Справа № 727/3521/23
Суддя: Моніч Б.С.
Дата ухвалення: 2023-09-08 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 727/3521/23

Головуючий у 1-й інстанції: Терещенко О.Є.

Суддя-доповідач: Моніч Б.С.

08 вересня 2023 року

м. Вінниця

Сьомий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді: Моніча Б.С.

суддів: Кузьмишина В.М. Залімського І. Г.

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Шевченківського районного суду м. Чернівці від 27 липня 2023 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Інспектора Управління патрульної поліції в Івано-Франківській області Огерук Ангеліни Миколаївни, Департаменту патрульної поліції Національної поліції України, Управління патрульної поліції в Івано-Франківській області Департаменту патрульної поліції Національної поліції України про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху,

В С Т А Н О В И В :

І. ІСТОРІЯ СПРАВИ, КОРОТКИЙ ЗМІСТ ПОЗОВНИХ ВИМОГ

У квітні 2023 року ОСОБА_1 звернувся до суду з адміністративним позовом про визнання протиправною та скасування постанови серії ЕАС № 6744827 від 28 березня 2023 року про притягнення його до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.122 КУпАП та визнання протиправними дій лейтенанта поліції Огерук Ангеліни Миколаївни щодо притягнення його до адміністративної відповідальності.

03 липня 2023 року представниця позивача, адвокат Поляк М.В., звернулась до суду із заявою про стягнення витрат на правничу допомогу, в якій просила стягнути з відповідачів на користь позивача витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 5000,00 гривень.

ІІ. ЗМІСТ РІШЕНННЯ СУДУ ПЕРШОЇ ІНСТАНЦІЇ

Рішенням Шевченківського районного суду м. Чернівці від 26 червня 2023 року позов ОСОБА_1 задоволено частково.

Скасовано постанову інспектора Управління патрульної поліції в Івано-Франківській області сержанта поліції Огерук Ангеліни Миколаївни про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі від 28.03.2023 року серії ЕАС №6744827.

Закрито провадження по справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.122 Кодексу України про адміністративні правопорушення у зв`язку з відсутністю події та складу адміністративного правопорушення.

Додатковим рішенням Шевченківського районного суду м. Чернівці від 27 липня 2023 року заяву ОСОБА_2 про стягнення витрат на правничу допомогу задоволено частково.

Стягнуто з Департаменту патрульної поліції Національної поліції України на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 600,00 (шістсот) гривень.

У задоволенні іншої частини вимог заяви відмовлено.

IІІ. ОЦІНКА СУДУ ПЕРШОЇ ІНСТАНЦІЇ

Приймаючи оскаржене рішення, суд першої інстанції виходив з того, що під час розгляду даної справи, при винесенні рішення судом не було вирішено питання про судові витрати, відтак наявні підстави для винесення додаткового судового рішення згідно ст. 252 КАС України.

Суд дійшов висновку, що на користь позивача з відповідача слід стягнути 600,00 грн витрат на професійну правничу допомогу, оскільки витрати на правничу допомогу у розмірі 5000,00 грн є не співмірними зі складністю справи.

Водночас суд дійшов висновку про відсутність підстав для вирішення питання розподілу судового збору, оскільки представником позивача не було заявлено вимоги щодо стягнення судового збору з відповідача.

ІV. ДОВОДИ АПЕЛЯЦІЙНОЇ СКАРГИ

Не погодившись із винесеним додатковим судовим рішенням, його оскаржила представниця позивача, яка у поданій апеляційній скарзі, покликаючись на неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи, неправильне застосування норм матеріального права та порушення норм процесуального права, що у своїй сукупності призвело до невірного вирішення спору, просить змінити ухвалене судом додаткове рішення та стягнути з Департаменту патрульної поліції Національної поліції України на користь ОСОБА_1 витрати на правничу допомогу в розмірі 5000,00 грн та судовий збір в розмірі 536 грн 80 коп.

В апеляційній скарзі скаржниця зазначила, що суд не може відмовити в розподілі витрат, понесених позивачем на оплату судового збору у зв`язку із відсутністю відповідної заяви, оскільки здійснення такого розподілу є обов`язком суду, а докази на підтвердження таких витрат подаються разом з позовною заявою.

V. ОЦІНКА АПЕЛЯЦІЙНОГО СУДУ

Відповідно до частин 1 та 2 статті 308 Кодексу адміністративного судочинства України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 252 КАС України суд, що ухвалив судове рішення, може за заявою учасника справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо:

1)щодо однієї із позовних вимог, з приводу якої досліджувалися докази, чи одного з клопотань не ухвалено рішення;

2) суд, вирішивши питання про право, не визначив способу виконання судового рішення;

3) судом не вирішено питання про судові витрати.

Згідно з ст. 132 КАС України судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом.

Як свідчать матеріали справи, позивачем при зверненні до суду з позовною заявою, сплачено судовий збір у розмірі 536 грн 80 коп, що підтверджується квитанцією від 07 квітня 2023 року (а.с.12).

Згідно зі ст. 132 КАС України судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: 1) на професійну правничу допомогу; 2) сторін та їхніх представників, що пов`язані із прибуттям до суду; 3) пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертиз; 4) пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; 5) пов`язані із вчиненням інших процесуальних дій або підготовкою до розгляду справи.

Відповідно до ч. 1 ст. 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Судом першої інстанції при прийнятті рішення у справі від 26 червня 2023 року не вирішено питання про зазначені судові витрати.

Не вирішив суд першої інстанції зазначене питання і при прийнятті додаткового рішення у справі від 27 червня 2023 року, вказавши про відсутність підстав для вирішення питання розподілу судового збору, оскільки представником позивача не було заявлено вимоги щодо стягнення судового збору з відповідача.

Проте, колегія суддів вважає такий висновок суду першої інстанції помилковим, оскільки суд не може відмовити в розподілі витрат, понесених позивачем на оплату судового збору у зв`язку із відсутністю відповідної заяви, а здійснення такого розподілу є обов`язком суду, адже докази на підтвердження таких витрат подаються разом з позовною заявою.

За таких обставин, колегія суддів приходить до висновку, що судові витрати у вигляді сплаченого при поданні позову судового збору підлягають відшкодуванню шляхом стягнення на користь позивача за рахунок бюджетних асигнувань Департаменту патрульної поліції Національної поліції України.

Що ж до витрат на професійну правничу допомогу, колегія суддів зазначає наступне.

Питання, що стосуються витрат на професійну правничу допомогу, регулюються ст. 134 КАС України. Відповідно до ч. 2 цієї статті за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами, за винятком витрат суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката.

За приписами ч.ч. 3, 4 ст. 134 КАС України розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Частиною 7 ст. 139 КАС України встановлено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).

Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.

За відсутності відповідної заяви або неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.

Верховний Суд неодноразово висловлював позицію про те, що можуть бути відшкодовані судові витрати на професійну правову допомогу після розгляду справи судом та подання відповідних доказів у строки, встановлені процесуальним законодавством, зокрема, в постанові Великої Палати Верховного Суду від 19 лютого 2020 року у справі 755/9215/15-ц, постановах Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду від 30 липня 2021 року у справі 320/5975/20, від 17 березня 2020 року у справі №520/8309/18, від 26 липня у справі №160/16902/20.

У ч. 3 ст. 143 КАС України вказано: якщо сторона з поважних причин не може до закінчення судових дебатів у справі подати докази, що підтверджують розмір понесених нею судових витрат, суд за заявою такої сторони, поданою до закінчення судових дебатів у справі, може вирішити питання по судові витрати після ухвалення рішення по суті позовних вимог.

З огляду на приписи ч. 3 ст. 143 КАС України, докази на підтвердження судових витрат можуть бути подані після закінчення судових дебатів та ухвалення рішення за умови попередньої заяви про це від учасника судового процесу і лише за наявності поважних причин, які зумовили неможливість подачі таких доказів до закінчення судових дебатів.

При цьому колегія суддів враховує, що у разі розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін, докази судових витрат за загальним правилом мають бути надані до вирішення справи по суті.

Аналогічна правова позиція викладена в додатковій постанові Верховного Суду від 12.11.2020 у справі № 640/13697/19.

Вирішуючи питання темпоральних меж подання заяви про стягнення витрат на правову допомогу, а також доказів на підтвердження їх фактичного понесення та розміру, колегія суддів об`єднаної палати Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду у справі №340/2823/21 зауважила, що вказівка у частині сьомій статті 139, частині третій статті 143 КАС України на судові дебати, до закінчення яких сторона може заявити суду прохання (вимогу, клопотання) про розподіл витрат на професійну правничу допомогу, потрібно розуміти не як єдино можливу стадію розгляду справи по суті, на якій дозволяється повідомити суду про цю обставину. Це є останній етап перед виходом суду до нарадчої кімнати для ухвалення судового рішення за наслідками розгляду справи для того, щоб сторона могла заявити про необхідність подати докази на підтвердження розміру понесених витрат, які підлягають розподілу за наслідками розгляду справи.

Проте підстави для розподілу судових витрат, зокрема витрат на правничу допомогу, мають існувати до того, як справа буде розглянута по суті, і з цим пов`язується ухвалення додаткового рішення в цій частині.

Передбачена процесуальними нормами можливість подати суду протягом п`яти днів докази на підтвердження витрат на правничу допомогу з метою розподілу цих витрат й ухвалення з цього питання додаткового судового рішення є не способом заявити суду про необхідність вирішення цього питання (про яке сторона не висловлювалася раніше), а механізмом довести суду факт понесення цих витрат, як умову для їх розподілу.

Якщо ж до завершення розгляду сторона не заявила суду про розподіл витрат на професійну правничу допомогу, понесених у зв`язку з розглядом справи у суді, й, відповідно, не надала документів, які ці витрати підтверджують, суд у такому випадку не має підстав розподіляти ці витрати. Не виникне підстав для їх розподілу шляхом ухвалення додаткового судового рішення відповідно до статті 252 КАС України й тоді, коли заява про розподіл витрат на правничу допомогу, як і докази, які ці витрати підтверджують, будуть подані суду вже після того, як цей суд розгляне справу й ухвалить відповідне рішення.

Колегія суддів зазначає, що чинне законодавство обмежує строки, протягом яких можливе звернення до суду з заявою про розподіл судових витрат.

Судом встановлено, що розгляд справи було призначено у відкритому судовому засіданні, проте у зв`язку з неявкою сторін, рішення судом 26 липня 2023 року прийнято в порядку письмового провадження. При цьому ж матеріали справи містять заяву іншого представника позивача адвоката Кіореска І.Ю. про розгляд справи без його участі, участі адвоката Поляк М.В. та участі позивача.

Утім позовна заява та матеріали справи не містять жодних відомостей щодо понесення позивачем витрат, пов`язаних з правничою допомогою та відповідних заяв про відшкодування витрат на неї до ухвалення Шевченківським районним судом м. Чернівці рішення від 26 червня 2023 року.

При цьому заяву про ухвалення додаткового рішення щодо відшкодування судових витрат на правову допомогу подано представником позивача лише 03 липня 2023 року.

Вказані обставини свідчать про недотримання представником позивача вимог частини 3 статті 143 КАС України та частини 7 статті 139 КАС України в частині строків подання заяви щодо розподілу судових витрат на професійну правничу допомогу.

Відповідно до ч. 7 ст. 139 КАС України за відсутності відповідної заяви або неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.

Суд першої інстанції не звернув належної уваги на вказані вище обставини та не дав їм відповідної правової оцінки.

Колегія суддів, враховуючи, що апеляційну скаргу на додаткове рішення подано представником позивача та ту обставину, що суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, залишає додаткове рішення в означеній частині без змін та не дає оцінку обґрунтованості розміру витрат на професійну правничу допомогу, не вважаючи за можливе погіршити становище апелянта при розгляді його ж апеляційної скарги.

З урахуванням наведеного, колегія суддів приходить до висновку про необхідність часткового задоволення апеляційної скарги відповідача та зміни додаткового рішення суду першої інстанції шляхом доповнення його резолютивної частини висновком про стягнення з відповідача суми судового збору.

VI. ВИСНОВКИ СУДУ

У відповідності з ст.242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Відповідно до п.2 ч.1 ст.315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суд апеляційної інстанції має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити нове судове рішення у відповідній частині або змінити судове рішення.

Відповідно до ч. 1 ст. 317 КАС України зміна судового рішення може полягати в доповненні або зміні його мотивувальної та (або) резолютивної частини.

Враховуючи зазначене, колегія суддів вважає за необхідне змінити рішення суду першої інстанції шляхом доповнення його резолютивної частини висновком про стягнення з відповідача судового збору.

Керуючись ст.ст. 243, 250, 308, 310, 315, 317, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В:

апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Рішення Шевченківського районного суду м. Чернівці від 27 липня 2023 року змінити, доповнивши його резолютивну частину абзацом 3 такого змісту: "Стягнути з Департаменту патрульної поліції України на користь ОСОБА_1 судовий збір в сумі 536 грн 80 коп".

В решті додаткове рішення Шевченківського районного суду м. Чернівці від 27 липня 2023 року залишити без змін.

Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття та оскарженню не підлягає.

Головуючий Моніч Б.С.

Судді Кузьмишин В.М. Залімський І. Г.