовах з урахуванням відповідного стажу роботи та на пенсію за вислугу років, зазначає, що ці зміни вплинули на очікування осіб стосовно настання юридичних наслідків, пов`язаних із реалізацією права виходу на пенсію.

Особи, що належать до певної категорії працівників, були учасниками правовідносин, у яких вони об`єктивно передбачали настання відповідних наслідків, а саме призначення пенсій, тобто їх легітимні очікування були пов`язані саме з положеннями Закону № 1788-ХІІ у редакції до внесення змін Законом № 213-VIII.

Отже, зміна умов призначення пенсій особам, які належать до певної категорії працівників, з урахуванням наявності відповідного стажу роботи, призвела до такого нормативного регулювання призначення пенсій, яке суттєво вплинуло на очікування вказаних осіб, погіршило їх юридичне становище стосовно права на призначення пенсій, що має реалізовуватися при зміні нормативного регулювання лише у разі справедливого поліпшення умов праці та впевненості у настанні відповідних юридичних наслідків, пов`язаних із реалізацією права виходу на пенсію.

Таким чином, Конституційний Суд України дійшов висновку, що стаття 13, частина друга статті 14, пункти «б»-«г» статті 54 Закону №1788-ХІІ зі змінами, внесеними Законом №213-VIII, якими передбачено поетапне підвищення на 5 років віку виходу на пенсію на пільгових умовах з урахуванням відповідного стажу роботи та на пенсію за вислугу років для працівників, визначених у вказаних нормах, порушують легітимні очікування таких осіб, а отже, суперечать частині першій статті 8 Конституції України, тобто порушують принцип верховенства права, складовою якого є юридична визначеність.

За змістом пункту 1 резолютивної частини рішення Конституційного Суду України від 23.01.2020 року №1-р/2020 визнано такими, що не відповідають Конституції України (є неконституційними), статтю 13, частину другу статті 14, пункти «б» - «г» статті 54 Закону № 1788-ХІІ зі змінами, внесеними Законом № 213-VIII.

Згідно з пунктом 2 резолютивної частини вказаного рішення стаття 13, частина друга статті 14, пункти «б» - «г» статті 54 Закону №1788-ХІІ зі змінами, внесеними Законом № 213-VIII, визнані неконституційними, втрачають чинність з дня ухвалення Конституційним Судом України цього Рішення.

У відповідності до пункту 3 резолютивної частини рішення застосуванню підлягають стаття 13, частина друга статті 14, пункти «б» - «г» статті 54 Закону № 1788-ХІІ в редакції до внесення змін Законом № 213-VIII для осіб, які працювали до 1 квітня 2015 року на посадах, визначених у вказаних нормах, а саме: «На пільгових умовах мають право на пенсію за віком, незалежно від місця останньої роботи: а) працівники, зайняті повний робочий день на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці, - за списком № 1 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджуваним Кабінетом Міністрів України, і за результатами атестації робочих місць, зокрема жінки - після досягнення 45 років і при стажі роботи не менше 15 років, з них не менше 7 років 6 місяців на зазначених роботах».

Отже, з 23.01.2020 року правила призначення пенсій за Списком №1 регламентуються одночасно пунктом «а» частини першої статті 13 Закону №1788-ХІІ у редакції до внесення змін Законом №213-VIII та пунктом 1 частини другої статті 114 Закону №1788-ХІІ у редакції Закону №2148-VIII.

Відносно позивача правила вказаних нормативних положень містять розбіжність у величині показника вікового цензу, що є однією з умов призначення пенсії жінкам за Списком №1, який складає 45 років за пунктом «а» частини першої статті13 Закону №1788-ХІІ у редакції до внесення змін Законом №213-VIII та 50 років за пунктом 1 частини другої статті 114 Закону №1788-ХІІ у редакції Закону №2148-VIII.

Як слідує з рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області № 63 від 04.05.2023 року, страховий стаж позивача складає 28 роки 7 місяців 7 днів, пільговий стаж позивача 1 рік 05 місяців.

При цьому, відмовляючи позивачу у призначенні пенсії, відповідач покликається, зокрема, на те, що позивач не досягла віку 50 років, що відповідно до вимог статті 114 Закону №1058-IV унеможливлює призначення пенсії за віком на пільгових умовах за Списком №1.

З цього приводу суд вважає за необхідне зазначити, що Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду в своєму рішенні від 21.04.2021 року у зразковій справі №360/3611/20, яке підтримане постановою Великої Палати Верховного Суду від 03.11.2021 року, вказав, що Велика Палата Верховного Суду в постанові від 19.02.2020 року у справі № 520/15025/16-а сформувала правовий висновок, згідно з яким у разі існування неоднозначного або множинного тлумачення прав та обов`язків особи в національному законодавстві, органи державної влади зобов`язані застосувати підхід, який був би найбільш сприятливим для особи.

За таких обставин та правового регулювання суд вважає, що відповідач не застосував більш сприятливий закон, який передбачає право позивача на обумовлену попередньою роботою пільгову пенсію, проте застосував закон, який позбавляє зазначеного права, отже діяв всупереч вимог верховенства права.

Враховуючи в силу приписів частини п`ятої статті 242 КАС України при вирішенні цієї типової справи вищевикладені висновки Верховного Суду, наведені у рішенні від 21.04.2021 року у зразковій справі №360/3611/20, суд вважає за необхідне зазначити, що у даному випадку за обставин, коли є діючими одночасно дві правових норми, які містять різні правила призначення пенсії за Списком №1 щодо параметру вікового цензу, найбільш сприятливим для позивача є підхід, коли віковий ценз має бути встановлений на рівні найменшої величини, тобто 45 років, відтак до спірних правовідносин підлягає застосуванню пункт «а» частини першої статті13 Закону №1788-ХІІ у редакції до внесення змін Законом №213-VIII.

Щодо наявності в позивача необхідного пільгового стажу, суд зазначає про таке.

Згідно вимог ст. 62 Закону України "Про пенсійне забезпечення" від 05.11.1991 року № 1788-XII (далі Закон від 05.11.1991 року № 1788-ХІІ), основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до "Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсії за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній", що затверджений Постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.1993 року № 637 (далі Порядок № 637), основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка.

Аналіз зазначених нормативно-правових актів свідчить про те, що основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка працівника.

Як вбачається із трудової книжки ОСОБА_1 серії НОМЕР_1 від 25.04.2000 року, за спірні періоди в ній містяться наступні записи:

- навчання в ПТУ-22 м. Дніпродзержинська з 01.09.1993 року по 24.06.1996 року;

- 27.06.1996 року - прийнята на роботу на Дніпровський металургійний комбінат ім. Ф.Е. Дзержинського в агломераційний цех № 2 на посаду машиніста крану 4 розряду;

- Дніпровський металургійний комбінат ім. Ф.Е. Дзержинського з 28.02.1997 року перейменований у Відкрите акціонерне товариство «Дніпровський металургійний комбінат ім. Ф.Е. Дзержинського»;

- 14.09.2004 року - переведена там же, тимчасово на посаду машиніста крану 4 розряду;

- 18.08.2005 року - переведена там же, постійно на посаду машиніста крану, кранівника 4 розряду;

- робоче місце атестовано;

- Відкрите акціонерне товариство «Дніпровський металургійний комбінат ім. Ф.Е. Дзержинського» з 23.05.2011 року перейменовано у Публічне акціонерне товариство «Дніпровський металургійний комбінат ім. Ф.Е. Дзержинського»;

- робоче місце атестовано по Списку № 1 розділ II позиція 2а-3в, затвердженого постановою КМУ від 16.01.2003 року № 36;

- Публічне акціонерне товариство «Дніпровський металургійний комбінат ім. Ф.Е. Дзержинського» з 25.01.2017 року перейменовано у Публічне акціонерне товариство «Дніпровський металургійний комбінат»;

- робоче місце атестовано за Списком № 1;

- 02.08.2021 року - звільнена у зв`язку із переведенням до ПРАТ «ДКХЗ»;

- 03.08.2021 року - прийнята на роботу на ПРАТ «ДКХЗ» в агломераційний цех № 2 на посаду машиніста крану (кранівником) 4 розряду за переведенням з ПАТ «ДМК»;

- робоче місце атестовано за Списком № 1;

- Приватне акціонерне товариство «Дніпровський коксохімічний завод» з 11.02.2022 року перейменовано у Приватне акціонерне товариство «КАМЕТ-СТАЛЬ».

Вказані дані підтверджені довідками ПАТ «ДМК» за період роботи з 27.06.1996 року по 15.01.2003 року, з 16.01.2003 року по 02.08.2016 року, з 03.08.2016 року по 02.08.2021 року та ПРАТ «КАМЕТ- СТАЛЬ» за період роботи з 03.08.2021 року по 24.03.2023 року.

Відповідно до уточнюючої довідки № 023-510 від 24.04.2023 року позивач працювала повний робочий день в Публічному акціонерному товаристві «Дніпровський металургійний комбінат» в агломераційному цеху № 2 за період з 27.06.1996 року по 15.01.2003 року, характер виконуваних робіт: робітник, зайнятий на дробленні, помелі, сортуванні і збагаченні руди чорних металів, нерудних копалин і гірничохімічної сировини, що містять у пилу 2 проценти і більше кристалічного/вільного/двоокису кремнію: за професією: машиніст крана (кранівник); характеристика виконуваних робіт: робітник, зайнятий на дробильних, випалювальних, збагачувальних, огрудкувальних та шихтувальних фабриках (у цехах), рудних і нерудних копалин, що містять у пилу 2 відсотки і більше кристалічного (вільного) двооксиду кремнію: за професією: машиніст крана (кранівник), що передбачено Списком № 1 розділ II підрозділ:- код КП: 1020100а-17536, 1020100а-1753г у відповідності до Постанови КМУ № 162 від 11.03.1994 року, Постанови КМУ № 773 від 15.11.1994 року. Додаткова інформація: постанова «Про атестацію робочих місць за умовами праці» № 813 від 20.10.1994 року, № 1269 від 25.12.2001 року. Листи Головного держексперта області за умовами праці № 14/1-121 від 26.10.1999 року, № 14/1-261 від 27.12.2000 року про продовження строку дії постанови № 813 від 20.10.1994 року «Про атестацію робочих місць за умовами праці» до 31.12.2001 року.

Відповідно до уточнюючої довідки № 023-511 від 24.04.2023 року позивач працювала повний робочий день в Публічному акціонерному товаристві «Дніпровський металургійний комбінат» в агломераційному цеху № 2 за період з 16.01.2003 року по 02.08.2016 року, характер виконуваних робіт: робітник, зайнятий на дробильних, випалювальних, збагачувальних, огрудкувальних та шихтувальних фабриках (цехах), рудних і нерудних копалин, що містять у пилу 2 проценти і більше кристалічного/вільного/двоокису кремнію; за професією: машиніст крана (кранівник), що передбачено Списком № 1 розділ II підрозділ:- код КП: 2а-3а у відповідності до Постанови КМУ № 36 від 16.01.2003 року. Додаткова інформація: постанова «Про атестацію робочих місць за умовами праці» № 1269 від 25.12.2001 року, № 992 від 29.12.2006 року. Лист Головного держексперта області за умовами праці № 003/07-1-406 від 29.11.2011 року про продовження строку дії постанови № 992 від 29.12.2006 року «Про атестацію робочих місць за умовами праці» до 29.12.2012 року. Постанова «Про результати атестації робочих місць за умовами праці працівників агломераційного цеху № 2» № 657 від 26.12.2012 року.

Відповідно до уточнюючої довідки № 023-512 від 24.04.2023 року позивач працювала повний робочий день в Публічному акціонерному товаристві «Дніпровський металургійний комбінат» в агломераційному цеху № 2 за період з 03.08.2016 року по 02.08.2021 року, характер виконуваних робіт: робітник, зайнятий на дробильних, випалювальних, збагачувальних, огрудкувальних та шихтувальних фабриках (цехах), рудних і нерудних копалин, що містять у пилу 2 проценти і більше кристалічного/вільного/двоокису кремнію; за професією: машиніст крана (кранівник), що передбачено Списком № 1 розділ II підрозділ:- код КП:- у відповідності до Постанови КМУ № 461 від 24.06.2016 року. Додаткова інформація: робочі місця атестовані в постанові по комбінату «Про результати атестації робочих місць за умовами праці працівників агломераційного цеху № 2» № 657 від 26.12.2012 року, № 22 від 26.12.2017 року.

Відповідно до уточнюючої довідки № 143-322 від 21.04.2023 року позивач працювала повний робочий день в Приватному акціонерному товаристві «КАМЕТ-СТАЛЬ» в агломераційному цеху № 2 за період з 03.08.2021 року по 24.03.2023 року, характер виконуваних робіт: робітник, зайнятий на дробильних, випалювальних, збагачувальних, огрудкувальних та шихтувальних фабриках (цехах), рудних і нерудних копалин, що містять у пилу 2 проценти і більше кристалічного/вільного/двоокису кремнію: за професією: машиніст крана (кранівник), що передбачено Списком № 1 розділ II підрозділ:- код КП:- у відповідності до Постанови КМУ № 461 від 24.06.2016 року. Додаткова інформація: робочі місця атестовані в постанові по комбінату «Про результати атестації робочих місць за умовами праці працівників агломераційного цеху № 2» № 657 від 26.12.2012 року, № 22 від 26.12.2017 року. Додаткова інформація: робочі місця атестовані в спільній Постанові по підприємству «Про підтвердження пільг та компенсацій за роботу із шкідливими (особливо шкідливими) та важкими (особливо важкими) умовами праці за результатами атестації робочих місць за умовами праці працівників агломераційного цеху № 2 металургійного виробництва ПРАТ «ДКХЗ» № 1МВ від 03.08.2021 року. Спільна постанова «Про результати чергової атестації робочих місць за умовами праці працівників агломераційного цеху № 2 дирекції з виробництва ПРАТ «КАМЕТ-СТАЛЬ» № 20 від 26.12.2022 року.

Отже, робочі місця позивача протягом її трудової діяльності були атестовані за Списком № 1. Окрім того, відповідно до трудової книжки, позивач працювала на посадах, які віднесені до Списку № 1.

Як вбачається із оскаржуваного рішення, відповідач не зарахував позивачу до стажу її роботи за Списком № 1 періоди роботи з 27.06.1996 року по 15.01.2003 року, з 16.01.2003 року по 02.08.2016 року, з 03.08.2016 року по 02.08.2021 року, оскільки пільгові довідки від 24.04.2023 року № 023- 510, № 023-511, № 023-512 не відповідають вимогам додатку № 5 до Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.1993 року № 637.

Слід звернути увагу, що норми чинного законодавства надають перевагу записам трудової книжки перед іншими документами для визначення пільгового стажу.

Таким чином, оскільки позивач має відповідні записи у трудовій книжці щодо спірних періодів роботи, ці записи є належними та допустимими доказами підтвердження його трудового стажу.

Слід зазначити, що у випадку, якщо поданих позивачем документів про призначення пенсії було не достатньо, то орган пенсійного фонду мав всі правові підстави для того, щоб самостійно витребувати документи, необхідні для перевірки трудового стажу позивача, провести перевірку, зустрічну перевірку для з`ясування спірних обставини, запропонувати позивачеві надати інформації щодо двох свідків, які б знали заявника по спільній з ним роботі на одному підприємстві, в установі, організації або в одній системі і мали документи про свою роботу за час, стосовно якого вони підтверджують роботу заявника.

Така позиція суду узгоджується також із висновками Верховного Суду в постанові від 21.02.2018 року у справі № 687/975/17, відповідно до яких, на особу не може перекладатись тягар доведення правдивості чи достовірності даних, що зазначені у його трудовій книжці.

Натомість, пенсійний орган не здійснював ніяких запитів на підтвердження спірних періодів роботи позивача та не надав доказів які б ставили під сумнів дійсність внесених записів до трудової книжки та як наслідок правомірність не зарахування спірних періодів роботи до пільгового стажу роботи позивача.

Отже періоди роботи позивача з 27.06.1996 року по 15.01.2003 року, з 16.01.2003 року по 02.08.2026 року, з 03.08.2016 року по 02.08.2021 року повинні бути зараховані до пільгового стажу роботи за Списком № 1.

Щодо незарахування до пільгового стажу роботи позивача за Списком № 1 періоду навчання з 01.09.1993 року по 24.06.1996 року, суд зазначає наступне.

На момент навчання позивача правовідносини у сфері освіти регулювалися Законом Української Радянської Соціалістичної Республіки «Про народну освіту» від 28.06.1974 року № 2778-VІІІ (на момент вступу та завершення навчання).

Згідно із ст. 42 Закону Української Радянської Соціалістичної Республіки «Про народну освіту» професійно-технічні навчальні заклади є основною школою професійно- технічної освіти молоді і формування гідного поповнення робітничого класу. До професійно-технічних навчальних закладів (училищ, професійних шкіл) приймаються громадяни СРСР, які закінчили восьмирічну або середню загальноосвітню школу.

Особам, які закінчили професійно-технічні навчальні заклади, присвоюється відповідна кваліфікація (розряд, клас, категорія) з професії і видається атестат встановленого зразка, а тим, хто добився особливих успіхів у навчанні при зразковій поведінці, - атестат з відзнакою. Особам, які закінчили середні професійно-технічні училища, видається диплом про присвоєння кваліфікації з професії і здобуття середньої освіти, а тим, хто особливо відзначився, - диплом з відзнакою (стаття 48 Закону № 2778- VIII).

Відповідно до ч. 1 ст. 49 цього Закону середня спеціальна освіта здійснюється в технікумах, училищах та інших навчальних закладах, віднесених у встановленому порядку до середніх спеціальних навчальних закладів.

Згідно із статтею 32 Закону Української Радянської Соціалістичної Республіки «Про освіту» професійно-навчальними виховними закладами є: професійно-технічне училище, професійні училища різних рівнів.

В пункті 8 Порядку № 637 визначено, що час навчання підтверджується дипломами, посвідченнями, свідоцтвами, а також довідками та іншими документами, що видані на підставі архівних даних і містять відомості про періоди навчання.

Відповідно до Положення про порядок призначення та виплату державних пенсій, затвердженого Постановою Ради Міністрів СРСР від 03.08.1972 року №590 період навчання в ПТУ прирівнюється до роботи, яка дає право на призначення пенсії на пільгових умовах або в пільгових розмірах (п. «з» ч.І та ч. 3 п. 109 розділу VIII).

Відповідно до положень ст. 38 Закону України "Про професійно-технічну освіту" час навчання в професійно-технічному навчальному закладі зараховується до трудового стажу учнів, слухачів, у тому числі в безперервний і в стаж роботи за спеціальністю, що надає право на пільги, встановлені для відповідної категорії працівників, якщо перерва між днем закінчення навчання і днем зарахування на роботу за набутою професією не перевищує трьох місяців.

Отже, оскільки перерва між днем закінчення навчання і днем зарахування на роботу за набутою професією не перевищує трьох місяців, період навчання позивача з 01.09.1993 року по 24.06.1996 року повинен бути зарахований до пільгового стажу роботи за Списком № 2.

З огляду на вказане, суд вважає рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області № 63 від 04.05.2023 року про відмову у призначенні пенсії прийнятим без дотримання норм чинного законодавства, що свідчить про його протиправність та необхідність скасування.

Водночас, з приводу позовних вимог зобов`язального характеру, які заявлені до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області, суд зазначає про таке.

Як вже було вказано у цьому рішенні, за результатами автоматичного розподілу справ у електронній підсистемі за принципом екстериторіальності розгляд заяви позивача від 26.04.2023 року №1670 відповідно до Порядку № 22-1 було розподілено на відділ пенсійного забезпечення Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області.

Тобто, розгляд заяви позивача № 1670 від 26.04.2023 року та прийняття відповідного рішення здійснювалися саме Головним управлінням Пенсійного фонду України в Хмельницькій області, а не Головним управлінням Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області.

Суд зазначає, що дії зобов`язального характеру, як спосіб поновлення порушених прав, можуть бути застосовані судом виключно до того органу, дії, бездіяльність чи рішення якого визнані протиправними та (або) скасовані.

Відтак, у даній справі дії зобов`язального характеру можуть бути застосовані лише до Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області, як до органу, рішення якого визнається судом протиправним і скасовується.

Відтак, позовні вимоги до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області задоволенню не підлягають.

На підставі викладеного, суд вважає за необхідне зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області зарахувати ОСОБА_1 до пільгового стажу її роботи за Списком № 1 період навчання з 01.09.1993 року по 24.06.1996 року та періоди її роботи за Списком № 1 з 27.06.1996 року по 15.01.2003 року, з 16.01.2003 року по 02.08.2016 року, з 03.08.2016 року по 02.08.2021 року.

З матеріалів справи вбачається, що Головним управлінням Пенсійного фонду України в Хмельницькій області було зараховано до пільгового стажу позивача 1 рік 5 місяців, тому з урахуванням спірних періодів стажу роботи, щодо якого судом в даній справі було вирішено зобов`язати відповідача зарахувати до пільгового стажу позивача, пільговий стаж роботи позивача складає 24 роки 4 місяці (1 рік 5 місяців + 23 роки 11 місяців (спірні періоди в даній справі).

Враховуючи викладене, суд вважає за необхідне зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області призначити та виплатити пенсію за віком на пільгових умовах ОСОБА_1 , починаючи з дати звернення, а саме з 26.04.2023 року.

Згідно з ч. 1 ст. 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 2 ст. 77 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Оцінуючи всі докази, які були досліджені судом у їх сукупності, а також обставини, встановлені у ході судового розгляду справи, суд дійшов висновку, що відповідач діяв всупереч чинному законодавству України.

З урахуванням наведеного, суд дійшов висновку про обґрунтованість та доведеність позовних вимог позивача, а тому виходячи з вимог вищенаведеного чинного законодавства України та обставин, встановлених в ході розгляду справи, позовні вимоги підлягають частковому задоволенню.

Вирішуючи питання щодо розподілу судових витрат, суд керується вимогами частини третьої статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України, згідно з якими при частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. При цьому суд не включає до складу судових витрат, які підлягають розподілу між сторонами, витрати суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката та сплату судового збору.

Судом встановлено, що позивач сплатив судовий збір за подання даного адміністративного позову до суду у загальній сумі 1073,60 грн.

Отже, враховуючи часткове задоволення позовних вимог, сплачений позивачем судовий збір за подачу позовної заяви до суду підлягає стягненню з Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області за рахунок бюджетних асигнувань в сумі 805,20 грн.

Згідно із ч. 5 ст. 250 Кодексу адміністративного судочинства України датою ухвалення судового рішення в порядку письмового провадження є дата складення повного судового рішення.

Керуючись ст. ст. 72-77, 241-246, 250, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-

УХВАЛИВ:

Адміністративний позов задовольнити частково.

Визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області № 63 від 04.05.2023 року про відмову у призначенні пенсії.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області (вул. Чекірди Гната, буд. 10, м. Хмельницький, 29000, ) зарахувати ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 ) до пільгового стажу її роботи за Списком № 1 період навчання з 01.09.1993 року по 24.06.1996 року та періоди її роботи за Списком № 1 з 27.06.1996 року по 15.01.2003 року, з 16.01.2003 року по 02.08.2016 року, з 03.08.2016 року по 02.08.2021 року.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області (вул. Чекірди Гната, буд. 10, м. Хмельницький, 29000, ) призначити та виплатити пенсію за віком на пільгових умовах ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 ), починаючи з дати звернення, а саме - з 26.04.2023 року.

В задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Стягнути з Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області (вул. Чекірди Гната, буд. 10, м. Хмельницький, 29000, ) за рахунок його бюджетних асигнувань на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 ) судові витрати з оплати судового збору у розмірі 805,20 грн.

Рішення суду набирає законної сили відповідно до вимог статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене в строки, передбачені статтею 295 Кодексу адміністративного судочинства України.

Відповідно до статті 297 Кодексу адміністративного судочинства України рішення суду оскаржується шляхом подання апеляційної скарги до Третього апеляційного адміністративного суду.

Суддя О.В. Серьогіна