Справа № 187/830/23
Суддя: Іщенко І. М.
Дата ухвалення: 2023-09-06 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПЕТРИКІВСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 187/830/23
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"06" вересня 2023 р.

Петриківський райсуд Дніпропетровської області у складі головуючого судді Іщенко І.М., при секретарі Клисак Н.Г., за участі представника позивача адвоката Шкутової В.В. розглянувши справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції в Дніпропетровській області про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення,

ВСТАНОВИВ

09.05.2023 року позивач звернувся до суду з адміністративним позовом до старшого сержанта поліції ВРПП Камянського районного управління поліції в Дніпропетровській області Невосеки Є.С., Камянське районне управління поліції Головного управління поліції в Дніпропетровській області про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення за ч.6

ст. 122 КУпАП у виді штрафу в розмірі 1020 грн.

Позивач вважає, що винесена постанова є незаконною, протиправною та такою, що підлягає скасуванню, оскільки зазначені в ній обставини не відповідають дійсності. Також дана постанова не відповідає нормам КупАП та законодавству України у зв`язку із чим, позивач змушений звернутися до суду за захистом своїх порушених прав.

Зазначає, що інспектором поліції Камьянського управління поліції Невосекою Є.С. в постанові невірно вказано його прізвище, зазначено як ОСОБА_2 , в той час як його прізвище ОСОБА_1 , невірно вказана марка автомобіля не (Chevrolet )Ford Fuison НОМЕР_1 , а треба Ford Fuison

НОМЕР_1 , власником якого він являється, а тому постанова складалась відносно іншої особи , а не його. Позивач заперечує факт керування автомобілем так порушення правил стоянки він не порушував.Він підійшов до свого автомобіля для усунення правопорушення і в цей час до нього підійшли працівники поліції і зазначили, що він вчинив порушення правила стоянки. На його пояснення відносного того, що він не порушував правил дорожнього руху, а лише усуває в цей момент правопорушення, працівники поліції ніяким чином не відреагували. На його вимоги надати докази вчинення саме ним правопорушення працівники поліції відповіли, що ніяких доказів не потрібно, бо автомобіль стоїть із порушеннями і цього достатньо для притягнення його до адміністративної відповідальності.

Після цього до нього працівники поліції застосувати силу, повалили на землю, принижували його і погрожували вивезти його в СБУ чи воєнкомату, а коли він зателефонував до служби порятунку 102, то приїхав наряд поліції і на нього було складено протокол по ст.122 ч.6 КУпАп, який не містить жодних доказів його противоправного діяння. Вважає , що поліцейськими було вчинено кримінальне правопорушення по ст. 358 КК України, як підробка документів , а саме в постанові вказана невстановлена особа, невстановлений автомобіль, який не має відношення до нього, відсутні фото та відео зйомка його правопорушення, відповідачем не доведено, що саме він, а не інша особа керувала автомобілем Просить суд скасувати постанову від 24.04.2023 року про притягнення його до адміністративної відповідальності по ст.122 ч.6 КУпАП, стягнути зв рахунок відповідача 5000 грн за надання правничої допомоги, 1073 грн за сплату судового збору та 191,10 грн за проходження СМЕ.

Ухвалою суду від 10.05.2023 року відкрито провадження у справі, справа призначена до розгляду в порядку загального позовного провадження.

16.07.2023 року до суду надійшов відзив ст. сержанта поліції Камьянського ВРПП Недосеки Є.С. в якому він просив відмовити в задоволенні позову в повному обсязі, пославшись на те. що 24.04.2023 року він виносив постанову за адміністративне правопорушення за ч.6 ст.122 КУпАП відносно позивача, автомобіль якого було припарковано на місці з позначкою, де дозволена зупинка лише транспортним засобам із інвалідністю, була встановлена особа правопорушника, жодних переконливих доводів невинуватості позивач не надав. До відзиву надав фото, як якого вбачається що автомобіль Ford Fuison АЕ 6814 розташований перед знаком « Особа із інвалідністю» ( а.с.45-49).

11.07.2023 року до суду надійшло клопотання від представника Камьянського РУП ГУНП в Дніпропетровський області Міроничевої К. про заміну відповідача старшого сержанта поліції ВРПП Камянського районного управління поліції в Дніпропетровській області Невосеки Є.С., Камянське районне управління поліції Головного управління поліції в Дніпропетровській області на Головне управління Національної поліції в Дніпропетровській області.

13.07.2023 року до суду надійшов відзив представника Камьянського РУП ГУНП в Дніпропетровський області Міроничевої К., яка просила відмовити в задоволення позову в повному обсязі, пославшись що постанова відносно ОСОБА_1 за притягнення його до ч.6 ст.122 КУпАП винесена відповідно законодавства ( а.с.63-67, 70-78)

12.07.2023 року ухвалою Петриківського райсуду було замінено неналежного відповідача старшого сержанта поліції ВРПП Камянського районного управління поліції в Дніпропетровській області Невосеки Є.С., Камянське районне управління поліції Головного управління поліції в Дніпропетровській області на Головне управління Національної поліції в Дніпропетровській області ( а.с.58)

03.08.2023 р до суду надійшов відзив від представника Головного управління національної поліції в Дніпропетровській області Міроничевої К., яка просила відмовити в задоволення позову в повному обсязі, пославшись що постанова відносно ОСОБА_1 за притягнення його до ч.6 ст.122 КУпАП винесена відповідно вимогам ст. 283 КУпАП, та клопотання про розгляд справи у їх відсутність ( а.с.80-88).

В підготовчому та судовому засіданні позивач ОСОБА_1 підтримав позовні вимоги в повному обсязі, пояснивши що 24.04.2023 року він не керував власним автомобілем Ford Fuison АЕ 6814, а керувала інша особа, прізвище якої він не бажає називати. По мобільному телефону вказана особа повідомила, що його автомобіль припаркований на території залізничного вокзалу в місті Камьянське. Він прийшов туди, сів за кермо автомобіля і в цей момент до нього підійшли працівники поліції, які агресивно з ним поводились та погрожували йому, застосували до нього фізичну силу, коли витягували із машини, після чого і склали на нього був протокол. Відсутні докази відео фіксації правопорушення а саме того, що він керував автомобілем, просить задовольнити позов.

Представник позивача адвокат Шкутова Я.В. в підготовчому та судовому засіданнях підтримала позовні вимоги, пославшись що в протоколі невірно вказано прізвище та марка автомобіля позивача, ОСОБА_3 не керував автомобілем 24.04.2023 року, а тальки знаходився за кермом автомобіля, не були роз`яснені права та обов`язки позивачу при складанні протоколу.

Дослідивши матеріали справи у їх сукупності, з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, оцінивши докази, які мають істотне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до наступного.

Відповідно до ст. 5 КАС України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси, і просити про їх захист шляхом, зокрема, визнання протиправним та скасування індивідуального акта чи окремих його положень.

Відповідно до ч.3 ст.2КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень, адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Предметом судового дослідження за даними правовідносинами є правомірність дій суб`єкта владних повноважень щодо встановлення адміністративного правопорушення, законність та обґрунтованість прийнятої постанови про притягнення до адміністративної відповідальності.

Таким чином, досліджуючи питання правомірності застосування адміністративної відповідальності до позивача у вказаних спірних правовідносинах, суд перевіряє, чи були у відповідача по справі підстави для про притягнення позивача до адміністративної відповідальності з прийняттям постанови про адміністративне правопорушення з визнанням його вини у вчиненні адміністративного правопорушення та накладення стягнення.

Підставами для визнання протиправним дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень є невідповідність їх вимогам чинного законодавства. При цьому, обов`язковою умовою для визнання таких дій/бездіяльності протиправними є також наявність факту порушення прав чи охоронюваних законом інтересів позивача у справі.

Відповідно до ч.1 ст.9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Судом встановлено, що 24.04.2023 року старшим сержантом поліції ВРПП Каменського районного управління поліції в Дніпропетровській області Невосекою Є.С., винесено постанову серії БАД № 792498, якою ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 6 ст. 126 КУпАП, та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 1020 грн ( а.с.42).

Відповідно до вказаної постанови, 24.04.2023 о 13.20 водій ОСОБА_1 у м. Камьянському , керуючи транспортним засобом (Chevrolet )Ford Fuison АЕ 6814РІ в м. Камьянське по пр. Свободи, 45 здійснив зупинку на місці, позначеного дорожнім знаком 5.38 «Місце стоянки із додатковою табличкою до нього 7.17 « Особи із інвалідністю» та позначеного дорожнім знаком та розміткою, чим порушив пункт 8.4 ПДР України та вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 6 ст. 122 КУпАП.

За приписами частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Наведеним конституційним положенням кореспондує частина перша статті 8 Закону України «Про Національну поліцію».

Пунктом 8 частини 1 статті 23 Закону України «Про Національну поліцію» визначено, що поліція відповідно до покладених на неї завдань у випадках, визначених законом, здійснює провадження у справах про адміністративні правопорушення, приймає рішення про застосування адміністративних стягнень та забезпечує їх виконання.

Пунктом 11 частини першої статті 23 Закону України «Про Національну поліцію» визначено, що поліція відповідно до покладених на неї завдань регулює дорожній рух та здійснює контроль за дотриманням Правил дорожнього руху його учасниками та за правомірністю експлуатації транспортних засобів.

Адміністративна відповідальність по ст. 122 ч.6 КУаП наступає в разі зупинки чи стоянки транспортних засобів на місцях, що позначені відповідними дорожніми знаками або дорожньою розміткою, на яких дозволено зупинку чи стоянку лише транспортних засобів, якими керують водії з інвалідністю або водії, які перевозить осіб з інвалідністю, а так само створення перешкод водіям з інвалідністю чи водіям , які перевозить осіб з інвалідністю у зупинці чи стоянці керованими ними транспортних засобів, яке тягне за собою накладення штрафу від 60 до 100 неоподаткованих мінімумів.

В суді було встановлено, що позивач ОСОБА_1 є власником транспортного засобу Ford Fuison НОМЕР_1 , що підтверджується копією водійського посвідчення ( а.с.16) та не заперечується ним в суді.

Дорожній знак 7.17 ПДР України застосовується для позначення місця (або спеціально відведеної частини майданчика) для стоянки транспортних засобів, на яких установлено розпізнавальний знак "Водій з інвалідністю" відповідно до вимог цих Правил.

В судовому засіданні позивач не заперечував, що його автомобіль Ford Fuison НОМЕР_1 знаходився на зупинці в м. Камьянське біля залізничного вокзалу і зазначені обставини підтверджуються відзивами представника відповідача та фото поліцейського Камьянського РВ Недосеки Є, долученого до відзиву, із якої вбачається що саме автомобіль Ford Fuison НОМЕР_1 знаходиться на зупинці під знаком 7.17 ПДР України де зупинятись можуть тільки водії із розпізнавальним знаком «Водій з інвалідністю" або водії які перевозять осіб із інвалідності, які мають із собою посвідчення інваліда.

Позивач ОСОБА_4 в суді не заперечував що знаходився за кермом вказаного автомобіля в той момент, коли до нього підійшли працівники поліції для з`ясування обставин правопорушення.

Суд не приймає до уваги пояснення ОСОБА_1 про те, що 24.04.2023 року зупинка автомобіля Ford Fuison НОМЕР_1 під знаком «Водій з інвалідністю" була здійснена у місті Камьянське по пр. Свободи, була здійснена іншою особою а не ним, так як позивач відмовився надати такі докази, назвати прізвище такої особи якій він з його слів довірив керувати своїм автомобілем, позивачем не заявлялось клопотання про допит такої особи і сам факт зупинки вказаного автомобіля під забороненим знаком та знаходження за кермом підтвердив і сам позивач в суді, а також підтверджується висновком судового експерта № 469 від 26.04.2023 року де позивач пояснював, що 24.04.2023 року в 13-00 працівники поліції витягували силоміць його із автомобіля , чим спричинили легкі незначні скороминущі наслідки (а.с.17).

Таким чином, старший сержант поліції ВРПП Камянського районного управління поліції в Дніпропетровській області Невосека Є.С. був уповноважений виносити постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху і має право здійснювати розгляд адміністративної справи на місці, де було вчинено таке адміністративне правопорушення, та на місці де він несе службу саме в той час.

Розглядаючи адміністративну справу поліцейський Недосєка Є.С. діяв на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією, КУпАП та іншими нормативно-правовими актами.

Згідно ст. 252 КУпАП орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами (ст. 251 КУпАП).

При цьому, сама незгода позивача щодо його притягнення до адміністративної відповідальності за ч. 6 ст. 122 КУпАП не є підставою для скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення та звільнення від адміністративної відповідальності.

З урахуванням викладеного суд приходить до висновку, що вина позивача у порушенні Правил дорожнього руху України є доведеною.

Щодо розбіжностей в прізвищі позивача та марки автомобіля, на які посилається сторона захисту, а саме помилка в прізвищі « ОСОБА_5 » та невірно в протоколі вказана марка автомобіля не (Chevrolet )Ford Fuison АЕ 6814РІ, а треба Ford Fuison АЕ 6814 РІ, то слід зазначити, що дана неточність містить формальний характер, що не впливає на правомірність винесеної постанови, в суді було вірно встановлено прізвище позивача та марка автомобіля відповідно до його водійського посвідчення.

На посилання позивача та його представника на відсутність з боку відповідача відео фіксації правопорушення не являється для суду підставою у задоволенні позову, так як суд досліджує всі докази в сукупності, а з урахуванням пояснення позивача, відзивів представника відповідача, фото правопорушення, у суду відсутні підстави щодо визнання противоправних дій з боку поліцейського Нєдосеки Є.

Вказані позивачем недоліки оформлення оскаржуваної постанови не можуть бути самостійною підставою для визнання протиправний такого рішення за умови, якщо позивачем вчинено порушення вимог ПДР України, оскільки при розгляді спорів перевага надається змісту документа порівняно з його зовнішньою формою.

Аналогічна правова позиція міститься в постановах Верховного Суду від 11.09.2018 по справі №826/11623/16, від 14.08.2018 по справі №826/15341/15 та постанові від 24.12.2019 у справі № 459/1801/17, яка в силу приписів ч. 5 ст. 242 КАС України та ч. 6 ст.13 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» є обов`язковою під час вирішення наведеного спору.

При цьому, Верховний Суд у Постанові від 22.05.2020 по справі № 825/2328/16 зазначає, що порушення процедури прийняття рішення суб`єктом владних повноважень саме по собі може бути підставою для визнання його протиправним та скасування у разі, коли таке порушення безпосередньо могло вплинути на зміст прийнятого рішення.

Таким чином, враховуючи викладене, суд прийшов до висновку, що старшим сержантом поліції ВРПП Камянського районного управління поліції в Дніпропетровській області Невосекою Є.С. було дотримано вимоги ст.245 КУпАП щодо своєчасного, всебічного, повного і об`єктивного з`ясування обставин справи, при цьому оскаржувана постанова за змістом відповідає вимогам ст.283КУпАП, у тому числі викладено суть вчиненого порушення.

Будь-яких доказів, які б спростовували обставини, викладені в постанові, щодо скоєного адміністративного правопорушення, позивач суду не надав.

В той же час, надані представником відповідача докази підтверджують вину позивача у вчиненні ним зазначеного в постанові правопорушення.

Посилання сторони захисту на те, що відносно працівників поліції порушено кримінальну справу за спричинення позивачу тілесних пошкоджень нічим не підтверджується і не може впливати на розгляд цієї справи в адміністративному судочинстві де вирішується спір чи було правопорушення з боку ОСОБА_1 та чи є порушення з боку відповідача про складання оскаржуваної постанови.

Відповідно до ч. 3 ст. 286 Кодексу адміністративного судочинства України за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право: 1) залишити рішення суб`єкта владних повноважень без змін, а позовну заяву без задоволення; 2) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і надіслати справу на новий розгляд до компетентного органу (посадової особи);3) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення; 4) змінити захід стягнення в межах, передбачених нормативним актом про відповідальність за адміністративне правопорушення, з тим, однак, щоб стягнення не було посилено.

З огляду на зазначене, суд приходить до висновку про відсутність правових підстав для задоволення позову і вважає, що при прийнятті оскаржуваного рішення, відповідач діяв на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачено положеннями КУпАП, а відтак адміністративний позов ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції в Дніпропетровській області про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення не підлягає задоволенню.

Позовні вимоги представника позивача про стягнення із відповідача судових витрат та витрат на правничу допомогу в розмірі 9500 грн задоводенню не підлягають, так як ОСОБА_1 відмовлено в задоволенні позовних вимог в повному обсязі.

Інші доводи сторін, наведені у позові та відзиві до нього, в межах наданих сторонами доказів, не впливають на висновку суду та не потребують детального обґрунтування, що відповідає практиці Європейського суду з прав людини.

Зокрема, Європейський суд з прав людини вказав, що пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи ("Проніна проти України", N 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18.07.2006).

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 9, 77, 139, 242-246, 262, 286 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

УХВАЛИВ

У задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції в Дніпропетровській області про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення відмовити.

Роз`яснити, що судове рішення буде виготовлено у повному обсязі у порядку ч.3 ст.243 КАС України; набирає законної сили відповідно до ст.255 КАС України (після закінчення строку подання скарги усіма учасниками справи або за наслідками процедури апеляційного перегляду; підлягає оскарженню шляхом подання апеляційної скарги до Шостого апеляційного адміністративного суду у порядку п.15.5 Розділу VII КАС України та у строк згідно з ч.1 ст.295 КАС України (протягом 30 днів з дати складення повного судового рішення).

Суддя: І. М. Іщенко