Справа № 440/4587/22
Суддя: Бегунц А.О.
Дата ухвалення: 2023-09-11 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 вересня 2023 р. Справа № 440/4587/22
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

Головуючого судді: Бегунца А.О.,

Суддів: Мельнікової Л.В. , Рєзнікової С.С. ,

розглянувши в порядку письмового провадження у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційними скаргами ОСОБА_1 , Кременчуцької міської ради Кременчуцького району Полтавської області на рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 08.11.2022, головуючий суддя І інстанції: С.С. Бойко, вул. Пушкарівська, 9/26, м. Полтава, 36039, повний текст складено 08.11.22 по справі № 440/4587/22

за позовом ОСОБА_1

до Кременчуцької міської ради Кременчуцького району Полтавської області третя особа: ОСОБА_2

про визнання протиправним та скасування пункту рішення, зобов`язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_1 звернулась до Полтавського окружного адміністративного суду з позовною заявою до Кременчуцької міської ради Кременчуцького району Полтавської області, в якій просить суд:

- визнати протиправним та скасувати п.51 рішення позачергової XV сесії VIII скликання Кременчуцької міської ради Кременчуцького району Полтавської області від 25.03.2022 року "Про передачу та відмову в передачі земельних ділянок у власність громадянам", яким відмовлено ОСОБА_1 в передачі у власність земельної ділянки (кадастровий номер: :01:002:0342) площею 1641 кв.м для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд по АДРЕСА_1 у зв`язку з мораторієм на прийняття рішень в межах Кременчуцької міської ради Кременчуцького району Полтавської області щодо надання дозволів на розроблення проектів землеустрою щодо відведення вільних земельних ділянок для будівництва і обслуговування житлового будинку господарських будівель і споруд та для ведення особистого селянського господарства та щодо передачі їх у власність та в користування, введенням в дію рішення Кременчуцької міської ради від 23.12.2014 року "Щодо забезпечення реалізації прав на землю в межах Кременчуцької міської ради Кременчуцького району Полтавської області учасникам бойових дій, в тому числі учасникам антитерористичної операції" .

- зобов`язати Кременчуцьку міську раду Кременчуцького району Полтавської області на найближчому пленарному засіданні позачергової сесії Кременчуцької міської ради Кременчуцького району Полтавської області прийняти рішення, яким затвердити проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд по АДРЕСА_1 площею 1641 кв.м, кадастровий номер :01:002:0342 та передати її у власність ОСОБА_1 .

В обґрунтування позову позивач зазначає про протиправність дій відповідача щодо неналежного розгляду заяви про затвердження проекту землеустрою щодо відведення у власність земельної ділянки для будівництва і обслуговування житлового будинку господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), що перешкоджає в реалізації позивачем права на отримання у власність земельної ділянки в межах норм безоплатної приватизації.

Рішенням Полтавського окружного адміністративного суду від 08.11.2022 адміністративний позов ОСОБА_1 до Кременчуцької міської ради Кременчуцького району Полтавської області, третя особа - ОСОБА_2 про визнання протиправним та скасування пункту рішення, зобов`язання вчинити певні дії задоволено частково.

Визнано протиправним та скасовано пункт 51 рішення позачергової ХV сесії VIIІ скликання Кременчуцької міської ради Кременчуцького району Полтавської області "Про передачу та відмову в передачі земельних ділянок у власність громадянам" від 25 березня 2022 року, яким відмовлено ОСОБА_1 в передачі у власність земельної ділянки (кадастровий номер: :01:002:0342) площею 1641 кв.м для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд по АДРЕСА_1 .

Зобов`язано Кременчуцьку міську раду Полтавської області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 25.01.2022 (реєстраційний номер а/10-17/8712) про затвердження проекту землеустрою щодо відведення у власність земельної ділянки для будівництва і обслуговування житлового будинку господарських будівель і споруд (присадибна ділянка) площею 1641 кв.м по АДРЕСА_1 .

У задоволенні іншої частини позовних вимог відмовлено.

Стягнуто за рахунок бюджетних асигнувань Кременчуцької міської ради Кременчуцького району Полтавської області на користь ОСОБА_1 судові витрати зі сплати судового збору в розмірі 992,40 грн. (дев`ятсот дев`яносто дві гривні сорок копійок).

Позивач, не погодившись з рішенням суду першої інстанції, подав апеляційну скаргу, в якій просив суд апеляційної інстанції в частині відмовлених позовних вимог скасувати рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 08.11.2022 у справі №440/4587/22, постановити нове судове рішення, яким задовольнити позовні вимоги ОСОБА_1 у повному обсязі.

В обґрунтування вимог скарги посилається на те, що у березні 2022 року вона отримала витяг з рішення позачергової XV сесії VIIІ скликання Кременчуцької міської ради Кременчуцького району Полтавської області про передачу та відмову в передачі земельних ділянок у власність громадянам від 25.03.2022 року. Пунктом 51 вказаного рішення позивачу відмовлено в передачі у власність земельної ділянки, у зв`язку із мараторієм. Проте судом першої інстанції не враховано, що спірне рішення не містить посилань, що проект землеустрою не відповідає вимогам Закону України "Про землеустрій", Земельного кодексу України, іншим нормативно-правовим актамчинного законодавства України. Між тим, при прийнятті спірного рішення Кременчуцькою міською радою Кременчуцького району Полтавської області проігноровано вимоги ч. 10 ст. 186 Земельного кодексу України.

Апелянт посилався також на те, що повноваження державних органів не є дискреційними, коли є лише один правомірний та законно обгрунтований варіант поведінки суб`єкта владних повноважень. Тобто у разі настання визначених законодавством умов відповідач зобов`язаний вчинити конкретні дії і, якщо він їх не вчиняє, його можна зобов`язати до цього в судовому порядку. У такому разі, суд під час перервірки підстав прийняття рішення, перевіряє конкретні підстави відмови в наданні дозволу на розробку проекту землеустрою, доцільним способом захисту є власне зобов`язання уповноваженого суб`єкта прийняти конкретне рішення, а не зобов`язання повторно розглянути клопотання.

Відповідач своїм правом на подання відзиву на апеляційну скаргу не скористався.

Крім того, Кременчуцька міська рада Кременчуцького району Полтавської області, не погодившись з рішенням суду першої інстанції, подала апеляційну скаргу, в якій просила рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 08.11.2022 по справі №440/4587/22 скасувати, прийняти нове, яким в задоволенні позову відмовити.

В обґрунтування апеляційної скарги, відповідач зазначає, що у зв`язку з прийняттям рішення Кременчуцької міської ради Полтавської області від 03 вересня 2020 року "Про добровільне приєднання до територіальної громади міста Кременчука", з метою врегулювання питання надання земельних ділянок в порядку жеребкування та створення рівних умов отримання земельних ділянок учасниками бойових дій, особам з інвалідністю внаслідок війни, в тому числі учасникам антитерористичної операції, у відповідності до вимог Закону України "Про правовий статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту", керуючись ст. 26 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні", Кременчуцька міська рада Кременчуцького району Полтавської області 11 березня 2021 року прийняла рішення "Про внесення змін в рішення Кременчуцької міської ради Полтавської області від 23 грудня 2014 року "Щодо забезпечення реалізації прав на землю в м. Кременчуці учасниками бойових дій, в тому числі учасниками антитерористичної операції".

Відповідно до п. 1 вказаного рішення вирішено внести зміни в рішення Кременчуцькою міською радою Полтавської області від 23 грудня 2014 року "Щодо забезпечення реалізації прав на землю в м. Кременчуці учасниками бойових дій, в тому числі учасниками антитерористичної операції", а саме: пункт 1 рішення викласти в редакції: "1. До забезпечення земельними ділянками учасників бойових дій, в тому числі учасників антитерористичної операції, яким присвоєно статус учасників бойових дій, ввести мораторій на прийняття рішень в межах Кременчуцької міської ради Кременчуцького району Полтавської області щодо надання дозволів на розроблення проектів землеустрою щодо відведення земельних ділянок для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибної ділянки та для ведення особистого селянського господарства та щодо передачі їх у власність та користування".

Таким чином, враховуючи добровільне приєднання Потоківської сільської ради Полтавської області до Кременчуцької міської територіальної громади Полтавської області та визначення найменування органу місцевого самоврядування - Кременчуцька міська рада Кременчуцького району Полтавської області, рішення Кременчуцької міської ради Полтавської області від 23 грудня 2014 року "Щодо забезпечення реалізації прав на землю в м. Кременчуці учасниками бойових дій, в тому числі учасниками антитерористичної операції" поширюється і на територію добровільно приєднаних сіл.

Вказане рішення на сьогоднішній день є чинним.

Крім того, ОСОБА_1 не надано правовстановлюючих документів, які підтверджують право власності на житловий будинок, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 .

Доданий до адміністративного позову технічний паспорт на житловий будинок не є правовстановлюючим документом, що посвідчує право власності на об`єкт нерухомого майна, він лише описує об`єкт та визначає його складові для подальших дій.

Згідно технічного паспорту, виготовленого 08 серпня 2008 року, житловий будинок АДРЕСА_2 є 1931 року забудови, основними конструктивними елементами якого є дерево, глина та солома. Враховуючи основні конструктивні елементи домоволодіння існують сумніви щодо його фактичного існування.

Таким чином, Кременчуцька міська рада Кременчуцького району Полтавської області зазначає, що з метою реалізації першочергового права на отримання земельних ділянок для індивідуального житлового будівництва учасниками бойових дій, в тому числі учасниками антитерористичної операції, яким присвоєно статус учасників бойових дій згідно Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту" та враховуючи суспільну необхідність Кременчуцькою міською радою Полтавської області введено мораторій на прийняття рішень в межах Кременчуцької міської ради Кременчуцького району Полтавської області щодо надання дозволів на розроблення проектів землеустрою щодо відведення вільних земельних ділянок для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибної ділянки) та щодо передачі їх у власність та користування.

Позивач не скористався правом на подання відзиву на апеляційну скаргу.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 311 КАС України, суд апеляційної інстанції може розглянути справу без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження) за наявними у справі матеріалами, якщо справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів, у разі подання апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції, які ухвалені в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у порядку письмового провадження).

Колегія суддів зазначає, що з огляду на ч.1 ст. 308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційних скарг, колегія суддів доходить висновку, що апеляційні скарги ОСОБА_1 та Кременчуцької міської ради Кременчуцького району Полтавської області не підлягають задоволенню, з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджено матеріалами справи, що 25 січня 2022 року позивач звернулася до Кременчуцької міської ради із заявою про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність ОСОБА_1 код КВЦП 02.01 для будівництва обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна земельна ділянка) за рахунок земель наданих у власність в АДРЕСА_1 . До заяви додано витяг з Державного земельного кадастру про земельну ділянку, проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки (погоджений), копія паспорта заявника, копія ідентифікаційного коду заявника.

25 березня 2022 року прийнято рішення позачергової ХV сесії VIIІ скликання Кременчуцької міської ради Кременчуцького району Полтавської області "Про передачу та відмову в передачі земельних ділянок у власність громадянам".

Пунктом 51 вказаного рішення відмовлено ОСОБА_1 в передачі у власність земельної ділянки (кадастровий номер :01:002:0342) площею 1641 кв.м для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка) (Код виду цільового призначення розділ 02 підрозділ 02.01) по АДРЕСА_1 у зв`язку з мораторієм прийняття рішень в межах Кременчуцької міської ради щодо надання дозволів на розроблення проектів землеустрою щодо відведення вільних земельних ділянок для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибної земельної ділянки) та для ведення особистого селянського господарства (крім земельних ділянок, які перебувають у фактичному користуванні мешканців населених пунктів Кременчуцької міської ради Кременчуцького району Полтавської області на підставі технічних матеріалів та документів, що підтверджують розмір земельної ділянки) та щодо передачі їх у власність та користування, введеними в дію рішенням Кременчуцької міської ради від 23.12.2014 "Щодо забезпечення реалізації прав на землю в м. Кременчук учасникам бойових дій, в тому числі учасникам антитеррористичної операції" зі змінами.

Вважаючи зазначене рішення протиправним позивач звернулась до суду.

Приймаючи рішення про часткове задоволення позовних вимог суд першої інстанції виходив з визнання протиправним та скасування пункту 51 рішення позачергової ХV сесії VIIІ скликання Кременчуцької міської ради Кременчуцького району Полтавської області "Про передачу та відмову в передачі земельних ділянок у власність громадянам" від 25 березня 2022 року та зобов`язання Кременчуцької міської ради Полтавської області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 25.01.2022 про затвердження проекту землеустрою щодо відведення у власність земельної ділянки для будівництва і обслуговування житлового будинку господарських будівель і споруд (присадибна ділянка) площею 1641 кв.м по АДРЕСА_1 .

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції з огляду на наступне.

В силу ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно зі статтею 68 Конституції України кожен зобов`язаний неухильно додержуватися Конституції України та законів України, не посягати на права і свободи, честь і гідність інших людей.

Зазначені норми означають, що з метою гарантування правового порядку в Україні кожен суб`єкт приватного права зобов`язаний добросовісно виконувати свої обов`язки, передбачені законодавством, а у випадку невиконання відповідних приписів - зазнавати встановлених законодавством негативних наслідків.

Водночас суб`єкт владних повноважень зобов`язаний діяти лише на виконання закону, за умов і обставин, визначених ним, вчиняти дії, не виходячи за межі прав та обов`язків, дотримуватися встановленої законом процедури, обирати лише встановлені законодавством України способи правомірної поведінки під час реалізації своїх владних повноважень.

Частиною першою статті 13 Конституції України встановлено, що земля, її надра, атмосферне повітря, водні та інші природні ресурси, які знаходяться в межах території України, природні ресурси її континентального шельфу, виключної (морської) економічної зони є об`єктами права власності Українського народу. Від імені Українського народу права власника здійснюють органи державної влади та органи місцевого самоврядування в межах, визначених цією Конституцією.

За змістом статті 3 Земельного кодексу України земельні відносини в Україні регулюються Конституцією України, цим Кодексом, а також прийнятими відповідно до них нормативно-правовими актами.

Згідно з частиною другою статті 4 Земельного кодексу України завданням земельного законодавства є регулювання земельних відносин з метою забезпечення права на землю громадян, юридичних осіб, територіальних громад та держави, раціонального використання та охорони земель.

Статтею 81 Земельного кодексу України встановлено, що громадяни України набувають права власності на земельні ділянки на підставі: а) придбання за договором купівлі-продажу, ренти, дарування, міни, іншими цивільно-правовими угодами; б) безоплатної передачі із земель державної і комунальної власності; в) приватизації земельних ділянок, що були раніше надані їм у користування; г) прийняття спадщини; ґ) виділення в натурі (на місцевості) належної їм земельної частки (паю).

Відповідно до частини першої статті 116 Земельного кодексу України громадяни та юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом або за результатами аукціону.

Набуття права власності громадянами та юридичними особами на земельні ділянки, на яких розташовані об`єкти, які підлягають приватизації, відбувається в порядку, визначеному частиною першою статті 128 цього Кодексу.

Відповідно до пункту "г" частини першої статті 121 Земельного кодексу України громадяни України мають право на безоплатну передачу їм земельних ділянок із земель державної або комунальної власності для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка) у селах - не більше 0,25 гектара, в селищах - не більше 0,15 гектара, в містах - не більше 0,10 гектара.

Згідно з частиною дев`ятою статті 118 Земельного кодексу України відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування, що передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, у двотижневий строк з дня отримання проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки приймає рішення про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки та надання її у власність.

Відповідно до частин десятої та одинадцятої цієї статті відмова органу виконавчої влади чи органу місцевого самоврядування у передачі земельної ділянки у власність або залишення клопотання без розгляду можуть бути оскаржені до суду. У разі відмови органу виконавчої влади чи органу місцевого самоврядування у передачі земельної ділянки у власність або залишення клопотання без розгляду питання вирішується в судовому порядку.

Згідно з частиною першою статті 122 Земельного кодексу України сільські, селищні, міські ради передають земельні ділянки у власність або у користування із земель комунальної власності відповідних територіальних громад для всіх потреб.

Відповідно до приписів статті 12 Земельного кодексу України до повноважень сільських, селищних, міських рад у галузі земельних відносин на території сіл, селищ, міст належить передача земельних ділянок комунальної власності у власність громадян та юридичних осіб.

Згідно з пунктом 34 частини першої статті 26 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні" питання регулювання земельних відносин вирішуються виключно на пленарних засіданнях сільської, селищної, міської ради.

Отже, способом волевиявлення ради, яка здійснює право власності від імені відповідної територіальної громади з регулювання земельних відносин, є прийняття рішення сесією.

Згідно з частиною п`ятою статті 46 Закону України "Про місцеве самоврядування" сесія ради скликається в міру необхідності, але не менше одного разу на квартал, а з питань відведення земельних ділянок та надання документів дозвільного характеру у сфері господарської діяльності не рідше ніж один раз на місяць.

Частинами першою і другою статті 59 Закону України "Про місцеве самоврядування" передбачено, що рада в межах своїх повноважень приймає нормативні та інші акти у формі рішень. Рішення ради приймається на її пленарному засіданні після обговорення більшістю депутатів від загального складу ради, крім випадків, передбачених цим Законом. При встановленні результатів голосування до загального складу сільської, селищної, міської ради включається сільський, селищний, міський голова, якщо він бере участь у пленарному засіданні ради, і враховується його голос.

Рішення ради щодо безоплатної передачі земельної ділянки комунальної власності у приватну власність (крім земельних ділянок, що перебувають у користуванні громадян, та випадків передачі земельної ділянки власнику розташованого на ній жилого будинку, іншої будівлі, споруди) приймається не менш як двома третинами голосів депутатів від загального складу ради.

Отже, з урахуванням вищенаведених норм, рішення про затвердження чи відмову в затвердженні проекту землеустрою щодо відведення бажаної земельної ділянки у власність належить до виключних повноважень міської ради шляхом прийняття відповідних рішень на пленарному засіданні.

Згідно із приписами статті 125 ЗК України право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають з моменту державної реєстрації цих прав. При цьому документи, що посвідчують право на земельну ділянку, визначені у статті 126 ЗК України.

Відповідачем не надано доказів, які б підтверджували існування оформленого права власності третіх осіб на обрану позивачем для відведення земельну ділянку.

Таким чином, оскільки резервування ділянок з метою надання її учасникам бойових дій не є передачею її у власність, а введення мораторію на прийняття рішень щодо надання дозволів на розроблення проектів землеустрою щодо відведення вільних земельних ділянок для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд та щодо передачі їх у власність та користування не узгоджується із нормами Земельного кодексу України, а тому рішення Кременчуцької міської ради Полтавської області від 23 грудня 2014 року "Щодо забезпечення реалізації прав на землю в м. Кременчук учасникам бойових дій в тому числі учасникам антитерористичної операції" не можуть застосовуватися до спірних правовідносин.

Дослідивши додаток до рішення Кременчуцької міської ради Полтавської області від 23 грудня 2014 року, колегією суддів встановлено, що земельна ділянка розташована по АДРЕСА_1 не відноситься до земельних ділянок, які підлягають резервуванню для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд.

Враховуючи вище наведене колегія суддів погоджується із висновками суду першої інстанції, що прийняте рішення за наслідками розгляду заяви позивача про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність ОСОБА_1 код КВЦП 02.01 для будівництва обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна земельна ділянка), є таким, що не відповідає змісту частини сьомої статті 118 ЗК України.

А тому, пункт 51 рішення позачергової XV сесії VIII скликання Кременчуцької міської ради Кременчуцького району Полтавської області від 25.03.2022 року "Про передачу та відмову в передачі земельних ділянок у власність громадянам", яким відмовлено ОСОБА_1 в передачі у власність земельної ділянки (кадастровий номер: :01:002:0342) площею 1641 кв.м для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд по АДРЕСА_1 є протиправним та підлягає скасуванню.

Стосовно вимоги позивача про зобов`язання Кременчуцької міської ради Кременчуцького району Полтавської області на найближчому пленарному засіданні позачергової сесії Кременчуцької міської ради Кременчуцького району Полтавської області прийняти рішення, яким затвердити проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд по АДРЕСА_1 площею 1641 кв.м, кадастровий номер :01:002;0342 та передати її у власність ОСОБА_1 , колегія суддів зазначає наступне.

Згідно зі статтею 25 Закону України "Про землеустрій" документація із землеустрою розробляється у вигляді схеми, проекту, робочого проекту або технічної документації, в тому числі у вигляді проекту землеустрою щодо відведення земельних ділянок.

Статтею 30 Закону України "Про землеустрій" передбачено, що погодження і затвердження документації із землеустрою проводиться в порядку, встановленому Земельним кодексом України, цим Законом.

Частиною 8 статті 186 Земельного кодексу України підставою для відмови у погодженні та затвердженні документації із землеустрою може бути лише невідповідність її положень вимогам законів та прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, документації із землеустрою або містобудівної документації.

Відповідно до частини дев`ятої статті 118 Земельного кодексу України відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, у двотижневий строк з дня отримання погодженого проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки (а в разі необхідності здійснення обов`язкової державної експертизи землевпорядної документації згідно із законом - після отримання позитивного висновку такої експертизи) приймає рішення про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки та надання її у власність.

Частиною 10 статті 186 Земельного кодексу України визначено, що висновок (рішення) органу виконавчої влади, органу місцевого самоврядування, Верховної Ради Автономної Республіки Крим, Ради міністрів Автономної Республіки Крим, іншого суб`єкта, визначеного цією статтею, щодо відмови у погодженні або затвердженні документації із землеустрою має містити вичерпний перелік недоліків документації із землеустрою з описом змісту недоліку та посиланням на відповідні норми законів та прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, затверджену документацію із землеустрою або містобудівну документацію. Повторна відмова у погодженні або затвердженні документації із землеустрою допускається лише у разі, якщо розробник не усунув недоліки, зазначені у попередньому висновку (рішенні), а також якщо підстава для відмови виникла після надання попереднього висновку (рішення). Повторна відмова у погодженні або затвердженні не позбавляє розробника документації із землеустрою права усунути недоліки такої документації та подати її на погодження або затвердження.

Тобто, єдиною підставою для відмови у затвердженні проекту землеустрою може бути лише невідповідність її положень вимогам законів та прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, документації із землеустрою або містобудівної документації, з чітким описом змісту недоліків та посиланням на відповідні норми законів та прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів.

Судовим розглядом встановлено, що на виконання вимог статті 186 Земельного кодексу України позивачем розроблений проект землеустрою, відповідно погоджений відділом житлово-комульного господарства, містобудування, архітектури, інфраструктури, енергетики та захисту довкілля Кременчуцької районної державної адміністрації що підтверджується висновком від 01.10.2020 №392.

Як зазначалось вище, підставою для відмови позивачу в передачі у власність земельної ділянки для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка) по АДРЕСА_1 є мораторій на прийняття рішень в межах Кременчуцької міської ради щодо надання дозволів на розроблення проектів землеустрою щодо відведення вільних земельних ділянок для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибної земельної ділянки) та для ведення особистого селянського господарства (крім земельних ділянок, які перебувають у фактичному користуванні мешканців населених пунктів Кременчуцької міської ради Кременчуцького району Полтавської області на підставі технічних матеріалів та документів, що підтверджують розмір земельної ділянки) та щодо передачі їх у власність та користування, введеними в дію рішенням Кременчуцької міської ради від 23.12.2014 "Щодо забезпечення реалізації прав на землю в м. Кременчук учасникам бойових дій, в тому числі учасникам антитеррористичної операції" зі змінами.

Разом з тим, відповідач в апеляційній скарзі посилається на те, що ОСОБА_1 не надано правовстановлюючих документів, які підтверджують право власності на житловий будинок, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 .

Колегія суддів вважає вказані доводи відповідача як підстава для відмови у затвердженні проекту землеустрою та надання у власніть земельної ділянки безпідставними, оскільки вказана обставина не була підставою для прийняття спірного рішення.

Наявність у відповідача сумнівів щодо існування житлового будинку АДРЕСА_2 , оскільки останній 1931 року забудови та основними конструктивними елементами якого є дерево, глина та солома, є необгрунтованими та не виключають у відповідача обов`язку розглянути подані позивачем документи щодо передачі їй безоплатно у власність земельної ділянки та подальшого затвердження документації із землеустрою.

Посилання Кременчуцької міської ради Кременчуцького району Полтавської області на необхідність реалізації першочергового права на отримання земельних ділянок для індивідуального житлового будівництва учасниками бойових дій, в тому числі учасниками антитерористичної операції, яким присвоєно статус учасників бойових дій згідно Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту", колегія суддів вважає безпідставними, оскільки в силу приписів статті 14 Конституції України право власності на землю гарантується. Це право набувається і реалізується громадянами, юридичними особами та державою виключно відповідно до закону.

Колегія суддів зазначає, що Верховний Суд у постанові від 30 січня 2023 року у справі №120/1157/22-а сформував правовий висновок про те, що дотримання встановленого порядку відведення у власність земель державної або комунальної власності становить особливий суспільний інтерес, оскільки відповідно до статті 13 Конституції України земля є об`єктом права власності Українського народу, від імені якого права власника здійснюють органи державної влади та органи місцевого самоврядування в межах, визначених цією Конституцією. У зв`язку з цим, важливим є суворе дотримання порядку відведення землі у власні фізичним або юридичним особам, а також забезпечити конкурентний спосіб розпорядження таким суспільним активом як земля, зокрема шляхом її продажу на торгах. Тільки такий підхід забезпечить раціональне використання землі, а також реалізацію принципу рівності перед законом та запобігання всім формам дискримінації.

Отже, відповідач відмовляючи позивачу у такий спосіб дискримінує її право передбачене пунктом "г" частини першої статті 121 Земельного кодексу України на отримання безоплатно у власність земельну ділянку.

Поряд із тим, колегія суддів зазначає, що право особи на затвердження проекту землеустрою охоплюється також гарантіями захисту права власності у формі майнових прав та легітимних очікувань на реалізацію права власності. У свою чергу, протиправна відмова у затвердженні проекту землеустрою є втручанням у право власності.

Стосовно допустимості втручання у "право власності" необхідно звернути увагу, що відповідно до пунктів 21, 24 рішення у справі "Федоренко проти України" (заява №25921/02) ЄСПЛ, здійснюючи прецедентне тлумачення статті 1 Першого Протоколу до Конвенції, сформулював правову позицію про те, що право власності може бути "існуючим майном" або "виправданими очікуваннями" щодо отримання можливості ефективного використання права власності чи "законними сподіваннями" отримання права власності. Аналогічна правова позиція сформульована ЄСПЛ у пункті 32 рішення по справі "Stretch v. the United Kingdom" (заява № 44277/98).

Слід зазначити, що у практиці ЄСПЛ напрацьовано три головні критерії, які слід оцінювати на предмет відповідності втручання в право особи на мирне володіння своїм майном принципу правомірного втручання, сумісного з гарантіями статті 1 Протоколу першого ЄКПЛ, а саме: (1) чи є втручання законним; (2) чи переслідує воно "суспільний інтерес"; (3) чи є такий захід (втручання в право на мирне володіння майном) пропорційним визначеним цілям.

ЄСПЛ констатує порушення державою статті 1 Протоколу першого, якщо хоча б одного критерію не буде додержано.

У пункті 53 рішення ЄСПЛ у справі "Трегубенко проти України" (заява №61333/00) зазначено, що позбавлення майна може бути виправданим лише у випадку, якщо буде доведений, inter alia, "інтерес суспільства" та "умови, передбачені законом". Більше того, будь-яке втручання у право власності обов`язково повинно відповідати принципу пропорційності.

Суд також враховує позицію ЄСПЛ, висловлену, зокрема, у справах "Moreno Diaz Peсa and Others v. Portugal" (заява №44262/10, пункти 60, 64 і 93), "Cachia and Others v. Malta" (заява №72486/14, пункт 49) та "Hesz and others v. Hungary" (заява №17884/12, пункт 28), яка передбачає, що в процесах позбавлення власності держава повинна суворо дотримуватися процедури; для примусового позбавлення цього права мають бути вагомі причини і держава, в особі своїх уповноважених органів, повинна це довести неспростовними доказами.

Стосовно вимоги про зобов`язання Кременчуцької міської ради Кременчуцького району Полтавської області на найближчому пленарному засіданні позачергової сесії Кременчуцької міської ради Кременчуцького району Полтавської області прийняти рішення, яким затвердити проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд по АДРЕСА_1 площею 1641 кв.м, кадастровий номер :01:002;0342 та передати її у власність ОСОБА_1 , колегія суддів зазначає наступне.

Завданням адміністративного судочинства згідно з частиною першою статті 2 КАС України є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

При зверненні до суду позивачу необхідно обирати такий спосіб захисту, який міг би відновити його становище та захистити порушене право. Застосування конкретного способу захисту права залежить як від змісту суб`єктивного права, за захистом якого звернулася особа, так і від характеру його порушення.

Таким чином, колегія суддів погоджується із висновками суду першої інстанції, що належним способом захисту порушеного права позивача у спірних правовідносинах є зобов`язання відповідача повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 25.01.2022 (реєстраційний номер а/10-17/8712) про затвердження проекту землеустрою щодо відведення у власність земельної ділянки для будівництва і обслуговування житлового будинку господарських будівель і споруд (присадибна ділянка) площею 1641 кв.м по АДРЕСА_1 .

Зобов`язання відповідача затвердити виготовлений проект землеустрою за заявою ОСОБА_1 є передчасним, оскільки Кременчуцькою міською радою Кременчуцького району Полтавської області зазначену заяву у визначений законом спосіб не розглянуто.

Колегія суддів зазначає, що умови, за яких орган відмовляє у затвердженні проекту землеустрою, визначені законом. Якщо такі умови відсутні, орган повинен затвердити цей проект. Ці повноваження та порядок їх реалізації передбачають лише один вид правомірної поведінки відповідного органу - затвердити проект землеустрою або відмовити у його затвердженні (з посиланням на визначену законом підставу та її документальне підтвердження). За законом у цього органу немає вибору між декількома можливими правомірними рішеннями, а тому зазначені повноваження не є дискреційними.

Враховуючи вище наведене, колегія суддів дійшла висновку про часткове задоволення позову ОСОБА_1 .

Колегія суддів, переглянувши рішення суду першої інстанції, дійшла висновку, що при прийнятті рішення, суд першої інстанції дійшов вичерпних юридичних висновків щодо встановлення обставин справи і правильно застосував до спірних правовідносин сторін норми матеріального права.

Наведені в апеляційній скарзі доводи правильність висновків суду не спростовують.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 315 КАС України, за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін.

Згідно із ст. 316 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права.

Керуючись ст. ст. 311, 315, 316, 321, 325 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення.

Апеляційну скаргу Кременчуцької міської ради Кременчуцького району Полтавської області залишити без задоволення.

Рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 08.11.2022 по справі № 440/4587/22 - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України.

Головуючий суддя А.О. Бегунц
Судді Л.В. Мельнікова С.С. Рєзнікова