Справа № 300/977/22
Суддя: Качмар Володимир Ярославович
Дата ухвалення: 2023-09-11 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 вересня 2023 року Справа № 300/977/22 пров. № А/857/5587/23
Восьмий апеляційний адміністративний суд в складі колегії:

судді-доповідача Качмара В.Я.,

суддів Довгополова О.М., Затолочного В.С.,

розглянувши у порядку письмового провадження в м.Львові справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління ДПС в Івано-Франківській області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення, провадження в якій відкрито за апеляційною скаргою Головного управління ДПС в Івано-Франківській області на рішення Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 7 березня 2023 року (суддя Панікар І.В., м.Івано-Франківсь), -

ВСТАНОВИВ:

У лютому 2022 року ОСОБА_1 звернулася до суду із позовом до Головного управління ДПС в Івано-Франківській області (далі Головне управління) в якому просила визнати протиправними та скасувати податкове повідомлення-рішення від 15.12.2021 №011780/0713 від 15.12.2021 (далі ППР).

Рішенням Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 7 березня 2023 року позов задоволено.

Не погодившись із ухваленим рішенням, його оскаржила позивач, яка із покликанням на неправильне застосування норм матеріального права та порушенням норм процесуального права, просить скасувати рішення суду та прийняти нове, яким у задоволені позову відмовити повністю.

В апеляційній скарзі з посиланням на обставини справи вказує, що відповідач діяв виключно в межах своїх повноважень та спосіб передбачений чинним законодавством, а доводи позивача та рішення суду не підтверджено жодними належними та допустимими доказами.

Позивач у відзиві на апеляційну скаргу заперечує вимоги такої, вважає рішення суду першої інстанції законним та обґрунтованим, просить залишити його без змін, а апеляційну скаргу - без задоволення.

У відповідності до частини першої статті 311 Кодексу адміністративного судочинства України (далі КАС), суд апеляційної інстанції вважає за можливе розглянути справу в порядку письмового провадження, так як апеляційну скаргу подано на судове рішення, що ухвалене в порядку письмового провадження (без повідомлення сторін) за наявними у справі матеріалами.

Переглянувши справу за наявними у ній матеріалами, перевіривши законність та обґрунтованість судового рішення в межах доводів та вимог апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції приходить до переконання, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, з наступних підстав.

Задовольняючи позов, суд першої інстанції дійшов висновку, що відповідач як суб`єкт владних повноважень не довів правомірності своїх дій.

Такі висновки суду першої інстанції відповідають встановленим обставинам справи, зроблені з не правильним застосуванням норм матеріального права і дотриманням норм процесуального права, з таких міркувань.

Судом першої інстанції, встановлено та підтверджено матеріалами справи те, що ОСОБА_1 30.09.2019 зареєстрована Верховинською районною державною адміністрацією, як суб`єкт господарської діяльності про що отримала свідоцтво про державну реєстрацію №003173, основний вид економічної діяльності 82.92 надання інших допоміжних комерційних послуг, взято на облік в контролюючому органі 18.06.2012.

У період з 28.10.2021 по 03.11.2021 Головним управлінням проведено документальну позапланову виїзну перевірку позивача щодо своєчасності, достовірності, повноти нарахування та сплати податків і зборів, дотримання законодавства щодо укладення трудового договору, виконання вимог валютного та іншого законодавства за період з 30.09.2019 по 25.05.2020, обчислення та сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, за період з 30.09.2019 по 25.05.2020, за результатами якої складено акт від 10.11.2021 №6393/09-19-07-13/ НОМЕР_1 (далі Акт).

Актом зафіксовано порушення позивачем вимог:

пунктів 1, 2 статті 3 Закону України «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг» (далі Закон № 265/95-ВР), пункту296.10 статті 296 Податкового кодексу України, не проведено розрахункові операції на повну суму покупки (надання послуги) через реєстратори розрахункових операцій (далі РРО) згідно яких обсяг доходу складає 743692,93 грн;

пунктів 44.1, 44.3 статті 44 ПК документи до перевірки надано не в повному обсязі;

порушення пункту 177.10 статті 177 ПК, пункту 6 статті 128 Господарського кодексу України (а.с.22-35).

24.11.2021 ОСОБА_1 подала до Головного управління заперечення на Акт (а.с.17-19).

Відповідач, згідно листа від 29.11.2021 № 12633/6/09-19-07-13 повідомив позивача про те, що розгляд поданого заперечення на Акт відбудеться 08.12.2021 року о 15.30 год. (а.с.37).

На підставі Акта 15.12.2021 прийнято ППР, яким до позивача застосовано штрафні (фінансові) санкції в розмірі 74369,2 грн. (а.с.12).

Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та Законами України.

Правові засади застосування реєстраторів розрахункових операцій та програмних реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг визначені Законом № 265/95-ВР (в редакції, чинній на час виникнення спірних відносин). Його дія поширюється на усіх суб`єктів господарювання, їх господарські одиниці та представників (уповноважених осіб) суб`єктів господарювання, які здійснюють розрахункові операції у готівковій та/або безготівковій формі.

Пунктом 1 статті 3 Закону № 265/95-ВР визначено, що суб`єкти господарювання, які здійснюють розрахункові операції в готівковій та/або в безготівковій формі (із застосуванням електронних платіжних засобів, платіжних чеків, жетонів тощо) при продажу товарів (наданні послуг) у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг, а також операції з приймання готівки для подальшого її переказу зобов`язані: проводити розрахункові операції на повну суму покупки (надання послуги) через зареєстровані, опломбовані у встановленому порядку та переведені у фіскальний режим роботи реєстратори розрахункових операцій або через зареєстровані фіскальним сервером контролюючого органу програмні реєстратори розрахункових операцій зі створенням у паперовій та/або електронній формі відповідних розрахункових документів, що підтверджують виконання розрахункових операцій, або у випадках, передбачених цим Законом, із застосуванням зареєстрованих у встановленому порядку розрахункових книжок.

Відповідно до пунктів 1-3 статті 3 Закону № 265/95-ВР суб`єкти господарювання, які здійснюють розрахункові операції в готівковій та/або в безготівковій формі (із застосуванням електронних платіжних засобів, платіжних чеків, жетонів тощо) при продажу товарів (наданні послуг) у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг, а також операції з приймання готівки для подальшого її переказу зобов`язані:

1) проводити розрахункові операції на повну суму покупки (надання послуги) через зареєстровані, опломбовані у встановленому порядку та переведені у фіскальний режим роботи реєстратори розрахункових операцій або через зареєстровані фіскальним сервером контролюючого органу програмні реєстратори розрахункових операцій зі створенням у паперовій та/або електронній формі відповідних розрахункових документів, що підтверджують виконання розрахункових операцій, або у випадках, передбачених цим Законом, із застосуванням зареєстрованих у встановленому порядку розрахункових книжок.

Використання програмних реєстраторів розрахункових операцій при оптовій та/або роздрібній торгівлі пальним забороняється;

2) надавати особі, яка отримує або повертає товар, отримує послугу або відмовляється від неї, включаючи ті, замовлення або оплата яких здійснюється з використанням мережі Інтернет, при отриманні товарів (послуг) в обов`язковому порядку розрахунковий документ встановленої форми та змісту на повну суму проведеної операції, створений в паперовій та/або електронній формі (у тому числі, але не виключно, з відтворюванням на дисплеї реєстратора розрахункових операцій чи дисплеї пристрою, на якому встановлений програмний реєстратор розрахункових операцій QR-коду, який дозволяє особі здійснювати його зчитування та ідентифікацію із розрахунковим документом за структурою даних, що в ньому міститься, та/або надсиланням електронного розрахункового документа на наданий такою особою абонентський номер або адресу електронної пошти);

3) застосовувати реєстратори розрахункових операцій, що включені до Державного реєстру реєстраторів розрахункових операцій, та/або програмні реєстратори розрахункових операцій з додержанням встановленого порядку їх застосування.

При цьому, відповідно до пункту 6 статті 9 Закону № 265/95-ВР реєстратори розрахункових операцій та розрахункові книжки не застосовуються при продажу товарів (наданні послуг) платниками єдиного податку (фізичними особами - підприємцями), які не застосовують реєстратори розрахункових операцій та/або програмні реєстратори розрахункових операцій відповідно до Податкового кодексу України.

Вказане кореспондується з пунктом 296.10 статті 296 ПК (чинного станом на 2019 рік), реєстратори розрахункових операцій не застосовуються платниками єдиного податку першої групи; другої і третьої груп (фізичні особи - підприємці) незалежно від обраного виду діяльності, обсяг доходу яких протягом календарного року не перевищує 1000000 гривень. У разі перевищення в календарному році обсягу доходу понад 1000000 гривень застосування реєстратора розрахункових операцій для такого платника єдиного податку є обов`язковим. Застосування реєстратора розрахункових операцій розпочинається з першого числа першого місяця кварталу, наступного за виникненням такого перевищення, та продовжується у всіх наступних податкових періодах протягом реєстрації суб`єкта господарювання як платника єдиного податку.

Отже, якщо протягом 2019 року обсяг доходу фізичної особи підприємця (далі ФОП) платника єдиного податку 2-4 групи перевищить 1 млн грн, то для такого ФОП використання РРО стає обов`язковим з першого числа кварталу, який наступає після моменту такого перевищення. Норми цього пункту не поширюються на платників єдиного податку, які здійснюють реалізацію технічно складних побутових товарів, що підлягають гарантійному ремонту, а також лікарських засобів та виробів медичного призначення, які вже зобов`язані використовувати РРО.

Як встановлено з матеріалів справи та не заперечується сторонами, ОСОБА_2 30.09.2019 зареєстрована як ФОП, взята на облік як платник єдиного податку, ІІ група.

З матеріалів справи, зокрема наданої позивачем податкової декларації платника єдиного податку фізичної особи-підприємця за 2019 рік видно, що ОСОБА_1 за 2019 рік задекларувала 962554,52 грн доходу. Вказане свідчить проте, що дохід ОСОБА_1 не перевищує 1000000 грн, та, як наслідок, станом на 2019 рік позивач не зобов`язана була використовувати РРО (а.с.87-89).

Проте, 22.11.2019 ОСОБА_1 зареєструвала у Головному управлінні РРО, фіскальний номер , внаслідок чого, з 23.11.2019 зобов`язана була його використовувати при здійсненні розрахункових операцій.

Відповідач у Акті зазначив, що у 2019 році дохід ОСОБА_1 з використанням РРО становив 247259,56 грн.

Водночас, згідно наданої відповідачем інформації з підсистеми «Виторги РРО» за 2019 рік судом встановлено, що дохід позивачки за період з 23.11.2019 по 31.12.2019 становив 242923,92 грн, який є меншим, ніж зазначений відповідачем в Акті перевірки (а.с.94-96).

При цьому, відповідачем до матеріалів справи не додано жодних належних та допустимих доказів, які б підтверджували виявлені контролюючим органом в ході проведення перевірки порушення вимог чинного законодавства України, зокрема, не проведення ОСОБА_1 розрахункових операцій на суму 715294,96 грн, саме в період з 23.11.2019 по 31.12.2019 (з наступного дня після реєстрації РРО).

Окрім того, в Акті перевірки відповідач зазначив, що позивачем задекларовано суму одержаного доходу від провадження господарської діяльності, зокрема, за 2020 рік 304146,89 грн. Проте перевіркою встановлено поступлення коштів у безготівковій формі та готівковій формі з використанням РРО за 2020 рік 275748,92 грн (зворотній бік а.с.32 та а.с.33).

Водночас, матеріалами справи підтверджено те, що 28.10.2021 позивачем подано до Головного управління уточнюючу податкову декларацію платника єдиного податку ФОП за 2020 рік, в якій задекларувала дохід на 282195,64 грн (а.с.83-85).

Так, за змістом даних з підсистеми «Виторги РРО» за 2020 рік дохід ОСОБА_1 з використанням РРО становив 275748,92 грн (а.с.97-100).

В матеріалах справи також наявний Z-звіт (товарний чек про повернення коштів) від 30.01.2020 на суму 6446,72 грн (а.с.42).

При цьому, згідно даних підсистеми «Виторги РРО» за 2020 рік у ній відсутні відомості по вказаному Z-звіту на суму 6446,72 грн, як наслідок, відповідачем зазначену обставину не було взято до уваги під час проведення перевірки.

Таким чином, дохід від реалізації товарів за 2020 рік, в тому числі 6446,72 грн. позивачем включено до фінансової звітності за відповідний рік, та відповідно, як встановлено в ході розгляду справи, зазначений дохід відображено в уточнюючій податковій декларації платника єдиного податку фізичної особи-підприємця за 2020 рік (а.с.83-85).

Зазначена ситуація мала місце внаслідок, неврахування працівниками контролюючого органу при проведенні перевірки вищевказаної уточнюючої декларації ОСОБА_1 за 2020 рік.

З огляду на наведене, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку, що ППР є протиправним та підлягає скасуванню, а Головне управління в апеляційній скарзі жодним чином не спростувало наведені у рішенні суду висновки із зазначенням того, які обставини є неповно чи неточно встановлені судом першої інстанції та які норми матеріального чи процесуального права порушені при ухвалені оскаржуваного рішення суду. Скаржник обмежився виключно цитуванням обставин справи, що наведені у Акті перевірки, а також його відзиві на позовну заяву.

Відповідно до статті 316 КАС суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Підсумовуючи, суд апеляційної інстанції приходить до висновку, що суд першої інстанції при вирішенні даного публічно-правового спору правильно встановив фактичні обставини справи та надав їм належну правову оцінку.

Керуючись статтями 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 328, 329 КАС суд,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Головного управління ДПС в Івано-Франківській області залишити без задоволення, а рішення Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 7 березня 2023 року без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, передбачених пунктом 2 частини п`ятої статті 328 КАС.

Суддя-доповідач В. Я. Качмар
судді О. М. Довгополов
В. С. Затолочний