Справа № 160/22959/23
Суддя: Лозицька Ірина Олександрівна
Дата ухвалення: 2023-09-12 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

12 вересня 2023 року Справа 160/22959/23

Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді ЛозицькоїІ.О., розглянувши матеріали позовної заяви ОСОБА_1 до Міністерства оборони України про встановлення факту, визнання протиправною бездіяльність та зобов`язання вчинити певні дії, -

ВСТАНОВИВ:

До Дніпропетровського окружного адміністративного суду звернулась ОСОБА_1 з позовом до Міністерства оборони України, в якому просить суд:

- визнати ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 членом сім`ї загиблого військовослужбовця ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , яка перебувала на його утриманні на дату смерті ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_3 );

- визнати протиправною бездіяльність Міністерства оборони України щодо розгляду заяви позивача ОСОБА_1 про виплату одноразової грошової допомоги, передбаченої п. 2 постанови Кабінету Міністрів України від 28 лютого 2022 р. № 168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану» у зв`язку із загибеллю онука ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 ;

- зобов`язати Міністерства оборони України в особі комісії з розгляду питань, пов`язаних з призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги та компенсаційних сум розглянути заяву з документами позивача ОСОБА_1 про виплату одноразової грошової допомоги, передбаченої п. 2 постанови Кабінету Міністрів України від 28 лютого 2022 р. № 168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану» у зв`язку із загибеллю онука ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та прийняти рішення про виплату вказаної грошової допомоги.

Суд зазначає, що відповідно до ч. 1 ст. 171 Кодексу адміністративного судочинства України (далі КАС України), суддя після одержання позовної заяви з`ясовує, чи:

1) подана позовна заява особою, яка має адміністративну процесуальну дієздатність;

2) має представник належні повноваження (якщо позовну заяву подано представником);

3) відповідає позовна заява вимогам, встановленим статтями 160, 161, 172 цього Кодексу;

4) належить позовну заяву розглядати за правилами адміністративного судочинства і чи подано позовну заяву з дотриманням правил підсудності;

5) позов подано у строк, установлений законом (якщо позов подано з пропущенням встановленого законом строку звернення до суду, то чи достатньо підстав для визнання причин пропуску строку звернення до суду поважними);

6) немає інших підстав для залишення позовної заяви без руху, повернення позовної заяви або відмови у відкритті провадження в адміністративній справі, встановлених цим Кодексом.

Суд, вивчивши позовну заяву, встановив, що її подано з порушенням вимог, встановлених ст.ст. 160, 161 КАС України.

Відповідно до ч. ч. 1-2 ст. 5 Кодексу адміністративного судочинства України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси, і просити про їх захист шляхом:

1) визнання протиправним та нечинним нормативно-правового акта чи окремих його положень;

2) визнання протиправним та скасування індивідуального акта чи окремих його положень;

3) визнання дій суб`єкта владних повноважень протиправними та зобов`язання утриматися від вчинення певних дій;

4) визнання бездіяльності суб`єкта владних повноважень протиправною та зобов`язання вчинити певні дії;

5) встановлення наявності чи відсутності компетенції (повноважень) суб`єкта владних повноважень;

6) прийняття судом одного з рішень, зазначених у пунктах 1-4 цієї частини та стягнення з відповідача - суб`єкта владних повноважень коштів на відшкодування шкоди, заподіяної його протиправними рішеннями, дією або бездіяльністю.

Захист порушених прав, свобод чи інтересів особи, яка звернулася до суду, може здійснюватися судом також в інший спосіб, який не суперечить закону і забезпечує ефективний захист прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Також суд зазначає, що відповідно до п. п. 1-6 ч. 2 ст. 245 Кодексу адміністративного судочинства України у разі задоволення позову суд може прийняти рішення про:

1) визнання протиправним та нечинним нормативно-правового акта чи окремих його положень;

2) визнання протиправним та скасування індивідуального акта чи окремих його положень;

3) визнання дій суб`єкта владних повноважень протиправними та зобов`язання утриматися від вчинення певних дій;

4) визнання бездіяльності суб`єкта владних повноважень протиправною та зобов`язання вчинити певні дії;

5) встановлення наявності чи відсутності компетенції (повноважень) суб`єкта владних повноважень;

6) прийняття судом одного з рішень, зазначених у пунктах 1-4 цієї частини, та стягнення з відповідача - суб`єкта владних повноважень коштів на відшкодування шкоди, заподіяної його протиправними рішеннями, дією або бездіяльністю.

Зі змісту позовної заяви вбачається, що позивач посилається на правову позицію Великої Палати Верховного Суду, викладену в постанові від 10.04.2019 року у справі № 320/948/18, та вказує, що є недопустимим ініціювання судового провадження у порядку цивільного судочинства з метою оцінки обставин, які становлять предмет доказування у провадженні у порядку адміністративного судочинства.

Позивач зазначає, що у спірних правовідносинах метою звернення є підтвердження певного соціального статусу позивача, який має правове значення виключно у публічно-правових відносинах, оскільки впливає на підтвердження і можливість реалізації прав у сфері соціального забезпечення.

Суд звертає увагу на те, що у постанові Великої Палати Верховного Суду від 10.04.2019р. у справі №320/948/18 (провадження №14-567цс18) зроблено висновок, що саме у порядку окремого провадження, (а відтак за правилами цивільного судочинства) розглядаються справи про встановлення фактів, за наявності певних умов. А саме, якщо: згідно із законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право. Чинне цивільне процесуальне законодавство відносить до юрисдикції суду справи про встановлення фактів, від яких залежить виникнення, зміна або припинення суб`єктивних прав громадян.

Таким чином, справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення, належать до юрисдикції суду за таких умов:

- факти, що підлягають встановленню, повинні мати юридичне значення, тобто від них мають залежати виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян. Для визначення юридичного характеру факту потрібно з`ясувати мету встановлення;

- встановлення факту не пов`язується з подальшим вирішенням спору про право. Якщо під час розгляду справи про встановлення факту заінтересованими особами буде заявлений спір про право або суд сам дійде висновку, що у цій справі встановлення факту пов`язане з необхідністю вирішення в судовому порядку спору про право, суд залишає заяву без розгляду і роз`яснює цим особам, що вони вправі подати позов на загальних підставах;

- заявник не має іншої можливості одержати чи відновити документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення. Для цього заявник разом із заявою про встановлення факту подає докази на підтвердження того, що до її пред`явлення він звертався до відповідних організацій за одержанням документа, який посвідчував би такий факт, але йому в цьому було відмовлено із зазначенням причин відмови (відсутність архіву, відсутність запису в актах цивільного стану тощо);

- чинним законодавством не передбачено іншого позасудового порядку встановлення юридичних фактів.

Таким чином, у даній постанові роз`яснено механізм розгляду справи про встановлення юридичного факту у порядку окремого провадження чи загального провадження але за правилами цивільного процесуального законодавства.

Подібні висновки містяться у постановах Верховного Суду від 19.06.2019р. у справі №752/20365/16-ц, від 05.12.2019р. у справі №750/9847/18, від 03.02.2021р. у справі №644/9753/19, від 16.06.2021р. у справі № 643/6447/19/19, від 08.09.2021р. у справі №641/5187/20.

Суд звертає увагу, що однією із заявлених позовних вимог є визнання ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 членом сім`ї загиблого військовослужбовця ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , яка перебувала на його утриманні на дату смерті ОСОБА_2 .

Водночас, на переконання суду, така вимога не відповідає приписам ст. 5 та ч. 2 ст. 245 КАС України, а тому, позивачу необхідно надати уточнену позовну заяву та/або обґрунтування щодо підсудності вказаної вимоги про встановлення факту проживання однією сім`єю саме адміністративному суду в розрізі ст. 5 та ч. 2 ст. 245 Кодексу адміністративного судочинства України.

Згідно з п. 9 ч.5 ст. 160 КАС України в позовній заяві зазначаються у справах щодо оскарження рішень, дій та бездіяльності суб`єкта владних повноважень - обґрунтування порушення оскаржуваними рішеннями, діями чи бездіяльністю прав, свобод, інтересів позивача.

Відповідно до ч. 4 ст. 161 КАС України позивач зобов`язаний додати до позовної заяви всі наявні в нього докази, що підтверджують обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги (якщо подаються письмові чи електронні докази - позивач може додати до позовної заяви копії відповідних доказів).

Позивачем заявлено позовну вимогу щодо визнання протиправною бездіяльності Міністерства оборони України щодо розгляду заяви позивача ОСОБА_1 про виплату одноразової грошової допомоги, передбаченої п. 2 постанови Кабінету Міністрів України від 28 лютого 2022 р. № 168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану» у зв`язку із загибеллю онука ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Суд звертає увагу на те, що позивач у свої позовній заяві зазначає, що 14.08.2023 року адвокатом було направлено адвокатський запит до Міністерства оборони України, в якому просив надати наступну інформацію: чи направлявся Дніпропетровським ОТЦК та СП до Департаменту соціального забезпечення Міністерства оборони України висновок про виплату заявнику ОСОБА_1 одноразової грошової допомоги та яке рішення приймалось Міністерством оборони України будь-яке за результатами розгляду документів ОСОБА_1 про виплату заявнику одноразової грошової допомоги, передбаченої постановою КМУ від 28.02.2022 року № 168.

Позивачем вказано, що вищезазначені обставини доводяться копіями адвокатських запитів з поштовими чеками про надсилання.

Крім того, зазначено, що відправлення було вручено 18.08.2023 року. Однак на дату подання позову відповідь на запит не отримано.

Суд зауважує, що в матеріалах справи дійсно міститься копія адвокатського запиту від 12.08.2023 року на адресу Міністерства оборони України.

Водночас матеріали справи не містять належних доказів надсилання вказаного адвокатського запиту на адресу відповідача.

Більше того, під час дослідження матеріалів позовної заяви встановлено, що позивач безпосередньо до Міністерства оборони України не зверталась, а зверталась до органів ОТЦК та СП.

Оскільки предметом у цьому спорі є й визнання протиправною бездіяльності Міністерства оборони України щодо розгляду заяви позивача ОСОБА_1 про виплату одноразової грошової допомоги, суд вважає за необхідне зобов`язати позивача надати суду належні докази надсилання адвокатського запиту від 12.08.2023 року саме до Міністерства оборони України.

Згідно з ч. 1 ст. 57 КАС України представником у суді може бути адвокат або законний представник.

Відповідно до ч. 4 ст. 59 КАС України повноваження адвоката як представника підтверджуються одним з таких документів:

1) довіреністю;

2) ордером, виданим відповідно до Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність";

3) дорученням органу (установи), уповноваженого законом на надання безоплатної правничої допомоги, виданим відповідно до Закону України "Про безоплатну правничу допомогу".

З матеріалів позовної заяви та додатків до неї вбачається, що позов підписано адвокатом Губар Антоном Леонідовичем.

На підтвердження свої повноважень адвокат Губар А.Л. надав до суду копію Свідоцтва про право на заняття адвокатською діяльністю ДП № 4034 та оригінал ордеру на надання правничої (правової) допомоги АЕ № 1224466 від 05.09.2023 року, виписаний на ім`я ОСОБА_3 на надання правничої допомоги в Дніпропетровському окружному адміністративному суді.

Водночас, суд звертає увагу, що адвокатом допущено помилку у графі «договір про надання правової допомоги», а саме вказано дату «09.08.23023».

На переконання суду дата зазначена некоректно, у зв`язку з чим позивачу необхідно надати до суду правильно заповнений бланк ордеру на надання правничої (правової) допомоги із зазначенням коректної дати договору про надання правничої допомоги, на підставі якого складено такий ордер.

Відповідно до ч. 1 ст. 169 КАС України, суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, встановлених статтями 160, 161 цього Кодексу, протягом п`яти днів з дня подання позовної заяви постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху.

За таких обставин, суд вважає за необхідне позовну заяву залишити без руху із наданням позивачу п`ятиденного строку для усунення зазначених в ухвалі суду недоліків.

Керуючись ст. ст. 160, 161, 169, 171, 241, 248 КАС України, -

ПОСТАНОВИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 до Міністерства оборони України про встановлення факту, визнання протиправною бездіяльність та зобов`язання вчинити певні дії залишити без руху.

Встановити позивачу п`ятиденний строк для усунення недоліків позовної заяви з дня отримання ухвали про залишення позовної заяви без руху.

Визначені недоліки позовної заяви позивачу усунути шляхом надання суду:

- уточнену позовну заяву та/або обґрунтування щодо підсудності вказаної вимоги про встановлення факту проживання однією сім`єю саме адміністративному суду в розрізі ст. 5 та ч. 2 ст. 245 Кодексу адміністративного судочинства України;

- належні докази надсилання адвокатського запиту від 12.08.2023 року саме до Міністерства оборони України;

- правильно заповнений бланк ордеру на надання правничої (правової) допомоги із зазначенням коректної дати договору про надання правничої допомоги, на підставі якого складено такий ордер.

Роз`яснити позивачу, що відповідно до п. 1 ч. 4 ст. 169 Кодексу адміністративного судочинства України, позовна заява повертається, якщо позивач не усунув недоліки позовної заяви, яку залишено без руху, у встановлений судом строк.

Копію ухвали надіслати позивачу.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя І.О. Лозицька