Справа № 380/10598/23
Суддя: Желік Олександра Мирославівна
Дата ухвалення: 2023-09-11 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

11 вересня 2023 рокусправа № 380/10598/23

Львівський окружний адміністративний суд в складі головуючої судді Желік О.М., розглянувши в порядку спрощеного провадження без повідомлення (виклику) сторін, за наявними у справі матеріалами адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції у Львівській області про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити дії, -

в с т а н о в и в:

на розгляд Львівського окружного адміністративного суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції у Львівській області із вимогами:

- визнати протиправною бездіяльність Головного управління Національної поліції у Львівській області щодо не нарахування та не виплати в повному розмірі грошового забезпечення, а саме виплати, передбаченої постановою КМУ від 28.02.2022 №168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану» за грудень 2022 року, а також за січень, лютий та березень 2023 року;

- зобов`язати ГУНП у Львівській області нарахувати та виплатити виплату, передбачену постановою КМУ від 28.02.2022 №168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану» в повному розмірі, з урахуванням висновків суду, за грудень 2022 року, а також за січень, лютий та березень 2023 року, без урахування податків і зборів.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що відповідач протиправно не нарахував та не виплатив позивачу додаткову винагороду передбачену постановою Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 №168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану» за грудень 2022 року, а також за січень, лютий та березень 2023 року.

Ухвалою судді від 19.05.2023 в справі відкрито провадження в порядку спрощеного провадження без повідомлення (виклику) сторін, за наявними у справі матеріалами.

На адресу суду від представника відповідача надійшов відзив на позовну заяву від 09.06.2023, в якому проти задоволення позову заперечує повністю. Відзив обґрунтований тим, що підтвердження щодо здійснення повноважень ОСОБА_1 для отримання збільшеної додаткової винагороди до 100 000 за період з 02.12.2022 по 05.12.2022 до ГУНП у Львівській області з ГУНП в Харківській області не надходило. Також документально не підтверджено факту травмування ОСОБА_1 , яке пов`язане з участю в бойових діях або заходах, коли позивач перебував безпосередньо в районах проведення воєнних (бойових) дій у період здійснення зазначених заходів. Даний факт може бути підтверджено лише відповідним актом розслідування нещасного випадку яким встановлено, що працівник поліції отримав травму в період проходження служби під час виконання службових обов`язків. Однак, такий акт був скасований наказом Самбірського РВП ГУНП у Львівській області від 09.05.2023 №140, на виконання листа ДУМ НП України від 09.05.2023 №3938/31/02-2023 про виявлення порушень. Усі зібрані комісією матеріали під час проведення розслідування за фактом травмування ОСОБА_1 , скеровано до ГУНП у Харківській області і лише за результатами повторного проведення службового розслідування, буде встановлено і підтверджено чи позивач отримав травму в період проходження служби під час виконання службових обов`язків. На адресу ГУНП у Львівській області жодної інформації щодо складання будь-яких актів щодо ОСОБА_1 не надходило. Також відповідач зазначив, що до наказів про виплату додаткової винагороди, збільшеної до 100000 гривень, включаються поліцейські, у тому числі ті, які у зв`язку з пораненням (контузією, травмою, каліцтвом), пов`язаним з участю в бойових діях або заходах, перебуваючи безпосередньо в районах проведення воєнних (бойових) дій у період здійснення зазначених заходів, перебувають на стаціонарному лікуванні в закладах охорони здоров`я (у тому числі закордонних). Жодного документу про перебування позивача на стаціонарному лікуванні до відповідача не надходило. Відповідач наполягає, що додаткова винагорода не виплачується за умов, якщо поліцейські звільнені від виконання службових обов`язків на підставі документа, що підтверджує тимчасову непрацездатність. За спірний період ОСОБА_1 виплачено грошове забезпечення відповідно до вимог чинного законодавства. Натомість, додаткова винагорода, передбачена Постановою №168, є винагородою за виконану роботу (безпосереднє виконання службових обов`язків), які ОСОБА_1 у період з 05.12.2022 та у січні, лютому і березні, вочевидь, не виконував, оскільки перебував на амбулаторному лікуванні, відтак, підстав для її виплати за вказаний період не має.

22.06.2023 представником позивача подано відповідь на відзив, який обґрунтовано тим що, для забезпечення правопорядку на щойно деокупованих територіях (08 вересня 2022 року), при формуванні складу зведеного загону з числа поліцейських ГУНП, інспектор ВРПП Самбірського РВП ГУНП у Львівській області старший лейтенант поліції ОСОБА_1 добровільно зголосився нести службу в зоні бойових дій, у зв`язку з чим був відряджений до Харківської області наказом ГУНП у Львівській області 14 вересня 2022 року у складі загону. 02.12.2022, позивач, згідно затвердженого графіку, ніс службу на території блокпоста, який згідно вимог світломаскування не освітлювався. Приблизно о 18:50 год. 02.12.2022 (захід сонця у м.Балаклія станом на 02.12.2022 16 год. 37 хв.), направляючись для перевірки автомобіля, під час виконання службових обов`язків, отримав травму ноги (перелом). Наказом ГУНП у Львівській області Гнатишака Володимира відкликано з відрядження 05.12.2022 та він вибув з підпорядкування ГУНП в Харківській області. З 05.12.2022 по 31.03.2023 та з 02.05.2023 по 15.05.2023 ОСОБА_1 перебував на амбулаторному лікуванні та був тимчасово не працездатний, у зв`язку з отриманою травмою під час виконання службових обов`язків в зоні бойових дій, діагноз: : «з/внутрісуглобовий перелом заднього краю лівої в/гомілкової кістки та границі н/з та в/з лівої малогомілкової кістки з незначним зміщенням к/відламків та підвивихом ступні до зовні». Самбірським РВП ГУНП у Львівській області проведено розслідування нещасного випадку. Згідно висновку комісії, поліцейський отримав травму в період проходження служби під час виконання службових обов`язків. Однак, оскільки уповноваженим органом, який мав право проводити розслідування є ГУНП в Харківській області представник позивача звернувся до НП України з відповідною заявою та просив скасувати акт, а матеріали направити на розгляд компетентному органу. Акт розслідування нещасного випадку скасовано 09.05.2023. Посилання ГУНП у Львівській області на неможливість нарахувати та виплатити додаткову винагороду з підстав відсутності нового акту розслідування проведеного ГУНП в Харківській області не заслуговує на увагу, оскільки станом на момент нарахування та виплати грошового забезпечення (грудень 2022 року, січень березень 2023 року), акт розслідування нещасного випадку складений Самбірським РВП був чинним (до 09 травня 2023 року). Підставою для нарахування та виплати грошового забезпечення є лише довідка про тимчасову непрацездатність поліцейського та має значення причина такої не працездатності. Згідно поданих довідок про тимчасову не працездатність поліцейського, за спірний період, причина тимчасової не працездатності: «травма отримана під час несення служби та її наслідки». Предметом спору у цій справі є неправомірна бездіяльність Головного управління Національної поліції у Львівській області щодо не нарахування та не виплати в повному розмірі грошового забезпечення, а саме виплати, передбаченої постановою КМУ від 28.02.2022 №168. Предметом розгляду даної справи не є спір про нарахування та виплату одноразової грошової допомоги у разі втрати працездатності поліцейським, передбачена ст.97 Закону України «Про Національну поліцію», тому відсутність нового акту розслідування проведеного ГУНП в Харківській області на момент подання позову не має значення для правильного вирішення спору. Позивач сумлінно виконував повноваження поліції там де це було викликано інтересами служби в небезпечних умови несення служби. ОСОБА_2 є учасником бойових дій (посвідчення серія НОМЕР_1 ), а саме у 2019 та 2021 роках виконував повноваження поліції в Донецькій та Луганській області. Підпунктом 6 пункту 14 Порядку та умов виплати додаткової винагороди поліцейським на період дії воєнного стану, затвердженого наказом МВС України від 28.11.2022 №775, як виняток, визначено необхідність нарахування та виплати доплати поліцейському (у розмірі до 10 тис. або до 30 тис., в залежності від періоду нарахування), який перебуває на амбулаторному лікуванні, за умови, що така непрацездатність є наслідком поранення (контузії, травми, каліцтва), пов`язаного з участю в бойових діях або заходах, перебуваючи безпосередньо в районах їх проведення (підпункт 1 пункту 4 Порядку та умов). Вказані норми також узгоджуються і з положеннями п.3 Р.ІІІ Порядку та умов виплати грошового забезпечення поліцейським Національної поліції та здобувачам вищої освіти закладів вищої освіти із специфічними умовами навчання, що здійснюють підготовку поліцейських, затвердженого наказом МВС України від 06.04.2016 №260, відповідно до якого, поліцейським, звільненим від виконання службових обов`язків на підставі документа, що засвідчує тимчасову непрацездатність зберігається виплата грошового забезпечення. Представник позивача намагався врегулювати спір у досудовому порядку шляхом надсилання на адресу ГУНП у Львівській області відповідної заяви від 20.03.2023 про поновлення порушених прав та законних інтересів, однак відповідач порушень не визнав.

06.09.2023 року представником позивача подано письмові пояснення, які обґрунтовані тим, що відповідач мав намір здійснити нарахування та виплату спірної доплати, про що відображено у листі Самбірського РВП ГУНП від 06.01.2023 №З-1/Аз/58/04-2023, який долучений відповідачем до відзиву. В листі зазначено, що відомості про позивача буде включено у відповідні списки для доплати, які будуть подано додатково для проведення відповідних нарахувань та виплат. В подальшому представник позивача звернувся до начальника ГУНП та просив поновити порушені права та законні інтереси позивача в частині проведення виплат, без зазначення розміру винагороди. Згідно листа УФЗБО ГУНП від 14.04.2023 №3-5/ез/17/01-2023 позивач не має права на збільшену винагороду до 100000 грн., оскільки внаслідок отриманої травми не перебував на стаціонарному лікуванні. Відповідач заперечуючи право позивача на отримання 100000 грн. не виплатив позивачу винагороду і у розмірі 30000 грн., право на яку набув поліцейський. Також, представник позивача зазначив, що 14.08.2023 уповноваженою комісією з розслідування нещасного випадку ГУНП у Харківській області, за участю працівників ГУНП у Львівській області підтверджено, що позивач отримав травму в період проходження служби під час виконання службових обов`язків.

08.09.2023 представником позивача подано письмові пояснення, які обґрунтовані тим, що факт отримання травми в період проходження служби під час виконання службових обов`язків позивачем є безспірним, оскільки один примірник акту розслідування нещасного випадку є у розпорядженні відповідача, а саме зберігається в матеріалах особової справи поліцейського. Копію такого акту також долучено і до пояснення.

Розглянувши позов, подані документи і матеріали, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив наступні обставини та відповідні до них правовідносини.

ОСОБА_1 проходить службу в Головному управлінні Національної поліції у Львівській області.

Згідно довідки УПД ГУНП у Львівській області про перебування позивача у відрядженні в Харківській області від 30.05.2023 №925/15/01-2023, відповідно до наказу ГУНП у Львівській області від 13.09.2022 №59 о/с дск «Про службове відрядження», старший лейтенант поліції ОСОБА_1 (0063646), інспектор відділу реагування патрульної поліції Самбірського районного відділу поліції ГУНП у Львівській області із 14 вересня 2022 року до особливого розпорядження відряджався до ГУНП в Харківській області для виконання завдань на деокупованих територіях.

Як вбачається з розрахунку винагороди за час безпосередньої участі в бойових діях та заходах, проходження служби поліцейськими Самбірського районного відділу поліції ГУНП у Львівській області, наданої відповідачем, в частині що стосується позивача, за розрахунковий період з 02.12.2022 по 31.12.2022, з 01.01.2023 по 31.01.2023, з 01.02.2023 по 28.02.2023 ОСОБА_1 нараховано та виплачено додаткову винагороду, передбачену постановою Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 №168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану» за 02.12.2022 у розмірі 1225, 81 грн.; а за період з 03.12.2022 по 06.12.2022 у розмірі 967, 74 грн. за кожен календарний день. У період з 07.12.2022 по 31.03.2023 додаткова винагорода позивачу не нараховувалась та не виплачувалась, що не заперечується відповідачем.

Згідно листа УФЗБО ГУНП від 14.04.2023 №3-5/ез/17/01-2023 позивач не має права на збільшену винагороду до 100000 грн., оскільки внаслідок отриманої травми не перебував на стаціонарному лікуванні. Про підстави не виплати додаткової винагороди до 30000 грн. у листі не зазначено.

Вважаючи, що відповідач протиправно не нарахував та не виплатив позивачу додаткову винагороду передбачену постановою Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 №168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану» за грудень 2022 року, а також за січень, лютий та березень 2023 року, позивач звернувся з відповідним позовом до суду.

Вирішуючи спір по суті суд виходив з наступного.

Приймаючи рішення по суті, суд виходить з наступного.

Згідно зі статтею 1 Указу Президента України від 24.02.2022 №64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні», затвердженого Законом України від 24.02.2022 № 2102-ІХ, із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб в Україні введено воєнний стан. Строк дії воєнного стану в Україні в подальшому продовжено відповідними Указами Президента України (№ 133/2022 від 14.03.2022, № 259/2022 від 18.04.2022, № 341/2022 від 17.05.2022, № 573/2022 від 12.08.2022, № 757/2022 від 07.11.2022, № 58/2023 від 06.02.2023) з 19 лютого 2023 року строком на 90 діб.

Відповідно до частин 1 та 2 статті 94 Закону України "Про Національну поліцію" поліцейські отримують грошове забезпечення, розмір якого визначається залежно від посади, спеціального звання, строку служби в поліції, інтенсивності та умов служби, кваліфікації, наявності наукового ступеня або вченого звання.

Порядок виплати грошового забезпечення визначає Міністр внутрішніх справ України.

Згідно з пунктом 1 постанови Кабінету Міністрів України "Про грошове забезпечення поліцейських Національної поліції" № 988 від 11.11.2015 (далі - Постанова №988), грошове забезпечення поліцейських складається з посадового окладу, окладу за спеціальним званням, щомісячних додаткових видів грошового забезпечення (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, які мають постійний характер), премії та одноразових додаткових видів грошового забезпечення.

Згідно зі статтею 1 Конвенції Міжнародної організації праці "Про захист заробітної плати" № 95, ратифікованої Україною 30 червня 1961 року, термін "заробітна плата" означає, незалежно від назви й методу обчислення, будь-яку винагороду або заробіток, які можуть бути обчислені в грошах, і встановлені угодою або національним законодавством, що їх роботодавець повинен заплатити працівникові за працю, яку виконано чи має бути виконано, або за послуги, котрі надано чи має бути надано.

Згідно правового висновку, викладеному в рішенні Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду від 06.04.2023 у зразковій справі №260/3564/22, встановлена постановою Кабінету Міністрів України №168 додаткова винагорода є складовою грошового забезпечення, яку держава взяла на себе обов`язок виплачувати на період дії воєнного стану в Україні.

Згідно з п.4, 5 ч.10 ст.62 Закону України «Про Національну поліцію», поліцейський своєчасно і в повному обсязі отримує грошове забезпечення та інші компенсаційні виплати відповідно до закону та інших нормативно-правових актів України; у повному обсязі користується гарантіями соціального та правового захисту, передбаченими цим Законом та іншими актами законодавства.

Приписами п. 1 постанови Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 №168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану» (в редакції зі змінами внесеними постановою Кабінету Міністрів України № 1146 від 08.10.2022) визначено, що на період дії воєнного стану поліцейським виплачується додаткова винагорода в розмірі до 30000 гривень пропорційно в розрахунку на місяць, а тим з них, які беруть безпосередню участь у бойових діях або забезпечують здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, перебуваючи безпосередньо в районах у період здійснення зазначених заходів (у тому числі військовослужбовцям строкової служби), - розмір цієї додаткової винагороди збільшується до 100000 гривень в розрахунку на місяць пропорційно часу участі у таких діях та заходах.

Приписами п. 2-1 постанови Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 №168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану» (в редакції зі змінами внесеними постановою Кабінету Міністрів України № 1146 від 08.10.2022), установлено, що порядок і умови виплати додаткової винагороди, а також одноразової грошової допомоги, передбачених цією постановою, визначаються керівниками відповідних міністерств та державних органів.

Приписами п. 1 постанови Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 №168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану» (в редакції зі змінами внесеними постановою Кабінету Міністрів України №43 від 20.01.2023) визначено, що на період дії воєнного стану поліцейським виплачується додаткова винагорода в розмірі до 30000 гривень пропорційно в розрахунку на місяць.

Приписами п. 2-1 постанови Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 №168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану» (в редакції зі змінами внесеними постановою Кабінету Міністрів України №43 від 20.01.2023) установлено, що керівники відповідних міністерств та державних органів визначають порядок і умови виплати додаткової винагороди, одноразової грошової допомоги, розміри виплати додаткової винагороди в розмірі до 30000 гривень.

Приписами п. 3 постанови Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 №168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану» (в редакції зі змінами внесеними постановою Кабінету Міністрів України № 1146 від 08.10.2022 та №43 від 20.01.2023) Міністерству фінансів доручено опрацювати питання щодо збільшення видатків відповідним розпорядникам бюджетних коштів для забезпечення реалізації цієї постанови.

Наказом МВС України від 28.11.2022 №775, відповідно до пункту 2-1 постанови Кабінету Міністрів України від 28 лютого 2022 року № 168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану», з метою врегулювання порядку та умов виплати додаткової винагороди поліцейським під час дії воєнного стану було затверджено Порядок та умови виплати додаткової винагороди поліцейським на період дії воєнного стану.

Згідно з п. 2 Порядку та умови виплати додаткової винагороди поліцейським на період дії воєнного стану (в редакції наказу від 28.11.2022 №775), на період дії воєнного стану поліцейським виплачується додаткова винагорода в розмірі до 30000 гривень пропорційно в розрахунку на місяць, а тим із них, які беруть безпосередню участь у бойових діях або забезпечують здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії (далі - бойові дії та заходи), перебуваючи безпосередньо в районах проведення воєнних (бойових) дій у період здійснення зазначених заходів, ця винагорода збільшується до 100000 гривень у розрахунку на місяць пропорційно часу участі в таких діях та заходах.

Згідно з п. 3 Порядку та умови виплати додаткової винагороди поліцейським на період дії воєнного стану (в редакції наказу від 28.11.2022 №775), до безпосередньої участі в бойових діях та заходах належить здійснення поліцейським у районах проведення воєнних (бойових) дій: 7) інших повноважень поліції, крім зазначених у підпунктах 1 - 6 цього пункту, на територіях (населених пунктах), які у день здійснення таких повноважень піддаються вогневому ураженню противника, або на яких після деокупації тривають заходи з відновлення виконання завдань поліції відповідно до Закону України "Про Національну поліцію", згідно плану заходів, затверджених Головою Національної поліції (у період з дня деокупації відповідної території (населеного пункту) до одного місяця).

Згідно з п. 2 Порядку та умови виплати додаткової винагороди поліцейським на період дії воєнного стану (в редакції наказу від 26.01.2023 №38, набрав чинності 01.02.2023), на період дії воєнного стану додаткова винагорода поліцейським виплачується в розмірах: 1) до 10000 гривень - поліцейським, крім тих, що визначені в підпункті 2 цього пункту,- пропорційно в розрахунку на місяць, а тим з них, які здійснюють повноваження поліції в місцях завдання ракетних ударів та/або ударів безпілотних літальних апаратів (далі - удари), розмір цієї додаткової винагороди збільшується до 30000 гривень у розрахунку на місяць пропорційно часу їх здійснення.

Згідно з п. 14 Порядку та умови виплати додаткової винагороди поліцейським на період дії воєнного стану (в редакції наказу від 26.01.2023 №38, набрав чинності 01.02.2023), додаткова винагорода не виплачується за умов, якщо поліцейські: 6) звільнені від виконання службових обов`язків на підставі документа, що підтверджує тимчасову непрацездатність (крім випадків, передбачених підпунктом 1 пункту 4 цього Порядку та умов, а також крім поліцейських, які направлені за рішенням лікарсько-консультативної комісії для отримання медичної та/або реабілітаційної допомоги або які направлені згідно із законодавством для лікування за кордон, або які перебувають на амбулаторному лікуванні внаслідок обставин, визначених підпунктом 1 пункту 4 цього Порядку та умов),- з дня звільнення від виконання службових обов`язків.

Суд встановив, що додаткова винагорода, передбачена постановою Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 №168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану» позивачу була нарахована та виплачена за 02.12.2022 у розмірі 1225, 81 грн.; а за період з 03.12.2022 по 06.12.2022 у розмірі 967, 74 грн. за кожен календарний день. У період з 07.12.2022 по 31.03.2023 додаткова винагорода позивачу не нараховувалась та не виплачувалась, що не заперечується відповідачем.

З відзиву відповідача вбачається, що причиною припинення виплати позивачу вказаної доплати стало те, що підтвердження щодо здійснення повноважень ОСОБА_1 для отримання збільшеної додаткової винагороди до 100000 за період з 02.12.2022 по 05.12.2022 до ГУНП у Львівській області з ГУНП в Харківській області не надходило. Також документально не підтверджено факту травмування ОСОБА_1 , яке пов`язане з участю в бойових діях або заходах, коли позивач перебував безпосередньо в районах проведення воєнних (бойових) дій у період здійснення зазначених заходів. Даний факт може бути підтверджено лише відповідним актом розслідування нещасного випадку яким встановлено, що працівник поліції отримав травму в період проходження служби під час виконання службових обов`язків. Також відповідач зазначив, що до наказів про виплату додаткової винагороди, збільшеної до 100000 гривень, уключаються поліцейські, у тому числі ті, які у зв`язку з пораненням (контузією, травмою, каліцтвом), пов`язаним з участю в бойових діях або заходах, перебуваючи безпосередньо в районах проведення воєнних (бойових) дій у період здійснення зазначених заходів, перебувають на стаціонарному лікуванні в закладах охорони здоров`я (у тому числі закордонних). В інших випадках, якщо поліцейські звільнені від виконання службових обов`язків на підставі документа, що підтверджує тимчасову непрацездатність, додаткова винагорода не виплачується, оскільки остання є виплатою передбаченою за виконану роботу (безпосереднє виконання службових обов`язків), які ОСОБА_1 у період з 05.12.2022 та у січні, лютому і березні не виконував, так як перебував на амбулаторному лікуванні.

Оцінюючи вказані доводи відповідача суд зазначає таке.

Позивач - інспектор відділу реагування патрульної поліції Самбірського районного відділу поліції ГУНП у Львівській області старший лейтенант поліції Гнатишак В.М., відповідно до наказу ГУНП у Львівській області від 13.09.2022 №59 о/с дск «Про службове відрядження», був відряджений до ГУНП в Харківській області для виконання завдань на деокупованих територіях, а саме на території обслуговування відділу поліції №1 Ізюмського районного управління поліції ГУНП в Харківській області до особливого розпорядження.

Згідно акту розслідування нещасного випадку №101 від 14.08.2023 складеного щодо позивача, нещасний випадок з поліцейським стався на блокпосту, розташованому на автодорозі Т-2110 «Балаклія-Первомайськ», у напрямку с.Гусарівка Харківської області, поблизу переправи через р.Сіверський Донець.

Згідно підп.1 п.2 Р. VII (Харківська область) наказу Міністерства з питань реінтеграції тимчасово окупованих територій України від 25.04.2022 №75 «Про затвердження Переліку територіальних громад, які розташовані в районі проведення воєнних (бойових) дій або які перебувають в тимчасовій окупації, оточенні (блокуванні) станом на 10 грудня 2022 року», зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 25.04.2022 за № 453/37789, до територіальних громад, які розташовані в районі проведення воєнних (бойових) дій або які перебувають в тимчасовій окупації, оточенні (блокуванні) в Ізюмському районі віднесено Балаклійську міську територіальну громаду станом на 23 листопада 2022 року та із внесеними змінами станом на 10 грудня 2022 року. Наказ офіційно опубліковано за посиланням https://zakon.rada.gov.ua/laws/show/z0453-22/ed20221222#Text.

Факт несення служби поліцейським в зоні бойових дій, під час відрядження, не заперечується відповідачем та додатково підтверджується фактом нарахування позивачу 01.12.2022 та 02.12.2022 збільшеної додаткової винагороди до 100000 грн.

Згідно з абз.1 Постанови Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 №168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану», поліцейські, які беруть безпосередню участь у бойових діях або забезпечують здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, перебуваючи безпосередньо в районах у період здійснення зазначених заходів - розмір додаткової винагороди збільшується до 100000 гривень в розрахунку на місяць пропорційно часу участі у таких діях та заходах.

Згідно довідки УПД ГУНП у Львівській області про перебування позивача у відрядженні в Харківській області від 30.05.2023 №925/15/01-2023 відповідачем вжито заходів щодо повернення позивача до місця постійного несення служби лише 06.12.2022 шляхом видання наказу ГУНП у Львівській області від 06.12.2022 №85 о/с дск «Про встановлення термінів відрядження». У період з 02.12.2022 по 04.12.2022 позивач не перебував на лікарняному, а продовжував нести службу у місці відрядження, тобто забезпечував здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії та перебував безпосередньо в районі бойових дій у період здійснення зазначених заходів. 05.12.2022 позивач вибув із розпорядження ГУНП у Харківській області.

Відповідно, позивач мав право на отримання додаткової винагороди у розмірі до 100 000 грн. пропорційно часу участі у таких діях та заходах, а саме за 03.12.2022 та 04.12.2022.

Що стосується додаткової винагороди за період з 05.12.2022 по 31.03.2023 суд зазначає таке.

Самбірським РВП ГУНП у Львівській області проведено розслідування нещасного випадку. Згідно висновку комісії, поліцейський отримав травму в період проходження служби під час виконання службових обов`язків. Акт розслідування нещасного випадку за клопотанням представника позивача було скасовано 09.05.2023, як такий що складений не уповноваженим суб`єктом. 14.08.2023 комісією з розслідування нещасного випадку ГУНП у Харківській області, за участю працівників ГУНП у Львівській області складено акт розслідування нещасного випадку, який стався з позивачем за №101, яким підтверджено, що позивач отримав травму в період проходження служби під час виконання службових обов`язків.

Суд не бере до уваги доводи ГУНП у Львівській області про неможливість нарахувати та виплатити додаткову винагороду позивачу з підстав скасування 09 травня 2023 року акту розслідування нещасного випадку, складеного Самбірським РВП ГУНП у Львівській області, оскільки у період нарахування таких виплат за грудень 2022 року, січень березень 2023 року акт розслідування нещасного випадку скасований не був.

Суд погоджується з доводами представника позивача, що законодавство не ставить в залежність для проведення спірної виплати наявність акту розслідування нещасного випадку, яким би було встановлено факт, що поліцейський отримав травму в період проходження служби під час виконання службових обов`язків. Суд приймає до уваги доводи представника позивача, що підставою для нарахування та виплати грошового забезпечення є інформація про перебування поліцейського в зоні бойових дій та довідка про тимчасову непрацездатність поліцейського, у якій зазначено, що причиною непрацездатності є травма отримана під час несення служби чи її наслідки. Більше того, відповідачу, який проводив розслідування нещасного випадку було достовірно відомо, що позивач отримав травму саме під час чергування на блокпості де він перебував згідно розстановки нарядів, тобто під час несення служби де виконував свої функціональні обов`язки як поліцейський.

Підпунктом 6 пункту 14 Порядку та умов виплати додаткової винагороди поліцейським на період дії воєнного стану, затвердженого наказом МВС України від 28.11.2022 №775, як виняток, визначено необхідність нарахувати та виплатити доплату (додаткова винагорода) поліцейському, який перебуває на амбулаторному лікуванні, за умови, що така непрацездатність є наслідком поранення (контузії, травми, каліцтва), отриманого при умовах визначених підпунктом 1 пункту 4 Порядку та умов виплати додаткової винагороди поліцейським на період дії воєнного стану, затвердженого наказом МВС України від 28.11.2022 №775, а саме у зв`язку з участю в бойових діях або заходах, перебуваючи безпосередньо в районах їх проведення. У період з 05.12.2022 по 31.01.2023 позивач мав право на отримання додаткової винагороди у розмірі до 30 000 гривень, а у період з 01.02.2023 по 31.03.2023 позивач мав право на отримання додаткової винагороди у розмірі до 10 000 гривень.

Оскільки додаткова винагорода є складовою грошового забезпечення, то вказані вище норми також узгоджуються і з положеннями п.3 Р.ІІІ Порядку та умов виплати грошового забезпечення поліцейським Національної поліції та здобувачам вищої освіти закладів вищої освіти із специфічними умовами навчання, що здійснюють підготовку поліцейських, затвердженого наказом МВС України від 06.04.2016 №260, відповідно до якого, поліцейським, звільненим від виконання службових обов`язків на підставі документа, що засвідчує тимчасову непрацездатність зберігається виплата грошового забезпечення.

Європейський суд з прав людини у рішенні від 08.11.2005 у справі "Кечко проти України" (заява №63134/00) зауважив, що в межах свободи дій держави визначати, які надбавки виплачувати своїм працівникам з державного бюджету. Держава може вводити, призупиняти чи закінчити виплату таких надбавок, вносячи відповідні зміни до законодавства. Однак, якщо чинне правове положення передбачає виплату певних надбавок і дотримано всі вимоги, необхідні для цього, органи державної влади не можуть свідомо відмовляти у цих виплатах, доки відповідні положення є чинними (пункт 23 рішення).

Конституційний Суд України неодноразово розглядав питання, пов`язані з реалізацією права на соціальний захист, і сформулював правову позицію, згідно з якою Конституція України відокремлює певні категорії громадян України, що потребують додаткових гарантій соціального захисту з боку держави. До них, зокрема, належать громадяни, які відповідно до статті 17 Конституції України перебувають на службі у військових формуваннях та правоохоронних органах держави, забезпечуючи суверенітет і територіальну цілісність України, її економічну та інформаційну безпеку, а саме: у Збройних Силах України, органах Служби безпеки України, міліції, прокуратури, охорони державного кордону України, податкової міліції, Управління державної охорони України, державної пожежної охорони, Державного департаменту України з питань виконання покарань тощо (рішення Конституційного Суду України від 06.07.1999 №8-рп/99у справі щодо права на пільги та від 20.03.2002 №5-рп/2002 у справі щодо пільг, компенсацій і гарантій).

У зазначених рішеннях Конституційний Суд України вказав, що необхідність додаткових гарантій соціальної захищеності цієї категорії громадян як під час проходження служби, так і після її закінчення зумовлена насамперед тим, що служба у Збройних Силах України, інших військових формуваннях та правоохоронних органах держави пов`язана з ризиком для життя і здоров`я, підвищеними вимогами до дисципліни, професійної придатності, фахових, фізичних, вольових та інших якостей. Це повинно компенсуватися наявністю підвищених гарантій соціальної захищеності, тобто комплексу організаційно-правових економічних заходів, спрямованих на забезпечення добробуту саме цієї категорії громадян як під час проходження служби, так і після її закінчення.

З урахуванням викладеного, суд констатує протиправну бездіяльність відповідача щодо невиплати позивачу додаткової винагороди передбаченої постановою Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 №168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану» за грудень 2022 року, а також за січень, лютий та березень 2023 року

При обранні способу відновлення порушеного права позивача суд виходить з принципу верховенства права щодо гарантування цього права статтею 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, як складової частини змісту і спрямованості діяльності держави, та виходячи з принципу ефективності такого захисту, що обумовлює безпосереднє поновлення судовим рішенням прав особи, що звернулась за судовим захистом без необхідності додаткових її звернень та виконання будь-яких інших умов для цього.

У постанові від 25.01.2023 по справі № 191/1052/18 Верховний суд вказав, що справляння і сплата податку з доходів фізичних осіб є обов`язком працівника, податковим агентом якого в силу закону виступає роботодавець, суд, задовольняючи вимоги про оплату праці, визначає суму без утримання цього податку й інших обов`язкових платежів, про що вказує в резолютивній частині рішення.

Суд вважає, що належним способом відновлення порушеного права позивача є зобов`язання відповідача нарахувати та виплатити виплату (додаткову винагороду), передбачену постановою КМУ від 28.02.2022 №168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану» в повному розмірі, з урахуванням висновків суду, за грудень 2022 року, а також за січень, лютий та березень 2023 року, без урахування податків і зборів.

Суд також звертає увагу, що відповідно до пункту 2 Порядку виплати щомісячної грошової компенсації сум податку з доходів фізичних осіб, що утримуються з грошового забезпечення, грошових винагород та інших виплат, одержаних військовослужбовцями, поліцейськими та особами рядового і начальницького складу, затвердженого постановою КМУ від 15.01.2004 №44 (далі - Порядок виплати щомісячної грошової компенсації сум податку), грошова компенсація виплачується громадянам України, які відповідно до законодавства мають статус військовослужбовця, поліцейського або є особами рядового і начальницького складу Державної кримінально-виконавчої служби, ДСНС, податкової міліції, Національного антикорупційного бюро, Державного бюро розслідувань, співробітникам Служби судової охорони, а також особам, звільненим із служби, для відшкодування утриманих сум податку з їх грошового забезпечення, грошових винагород та інших виплат, право на які вони набули у зв`язку з виконанням обов`язків під час проходження служби. Відповідно до пункту 3 Порядку виплати щомісячної грошової компенсації сум податку, виплата грошової компенсації здійснюється установами (організаціями, підприємствами), що утримують військовослужбовців, поліцейських та осіб рядового і начальницького складу, за рахунок відповідних коштів, які є джерелом доходів цих осіб, шляхом рівноцінного та повного відшкодування втрат частини грошового забезпечення, грошових винагород та інших виплат, одержаних у зв`язку з виконанням ними своїх обов`язків під час проходження служби, що пов`язані з утриманням податку з доходів фізичних осіб у порядку та розмірах, визначених Законом України "Про податок з доходів фізичних осіб". Відповідно до пункту 4 Порядку виплати щомісячної грошової компенсації сум податку, виплата грошової компенсації військовослужбовцям, поліцейським та особам рядового і начальницького складу здійснюється одночасно з виплатою їм грошового забезпечення. Відповідно до пункту 5 Порядку виплати щомісячної грошової компенсації сум податку, грошова компенсація виплачується за місцем одержання грошового забезпечення у розмірі суми податку з доходів фізичних осіб, утриманого з грошового забезпечення.

Відповідно до частини 2 статті 19 Конституції України та частини 3 статті 2 КАС України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з вимогами статті 78 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Відповідно до статті 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

Виходячи із заявлених позовних вимог, системного аналізу положень чинного законодавства України та доказів, зібраних у справі, суд дійшов висновку, що позов необхідно задовольнити повністю.

Щодо стягнення витрат на професійну правничу допомогу розмірі 7 500,00 грн. суд зазначає таке.

Відповідно до статті 132 КАС України, судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати:1) на професійну правничу допомогу;2) сторін та їхніх представників, що пов`язані із прибуттям до суду; 3) пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертиз; 4) пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; 5) пов`язані із вчиненням інших процесуальних дій або підготовкою до розгляду справи.

Згідно з ч. 4 ст. 134 Кодексу адміністративного судочинства України, для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

У відповідності до ч. 7 ст. 139 Кодексу адміністративного судочинства України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).

Судом встановлено, що 02.01.2023 позивачем укладено Договір про надання правової допомоги з адвокатом Золотухіним Олександром Олександровичем.

Згідно акту здавання-приймання робіт від 22.06.2023, згідно до договору від 02.01.2023 у адміністративній справі за позовом ОСОБА_1 до ГУНП у Львівській області про нарахування грошового забезпечення в повному розмірі (справа №380/10598/23), сума витрат на професійну правничу допомогу підлягає сплаті в сумі 7500,00 грн.

До матеріалів справи додано ордер, розрахунок розміру правничої допомоги у справі із зазначенням наданої послуги, затраченого часу, вартості, акт здавання-приймання робіт та надано докази надіслання вказаних документів відповідачу у справі.

Суд звертає увагу на те, що відповідно до правової позиції Касаційного адміністративного суду Верховного Суду, висвітленої в додатковій постанові від 08.09.2020 у справі №640/10548/19 та постанові від 29.10.2020 у справі №686/5064/20 витрати за надану професійну правничу допомогу у разі підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною/третьою особою, чи тільки має бути сплачено.

На переконання суду, розмір понесених витрат на правничу допомогу в сумі 7500,00 грн. по даній справі не є співмірним із складністю справи та обсягом виконаних адвокатом робіт.

Відповідно до частин дев`ятої статті 139 КАС України при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору (у випадках, коли відповідно до закону досудове вирішення спору є обов`язковим) та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялись.

Відповідно до статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» від 23 лютого 2006 року №3477-IV суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.

При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрат на підставі ст. 41 Конвенції. Зокрема, згідно з його практикою заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (рішення у справі «East/West Alliance Limited» проти України», заява №19336/04).

У рішенні Європейського суду з прав людини у справі «Лавентс проти Латвії» зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.

Водночас, для включення всієї суми гонорару у відшкодування за рахунок відповідача, має бути встановлено, що позов позивача задоволено, а також має бути встановлено, що за цих обставин справи такі витрати позивача були необхідними, а розмір є розумний та виправданий, що передбачено у ст. 30 Законом України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність». Тобто, суд оцінює рівень адвокатських витрат, що мають бути присуджені з урахуванням того, чи були такі витрати понесені фактично, але й також - чи була їх сума обґрунтованою.

Суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі його витрати на адвоката, якщо, керуючись принципами справедливості та верховенством права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, зважаючи на складність справи, витрачений адвокатом час, та неспіврозмірним у порівнянні з ринковими цінами адвокатських послуг.

У даному випадку суд зазначає, що дана справа згідно положень статей 4, 12, 262 КАС України є справою незначної складності, з невеликим обсягом досліджуваних доказів, яка розглядається судом в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін за наявними матеріалами у справі.

Вказаний обсяг виконаних робіт (наданих послуг) адвокатом, суд вважає завищеним, оскільки дана справа незначної складності з сталою правовою позицією та не потребує значної затрати часу на вказані роботи.

Також, судом враховано відомості Єдиного державного реєстру судових рішень http://reestr.court.gov.ua, за даними яких мають місце оприлюднення численних судових рішень судів різних інстанцій із схожим предмету спору та схожими мотивами тим, що приведені у адміністративному позові позивача, що спрощувало роботу адвоката при підготовці даного адміністративного позову.

Суд також зазначає, що Касаційний адміністративний суд у складі Верховного Суду за результатами розгляду справи №200/14113/18-а ухвалив постанову від 26.06.2019, в якій сформував правову позицію, згідно з якою, суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої було ухвалено рішення, всі його витрати на адвоката, якщо, керуючись принципами справедливості та верховенством права, встановить, що розмір витрат, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору.

Вказаний висновок Верховного Суду у відповідності до приписів частини п`ятої статті 242 КАС України та частини шостої статті 13 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» суд враховує під час вирішення такого питання.

Враховуючи практику Європейського суду з прав людини щодо присудження судових витрат, суд при розподілі судових витрат має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності) та критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін.

Так, у рішенні Європейського суду з прав людини у справі East/WestAllianceLimited проти України, оцінюючи вимогу заявника щодо здійснення компенсації витрат у розмірі 10% від суми справедливої сатисфакції, виходив з того, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (рішення у справі Ботацці проти Італії (Bottazzi v. Italy), № 34884/97).

З огляду на вказані обставини справи, суд вважає, що визначений проміжок часу у підготовці даного позову та вартістю таких послуг у розмірі 7500,00 грн. за наявності в Єдиному державному реєстрі судових рішень з аналогічних спорів не є співрозмірним зі складністю справи та обсягом виконаних адвокатом робіт (наданих послуг).

Відтак, з огляду на незначну складність справи та обсяг наданих послуг, також враховуючи предмет позову, суд, виходячи з критерію пропорційності вважає, що розмір витрат на правничу допомогу, що підлягає стягненню з відповідача, повинен становити 5000,00 грн.

За таких обставин, суд дійшов висновку, що на користь позивача необхідно стягнути витрати на професійну правничу допомогу у сумі 5000,00 грн. за рахунок бюджетних асигнувань відповідача.

Щодо судового збору за подання позовної заяви, то суд зазначає, що позивач звільнений від його сплати відповідно до пункту 1, 13 частини 1 статті 5 Закону України «Про судовий збір».

Керуючись статтями 6, 9, 73-76, 242, 243, 244, 245 КАС України, суд

в и р і ш и в:

позов задовольнити повністю.

Визнати протиправною бездіяльність Головного управління Національної поліції у Львівській області щодо не нарахування та не виплати інспектору ВРПП Самбірського РВП ГУНП у Львівській області старшому лейтенанту поліції ОСОБА_1 в повному розмірі грошового забезпечення, а саме виплати, передбаченої постановою КМУ від 28.02.2022 №168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану» за грудень 2022 року, а також за січень, лютий та березень 2023 року.

Зобов`язати Головне управління Національної поліції у Львівській області (, адреса юридичної особи: 79007, м.Львів, пл.Генерала Григоренка, 3) нарахувати та виплатити виплату, передбачену постановою КМУ від 28.02.2022 №168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану» в повному розмірі, з урахуванням висновків суду, за грудень 2022 року, а також за січень, лютий та березень 2023 року, без урахування податків і зборів.

Стягнути з Головного управління Національної поліції у Львівській області (; 79007, м.Львів, пл.Генерала Григоренка, 3) за рахунок бюджетних асигнувань на користь ОСОБА_1 (РНОКПП: НОМЕР_2 ) витрати на професійну правничу допомогу в сумі 5000 (п`ять тисяч) грн. 00 коп.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення до Восьмого апеляційного адміністративного суду, з врахуванням гарантій встановлених пунктом 3 Розділу VI «Прикінцевих положень» Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя Желік О.М.