Справа № 240/13653/23
Суддя: Єфіменко Ольга Володимирівна
Дата ухвалення: 2023-09-11 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЖИТОМИРСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 вересня 2023 року м. Житомир справа № 240/13653/23

категорія 112010201

Житомирський окружний адміністративний суд у складі судді Єфіменко О.В., розглянувши у письмовому провадженні адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області про визнання протиправними дій, зобов`язання вчинити дії,

встановив:

До Житомирського окружного адміністративного суду звернувся ОСОБА_1 із позовом, в якому просить:

- визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України у Житомирській області щодо проведення виплати пенсії йому з обмеженням її максимального розміру;

- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України у Житомирській області виплачувати йому призначену пенсію з усіма складовими грошового забезпечення, підвищеннями, надбавками, доплатами, з індексацією основного розміру пенсії, відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 16.02.2022 №118, з індексацією основного розміру пенсії, відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 24 лютого 2023 року № 168 з урахуванням щомісячної доплати в сумі 2000,00 грн відповідно до постанови Кабінету Міністрів України №713 від 14.07.2021, з дати набуття права до змін у нормативно-правовому врегулюванні, без обмеження пенсії максимальним розміром;

- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України у Житомирській області виплатити йому різницю між нарахованою пенсією та отриманою пенсією до дати проведення повної виплати пенсії однією сумою.

Свої позовні вимоги аргументував тим, що Головним управлінням Пенсійного фонду України в Житомирській області (далі - відповідач, Пенсійний фонд) на підставі рішення суду з 01.04.2019 здійснено йому перерахунок пенсійного забезпечення однак припинена виплата доплати у розмірі 2000,00 грн в повному обсязі, відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 14.07.2021 №713 «Про додатковий соціальних захист окремих категорій осіб». Не погоджуючись із припинення доплати до його пенсії у розмірі 2000 грн та обмеження її максимального розміру, позивач звернувся до відповідача із проханням переглянути своє рішення та усунути такі порушення, проте отримав відмову, яка мотивована відсутністю законодавчо обґрунтованих підстав виплати пенсії без урахування максимального розміру пенсії та з урахуванням доплати у розмірі 2000,00 грн.

Такі дії Пенсійного фонду позивач вважає протиправними, а тому звернувся до суду за захистом своїх порушених прав.

Ухвалою суду від 23.05.2023 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрите провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи та за наявними у справі матеріалами.

14.07.2023 представник відповідача подав до суду відзив на позовну заяву, в якому просив відмовити у задоволенні позовних вимог у повному обсязі. Наголосив, що після проведеного, на виконання вимог рішення суду, перерахунку пенсії позивача (проведено такий перерахунок 01.03.2022) основний розмір пенсії збільшився більш ніж на 2000,00 грн, а тому доплата згідно з Постановою №713 не передбачена. Вважає, що відсутні підстави стверджувати про наявність у позивача права на доплату у розмірі 2000,00 грн, оскільки пенсія переглянута після 01.03.2018, з урахуванням положень законодавства, чинного з 01.03.2018. Крім того, наголосив, що норми статті 2 Закону № 3668-VІ кореспондуються з положеннями частини третьої статті 85 Закону України "Про пенсійне забезпечення", а тому на осіб, яким пенсія перерахована відповідно до нормативно-правових актів, вказаних у статті 2 Закону № 3668-VІ, та розмір якої перевищує максимальний розмір, встановлений даним Законом, поширюються приписи законодавства, чинні на час здійснення такого перерахунку.

Відповідно до наказів Житомирського окружного адміністративного суду: № 01-36-В від 12.06.2023 (у період з 03.07.2023 до 21.07.2023) та №01-53-в від 17.08.2023 (у період з 28.08.2023 до 01.09.2023) суддя Єфіменко О.В. перебувала у щорічній відпустці, тому розгляд даної справи судом відкладався.

Положення ч.5 ст.262, ч.1 ст.263 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) передбачено, що суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у письмовому провадженні) за наявними у справі матеріалами.

Дослідивши матеріали справи у їх сукупності, оцінивши наведені сторонами доводи, судом встановлено наступне.

Як свідчать матеріали справи позивач перебуває на обліку в управлінні та отримує пенсію за вислугу років, призначену відповідно до Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" від 09 квітня 1992 року № 2262-XII (далі - Закон № 2262-XII).

За розрахунком, який міститься в матеріалах справи (станом на 01.07.2021) позивач з 01.07.2021, відповідно до Постанови №713 отримував щомісячну доплату до пенсії у розмірі 2000,00 грн. У подальшому після проведеного на виконання вимог рішення суду перерахунку пенсії, позивачу з 01.03.2022 припинено нарахування та виплату такої доплати до пенсії.

Позивач звернувся до управління із заявою щодо відновлення виплати доплати до пенсії, передбаченої Постановою №713 у розмірі 2000,00 гривень та індексації, у відповідь на яку отримав відмову, мотивовану відсутністю підстав для виплати такої щомісячної доплати.

Не погоджуючись з такими діями відповідача, позивач звернувся до суду з даним позовом.

Суд, надаючи правову оцінку наведеним обставинам враховує наступне.

Відповідно до ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Умови, норми і порядок пенсійного забезпечення громадян України із числа осіб, які перебували, зокрема на військовій службі, визначає Закон № 2262.

Питання перерахунку раніше призначених пенсій регламентовано статтею 63 Закону № 2262.

Згідно з ч.1 ст.63 Закону № 2262 перерахунок раніше призначених пенсій військовослужбовцям, особам, які мають право на пенсію за цим Законом та членам їх сімей у зв`язку із введенням в дію цього Закону провадиться за документами, що є у пенсійній справі, а також додатковими документами, поданими пенсіонерами на час перерахунку.

Якщо пенсіонер згодом подасть додаткові документи, які дають право на подальше підвищення пенсії, то пенсія перераховується за нормами цього Закону. При цьому перерахунок провадиться за минулий час, але не більш як за 12 місяців з дня подання додаткових документів і не раніше, ніж з дня введення в дію цього Закону (ч.2 ст.63 Закону № 2262 ).

Відповідно до ч.3 ст.63 Закону № 2262, прерахунок пенсій особам начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ України (міліції та податкової міліції), які мають право на пенсійне забезпечення або одержують пенсію на умовах цього Закону, здійснюється з урахуванням видів грошового забезпечення, щомісячних додаткових видів грошового забезпечення (надбавок, доплат, підвищень) та премій у розмірах, встановлених законодавством для поліцейських.

Усі призначені за цим Законом пенсії підлягають перерахунку у зв`язку з підвищенням грошового забезпечення відповідних категорій військовослужбовців, осіб, які мають право на пенсію за цим Законом, на умовах, у порядку та розмірах, передбачених Кабінетом Міністрів України. У разі якщо внаслідок перерахунку пенсій, передбаченого цією частиною, розміри пенсій звільненим із служби військовослужбовцям, особам, які мають право на пенсію за цим Законом, є нижчими, зберігаються розміри раніше призначених пенсій (ч.4 ст.63 Закону № 2262).

З метою поетапного зменшення диспропорцій в розмірах пенсій, призначених військовослужбовцям, особам начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ (міліції), поліцейським та деяким іншим особам, та до прийняття Верховною Радою України законодавчих актів щодо пенсійного забезпечення військовослужбовців і деяких інших осіб Кабінет Міністрів України прийняв постанову "Про додатковий соціальний захист окремих категорій осіб".

Пунктом 1 постанови № 713 установлено з 1 липня 2021 р. особам, яким призначено пенсію до 1 березня 2018 р. відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» (далі - Закон) (крім військовослужбовців строкової служби), до розмірів їх пенсій, визначених відповідно до статей 13, 21 і 36 Закону станом на 1 березня 2018 р., щомісячну доплату в сумі 2000 гривень, яка враховується під час подальших підвищень розмірів пенсій, визначених відповідно до статей 13, 21 і 36 Закону.

Особам, яким призначено (поновлено) пенсію після 1 березня 2018 р., розмір якої обчислено відповідно до статей 13, 21 і 36 Закону (крім військовослужбовців строкової служби) з грошового забезпечення, визначеного станом на 1 березня 2018 р. або до цієї дати, встановлюється щомісячна доплата, передбачена абзацом першим цього пункту.

Особам, зазначеним в абзацах першому і другому цього пункту, пенсії яких переглядалися (перераховувалися) після 1 березня 2018 р. (крім перерахунку пенсій на виконання Закону України від 24 березня 2022 р. № 2146-IX Про внесення змін до Закону України Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб щодо пенсій в разі втрати годувальника), щомісячна доплата, встановлена абзацами першим і другим цього пункту, не виплачується, крім випадків, коли розмір пенсії після такого перегляду (перерахунку) збільшився менше ніж на 2000 гривень. Якщо сума збільшення пенсії під час її перегляду (перерахування) не досягала 2000 гривень, щомісячна доплата, передбачена абзацом першим цього пункту, встановлюється в сумі, якої не вистачає до зазначеного розміру.

Щомісячна доплата, передбачена цим пунктом, встановлюється у межах максимального розміру пенсії, визначеного Законом, починаючи з 1 липня 2021 року.

Аналіз наведених норм, а також враховуючи мету прийняття Урядом постанови № 713, зокрема зменшення диспропорцій в розмірах пенсій, визначених на законних підставах, дає підстави для висновку, що перерахунок пенсії, проведення якого згідно з абзацом третім пункту 1 постанови № 713 є обставиною, що виключає можливість нарахування щомісячної доплати у розмірі 2000,00 грн до розмірів пенсій, визначених відповідно до статей 13, 21 і 36 Закону № 2262 має бути обумовлений підвищенням грошового забезпечення відповідних категорій військовослужбовців, тобто осіб, які мають право на пенсію за Законом № 2262.

Таким чином, підстави для виплати управлінням такої доплати, будуть відсутні, лише у разі перерахунку пенсії особам, право на яку, встановлене Законом № 2262 з підстав збільшення грошового забезпечення за посадами з яких були звільнені такі особи.

Натомість, на виконання рішення суду, проведений перерахунок пенсії позивачу після 01.03.2018 здійснений не з підстав збільшення грошового забезпечення, а з метою усунення порушеного права особи на належний розмір пенсії, у зв`язку із чим не може вважатися перерахунком пенсії із зміною складових грошового забезпечення чи інших показників основного розміру пенсії.

Така ж правова позиція викладена у постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду від 18.04.2023 у справі № 560/6528/22, яку суд враховує в силу вимог частини 5 статті 242 КАС України.

Втім, суд вважає за необхідне зауважити, що перерахунок здійснено, на підставі оновленої довідки про розмір грошового забезпечення пенсіонера станом на листопад 2019 року виданої у зв`язку із набранням законної сили рішенням Окружного адміністративного суду міста Києва від 14.05.2019 у справі №826/12704/18, залишеним без змін постановою Шостого апеляційного адміністративного суду від 19.11.2019, яким визнано протиправним та скасовано пункт 3 Постанови №103.

Таким чином, за встановлених обставин та з урахуванням правового регулювання спірних правовідносин, суд вважає, що перерахунок пенсії позивача проведений після 01.03.2018, не є перерахунком у зв`язку із зміною складових грошового забезпечення чи інших показників основного розміру пенсії, а тому у позивача наявне право на отримання щомісячної доплати до пенсії в розмірі 2000,00 грн встановленої постановою №713, яка має виплачуватись для досягнення мети (поетапного зменшення диспропорцій у розмірах пенсій, призначених до 01 березня 2018 року) прийняття вказаної постанови.

Відповідно до частини другої статті 9 КАС України суд може вийти за межі позовних вимог, якщо це необхідно для ефективного захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Враховуючи встановлені обставини справи та з метою ефективного захисту порушеного права позивача, за захистом якого позивач звернувся до суду, суд вважає, що порушене право позивача підлягає відновленню, шляхом зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області відновити нарахування та виплату з 01.03.2023 (дата припинення виплати) йому щомісячної доплати у розмірі 2000,00 грн передбаченої постановою Кабінету Міністрів України від 14.07.2021 №713 «Про додатковий соціальних захист окремих категорій осіб» з урахуванням раніше виплачених сум.

Щодо позовних вимог про зобов`язання відповідача провести індексацію основного розміру пенсії з урахуванням щомісячної доплати у розмірі 2000,00 грн з 01.03.2023, суд зазначає наступне.

Відповідно до пункту 4 частини першої статті 5 КАС України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси, і просити про їх захист шляхом визнання бездіяльності суб`єкта владних повноважень протиправною та зобов`язання вчинити певні дії.

У контексті викладеного суд зазначає, що захисту адміністративним судом підлягають порушені права, свободи чи інтереси у сфері публічно-правових відносин. Отже, обов`язковою умовою надання правового захисту судом є наявність відповідного порушення суб`єктом владних повноважень прав, свобод або інтересів особи на момент її звернення до суду.

Як свідчить зміст розрахунку про здійснений позивачу перерахунок пенсійного забезпечення станом на 01.03.2023 індексація базового ОСНП за 2022 рік у його пенсійне забезпечення врахована у розмірі 2469,35 грн (17638,24 х 0,140) та за 2023 рік у розмірі 1500,00 (20107,59 х 0,197).

Таким чином, спір про право позивача в частині здійснення перерахунку індексацію основного розміру пенсії з урахуванням нарахованої, на виконання рішення суду у даній справі щомісячної доплати у розмірі 2000,00 грн, на час звернення позивача до суду між сторонами відсутній, права позивача у цій частині на даний момент не порушені, оскільки перерахунок та виплата пенсії з урахуванням щомісячної доплати у розмірі 2000,00 грн не проведені.

Зважаючи на вищевикладене, суд не може під час прийняття рішення вирішувати питання щодо правовідносин, які можливо будуть мати місце у майбутньому, а тому позовні вимоги в цій частині не підлягають до задоволення.

Щодо позовної вимоги стосовно обмеження пенсії максимальним розміром, суд вважає за необхідне вказати наступне.

Заходи щодо законодавчого забезпечення реформування пенсійної системи, передбачені у Законі України "Про заходи щодо законодавчого забезпечення реформування пенсійної системи" №3668-VI від 08 липня 2011 року (далі - Закон №3668-VI).

Вказаним Законом №3668-VI, який набрав чинності з 01 жовтня 2011 року (крім абзацу одинадцятого підпункту 11 та абзацу сто тридцять восьмого підпункту 17 пункту 6 розділу II цього Закону, які набирають чинності з 1 січня 2012 року) введено обмеження граничного розміру пенсії, призначеної на підставі Закону №2262-XII, зокрема: десятьма прожитковими мінімумами, установленими для осіб, які втратили працездатність.

Положеннями статті 2 Закону №3668-VI передбачено, що максимальний розмір пенсії (крім пенсійних виплат, що здійснюються з Накопичувального пенсійного фонду) або щомісячного довічного грошового утримання (з урахуванням надбавок, підвищень, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги, пенсії за особливі заслуги перед Україною, індексації та інших доплат до пенсії, встановлених законодавством, крім доплати до надбавок окремим категоріям осіб, які мають особливі заслуги перед Батьківщиною), призначених (перерахованих) відповідно до Митного кодексу України, законів України Про державну службу, Про прокуратуру, Про статус народного депутата України, Про Національний банк України, Про Кабінет Міністрів України, Про дипломатичну службу, Про службу в органах місцевого самоврядування, Про судову експертизу, Про статус і соціальний захист громадян, як постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, Про державну підтримку засобів масової інформації та соціальний захист журналістів, Про наукову і науково-технічну діяльність, Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб, Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, Про пенсійне забезпечення, Про судоустрій і статус суддів, Постанови Верховної Ради України від 13 жовтня 1995 року Про затвердження Положення про помічника-консультанта народного депутата України, не може перевищувати десяти прожиткових мінімумів, установлених для осіб, які втратили працездатність.

За змістом Закону №3668-VI частину 5 статті 43 Закону №2262-XII викладено в наступній редакції:

"Максимальний розмір пенсії (з урахуванням надбавок, підвищень, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги, пенсії за особливі заслуги перед Україною, індексації та інших доплат до пенсії, встановлених законодавством, крім доплати до надбавок окремим категоріям осіб, які мають особливі заслуги перед Батьківщиною) не може перевищувати десяти прожиткових мінімумів, установлених для осіб, які втратили працездатність".

У подальшому, рішенням Конституційного Суду України від 20.12.2016 № 7-рп/2016 визнано такими, що не відповідають Конституції України (є неконституційними), положення частини сьомої статті 43 Закону № 2262-XII, а тому такі втрачають чинність з дня ухвалення Конституційним Судом України цього Рішення, тобто 20.12.2016.

Конституційний Суд України при прийнятті вищевикладеного рішення визнав таким, якими, що не відповідають статті 17 Конституції України, положення частини сьомої статті 43 Закону № 2262, мотивуючи це тим, що норми-принципи частини п`ятої статті 17 Конституції України щодо забезпечення державою соціального захисту громадян України, які перебувають на службі у Збройних Силах України та в інших військових формуваннях, а також членів їхніх сімей є пріоритетними та мають безумовний характер. Тобто заходи, спрямовані на забезпечення державою соціального захисту вказаної категорії осіб, зокрема у зв`язку з економічною доцільністю, соціально-економічними обставинами не можуть бути скасовані чи звужені.

Конституційний Суд України мотивуючи прийняте рішення вказав, що обмеження максимального розміру пенсії, призначеної особам, яким право на пенсійне забезпечення встановлене Законом №2262-ХІІ, порушує суть конституційних гарантій щодо безумовного забезпечення соціального захисту осіб, передбачених частиною п`ятою статті 17 Конституції України, які зобов`язані захищати суверенітет, територіальну цілісність і недоторканність України.

Таким чином, обмеження граничного розміру пенсії, призначеної на підставі Закону №2262-XII, десятьма прожитковими мінімумами, установленими для осіб, які втратили працездатність, введено в дію Законом №3668-VI, яким внесено зміни у статтю 43 Закону № 2262-XII, шляхом викладення її в редакції Закону № 3668-VI.

Тобто, положення частини сьомої статті 43 Закону № 2262-XII та положення частини першої статті 2 Закону №3668-VІ (у частині поширення її дії на Закон № 2262-ХІІ), прийняті одночасно для регулювання одних і тих самих правовідносин (обмеження максимальним розміром пенсій, призначених відповідно до Закону № 2262-XII) та є однаковими за змістом.

Однак, Конституційним Судом України у Рішенні від 20.12.2016 № 7-рп/2016 надано оцінку правовому регулюванню спірних правовідносин (обмеження максимальним розміром пенсії військовослужбовців) та визнано таким, що не відповідає статті 17 Конституції України положення частини сьомої статті 43 Закону № 2262-XII.

При цьому положення статті 2 Закону №3668-VI (у частині поширення її дії на Закон №2262-XII), які дублюють зміст частини сьомої статті 43 Закону №2262-XII, тобто є однопредметними правовими нормами, які прийняті одночасно для регулювання спірних правовідносин - змін не зазнали та передбачали обмеження максимальним розміром пенсії військовослужбовців.

Аналіз вищевикладеного, дає підстави вважати, що на момент виникнення спірних правовідносин була наявна колізія між Законом №2262-XII (ураховуючи Рішення Конституційного Суду України від 20.12.2016 №7-рп/2016) та Законом №3668-VI у частині обмеження максимальним розміром пенсії військовослужбовців, однак як свідчать матеріали справи, відповідачем протиправно при здійсненні з 01.04.2019 перерахунку пенсії позивачу, на підставі оновленої довідки про грошове забезпечення, надано перевагу найменш сприятливому для позивача підходу, застосувавши положення статті 2 Закону №3668-VI.

Однак, Європейський суд з прав людини (далі ЄСПЛ) у пунктах 52, 56 рішення від 14.10.2010 у справі Щокін проти України зазначив, що тлумачення й застосування національного законодавства є прерогативою національних органів. Суд, однак, зобов`язаний переконатися в тому, що спосіб, у який тлумачиться й застосовується національне законодавство, призводить до наслідків, сумісних із принципами Конвенції з погляду тлумачення їх у світлі практики Суду. На думку ЄСПЛ, відсутність у національному законодавстві необхідної чіткості та точності, які передбачали можливість різного тлумачення, порушує вимогу якості закону, передбачену Конвенцією, і не забезпечує адекватний захист від свавільного втручання публічних органів державної влади в майнові права заявника. Таким чином, у випадку існування неоднозначного або множинного тлумачення прав та обов`язків особи в національному законодавстві, органи державної влади зобов`язані застосувати підхід, який був би найбільш сприятливим для особи.

Водночас положеннями статті 6 КАС України встановлено, що суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права, відповідно до якого зокрема людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики ЄСПЛ. Звернення до адміністративного суду для захисту прав і свобод людини і громадянина безпосередньо на підставі Конституції України гарантується.

В той час, Велика Палата Верховного Суду у постанові від 06.11.2018 у справі №812/292/18 зазначила, що норми законодавства, які допускають неоднозначне або множинне тлумачення, завжди трактуються на користь особи.

Отже, в контексті наведеного слід наголосити, що у даній справі застосуванню підлягають норми Закону №2262-ХІІ з урахуванням Рішення Конституційного Суду України від 20 грудня 2016 року № 7-рп/2016, а не норми Закону № 3668-VI.

Така позицію підтримана Верховним Судом у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду у постанові від 02.08.2022 у справі №240/1369/21.

Виходячи із висловленого у рішенні Конституційного Суду України розуміння сутності соціальних гарантій не може бути звужено шляхом внесення змін до законодавства.

З огляду на викладене, обмеження відповідачем максимального розміру пенсії позивача, право на пенсійне забезпечення якого встановлене Законом Закон №2262-XII, є протиправним.

Щодо позовних вимог про зобов`язання відповідача здійснити виплату різниці між між нарахованою пенсією та отриманою пенсією до дати проведення повної виплати пенсії однією сумою, суд вважає такі позовні вимоги, вимогами на майбутнє, в той час судовому захисту підлягають захисту лише вже порушені права, тому вирішення спору, який ще відсутній на момент розгляду даної справи суперечить засадам адміністративного судочинства та його принципам, оскільки нарахування та виплата пенсії на виконання рішення суду ще не відбулась.

Відповідно до ч.3 ст. 291 КАС України, при ухваленні рішення у типовій справі, яка відповідає ознакам, викладеним у рішенні Верховного Суду за результатами розгляду зразкової справи, суд має враховувати правові висновки Верховного Суду, викладені у рішенні за результатами розгляду зразкової справи.

Згідно з ч.ч. 5, 6 ст. 13 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" № 1402-VII від 02.06.2016 №1402-VIII, висновки щодо застосування норм права, викладені у постановах Верховного Суду, є обов`язковими для всіх суб`єктів владних повноважень, які застосовують у своїй діяльності нормативно-правовий акт, що містить відповідну норму права. Висновки щодо застосування норм права, викладені у постановах Верховного Суду, враховуються іншими судами при застосуванні таких норм права.

У пункті 50 рішення по справі "Щокін проти України" Європейський суд з прав людини вказує, що перша та найважливіша вимога статті 1 Першого протоколу до Конвенції полягає в тому, що будь-яке втручання публічних органів у мирне володіння майном повинно бути законним. Позбавлення власності можливе тільки "на умовах, передбачених законом".

Згідно з вимогами статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Відповідно до статті 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

Оцінивши докази, які є у справі за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні, та, враховуючи всі наведені обставини, суд дійшов до висновку про часткове задоволення позову.

Питання про розподіл судових витрат вирішується відповідно до ст.139 КАС України, пропорційно до задоволених позовних вимог.

Керуючись ст. ст. 2, 8-10, 14, 72-79, 90, 139, 241-246, 250, КАС України, суд, -

вирішив:

Адміністративний позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 . РНОКПП: НОМЕР_1 ) до Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області (вул. О.Ольжича, 7, м.Житомир,10003. ) про визнання протиправними дій, зобов`язання вчинити дії, задовольнити частково.

Визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області щодо відмови відновити нарахування та виплату ОСОБА_1 доплати до пенсії згідно з постановою Кабінету Міністрів України "Про додатковий соціальний захист окремих категорій осіб" №713 від 14.07.2021.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Житомирській області починаючи з 01.03.2023 відновити ОСОБА_1 нарахування та виплату щомісячної доплати у розмірі 2000 гривень передбаченої постановою Кабінету Міністрів України "Про додатковий соціальний захист окремих категорій осіб" №713 від 14.07.2021, провести відповідний перерахунок та виплату пенсії з урахуванням раніше виплачених сум без обмеження її максимальним розміром 10 прожиткових мінімумів, установлених для осіб, які втратили працездатність.

У задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області на користь ОСОБА_1 документально підтверджені судові витрати у сумі 1000 (одна тисяча) грн 00 коп.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Рішення суду може бути оскаржене шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до Сьомого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя О.В. Єфіменко

Повний текст складено: 11 вересня 2023 р.