Справа № 580/7759/23
Суддя: Петро ПАЛАМАР
Дата ухвалення: 2023-09-11 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

про повернення позовної заяви

11 вересня 2023 року справа № 580/7759/23

м. Черкаси

Суддя Черкаського окружного адміністративного суду Паламар П.Г., розглянувши матеріали позовної заяви ОСОБА_1 до Адміністрації Державної прикордонної служби України про визнання протиправної бездіяльності та зобов`язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ) звернувся до Черкаського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Адміністрації Державної прикордонної служби України (01601, м. Київ, вул. Володимирська, 30) в якому просить:

-визнати протиправними дії Адміністрації Державної прикордонної служби України щодо відмови позивачу у визначені розміру посадового окладу та окладу за військовим званням шляхом множення прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 01 січня 2023 року, на відповідний тарифний коефіцієнт та у виготовлені і поданні до Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві оновленої довідки про розмір грошового забезпечення станом на 01.01.2023 для перерахунку пенсії;

-зобов`язати Адміністрацію Державної прикордонної служби України визначити розмір посадового окладу та окладу за військовим званням позивача шляхом множення прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого з 01 січня 2023 року Законом України "Про Державний бюджет України на 2023 рік" від 03.11.2022 р. № 2710-ІХ, на відповідний тарифний коефіцієнт згідно з додатками 1 та 14 постанови Кабінету Міністрів України від 30 серпня 2017 року №704 "Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб", та виготовити і подати до Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві оновлену довідку про розмір грошового забезпечення ОСОБА_2 станом на 01 січня 2023 року, в якій відобразити нові розміри посадового окладу і окладу за військовим званням та інших щомісячних основних і додаткових видів грошового забезпечення та премії у відсотках, встановлених станом на 01.01.2023 за відповідною або аналогічною посадою, з якої Позивача було звільнено з військової служби, для проведення перерахунку основного розміру пенсії у відповідності до вимог статей 43, 51 і 63 Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб", починаючи з 01 лютого 2023 року.

Ухвалою судді від 04 вересня 2023 року позовну заяву залишено без руху тривалістю на десять днів з моменту отримання копії даної ухвали для усунення недоліків позовної заяви, а саме на виконання вимог ч. 6 ст. 161 КАС України необхідністю надати заяву про поновлення строку звернення до адміністративного суду, зазначивши підстави поважності пропуску строку.

11.09.2023 позивачем подано заяву про усунення недоліків в якій вказано, що дізнався про неправомірні дії відповідача у квітні 2023 року та посилається на лист відповідача і необхідністю захисту соціальних прав та гарантій на отримання пенсії у належному розмірі, а тому вважає, що встановлені строки не можуть слугувати меті відмови у захисті порушеного права.

З аналізу поданої заяви вбачається, що позивачем не виконано вимоги ухвали суду про залишення позовної заяви без руху.

Так, приписами ч. 1, 2 ст. 122 КАС України визначено, що позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами. Для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Суд враховує, що позивач не надав жодних доказів поважності пропуску строку звернення до суду з урахуванням постанови Верховного Суду від 12 квітня 2023 року у справі №380/14933/22, що він не міг дізнатися про порушення свого права на перерахунок пенсії, в тому числі і відсутності сформованої довідки з 1 січня відповідного року.

При цьому, саме лише посилання позивача на певну обставину без надання належних доказів, не може бути поважною причиною пропуску строку звернення в суд.

Вказані висновки суду відповідають також правовій позиції, що викладена у постанові Верховного Суду від 31 березня 2021 року у справі №240/12017/19.

Суд вказує, що право на звернення до суду не є абсолютним і може бути обмеженим, в тому числі і встановленням строків для звернення до суду, якими чинне законодавство обмежує звернення до суду за захистом прав, свобод та інтересів. Це, насамперед, обумовлено специфікою соціальних спорів, які розглядаються в порядку адміністративного судочинства, а запровадження таких строків обумовлене досягненням юридичної визначеності у публічно-правових відносинах. Ці строки обмежують час, протягом якого такі правовідносини можуть вважатися спірними. Після їх завершення, якщо ніхто не звернувся до суду за вирішенням спору, відносини стають стабільними.

Рішенням Конституційного Суду України від 13.12.2011 №17-рп/2011 визначено, що держава може встановленням відповідних процесуальних строків обмежувати строк звернення до суду, що не впливає на зміст та обсяг конституційного права на судовий захист і доступ до правосуддя.

Поважними причинами визнаються лише ті обставини, які були чи об`єктивно є непереборними, тобто не залежать від волевиявлення особи, що звернулась з позовом, пов`язані з дійсно істотними обставинами, перешкодами чи труднощами, що унеможливили своєчасне звернення до суду. Такі обставини мають бути підтверджені відповідними та належними доказами.

Суд зауважує, що обмеження на законодавчому рівні права звернення до суду за захистом прав, свобод та інтересів відповідними строками узгоджується із принципом "Leges vigilantibus non dormientibus subveniunt", згідно з яким закони допомагають тим, хто пильнує.

Право на звернення до адміністративного суду не є абсолютним та підлягає законним обмеженням.

Суддя зазначає, що позивачем не обґрунтовано причини пропуску строку звернення до суду із вказаним позовом, у розрізі безпосередніх обмежень для самого позивача.

Таким чином, за відсутності у матеріалах позову належних доказів, що свідчили б про наявність об`єктивних, непереборних обставин неможливості своєчасного звернення до суду з цим позовом, суддя дійшов висновку, що строк звернення з цим позовом позивачем пропущений без наявності на те поважних причин.

А тому, у задоволенні заяви позивача про поновлення цього строку належить відмовити.

У силу частини другої статті 123 Кодексу адміністративного судочинства України, якщо заяву не буде подано особою в зазначений строк або вказані нею підстави для поновлення строку звернення до адміністративного суду будуть визнані неповажними, суд повертає позовну заяву.

Згідно п. 1 ч. 4 ст. 169 КАС України, позовна заява повертається позивачеві, позивач не усунув недоліки позовної заяви, яку залишено без руху, у встановлений судом строк.

Суддя звертає увагу позивача на те, що повернення позовної заяви не позбавляє права повторного звернення до адміністративного суду в порядку, встановленому законом (частина 8 статті 169 КАС України).

При цьому, в заяві про поновлення строку звернення до суду необхідно не лише вказати причину але й надати докази.

Керуючись ст. ст. 45, 169, 248, 293-297 КАС України, суддя,

УХВАЛИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 до Адміністрації Державної прикордонної служби України про визнання протиправної бездіяльності та зобов`язання вчинити певні дії - повернути позивачеві.

Роз`яснити позивачу, що повернення позовної заяви не позбавляє права повторного звернення до адміністративного суду в порядку, встановленому законом.

Копію ухвали надіслати позивачу.

Ухвала набрала законної сили у відповідності до вимог ст. 256 КАС України, проте може бути оскаржена в порядку та строки, передбачені статями 294, 295, 297 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя Петро ПАЛАМАР