Справа № 600/3678/23-а
Суддя: Левицький Василь Костянтинович
Дата ухвалення: 2023-09-11 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЧЕРНІВЕЦЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 вересня 2023 року м. Чернівці Справа № 600/3678/23-а

Чернівецький окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Левицького В.К., розглянув за правилами спрощеного позовного провадження у порядку письмового провадження справу за позовом ОСОБА_1 до військової частини НОМЕР_1 про визнання протиправною бездіяльність та зобов`язання вчинити певні дії.

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 (далі - позивач) звернувся до суду з вказаним позовом, в якому просить:

визнати протиправною бездіяльність військової частини НОМЕР_1 щодо не звільнення ОСОБА_1 з військової служби у запас за сімейними обставинами на підставі абз. 5 п.п. "г" п. 2 ч. 4 ст. 26 Закону України Про військовий обов`язок та військову службу у зв`язку з наявністю у ОСОБА_1 дружини ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка є особою з інвалідністю ІІ групи;

зобов`язати військову частину НОМЕР_1 в особі її командира, звільнити ОСОБА_1 з військової служби у запас за сімейними обставинами на підставі абз. 5 п.п. "г" п. 2 ч. 4 ст. 26 Закону України Про військовий обов`язок та військову службу у зв`язку з наявністю дружини із числа осіб з інвалідністю та виключити зі списків особового складу військової частини НОМЕР_1 .

В обґрунтування позовних вимог позивач вказував, що є військовослужбовцем та проходить військову службу у військовій частині НОМЕР_1 (далі - відповідач).

Водночас, у позивача зареєстрований шлюб з дружиною, яка є інвалідом другої групи за загальним захворюванням, що підтверджується довідкою до акту огляду медико-соціальною експертною комісією серії 12 ААГ №348797, виданої 07.03.2023.

Позивач виявив своє небажання продовжувати проходити військову службу та подав 30.03.2023 рапорт про звільнення з військової служби до відповідача. Оскільки відповідач не звільнив його з військової служби на підставі поданого рапорту, позивач вважає бездіяльність відповідача протиправною.

За вказаною позовною заявою 23.06.2023 відкрито провадження у справі та призначено до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) учасників справи (у письмовому провадженні). Цією ж ухвалою суду витребувано з військової частини НОМЕР_1 письмові докази по справі.

Військова частина НОМЕР_1 (далі відповідач) подала до суду відзив, в якому просила позовну заяву залишити без задоволення, в якому зазначила зазначала, що військова частина НОМЕР_1 надала відповідь вх. №24 від 14.08.2023 на адвокатський запит від 24.07.2023 про результат розгляду рапорту на звільнення, де повідомлено, що рапорт позивача №1105A від 12.06.2023 буде одразу розглянутий командиром військової частини НОМЕР_1 після його повернення з лікування до військової частини НОМЕР_1 відповідно до ч. 3 статті 119 Кодексу законів про працю України.

З`ясувавши обставини, на які учасники справи посилаються як на підставі своїх вимог і заперечень, дослідивши письмові докази по справі, судом встановлено наступне.

Позивач є військовослужбовцем та проходить військову службу у військовій частині НОМЕР_1 з 16.07.2022, що підтверджується матеріалами справи.

Згідно наказу командира військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) від 16.07.2022 № 84 рядовий ОСОБА_1 , призваний по мобілізації Чернівецьким міським ТЦК та СП в Чернівецькій області 14.07.2022, стрільця-помічника гранатометника 3 стрілецького відділення 2 стрілецького взводу 2 стрілецької роти військової частини НОМЕР_1 , вважати, що з 16.07.2022 справи та посаду прийняв і приступив до виконання службових обов`язків за посадою (а.с. 102-103).

Згідно п. 5.1.4 наказу командира військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) від 20.07.2023 № 207 позивача направлено на стаціонарне лікування до військової частини НОМЕР_2 з 30.12.2023 (а.с. 104).

Позивач перебуває у шлюбі із ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії НОМЕР_3 від 24.01.2023 (а.с. 13).

Відповідно до свідоцтва про народження від 15.12.2015 серії НОМЕР_4 , у позивача та ОСОБА_2 є спільна дитина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Дружина позивача ОСОБА_2 є особою з інвалідністю ІІ групи за загальним захворюванням, що підтверджується довідкою до акту огляду медико-соціальною експертною комісією серії 12 ААГ №348797 від 07.03.2023 (а.с. 15).

30.03.2023 позивач звернувся до командира військової частини НОМЕР_1 із рапортом, в якому просив звільнити його з військової частини НОМЕР_1 на підставі п.п. "г" п. 2 ч. 4 ст. 26 Закону України Про військовий обов`язок і військову службу у зв`язку з наявністю у нього дружини ОСОБА_2 , яка є особою з інвалідністю II групи.

До рапорту позивачем долучено наступні копії документів: копія паспорта громадянина України та копія ідентифікаційного номера ОСОБА_1 ; копія військового квітка ОСОБА_1 ; копія паспорта громадянина України та копія ідентифікаційного номера ОСОБА_2 ; копія свідоцтва про шлюб; копія свідоцтва про народження ОСОБА_4 ; копія довідки серії 12 ААГ №348797, виданої 07.03.2023; довідка №57 від 09.03.2023; акт обстеження сім`ї від 11.03.2023; копія довідки № 104 від 31.12.2022; копія довідки №14 від 20.01.2023; копія довідки №15 від 23.01.2023; копія перевідного епікризу із медичної карти стаціонарного хворого № 2236 від 23.01.2023; копія епікризу від 10.03.2023; копія довідки №1197 від 16.02.2023; копія довідки № 1869 від 13.03.2023; копія довідки №2484 від 30.03.2023; копія відпускного квитка №345 від 21.12.2022.

Вказаний рапорт отримано відповідачем 06.04.2023, що підтверджується відміткою про вручення рекомендованого повідомлення про вручення поштового відправлення (а.с. 18, 19).

Наведена обставина не заперечувалося відповідачем під час розгляду справи по суті.

У зв`язку з не розглядом поданого рапорту про звільнення з військової служби, 08.05.2023 представником позивача подано до відповідача адвокатський запит про вчинення дій щодо розгляду рапорту позивача від 30.03.2023 про звільнення з військової служби та прийняття відповідного правового рішення про його звільнення з військової служби (а.с. 20 21, 22).

Як стверджує позивач у позовній заяві, станом на 05.06.2023 (дата звернення до суду з позовом) відповіді на адвокатський запит не надходило.

Судом встановлено, що поданий позивачем рапорт від 30.03.2023 про звільнення з військової служби за сімейними обставинами зареєстровано військовою частиною НОМЕР_1 тільки 12.06.2023 за вх. № 1105 (а.с. 95-96).

Докази розгляду вказаного рапорту та прийняття відповідачем відповідного рішення по суті в матеріалах справи відсутні.

Матеріалами справи підтверджується, листами від 17.08.2023 вих. № 803 та № 1143А військова частина НОМЕР_1 , серед іншого, повідомила представника позивача, що рапорт позивача № 1105A від 12.06.2023 буде одразу розглянутий командиром військової частини НОМЕР_1 після повернення ОСОБА_1 з лікування до військової частини НОМЕР_1 відповідно до ч. 3 ст. 119 Кодексу законів про працю України (а.с. 98- 99, 100-101).

Вважаючи бездіяльність відповідача щодо не звільнення з військової служби протиправною, позивач звернувся до суду з вказаним позовом.

Розглянувши матеріали справи, встановивши фактичні обставини в справі, на яких ґрунтуються позовні вимоги та заперечення проти позову, дослідивши та оцінивши надані докази в сукупності, проаналізувавши законодавство, яке регулює спірні правовідносини, суд зазначає наступне.

Згідно ст. 65 Конституції України захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, шанування її державних символів є обов`язком громадян України.

Громадяни відбувають військову службу відповідно до закону.

Відповідно до ст. 106 Конституції України Президент України, зокрема, приймає відповідно до закону рішення про загальну або часткову мобілізацію та введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях у разі загрози нападу, небезпеки державній незалежності України.

Указом Президента України від 24.02.2022 № 64/2022 "Про введення воєнного стану в Україні" у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до п. 20 ч. 1 ст. 106 Конституції України, Закону України "Про правовий режим воєнного стану" в Україні введено воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24.02.2022 строком на 30 діб.

Указами Президента України від 14.03.2022 № 133/2022, від 18.04.2022 № 259/2022, від 17.05.2022 № 341/2022, від 12.08.2022 № 573/2022, від 07.11.2022 № 757/2022, від 06.02.2023 № 58/2023, № 254/2023 від 01.05.2023, № 451/2023 від 26.07.2023 продовжувався строк дії воєнного стану в Україні.

Указом Президента України № 69/2022 Про загальну мобілізацію від 24.02.2022 оголошено про загальну мобілізацію на території Вінницької, Волинської, Дніпропетровської, Донецької, Житомирської, Закарпатської, Запорізької, Івано- Франківської, Київської, Кіровоградської, Луганської, Львівської, Миколаївської, Одеської, Полтавської, Рівненської, Сумської, Тернопільської, Харківської, Херсонської, Хмельницької, Черкаської, Чернівецької, Чернігівської областей, міста Києва.

Згідно ч. 1 ст. 1 Закону України "Про військовий обов`язок та військову службу" від 25.03.92 № 2232-XII (далі - Закон № 2232-XII) захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України є конституційним обов`язком громадян України.

Відповідно до ч. 1 ст. 2 Закону № 2232-XII військова служба є державною службою особливого характеру, яка полягає у професійній діяльності придатних до неї за станом здоров`я і віком громадян України (за винятком випадків, визначених законом), іноземців та осіб без громадянства, пов`язаній із обороною України, її незалежності та територіальної цілісності. Час проходження військової служби зараховується громадянам України до їх страхового стажу, стажу роботи, стажу роботи за спеціальністю, а також до стажу державної служби.

Частиною 6 ст. 2 Закону № 2232-XII передбачено зокрема такий вид військової служби, як військова служба за призовом під час мобілізації, на особливий період.

Пунктом 12 ч. 1 ст. 1 Закону України "Про оборону України" визначено, що особливий період - період, що настає з моменту оголошення рішення про мобілізацію (крім цільової) або доведення його до виконавців стосовно прихованої мобілізації чи з моменту введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях та охоплює час мобілізації, воєнний час і частково відбудовний період після закінчення воєнних дій.

З матеріалів справи видно, що позивач призваний на військову службу під час мобілізації. Проходив військову службу позивач у військовій частині НОМЕР_1 з 16.07.2022.

Водночас, як видно з матеріалів справи, позивач виявив своє небажання продовжувати проходити військову службу та подав рапорт про звільнення з військової служби, у зв`язку з наявністю у нього дружини, із числа осіб з інвалідністю II групи.

Щодо звільнення позивача з військової служби у військовій частині НОМЕР_1 у зв`язку з наявністю у нього дружини, із числа осіб з інвалідністю II групи, суд зазначає таке.

Підстави звільнення з військової служби передбачені ст. 26 Закону № 2232-XII.

Так, відповідно до абз. 5 п.п. г п. 2 ч. 4 ст. 26 Закону № 2232-XII військовослужбовці, які проходять військову службу за призовом під час мобілізації, на особливий період, під час воєнного стану звільняються з військової служби через певні сімейні обставини або інші поважні причини (якщо вони не висловили бажання продовжувати військову службу), а саме, зокрема: у зв`язку з наявністю дружини (чоловіка) із числа осіб з інвалідністю та/або одного із батьків чи батьків дружини (чоловіка) із числа осіб з інвалідністю I чи II групи.

Отже, необхідною умовою для звільнення із служби під час воєнного стану на підставі вищевказаних обставин є наявність дружини з числа осіб з інвалідністю.

Матеріалам справи підтверджується, що дружина військовослужбовця (позивача), ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 є інвалідом другої групи за загальним захворюванням, що підтверджується довідкою до акту огляду медико-соціальною експертною комісією серії 12 ААГ № 348797, виданої 07.03.2023.

Згідно свідоцтва про шлюб Серії НОМЕР_3 від 24.01.2023 ОСОБА_1 зареєстровано шлюб з ОСОБА_2 24.01.2023, про що зроблено актовий запис № 35 відділом державної реєстрації актів цивільного стану у місті Чернівці.

З урахуванням вищенаведеного, суд дійшов висновку про наявність підстав для звільнення позивача з військової служби на підставі п.п. г п. 2 ч. 4 ст. 26 Закону №2232-ХІІ, оскільки його дружина є особою з інвалідністю.

Стосовно вимоги позивача про визнання протиправною бездіяльність відповідача у не розгляді рапорту від 30.03.2023, суд зазначає наступне.

Загальні права та обов`язки військовослужбовців Збройних Сил України і їх взаємовідносини, обов`язки основних посадових осіб бригади (полку, корабля 1 і 2 рангу, окремого батальйону) та її підрозділів, правила внутрішнього порядку у військовій частині та її підрозділах визначає Статут внутрішньої служби Збройних Сил України, затверджений Законом України від 24.03.1999 № 548-XIV (далі - Статут).

Статтею 14 Статуту обумовлено, що із службових та особистих питань військовослужбовець повинен звертатися до свого безпосереднього начальника, а якщо він не може їх вирішити - до наступного прямого начальника.

Начальники, яким військовослужбовці підпорядковані за службою, у тому числі і тимчасово, є прямими начальниками для цих військовослужбовців. Найближчий до підлеглого прямий начальник є безпосереднім начальником (ст. 31 Статуту).

Відповідно до ч. 7 ст. 26 Закону № 2232-ХІІ звільнення військовослужбовців з військової служби здійснюється в порядку, передбаченому положеннями про проходження військової служби громадянами України.

Відповідно до абзацу 2 пункту 12 Положення про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України, затвердженого указом Президента України від 10 грудня 2008 року № 1153/2008 (надалі - Положення) право видавати накази по особовому складу надається командирам, командувачам, начальникам, керівникам (далі - командири (начальники) органів військового управління, з`єднань, військових частин, установ, організацій, вищих військових навчальних закладів, військових навчальних підрозділів закладів вищої освіти, які утримуються на окремих штатах (далі - військові частини), за посадами яких штатом передбачено військове звання полковника (капітана 1 рангу) і вище, а також керівникам служб персоналу Міністерства оборони України та Генерального штабу Збройних Сил України.

Відповідно до пункту 233 Положення військовослужбовці, які бажають звільнитися з військової служби, подають по команді рапорти та документи, які підтверджують підстави звільнення. У рапортах зазначаються: підстави звільнення з військової служби; думка військовослужбовця щодо його бажання проходити службу у військовому резерві Збройних Сил України за відповідною військово-обліковою спеціальністю; районний (міський) територіальний центр комплектування та соціальної підтримки, до якого повинна бути надіслана особова справа військовослужбовця.

Суд відмічає, що подання рапорту "по команді" означає направлення його в порядку підпорядкування прямому командиру, який після розгляду та задоволення передає далі своєму безпосередньому командиру з відміткою про власне клопотання з відповідного питання. І так далі до командира військової частини або іншої посадової особи, що наділена правом вирішувати питання по суті. Лише у разі неприйняття, нерозгляду чи незадоволення рапорту, він подається непрямому, старшому командиру із поясненням причин такої подачі. І так до посадової особи, яка наділена правом звільнення підлеглого військовослужбовця зі служби чи скасування рішень попередніх командирів.

Суд зазначає, що згідно з п. 225 Положення звільнення військовослужбовців із військової служби здійснюється під час дії особливого періоду (з моменту оголошення мобілізації - протягом строку її проведення, який визначається рішенням Президента України, та з моменту введення воєнного стану - до оголошення демобілізації) - на підставах, передбачених частиною третьою, пунктом 2 частини четвертої, пунктом 3 частини п`ятої та пунктом 3 частини шостої статті 26 Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу" у військових званнях до підполковника (капітана 2 рангу) включно за всіма підставами - командирами корпусів та командувачами військ оперативних командувань і посадовими особами, які відповідно до Дисциплінарного статуту Збройних Сил України прирівняні до них.

Механізм реалізації та порядок організації у Збройних Силах України виконання вимог Положення про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України, затвердженого Указом Президента України від 10.12.2008 № 1153, визначає Інструкція про організацію виконання Положення про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України, затвердженої наказом Міністра оборони України від 10.04.2009 № 170, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 19.05.2009 за № 438/16454 (далі - Інструкція).

Інструкція про організацію виконання Положення про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України, затверджена наказом Міністра оборони України 10.04.2009№ 170 (далі - Інструкція №170) визначає механізм реалізації та порядок організації у Збройних Силах України виконання вимог Положення про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України .

Згідно із абзацом 3 пункту 14.10 розділу XIV Інструкції №170 звільнення з військової служби через сімейні обставини або інші поважні причини здійснюється за наявності оригіналів документів, що підтверджують таку підставу звільнення.

Додатком 19 Інструкції №170 передбачено перелік документів, що подаються з поданням до звільнення військовослужбовця з військової служби. Зокрема відповідно до п.5 Додатку при поданні до звільнення з військової служби за підставами: через сімейні обставини або з інших поважних причин, перелік яких затверджено постановою Кабінету Міністрів України від 12 червня 2013 року № 413 та визначено підпунктом г пункту 1 частини четвертої, підпунктом ґ пункту 2 частини п`ятої, підпунктом г пункту 2 частини шостої статті 26 Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу", подаються: копія рапорту військовослужбовця; документи, що підтверджують наявність сімейних обставин або інших поважних причин; копія розрахунку вислуги років військової служби (при набутті права на пенсійне забезпечення за вислугою років).

Аналіз норм свідчить, що розгляд рапорту про звільнення зі служби відбувається за встановленою процедурою, яка включає підготовку подання, перевірка документів, що підтверджують наявність сімейних обставин або інших поважних причин щодо дотримання абзацу 3 пункту 14.10 розділу XIV Інструкції №170, уточнюються дані про проходження особою військової служби, документально підтверджуються періоди служби, що підлягають зарахуванню до вислуги в календарному та пільговому обчисленні, проводиться розрахунок вислуги років військової служби. Проект наказу про звільнення зі служби до подання їх на підпис командирам перевіряється безпосереднім керівником кадрового органу або особою, на яку відповідно до письмового наказу покладено тимчасове виконання обов`язків за цією посадою та проходить правову експертизу в юридичній службі.

Згідно з абзацом 13 п. 14.10 Розділу ХІV Інструкції № 170 документи на звільнення військовослужбовців направляються безпосередньо до посадових осіб, які мають право їх звільнення з військової служби. Наказ по особовому складу про звільнення цих військовослужбовців повинен бути виданий і доведений до територіального центру комплектування та соціальної підтримки за місцем взяття громадянина на військовий облік та до військової частини за місцем проходження військової служби в строки, що забезпечуватимуть вчасне здавання справ і посад і розрахунок військовослужбовців, а також виконання строків звільнення, визначених Президентом України.

З системного аналізу вказаних норм права суд дійшов висновку, що як наслідок розгляду рапорту військовослужбовця про звільнення з військової служби є наказ по особовому складу про звільнення з військової служби чи відмова у задоволенні рапорту.

Розглядом справи по суті встановлено, що 30.03.2023 позивач звернувся з рапортом до командира військової частини НОМЕР_1 , в якому просив звільнити з військової служби відповідно до п.п. г п. 2 ч. 4 ст. 26 Закону № 2232-ХІІ у зв`язку з наявністю дружини із числа осіб з інвалідністю II групи.

До рапорту позивачем долучено копії документів, що підтверджують наявність сімейних обставин, які дають підстави для звільнення з військової служби, у зв`язку з наявністю дружини із числа осіб з інвалідністю.

Проте, відповідач не здійснив перевірку документів, що підтверджують наявність сімейних обставин або інших поважних причин.

Разом з тим, як вказує позивач у позовній заяві, що не спростовано відповідачем, жодних дій відповідачем щодо поданого позивачем рапорту про його звільнення з військової служби за сімейними обставинами, вчинено не було.

Під час розгляду справи по суті відповідач не надав до суду жодних належних, допустимих, достатніх та достовірніх доказів на підтвердження розгляду поданого позивачем рапорту від 30.03.2023 по суті про задоволення або відмову у задоволені порушеного ним питання.

З урахуванням викладеного, суд вважає, що відповідач допустив протиправну бездіяльність щодо не розгляду рапорту про звільнення з військової служби на підставі п.п. г п. 2 ч. 4 ст. 26 Закону № 2232-ХІІ за сімейними обставинами у зв`язку з наявністю дружини із числа осіб з інвалідністю.

Разом з тим, позовні вимоги про зобов`язання відповідача прийняти рішення про звільнення позивача з військової служби наразі є передчасними, оскільки наказ про звільнення з військової служби приймається за результатом розгляду відповідного рапорту про звільнення з військової служби (абз.4 п.241 Положення №1153/2008).

В свою чергу, в даному випадку відповідачем не було розглянуто рапорт позивача про звільнення з військової служби, а отже вказаному рапорту не надавалась оцінка командуванням військової частини НОМЕР_1 .

Стосовно посилань відповідача у відзиві та у відповідях на адвокатські запити, що рапорт позивача буде одразу розглянутий командиром військової частини НОМЕР_1 після повернення позивача з лікування до військової частини НОМЕР_1 відповідно до ч. 3 ст. 119 Кодексу законів про працю України, суд ставиться критично, оскільки ні Законом № 2232-ХІІ, ні Положенням №1153/2008, а ні Інструкцією № 170 не передбачено таких обставин чи умов.

На переконання суду, вказані відповіді є формальною відпискою та затягування розгляду рапорту про звільнення.

Надаючи оцінку спірним правовідносинам, суд виходить з приписів ч. 1 ст. 2 КАС України, згідно яких завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Відповідно до ст. 55 Конституції кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб.

Згідно ч. 1 та 2 ст. 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

У справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

За змістом ч. 1 та 2 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Під час судового розгляду справи по суті відповідач, як суб`єкт владних повноважень, не довів належними засобами доказування правомірність своїх щодо не розгляду рапорту позивача, який проходить службу у військовій частині НОМЕР_1 про звільнення з військової служби за сімейними обставинами на підставі п.п. г п. 2 ч. 4 ст. 26 Закону України Про військовий обов`язок і військову службу у зв`язку з наявністю дружини із числа осіб з інвалідністю ІІ групи.

За викладених обставин, обираючи належний спосіб захисту порушеного права позивача, суд визнає протиправною бездіяльності відповідача щодо не розгляду поданого позивачем рапорту від 30.03.2023 про звільнення з військової служби за сімейними обставинами на підставі п.п. г п. 2 ч. 4 ст. 26 Закону України Про військовий обов`язок і військову службу у зв`язку з наявністю дружини із числа осіб з інвалідністю ІІ групи та зобов`язує відповідача розглянути рапорт позивача про звільнення з військової служби за сімейними обставинами від 30.03.2023 та прийняти рішення по суті, з урахуванням висновків суду, що окреслені у даному судовому рішенні.

Враховуючи викладене, суд дійшов до висновку про часткове задоволення позовних вимог позивача.

Стосовно клопотання позивача щодо зобов`язання відповідача подати у двотижневий термін з моменту набрання рішенням законної сили звіт про виконання рішення суду.

Відповідно до вимог ч. 1 - 3 ст. 382 КАС України суд, який ухвалив судове рішення в адміністративній справі, може зобов`язати суб`єкта владних повноважень, не на користь якого ухвалене судове рішення, подати у встановлений судом строк звіт про виконання судового рішення.

За наслідками розгляду звіту суб`єкта владних повноважень про виконання рішення суду або в разі неподання такого звіту суддя своєю ухвалою може встановити новий строк подання звіту, накласти на керівника суб`єкта владних повноважень, відповідального за виконання рішення, штраф у сумі від двадцяти до сорока розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Половина суми штрафу стягується на користь позивача, інша половина - до Державного бюджету України.

Оцінивши в сукупності обставини справи, суд вважає за необхідне застосувати до Ввйськової частини НОМЕР_1 зобов`язання, у вигляді подання (надіслання) до суду у двотижневий строк після набрання цим рішенням законної сили, звіт про виконання судового рішення, що сприятиме ефективному захисту порушеного права зі сторони суб`єкта владних повноважень.

Стосовно розподілу судових витрат, суд зазначає наступне.

Відповідно до ч. 1 ст. 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа. При частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог (ч. 3 ст. 139 КАС України).

З матеріалів справи видно, що за подання вказаного позову позивачем сплачено судовий збір у розмірі 1073,60 грн.

Враховуючи часткове задоволення позову, суд стягує з відповідача за рахунок його бюджетних асигнувань на користь позивача сплачений судовий збір у сумі 536,80 грн.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 2, 14, 77, 139, 243-246, 255, 293 та 295 КАС України, суд, -

В И Р І Ш И В :

1. Адміністративний позов задовольнити частково.

2. Визнати протиправною бездіяльність військової частини НОМЕР_1 щодо не розгляду поданого ОСОБА_1 рапорту від 30.03.2023 про звільнення з військової служби за сімейними обставинами на підставі підпункту г пункту 2 частини 4 статті 26 Закону України Про військовий обов`язок і військову службу у зв`язку з наявністю дружини із числа осіб з інвалідністю ІІ групи.

3. Зобов`язати військову частину НОМЕР_1 розглянути рапорт ОСОБА_1 про звільнення з військової служби за сімейними обставинами від 30.03.2023 та прийняти рішення по суті, з урахуванням висновків суду, що окреслені у даному судовому рішенні.

4. Зобов`язати військову частину НОМЕР_1 подати до Чернівецького окружного адміністративного суду в двотижневий строк після набрання цим рішенням законної сили - звіт про виконання судового рішення.

5. Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань військової частини НОМЕР_1 на користь ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 536,80 грн.

6. В іншій частині позову відмовити.

Згідно ст. 255 КАС України рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У відповідності до ст. ст. 293, 295 КАС України рішення суду першої інстанції можуть бути оскаржені в апеляційному порядку до Сьомого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня його складання.

Повне найменування учасників процесу:

позивач ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_5 );

відповідач військова частина НОМЕР_1 ( АДРЕСА_2 , код ЄДРПОУ НОМЕР_6 ).

Суддя В.К. Левицький