Справа № 280/3573/23
Суддя: Сацький Роман Вікторович
Дата ухвалення: 2023-09-08 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЗАПОРІЗЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

08 вересня 2023 року Справа № 280/3573/23 м.Запоріжжя
Запорізький окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Сацький Р.В., розглянувши в порядку письмового провадження за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до - Запорізької міської ради про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії, -

ВСТАНОВИВ:

31 травня 2022 року до Запорізького окружного адміністративного суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 (далі по тексту - позивач) до Запорізької міської ради (далі по тексту - відповідач), в якому позивач просить суд:

- визнати протиправним та скасувати рішення Запорізької міської ради № 116 від 17.03.2023 про відмову ОСОБА_1 у відведенні та передачі у власність земельної ділянки по АДРЕСА_1 , між житловими будинками АДРЕСА_2 та АДРЕСА_3 для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка);

- зобов`язати Запорізьку міську раду прийняти на найближчій сесії міської ради рішення про затвердження проекту землеустрою щодо відведення та передачі ОСОБА_1 у власність земельної ділянки за кадастровим номером :03:030:0671, розташованої по АДРЕСА_1 , між житловими будинками АДРЕСА_2 та АДРЕСА_3 для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка);

- стягнути з Запорізької міської ради на користь ОСОБА_1 судові витрати.

В обґрунтування позовних вимог зазначено, що 21.07.2022 Запорізьким окружним адміністративним судом у справі № 280/1243/22 в порядку письмового провадження розглянуто його позов до Запорізької міської ради про визнання протиправним та скасування рішення Запорізької міської ради та зобов`язання вчинити певні дії. Позов задоволено частково. Визнано протиправним та скасовано рішення Запорізької міської ради № 30 від 24 листопада 2021 року про відмову ОСОБА_1 у відведенні та передачу у власність земельної ділянки по АДРЕСА_1 , між житловими будинками АДРЕСА_2 та АДРЕСА_3 для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка). Зобов`язано Запорізьку міську раду повторно розглянути питання про затвердження проекту землеустрою щодо відведення та передачу ОСОБА_1 у власність земельної ділянки по АДРЕСА_1 , між житловими будинками АДРЕСА_2 та АДРЕСА_3 для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка) з урахуванням мотивів та правової оцінки, наданої судом у рішенні.

Постановою Третього апеляційного адміністративного суду від 25.01.2023 апеляційні скарги Запорізької міської ради та ОСОБА_1 залишено без задоволення, а рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 21.07.2022 у справі № 280/1243/22 залишено без змін. На виконання рішення суду Запорізькою міською радою восьмого скликання 17.03.2023 на сімнадцятій сесії прийнято рішення № 116 про відмову йому у відведенні та передачі у власність земельної ділянки по АДРЕСА_1 , між житловими будинками АДРЕСА_2 та АДРЕСА_3 для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка). Позивач вважає, що рішення відповідача не має в собі належного мотивування, не містить в собі належного нормативного обґрунтування підстав відмови, тому є необґрунтованим, не має ясності, точності, та законності. Позивач, не згоден з даним рішенням, вважає його права знов порушені відповідачем, а тому змушений вкотре звертатись до суду за захистом своїх прав.

Справі за цією позовною заявою присвоєно № 280/3573/23 та за результатами автоматизованого розподілу справу передано для розгляду судді Сацькому Р.В.

Ухвалою суду від 06 червня 2023 року судом відкрито провадження в адміністративній справі та призначено справу до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні), за наявними у справі матеріалами; встановлено відповідачу строк для подання відзиву на позовну заяву (у разі заперечення проти позовної заяви) протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення копії цієї ухвали, разом із доказами, які підтверджують обставини, на яких ґрунтуються заперечення відповідача.

Відповідачем 23.06.2022 надано до суду відзив на позовну заяву, в якому висловлена незгода із заявленими позовними вимогами та зазначено, що відповідно до п.п. 5 п. 27 розділу X «Перехідні положення» Земельного кодексу України, безоплатна передача земель державної, комунальної власності у приватну власність, надання дозволів на розроблення документації із метою такої безоплатної передачі, розроблення такої документації забороняється, тому рішення Запорізької міської ради від 17.03.2023 № 116 «Про відмову ОСОБА_1 у відведенні та передачу у власність земельної ділянки по АДРЕСА_1 шосе між житловими будинками АДРЕСА_2 та АДРЕСА_3 для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка)» прийнято правомірно. З урахуванням вищевикладеного, прийняте рішення є законним, а тому позовні вимоги є безпідставними, та такими, що не підлягають задоволенню.

Відповідно до ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожній фізичній або юридичній особі гарантується право на розгляд судом упродовж розумного строку цивільної, кримінальної, адміністративної або господарської справи, а також справи про адміністративне правопорушення, в якій вона є стороною.

Розумність строків є одним із основоположних засад (принципів) адміністративного судочинства відповідно до п. 8 ч. 3 статті 2 КАС України.

Поняття розумного строку не має чіткого визначення, проте розумним уважається строк, який необхідний для вирішення справи відповідно до вимог матеріального і процесуального права.

Відповідно до частини 5 статті 262 КАС України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше.

Згідно з частиною 4 статті 243 КАС України , судове рішення, постановлене у письмовому провадженні, повинно бути складено у повному обсязі не пізніше закінчення встановлених цим Кодексом строків розгляду відповідної справи, заяви або клопотання.

Згідно з частини 4 статті 229 КАС України, у разі неявки у судове засідання всіх учасників справи або якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється за відсутності учасників справи (у тому числі при розгляді справи в порядку письмового провадження), фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Враховуючи обсяг добутих доказів, котрі повно та всебічно висвітлюють обставини спірних правовідносин, а також реалізацію учасниками справи прав на подачу відповідних процесуальних документів та незмінність завдання адміністративного судочинства у будь-якому спорі, суд вважає, що справа підлягає вирішенню на підставі наявних доказів.

Суд, повно виконавши процесуальний обов`язок зі збору доказів, перевіривши доводи сторін добутими доказами, дослідивши зібрані по справі докази в їх сукупності, проаналізувавши зміст належних норм матеріального і процесуального права, які врегульовують спірні правовідносини, виходить з таких підстав та мотивів.

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , є громадянином України, що підтверджується паспортом НОМЕР_1 виданим Шевченківським РВ УМВС України в Запорізькій області від 05.01.2002. Копія документу додана до матеріалів справи.

Крім цього, ОСОБА_1 має статус учасника бойових дій, що підтвердженого копією посвідчення серія НОМЕР_2 від 30.01.1997, яка надана позивачем до справи.

Рішенням Запорізького окружного адміністративного суду від 21.07.2022 у справі № 280/1243/22 в порядку письмового провадження розглянуто його позов до Запорізької міської ради про визнання протиправним та скасування рішення Запорізької міської ради та зобов`язання вчинити певні дії. Позов задоволено частково. Визнано протиправним та скасовано рішення Запорізької міської ради № 30 від 24 листопада 2021 року про відмову ОСОБА_1 у відведенні та передачу у власність земельної ділянки по АДРЕСА_1 , між житловими будинками АДРЕСА_2 та АДРЕСА_3 для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка). Зобов`язано Запорізьку міську раду повторно розглянути питання про затвердження проекту землеустрою щодо відведення та передачу ОСОБА_1 у власність земельної ділянки по АДРЕСА_1 , між житловими будинками АДРЕСА_2 та АДРЕСА_3 для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка) з урахуванням мотивів та правової оцінки, наданої судом у рішенні.

Постановою Третього апеляційного адміністративного суду від 25.01.2023 апеляційні скарги Запорізької міської ради та ОСОБА_1 залишено без задоволення, а рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 21.07.2022 у справі № 280/1243/22 залишено без змін.

На виконання вказаного рішення суду відповідачем повторно розглянуто клопотання ОСОБА_1 та рішенням Запорізької міської ради VIII скликання від 17.03.2023 № 116 позивачу відмовлено у відведенні та передачу у власність земельної ділянки по АДРЕСА_1 та АДРЕСА_3 для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка).

В пояснювальній записці до проекту рішення міської ради «Про відмову гр.. ОСОБА_1 у відведенні та передачу у власність земельної ділянки по АДРЕСА_1 та АДРЕСА_3 для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), зазначена підстав відмови, а саме: на підставі п.п. 5 п. 27 розділу X «Перехідні положення» Земельного кодексу України, ст. 26 Закону України «Про місцеве самоврядування».

Позивач, не погоджуючись з таким рішенням відповідача, звернувся до суду з даним позовом.

Вирішуючи спір по суті, суд вважає, що до відносин, які склались на підставі встановлених обставин спору, підлягають застосуванню наступні норми права.

Надаючи оцінку спірним правовідносинам, суд виходить з приписів частини 1 статті 2 КАС України, відповідно до яких завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Частиною 2 статті 19 Конституції України визначено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією України та законами України.

Наведена норма означає, що суб`єкт владних повноважень зобов`язаний діяти лише на виконання закону, за умов і обставин, визначених ним, вчиняти дії, не виходячи за межі прав та обов`язків, дотримуватися встановленої законом процедури, обирати лише встановлені законодавством України способи правомірної поведінки під час реалізації своїх владних повноважень.

Частиною 7 ст. 118 Земельного кодексу України встановлено, що відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, розглядає клопотання у місячний строк і дає дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки або надає мотивовану відмову у його наданні. Підставою відмови у наданні такого дозволу може бути лише невідповідність місця розташування об`єкта вимогам законів, прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, генеральних планів населених пунктів та іншої містобудівної документації, схем землеустрою і техніко-економічних обґрунтувань використання та охорони земель адміністративно-територіальних одиниць, проектів землеустрою щодо впорядкування територій населених пунктів, затверджених у встановленому законом порядку.

Суд зазначає, що відповідно до пункту 31 частини 11 статті 85 Конституції України та статті 5 Закону України «Про правовий режим воєнного стану» Законом України від 24 лютого 2022 року № 2102-IX «Про затвердження Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» затверджено Указ Президента України від 24 лютого 2022 року № 64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні», який в подальшому був продовжений та діє по теперішній час.

Законом України 24 березня 2022 року № 2145-IX «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо створення умов для забезпечення продовольчої безпеки в умовах воєнного стану» розділ X Земельного кодексу України доповнено пунктом 27.

Приписами пп. 5 п. 27 розділу X «Перехідні положення» Земельного кодексу України, у редакції, чинній на момент прийняття оскаржуваного рішення, передбачено, що під час дії воєнного стану земельні відносини регулюються з урахуванням таких особливостей: безоплатна передача земель державної, комунальної власності у приватну власність, надання дозволів на розроблення документації із землеустрою з метою такої безоплатної передачі, розроблення такої документації забороняється.

Необхідно враховувати, що Верховний Суд у складі у складі Судової палати з розгляду справ щодо захисту соціальних прав Касаційного адміністративного суду у постанові від 31 березня 2021 року у справі № 803/1541/16 сформував правовий підхід у питанні вибору правового регулювання у випадку його зміни за час розгляду компетентним органом відповідної заяви. Так, Верховний Суд виснував: «у разі безпосередньо (прямої) дії закону в часі новий нормативний акт поширюється на правовідносини, що виникли після набрання ним чинності, або до набрання ним чинності і тривали на момент набрання актом чинності.

Якщо під час розгляду заяви особи суб`єктом владних повноважень до прийняття остаточного рішення було змінено нормативно-правове регулювання, суб`єкт владних повноважень не має законних можливостей для прийняття рішення з урахуванням попереднього нормативно-правового регулювання, яке є не чинним, а його рішення та дії в цих випадках не можуть вважатися протиправними за формальними ознаками.

У теорії права допускається можливість застосування до триваючих відносин до їх завершення нормативно-правового регулювання, яке діяло на час їх виникнення, за окремим рішенням і розглядається з позицій встановлення спеціального регулювання перехідного періоду - "переживаючої" (ультраактивної) дії нормативно-правових актів. Водночас, таке застосування повинно бути чітко обумовлено при прийнятті відповідних нормативно-правових актів. Відсутність такого застереження не надає суб`єкту владних повноважень права на самовільне застосування не чинних правових норм.

Правова визначеність як елемент верховенства права не передбачає заборони на зміну нормативно-правового регулювання. На думку Конституційного Суду України, особи розраховують на стабільність та усталеність юридичного регулювання, тому часті та непередбачувані зміни законодавства перешкоджають ефективній реалізації ними прав і свобод, а також підривають довіру до органів державної влади, їх посадових і службових осіб. Однак очікування осіб не можуть впливати на внесення змін до законів та інших нормативно-правових актів (абзац 4 п. 4.1 мотивувальної частини рішення Конституційного Суду України від 22.05.2018 № 5-р/2018).

З огляду на наведене, Судова палата з розгляду справ щодо захисту соціальних прав у цій справі вважає правильним підхід, застосований у постанові Верховного Суду від 09.09.2020 у справі № 826/10971/16, за яким рішення за результатами розгляду заяви про надання спеціального дозволу на користування надрами приймається за законодавством, що діє на час прийняття рішення про надання чи відмову у наданні дозволу (а не на час звернення з заявою)».

Аналогічний підхід застосовано Верховним Судом у справі № 640/17787/20 (постанова від 25 січня 2023 року), а також у постанові Верховного Суду у справі № 826/15114/17 (постанова від 11 червня 2020 року).

Отже, за загальним правилом уповноважений суб`єкт владних повноважень, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність, за наслідками розгляду клопотання про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки приймає одне з двох рішень: 1) про надання дозволу або 2) відмову в його наданні.

Водночас спеціальною нормою п. п. 5 п. 27 розділу X «Перехідні положення» Земельного кодексу України передбачено пряму заборону надання дозволів на розроблення документації із землеустрою з метою безоплатної передачі земель державної, комунальної власності у приватну власність.

Оскаржуване в цій справі рішення обґрунтоване саме посиланням на вказану норму.

Частиною 1 ст. 58 Конституції України передбачено, що закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом`якшують або скасовують відповідальність особи.

Конституційний Суд України в рішенні від 05.05.2001 № 3-рп/2001 зазначив, що Конституція України закріпила принцип незворотності дії в часі законів та інших нормативно-правових актів (частина перша статті 58). Це означає, що дія закону та іншого нормативно-правового акта не може поширюватися на правовідносини, які виникли і закінчилися до набрання чинності цим законом або іншим нормативно-правовим актом.

Аналогічні висновки наведені в рішенні Конституційного Суду України від 02.07.2002 13-рп/2002.

У суду відсутні підстави вважати, що в спірних правовідносинах не було додержано приписів ч. 1 ст. 58 Конституції України, оскільки на момент набрання чинності Законом України 24 березня 2022 року № 2145-IX «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо створення умов для забезпечення продовольчої безпеки в умовах воєнного стану», а також на момент прийняття оскаржуваного рішення, правовідносини щодо отримання позивачем дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки не закінчилися. Також не було судового рішення про зобов`язання відповідача надати відповідний дозвіл.

Тому суд дійшов висновку про правомірність оскаржуваного в цій справі рішення, оскільки на момент його прийняття відповідачу було заборонено надання дозволів на розроблення документації із землеустрою з метою безоплатної передачі земель державної, комунальної власності у приватну власність.

Суд також ураховує, що передбачена пп. 5 п. 27 розділу X «Перехідні положення» Земельного кодексу України заборона є тимчасовою.

Наведене не позбавляє позивача права повторного звернення з клопотанням після закінчення дії воєнного стану (або зміни правового регулювання відповідних правовідносин).

Суд звертає увагу на те, що в межах цієї справи не надається оцінка належного виконання рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 21.07.2022 у справі № 280/1243/22, оскільки такий судовий контроль здійснюється судом, який ухвалив судове рішення в адміністративній справі, або в порядку, установленому статтею 287 КАС України у справах з приводу рішень, дій або бездіяльності органу державної виконавчої служби, приватного виконавця.

Таким чином суд дійшов висновку, що у задоволенні позовних вимог слід відмовити.

Відповідно до частин 1, 2 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених ст. 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

За наведених обставин суд прийшов до висновку, що позовні вимоги є необґрунтованими, а тому підстави для їх задоволення відсутні.

Згідно вимог ст. 139 КАС України судові витрати не підлягають відшкодуванню.

Керуючись ст. ст. 32, 139, 243 246 Кодексу адміністративного судочинства України, суд -

ВИРІШИВ:

У задоволенні позову ОСОБА_1 ( АДРЕСА_4 , РНОКПП НОМЕР_3 ) до Запорізької міської ради (69105, м. Запоріжжя, просп. Соборний, 206, ) про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії, - відмовити у повному обсязі.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення суду може бути оскаржено в апеляційному порядку до Третього апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня його (її) проголошення, а якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення складено у повному обсязі та підписано суддею 08 вересня 2023 року.

Суддя Р.В. Сацький