Справа № 480/3580/23
Суддя: С.О. Бондар
Дата ухвалення: 2023-09-11 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

СУМСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
11 вересня 2023 року Справа № 480/3580/23
Сумський окружний адміністративний суд у складі судді - Бондаря С.О., розглянувши у письмовому провадженні адміністративну справу №480/3580/23 за позовом Приватного виробничого підприємства "Вибір" до Київської митниці про визнання протиправними та скасування рішень та картки відмови,-
В С Т А Н О В И В:
Приватне виробниче підприємство "Вибір" звернулося до суду з позовом до Київської митниці, в якому просить:
- визнати протиправним та скасувати рішення про коригування митної вартості товарів № UА100000/2022/000041/2 від 27.12.2022;
- визнати протиправним та скасувати рішення про коригування митної вартості товарів № UА100000/2022/000042/2 від 27.12.2022;
- визнати протиправною та скасувати картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення № UА100330/2022/000762.
В обґрунтування позовних вимог зазначає, що 22.12.2022 ПВП "Вибір" подало до Київської митниці митну декларацію з пакетом документів для митного оформлення товару, митна вартість якого була визначена позивачем за ціною договору. Після розгляду пакету документів, відповідач направив позивачу повідомлення від 27.12.2022 щодо надання додаткових документів для підтвердження вартості товару. Позивач повідомив митний орган про те, що усі документи вже були надані та немає можливості надати додаткові документи, після чого відповідачем були прийняті оскаржувані рішення про коригування митної вартості товарів. Згідно з вказаними рішеннями основний метод визначення митної вартості товару не застосовується, а митна вартість ввезеного товару була визначена із застосуванням резервного методу відповідно до статті 64 Митного кодексу України. На думку позивача, оскаржувані рішення відповідача є протиправними, оскільки подані документи за своїм змістом не суперечили один одному, в повному обсязі свідчили про вагу та ціну товару, а тому таких документів було цілком достатньо для визначення митної вартості товарів за основним методом.
Також позивач вказує, що для підтвердження витрат на транспортування декларантом відповідно до частини другої статті 53 Митного кодексу України подаються транспортні (перевізні) документи, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів, в т.ч. рахунок-фактура (акт виконаних робіт (наданих послуг) від виконавця договору (контракту) про надання транспортно-експедиційних послуг, що містить реквізити сторін, суму та умови платежу, інші відомості, відповідно до яких встановлюється належність послуг до товарів.
Позивачем були надані заявка-договір № 244 від 09.12.2022 укладений з ТОВ «ШАНС ТРАНС», яке для ПВП «Вибір» є саме виконавцем перевезення товару; рахунок на оплату №408 від 16.12.2022, виставлений ТОВ «ШАНС ТРАНС» як виконавцем за укладеною заявкою-договором № 244; довідка про ТЕО від 16.12.2022 із зазначенням маршруту перевезення і його вартості.
Таким чином, вищевказане повністю спростовує висновки відповідача, що при здійсненні митного оформлення не були надані документи, які підтверджують витрати на перевезення товару.
Крім того, позивач зазначає, що митним органом необгрунтовано було застосовано резервний метод на підставі митної декларації від 02.04.2022 № UА209140/2022/024024, оскільки вона має суттєві відмінності від митної декларації, поданої позивачем, які унеможливлюють її застосуванню, як підставу для визначення митної вартості товарів, митне оформлення якого здійснювалось позивачем.
Ухвалою суду від 24.04.2023 відкрито провадження у справі, розгляд якої вирішено проводити за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін.
Київська митниця направила до суду відзив на позов, у якому зазначає, що за результатами здійснення контролю правильності визначення митної вартості товару за МД від 22.12.2022 №UA100330/2022/452039 прийнято рішення про коригування митної вартості за другорядним методом визначення митної вартості (резервний метод) від 27.12.2022 № UA100000/2022/000042/2.
Під час здійснення контролю правильності визначення митної вартості за вказаною МД встановлено, що вони не містили об`єктивних, достовірних відомостей для підтвердження числового значення заявленої митної вартості та містили розбіжності.
Згідно з наданим інвойсом від 16.12.2022 № KGP0749204 умовами поставки товару заявлено FCA-Alytus (Литва).
Відповідно до положень Інкотермс, термін FCA (Free Carrier (... named place) Франко перевізник (... назва місця) означає, що продавець доставить товар, який пройшов митне очищення, зазначеному покупцем перевізнику до названого місця. Слід зазначити, що вибір місця постачання вплине на зобов`язання по завантаженню і розвантаженню товару на даному місці. Якщо поставка здійснюється в приміщенні продавця, то продавець несе відповідальність за відвантаження. Якщо ж постачання здійснюється в іншому місці, продавець за відвантаження товару відповідальності не несе.
Для підтвердження витрат по доставці товару до кордону України надаються перевізні (транспортні) документи, визначені наказом Міністерства фінансів України від 24.05.2012 № 599.
До митного оформлення надано Довідку про вартість транспортно-експедиційних послуг від 16.12.2022 № б/н та Заявку - договір від 09.12.2022 № 244, надані ТОВ «Шанс Транс».
Між тим, довідка про транспортні витрати не є документом, що підтверджує транспортні витрати, оскільки не є первинним документом у розумінні ч. 2 ст. 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні».
Крім того, відповідно до відомостей, зазначених в автотранспортній накладній CMR від 16.12.2022 № 131590, безпосереднім перевізником товару є підприємець ОСОБА_1 . Отже, відбулося залучення третіх осіб. Слід зазначити, що підприємство, яке надало документи для підтвердження транспортних витрат повинно однозначно ідентифікуватись з підприємством, що здійснило перевезення оцінюваного товару. Однак, документи, передбачені Наказом № 599, які видані суб`єктами господарювання, що залучались безпосередньо до договору транспортного експедирування, не надані. Підтвердженням витрат експедитора є документи (рахунки, накладні тощо), видані суб`єктами господарювання, що залучалися до виконання договору транспортного експедирування, або органами влади.
Отже, ідентифікувати надані документи про транспортні витрати з поставкою товарів за вказаною МД, неможливо. Зазначені обставини не дають можливості перевірити декларування цієї складової митної вартості у повному обсязі. У зв`язку з чим, відповідачем було прийнято рішення про коригування митної вартості товару.
Суд, дослідивши надані сторонами докази, встановив такі обставини.
22 грудня 2022 року позивач шляхом електронного декларування подав до Київської
митниці пакет документів для митного оформлення товару, митна вартість якого була визначена позивачем за основним методом - за ціною договору (контракту).
Після розгляду пакету документів, відповідач направив позивачу повідомлення митниці від 27.12.2022 (11.57), відповідно до якого зробив запит щодо надання додаткових документів для підтвердження вартості товару, а саме: 1) документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів, передбачені положеннями наказу №599 (Договір, Заявка, Рахунки); 2) за наявності - страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування; 3) за наявності - інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару; 4) рахунки про сплату комісійних, посередницьких послуг, пов`язаних із виконанням умов договору (угоди, контракту) - за наявності; 5) за наявності - виписку з бухгалтерської документації (податкові/видаткові за попередніми МД); 6) каталоги, специфікації, прейскуранти (прайс-листи) виробника товару; 7) копію митної декларації країни відправлення із відмітками митного органу та з умовами поставки (в розумінні ст. 254 Кодексу); 8) інформація біржових організацій про вартість товару або сировини; 9) інвойс № KGP.0749204, який зазначено в автотранспортній накладній CMR від 16.12.2022 № 131590.
Позивач/брокер заявою № 1 від 27.12.2022 повідомив митний орган, що усі документи вже були надані та немає можливості надати додаткові документи.
За результатами здійснення контролю правильності визначення митної вартості товару за МД від 22.12.2022 №UA100330/2022/452039 прийнято рішення про коригування митної вартості за другорядним методом визначення митної вартості (резервний метод) від 27.12.2022 № UA100000/2022/000042/2.
Вважаючи таке рішення митного органу протиправним Приватне виробниче підприємство "Вибір" звернулося до суду з даним позовом.
Надаючи правову оцінку обставинам справи, суд виходить з наступного.
Відповідно до частини другої ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Зміст та обсяг повноважень митниць на перевірку правильності визначення платниками податків митної вартості товару в операціях з імпорту до України, а також приводи, способи та порядок реалізації таких повноважень унормовані приписами Митного кодексу України (далі по тексту - МК України).
Так, згідно з ч. 8 ст. 257 МК України митне оформлення товарів, транспортних засобів комерційного призначення здійснюється органами доходів і зборів на підставі митної декларації, до якої декларантом залежно від митних формальностей, установлених цим Кодексом для митних режимів, та заявленої мети переміщення вносяться, окрім іншого, відомості щодо митної вартості товарів та методу її визначення.
Відповідно до ст.49 МК України митною вартістю товарів, які переміщуються через митний кордон України, є вартість товарів, що використовується для митних цілей, яка базується на ціні, що фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.
За приписами ст.52 МК України, заявлення митної вартості товарів здійснюється декларантом або уповноваженою ним особою під час декларування товарів у порядку, встановленому розділом VIII цього Кодексу та цією главою. Декларант або уповноважена ним особа, які заявляють митну вартість товару, зобов`язані: заявляти митну вартість, визначену ними самостійно, у тому числі за результатами консультацій з органом доходів і зборів; подавати органу доходів і зборів достовірні відомості про визначення митної вартості, які повинні базуватися на об`єктивних, документально підтверджених даних, що піддаються обчисленню; нести всі додаткові витрати, пов`язані з коригуванням митної вартості або наданням органу доходів і зборів додаткової інформації.
Статтею 53 МК України визначено, що у випадках, передбачених цим Кодексом декларант подає митному органу документи, що підтверджують заявлену митну вартість товарів і обраний метод її визначення. Документами, які підтверджують митну вартість товарів, є: 1) декларація митної вартості, що подається у випадках, визначених у частинах п`ятій і шостій статті 52 цього Кодексу, та документи, що підтверджують числові значення складових митної вартості, на підставі яких проводився розрахунок митної вартості; 2) зовнішньоекономічний договір (контракт) або документ, який його замінює, та додатки до нього у разі їх наявності; 3) рахунок-фактура (інвойс) або рахунок-проформа (якщо товар не є об`єктом купівлі-продажу); 4) якщо рахунок сплачено, - банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару; 5) за наявності - інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару; 6) транспортні (перевізні) документи, якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів; 7) ліцензія на імпорт товару, якщо імпорт товару підлягає ліцензуванню; 8) якщо здійснювалося страхування, - страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування.
У разі якщо документи, зазначені у частині другій цієї статті, містять розбіжності, які мають вплив на правильність визначення митної вартості, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу органу доходів і зборів зобов`язані протягом 10 календарних днів надати (за наявності) такі додаткові документи: 1) договір (угоду, контракт) із третіми особами, пов`язаний з договором (угодою, контрактом) про поставку товарів, митна вартість яких визначається; 2) рахунки про здійснення платежів третім особам на користь продавця, якщо такі платежі здійснюються за умовами, визначеними договором (угодою, контрактом); 3) рахунки про сплату комісійних, посередницьких послуг, пов`язаних із виконанням умов договору (угоди, контракту); 4) виписку з бухгалтерської документації; 5) ліцензійний чи авторський договір покупця, що стосується оцінюваних товарів та є умовою продажу оцінюваних товарів; 6) каталоги, специфікації, прейскуранти (прайс-листи) виробника товару; 7) копію митної декларації країни відправлення; 8) висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, та/або інформація біржових організацій про вартість товару або сировини.
Відповідно до ст. 54 Митного кодексу України, контроль правильності визначення митної вартості товарів здійснюється органом доходів і зборів під час проведення митного контролю і митного оформлення шляхом перевірки числового значення заявленої митної вартості.
З метою здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів, орган доходів і зборів має право, зокрема, упевнюватися в достовірності або точності будь-якої заяви, документа чи розрахунку, поданих для цілей визначення митної вартості, у випадках, встановлених цим Кодексом, письмово запитувати від декларанта або уповноваженої ним особи встановлені статтею 53 цього Кодексу додаткові документи та відомості, якщо це необхідно для прийняття рішення про визнання заявленої митної вартості; здійснювати коригування заявленої митної вартості товарів; звертатися до органів доходів і зборів інших країн із запитами щодо надання відомостей, необхідних для підтвердження достовірності заявленої митної вартості; застосовувати інші передбачені форми митного контролю (ч.5 ст.54 МК України).
Відмовити у митному оформленні товарів за заявленою декларантом або уповноваженою ним особою митною вартістю, орган доходів і зборів може виключно за наявності обґрунтованих підстав вважати, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі, у разі неподання декларантом або уповноваженою ним особою документів згідно з переліком та відповідно до умов, зазначених у частинах другій - четвертій статті 53 цього Кодексу, або відсутності у цих документах всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, невідповідності обраного декларантом або уповноваженою ним особою методу визначення митної вартості товару умовам, наведеним у главі 9 цього Кодексу (пп.2, 3 ч.6 ст. 54 МК України).
Системний аналіз вказаних норм Митного кодексу України дає підстави для висновку, що митною вартістю товарів є ціна, яку декларант дійсно сплатив за придбаний товар, щодо якого здійснюється митне оформлення. Така ціна має бути підтверджена належними та достовірними документами, зокрема, зовнішньоекономічним договором (контрактом) або рахунком-фактурою (інвойсом). При цьому, якщо рахунок сплачено, декларант зобов`язаний надати банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару. Митні органи мають право здійснювати контроль правильності обчислення декларантом митної вартості, але ці повноваження здійснюються у спосіб, визначений законом. Зокрема, витребування додаткових документів на підтвердження задекларованої митної вартості може мати місце тільки у випадку наявності обґрунтованих сумнівів у достовірності поданих декларантом відомостей. Такі сумніви можуть бути зумовлені неповнотою поданих документів для підтвердження заявленої митної вартості товарів, наявності у них розбіжностей, ознак підробки, порівнянням рівня заявленої митної вартості товарів з рівнем митної вартості ідентичних або подібних товарів, митне оформлення яких уже здійснено.
Наявність у митного органу обґрунтованого сумніву у правильності визначення митної вартості є обов`язковою, оскільки з цією обставиною закон пов`язує можливість витребування додаткових документів у декларанта та надає митниці право вчиняти наступні дії, спрямовані на визначення дійсної митної вартості товарів.
При цьому, витребувати необхідно лише ті документи, які дають можливість пересвідчитись у правильності чи помилковості задекларованої митної вартості, а не всі, які передбачені статтею 53 Митного кодексу України.
Ненадання декларантом запитуваних митним органом документів, за відсутності обґрунтування неможливості визначення митної вартості товару за першим методом, не є достатнім для висновку про наявність підстав для застосування митним органом іншого методу визначення митної вартості.
Відтак, рішення митного органу не може грунтуватися на припущеннях, на сумнівах про повноту і достовірність відомостей про заявлену митну вартість товару; висновки митного органу повинні ґрунтуватися на достовірних і вичерпних доказах.
Як вбачається з оскаржуваного рішення, підставами коригування митної вартості слугувало наступне: "згідно наданого інвойсу від 16.12.2022 № KGP0749204 умовами поставки товару заявлено FCA- Alytus (Литва). Згідно положень Інкотермс, термін FCA (Free Carrier (... named place) Франко перевізник (... назва місця) означає, що продавець доставить товар, який пройшов митне очищення, зазначеному покупцем перевізнику до названого місця... До митного оформлення надано довідку про вартість транспортно-експедиційних послуг від 16.12.2022 № б/н та заявку-договір від 09.12.2022 №244 надані ТОВ «Шанс Транс». Разом з тим, згідно відомостей, зазначених в автотранспортній накладній CMR від 16.12.2022 № 131590, безпосереднім перевізником товару є підприємець ОСОБА_1 . Отже, відбулося залучення третіх осіб. Підприємство, яке надало документи для підтвердження транспортних витрат повинно однозначно ідентифікуватись з підприємством, що здійснило перевезення оцінюваного товару. Однак документи, передбачені Наказом Міністерства Фінансів України №599 та які видані суб`єктами господарювання, що залучались безпосередньо до договору транспортного експедирування, не надаються. Підтвердженням витрат експедитора є документи (рахунки, накладні тощо), видані суб`єктами господарювання, що залучалися до виконання договору транспортного експедирування, або органами влади. Враховуючи, що документи, які містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів та передбачені положенням наказу Міністерства фінансів України від 24.05.2012 № 599 декларантом при митному оформленні не надано, у митного органу відсутня можливість здійснити перевірку правильності обчислення складових митної вартості."
Суд не погоджується з такими висновками митного органу з огляду на таке.
Відповідно до частини 10 ст. 58 МК України до митної вартості товарів додаються такі витрати (складові митної вартості), якщо вони не включалися до ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті, зокрема: витрати на транспортування оцінюваних товарів до аеропорту, порту або іншого місця ввезення на митну територію України; витрати на навантаження, вивантаження та обробку оцінюваних товарів, пов`язані з їх транспортуванням до аеропорту, порту або іншого місця ввезення на митну територію України; витрати на страхування цих товарів.
Згідно з ч. 2 ст. 53 МК України подаються транспортні (перевізні) документи, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів.
Відповідно до положень наказу Міністерства фінансів України від 24.05.2012 №599 «Про затвердження Форми декларації митної вартості та Правил її заповнення» (далі - Наказ №599), для підтвердження витрат на транспортування декларантом надаються наступні документи: рахунок-фактура (акт виконаних робіт (наданих послуг)) від виконавця договору (контракту) про надання транспортно-експедиційних послуг, що містить реквізити сторін, суму та умови платежу, інші відомості, відповідно до яких встановлюється належність послуг до товарів; банківські та платіжні документи, що підтверджують факт оплати транспортно-експедиційних послуг відповідно до виставленого рахунка-фактури.
Позивач, на підтвердження витрат на транспортування надав митному органу заявку-договір № 244 від 09.12.2022, рахунок на оплату № 408 від 16.12.2022 та довідку про ТЕО від 16.12.2022.
Вказані документи були видані перевізником, вони не містили розбіжностей, які мають вплив на правильність визначення митної вартості, не мали ознак підробки.
Слід зазначити, що твердження митного органу про те, що позивачем не подавався рахунок на оплату № 408 від 16.12.2022 спростовується матеріалами справи.
Так, в митній декларації, яка була подана відповідачу для митного оформлення і по якій в подальшому відповідач відмовив у здійснення митного оформлення, у графі 44 «Додаткова інформація/Подані документи/Сертифікати і дозволи» цієї митної інформації в полі «Товар № 1 до графи 44» позивачем зазначена наступна інформація « 3004 408 16.12.22» яка свідчить про те, що код поданого документу 3004, номер поданого документу 408, дата поданого документу 16.12.22
Відповідно до Класифікатора документів, який застосовується для заповнення графи 44 митних декларацій, код документу « 3004» використовується для позначення Рахунку-фактури про надання транспортно-експедиційних послуг від виконавця договору (контракту) про транспортно-експедиційні послуги.
Тобто, митному органу разом з митною декларацією був поданий саме рахунок на оплату № 408 від 16.12.2022р.
Отже, надані позивачем документи повністю підтверджують розмір витрат на транспортування оцінюваних товарів.
Крім того, суд зауважує, що Митний кодекс України не містить положень, які зобов`язують для підтвердження витрат на транспортування подавати виключно первинні документи в розумінні Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні».
Таких вимог не містять і Правила заповнення декларації митної вартості.
Відповідачем у спірному рішенні також вказано, що за поданими документами транспортно-експедиційні послуги позивачу надавалися товариством «Шанс Транс». Разом з тим, згідно відомостей, зазначених в автотранспортній накладній CMR від 16.12.2022 № 131590, безпосереднім перевізником товару є Підприємець ОСОБА_1 . Отже, відбулося залучення третіх осіб. Підприємство, яке надало документи для підтвердження транспортних витрат повинно однозначно ідентифікуватись з підприємством, що здійснило перевезення оцінюваного товару. Однак документи, передбачені Наказом Міністерства Фінансів України №599 та які видані суб`єктами господарювання, що залучались безпосередньо до договору транспортного експедирування, не надаються.
На думку митного органу, вказані обставини слугували підставою для коригування митної вартості товару.
Вказаним договором не передбачалося будь-яких заборон щодо залучення перевізниками третіх осіб для здійснення перевезень вантажів, не встановлювалось обов`язку, що підприємство (ТОВ «Шанс Транс»), яке надало документи для підтвердження транспортних витрат, повинно однозначно ідентифікуватись з підприємством, що здійснило перевезення оцінюваного товару.
Митний кодекс України також не передбачає таких обмежень.
Щодо застосування митним органом резервного методу визначення митної вартості товару суд зазначає наступне.
Відповідно до ч.5 ст.55 МК України визначає, що декларант може провести консультації з митним органом з метою обґрунтованого вибору методу визначення митної вартості на підставі інформації, яка наявна в митному органі.
Частина 4 стаття 57 МК України визначає, що застосуванню другорядних методів передує процедура консультацій між митним органом та декларантом з метою визначення основи вартості згідно з положеннями статей 59 і 60 цього Кодексу. Під час таких консультацій митний орган та декларант можуть здійснити обмін наявною у кожного з них інформацією за умови додержання вимог щодо її конфіденційності.
Процедура витребування додаткових документів є одним із шляхів здійснення контролю за правильністю визначення митної вартості товарів, а тому не може вважатися консультацією під час якої, здійснюється послідовний вибір методів визначення митної вартості товарів та обмін інформацією.
Консультація проводиться до прийняття рішення, при цьому жодної довідкової інформації про можливість застосування того чи іншого методу, а також про наявні у відповідача відомостей про рівень митної вартості ідентичних, подібних (аналогічних) товарів відповідачем не було надано позивачу.
Проте відповідач не вчинив жодних дій на узгодження з позивачем чи уповноваженою ним особою митної вартості товару та обґрунтованого і послідовного вибору методів (від першого до шостого) визначення митної вартості товару взагалі здійснено не було.
У зв`язку з цим суд зазначає, що дискреційні функції митних органів мають законодавчі обмеження у випадках незгоди із задекларованою митною вартістю. До таких, зокрема, належать процедура консультацій між митним органом та декларантом з метою обгрунтованого вибору підстав для визначення митної вартості та обов`язок послідовного вибору методів (від першого до шостого) визначення митної вартості товарів. У разі незгоди митного органу із митною вартістю імпортованого товару він відповідно до вимог статті 266 МК України, зобов`язаний провести процедуру консультацій, у ході яких мав би дійти висновків щодо застосування того чи іншого методу визначення митної вартості товарів.
Варто також зауважити, що формально нижчий рівень митної вартості імпортованого товару від рівня митної вартості іншого митного оформлення не може вважатися заниженням митної вартості, не є перешкодою для застосування основного методу визначення митної вартості товару та не може бути достатньою підставою для відмови в здійсненні митного оформлення товару.
Даний висновок суду узгоджується з правовою позицією Верховного Суду, висловленій у постанові від 18.08.2021 по справі № 821/1050/17.
Крім того, Верховний Суд у постанові від 21.08.2018 по справі №804/1755/17 зазначив, що у рішенні про коригування заявленої митної вартості, крім номера та дати митних декларацій, які були взяті за основу для визначення митної вартості оцінюваних товарів, митний орган повинен також навести пояснення щодо зроблених коригувань на обсяги партії ідентичних або подібних (аналогічних) товарів, умов поставки, комерційних умов тощо та зазначити докладну інформацію і джерела, які використовувалися митним органом при визначенні митної вартості оцінюваних товарів із застосуванням другорядних методів.
Втім, митний орган, в оскаржуваному рішенні № UА100000/2022/000042/2 від 27.12.2022, крім номера та дати митної декларації від 02.04.2022 № UА209140/2022/024024, яка була взята за основу для визначення митної вартості оцінюваних товарів, митний орган не навів обгрунтованих пояснень щодо зроблених коригувань на обсяги партії ідентичних або подібних (аналогічних) товарів, умов поставки, комерційних умов тощо та не зазначив докладну інформацію і джерела, які використовувалися митним органом при визначенні митної вартості оцінюваних товарів із застосуванням резервного методу.
При цьому, у поданій позивачем декларації та декларації від 02.04.2022 № UА209140/2022/024024 маються суттєві розбіжності, зокрема, різні виробники оцінюваного товару, різні умови поставки, суттєвий проміжок часу (понад 9 місяців) між подачею вказаних декларацій.
Тому взяття за основу для визначення митної вартості оцінюваних товарів декларації від 02.04.2022 № UА209140/2022/024024 є необгрунтованим.
З урахуванням викладеного, суд вважає, що позовні вимоги в частині визнання протиправними та скасування рішення про коригування митної вартості товарів № UА100000/2022/000042/2 від 27.12.2022 та картки відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення № UА100330/2022/000762, підлягають задоволенню.
Щодо позовних вимог про визнання протиправним та скасування рішення про коригування митної вартості товарів № UА100000/2022/000041/2 від 27.12.2022, суд зазначає, що в їх задоволенні необхідно відмовити, оскільки вказане рішення стосується ТОВ "МЕТРО КЕШ ЕНД КЕРІ УКРАЇНА", а направлено позивачу помилково, через технічний збій програмного забезпечення у зв`язку з відключенням електропостачання.
Відповідно до ч. 1 ст. 132 КАС України судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.
До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу (п.1 ч. 3 ст. 132 КАС України).
Частинами 1, 2 ст. 134 КАС України визначено, що витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.
За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами, за винятком витрат суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката. При цьому даною статтею передбачено цілі розподілу, визначення розміру та розмір судових витрат.
Так, згідно з ч. 3 ст. 134 КАС України, для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.
Водночас частинами 4, 5 ст. 134 КАС України встановлено, що для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.
Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.
Відповідно до ч. 7, 9 ст. 139 КАС України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).
При вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору (у випадках, коли відповідно до закону досудове вирішення спору є обов`язковим) та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялись.
З урахуванням досліджених судом доказів щодо витрат на професійну правничу допомогу, суд вважає заявлені витрати не співмірними із обсягом наданих адвокатом послуг, тому враховуючи критерії необхідності та доцільності понесених витрат, обсяг наданих послуг, а також те що позовні вимоги задоволенні частково, суд дійшов висновку про можливість відшкодування за рахунок бюджетних асигнувань відповідача на користь позивача витрат на правову допомогу в сумі 8000 грн.
Крім того, враховуючи задоволення позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, відповідно до ст. 139 КАС України, суд вважає за необхідне стягнути на користь позивача за рахунок бюджетних асигнувань відповідача суму витрат зі сплати судового збору в розмірі 5368 грн., сплачену позивачем при подачі позову до суду згідно платіжної інструкції від 11.04.2023 № 790362 (а.с. 25).
Керуючись ст.ст. 90, 139, 143, 241-246, 250, 255, 295 КАС України, суд, -
В И Р І Ш И В:
Визнати протиправними та скасувати рішення Київської митниці про коригування митної вартості товарів від 27.12.2022 № UА100000/2022/000042/2 та картки відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення № UА100330/2022/000762.
У задоволенні інших вимог - відмовити.
Стягнути на користь Приватного виробничого підприємства "Вибір" витрати зі сплати судового збору в сумі 5368 грн та витрат на правничу допомогу в сумі 8000 грн. за рахунок бюджетних асигнувань Київської митниці.
Рішення може бути оскаржено до Другого апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повного рішення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя С.О. Бондар