Справа № 420/15095/23
Суддя: Самойлюк Г.П.
Дата ухвалення: 2023-09-11 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 вересня 2023 року м. Одеса

Одеський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Самойлюк Г.П., розглянувши в порядку письмового провадження справу за позовною заявою ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області про визнання протиправними дій, зобов`язання вчинити певні дії,

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

До Одеського окружного адміністративного суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області, в якій позивач просить суд:

визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області щодо визначення 50% розміру суддівської винагороди при призначенні ОСОБА_1 щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці за №54 від 16 березня 2023 року;

визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України щодо відмови ОСОБА_1 у здійсненні перерахунку грошового утримання судді у відставці у розмірі 80% суддівської винагороди, встановленої Довідкою про суддівську винагороду для обчислення щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці від 18 травня 2023 року з моменту виникнення права - 01 березня 2023 року;

зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області здійснити перерахунок та виплату судді у відставці ОСОБА_1 щомісячного довічного грошового утримання у розмірі 80% суддівської винагороди з 01 березня 2023 року.

В обґрунтування позовних вимог зазначено, що рішенням Вищої ради правосуддя №148/0/15-23 від 28 лютого 2023 року ОСОБА_1 звільнено з посади судді Одеського окружного адміністративного суду у зв`язку з поданням заяви про відставку.

Відповідно до Наказу Одеського окружного адміністративного суду №6-К/ТР/С від 28 лютого 2023 року ОСОБА_1 відраховано зі штату Одеського окружного адміністративного суду 01 березня 2023 року. До вказаного наказу додано розрахунок стажу судді, який дає право на відставку та отримання щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці, згідно якого загальний стаж складає 33 роки 04 місяці 09 днів.

Позивач вказує, що 07 березня 2023 року він звернувся до Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області із заявою про призначення щомісячного довічного грошового утримання, додавши довідку Одеського окружного адміністративного суду від 01 березня 2023 року про заробітну плату, згідно якої станом на 01 березня 2023 року суддівська винагорода, яка враховуються при призначенні щомісячного довічного грошового утримання суддям у відставці, складає 157 650 грн. На підставі рішення №54 від 16 березня 2023 року позивачу призначено щомісячне довічне грошове утримання в розмірі 50% суддівської винагороди судді, який працює на відповідній посаді.

Проте, позивач, не погоджуючись з розміром щомісячного довічного грошового утримання, що був призначений пенсійним органом, звернувся до відповідача із заявою про перерахунок, надавши відповідні докази на підтвердження підстав для перерахунку.

Позивач вважає, що розмір його довічного утримання повинен складати 80 % (50+2% х 15 років) суддівської винагороди судді, який працює на відповідній посаді з урахуванням вимог ч. 3 ст.142 Закону № 1402.

Однак, відповідачем надано відповідь про відмову у перерахунку щомісячного грошового утримання. При цьому, як стверджує позивач, будь-якого обґрунтування відмови у здійсненні перерахунку, окрім цитування положення ч.4 ст. 142 Закону України «Про судоустрій та статус суддів» пенсійним органом не наведено.

Вважаючи протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області щодо визначення відсотку щомісячного грошового утримання у розмірі 50 % суддівської винагороди за рішенням №54 від 16 березня 2023 року, а також дії щодо відмови у здійсненні перерахунку грошового утримання судді у відставці у розмірі 80% суддівської винагороди, позивач звернувся до суду з даним позовом.

На переконання позивача, стаж його роботи, що дає право на отримання щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці становить повних 35 років та включає: Службу в армії тривалістю 01 рік 10 місяців 21 день (у період з 03 червня 1983 року по 24 квітня 1985 року); Навчання у Харківському юридичному інституті імені Ф.І. Дзержинського тривалістю 01 рік 10 місяців 29 днів (50 % періоду навчання з 01 вересня 1985 року по 29 червня 1989 року); Роботу на посадах слідчого, старшого слідчого відділу внутрішніх справ Біляївського райвиконкому Одеської області тривалістю 04 роки 04 місяці 00 днів (у період з 01 серпня 1989 року по 01 грудня 1993 року); Роботу на посаді юриста малого автотранспортного підприємства «Фургон» тривалістю 03 роки 00 місяців 00 днів (у період з 04 січня 1994 року по 28 жовтня 1998 року) з урахуванням положень частини першої статті 7 Закону № 2862-ХІІ; Роботу на посаді Начальника Центрального районного управління юстиції в Одеській області тривалістю 03 роки 01 місяць 22 дні (у період з 06 січня 1999 року по 28 лютого 2002 року); Роботу на посаді Заступника начальника обласного управління юстиції в Одеській області тривалістю 01 рік 01 місяць 16 днів (у період з 01 березня 2002 року по 17 квітня 2003 року); Роботу на посаді Першого заступника Територіального управління державної судової адміністрації в Одеській області тривалістю 00 років 01 місяць 00 днів (у період з 18 квітня 2003 року по 18 травня 2003 року); Роботу на посаді начальника Територіального управління державної судової адміністрації в Одеській області тривалістю 03 роки 11 місяців 27 днів (у період з 19 травня 2003 року по 15 травня 2007 року); Роботу на посаді судді Одеського окружного адміністративного суду тривалістю 15 років 09 місяців 15 днів (у період з 17 травня 2007 року по 01 березня 2023 року).

Натомість, відповідачем при призначенні щомісячного грошового утримання враховано лише стаж роботи на посаді суді.

Щодо підстав зарахування періоду проходження строкової військової служби з 03 червня 1983 року по 24 квітня 1985 року та половини строку навчання у Харківському юридичному інституті імені Ф.І. Дзержинського, позивач посилається на те, що на час призначення ОСОБА_1 на посаду судді діяв Указ Президента України від 10 липня 1995 року № 584/95 «Про додаткові заходи щодо соціального захисту суддів», яким ч. 2 ст. 1 передбачено, що до стажу роботи, що дає судді право на відставку та одержання щомісячного грошового утримання, за умови роботи на посаді судді не менш як 10 років, зараховується, зокрема, половина строку навчання у вищих юридичних навчальних закладах та період проходження строкової військової служби.

Щодо підстав зарахування періоду роботи на посадах слідчого та старшого слідчого відділу внутрішніх справ Біляївського райвиконкому Одеської області, позивачем зазначено, що на час його призначення на посаду судді положенням абз. 2 частини четвертої статті 43 Закону № 2862-ХІІ передбачалось, що до стажу роботи, що дає право на відставку судді та отримання щомісячного довічного грошового утримання, крім роботи на посадах суддів судів України, державних арбітрів, арбітрів відомчих арбітражів України зараховується також час роботи на посадах прокурорів і слідчих за умови наявності у всіх зазначених осіб стажу роботи на посаді судді не менше 10 років.

Отже, на переконання позивача, період роботи на цих посадах з 01 серпня 1989 року по 01 грудня 1993 року (тривалістю 04 роки 04 місяці 00 днів) повинен бути зарахований до стажу, що дає право на відставку судді та отримання щомісячного довічного грошового утримання, адже, алгоритм застосування цієї норми, з необхідністю роботи на посаді судді не менше 10 років, в даному випадку наявний.

Щодо зарахування періоду роботи на посаді юриста малого автотранспортного підприємства «Фургон», позивач посилався на те, що зарахуванню підлягає 3 роки стажу, згідно з частиною другою статті 137 Закону № 1402-VIII, як стажу роботи (професійної діяльності), вимога щодо якого визначена законом та надає право для призначення на посаду судді.

Щодо стажу роботи на посадах начальника Центрального районного управління юстиції в Одеській області тривалістю 03 роки 01 місяць 22 дні (у період з 06 січня 1999 року по 28 лютого 2002 року); заступника начальника обласного управління юстиції в Одеській області тривалістю 01 рік 01 місяць 16 днів (у період з 01 березня 2002 року по 17 квітня 2003 року); першого заступника Територіального управління державної судової адміністрації в Одеській області тривалістю 00 років 01 місяць 00 днів (у період з 18 квітня 2003 року по 18 травня 2003 року); начальника Територіального управління державної судової адміністрації в Одеській області тривалістю 03 роки 11 місяців 27 днів (у період з 19 травня 2003 року по 15 травня 2007 року), позивач наголосив, що цей стаж зараховується на підставі ч. 4 ст. 43 Закону №2862-ХІІ, як час роботи на посадах, безпосередньо пов`язаних з керівництвом та контролем за діяльністю судів.

У зв`язку з викладеним позивач вважає, що його стаж роботи, що дає право на призначення щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці, складає повних 35 років, у зв`язку із чим розмір щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці ОСОБА_1 повинен становити 80 % (50% + 2% за 15 років) суддівської винагороди судді, який працює на відповідній посаді.

Ухвалою від 10.07.2023 року відкрито провадження в адміністративній справі та визначено, що розгляд справи буде проводитись за правилами спрощеного позовного провадження без виклику учасників справи на підставі ст. 262 КАС України у межах строків, визначених ст. 258 КАС України та з урахуванням встановлених сторонам строків для подання заяв по суті.

24.07.2023 року за вх. № ЕС/28773/23 від Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області надійшов відзив на позовну заяву.

Відповідно до відзиву, відповідач проти задоволення позову заперечує.

В обґрунтування своєї позиції відповідач зазначає, що позивач 07.03.2023 звернувся із заявою про призначення щомісячного довічного грошового утримання відповідно до Закону України «Про судоустрій і статус суддів» №1402-VIII від 02.06.2016 (далі Закон №1402). На підставі Рішення №54 від 16 березня 2023 року йому призначено грошове утримання в розмірі 50% від суддівської винагороди судді, який працює на відповідній посаді з урахуванням вимог частини 3 статті 142 Закону №1402. Страховий стаж позивача на посаді судді складає 15 років 09 місяців 12 днів, тому розмір щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці відповідно до чинних норм законодавства складає 50% суддівської винагороди.

Відповідач вважає, що діючим Законом передбачені інші розміри суддівської винагороди та розмір відсотків від неї, для нарахування щомісячного грошового утримання, тому щомісячне довічне грошове утримання позивача розраховується за нормами Закону №1402, у т. ч. порядок визначення відсоткового розміру щомісячного довічного грошового утримання, - враховуючи положення ч. 3 ст. 142 Закону №1402. Отже підстави для задоволення позовних вимог про зарахування вказаних у позові періодів служби в армії, половини строку навчання та роботи, на переконання відповідача, відсутні, як і законні підстави для здійснення перерахунку позивачу щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці у розмірі 80%.

Посилаючись на те, що щомісячне довічне грошове утримання позивачу встановлено з урахуванням вимог чинного законодавства, а підстави для його збільшення відсутні, відповідач просить відмовити у задоволенні цього позову.

28.07.2023 року представником відповідача подано відповідь на відзив (вх. № ЕС/29559/23).

У відповіді на відзив представник позивача всупереч доводам відповідача про те, що Закон №2453-УІ втратив чинність в частині регулювання щомісячного грошового утримання, а чинним Законом України «Про судоустрій і статус суддів» передбачені інші розміри суддівської винагороди та розмір відсотків від неї для нарахування грошового утримання, зазначив, що час виходу позивача у відставку є чинним та діє Закон України «Про судоустрій і статус суддів» від 02.06.2016 № 1402-VIII, пунктом 34 розділу XII «Прикінцеві та перехідні положення» якого визначено, що судді, призначені чи обрані на посаду до набрання чинності цим Законом, зберігають визначення стажу роботи на посаді судді відповідно до законодавства, що діяло на день їх призначення (обрання).

Враховуючи викладене, представник позивача зазначає, що оскільки на час призначення ОСОБА_1 на посаду судді питання визначення стажу, який давав право на відставку судді, регулювалось частиною четвертою статті 43 Закону України «Про статус суддів» від 15 грудня 1992 року № 2862-ХІІ та Указом Президента України «Про додаткові заходи щодо соціального захисту суддів» від 10 липня 1995 року №584/95, до стажу має бути включений період служби в армії, половина строку навчання у Харківському юридичному інституті імені Ф.І. Дзержинського та стаж роботи на посадах: слідчого, старшого слідчого відділу внутрішніх справ Біляївського райвиконкому Одеської області, начальника Центрального районного управління юстиції в Одеській області, заступника начальника обласного управління юстиції в Одеській області, на посаді першого заступника Територіального управління державної судової адміністрації в Одеській області, начальника Територіального управління державної судової адміністрації в Одеській області.

Інші заяви по суті справи не надавались, додаткові докази не надходили.

За приписами ч.5 ст. 262 КАС України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. За клопотанням однієї із сторін або з власної ініціативи суду розгляд справи проводиться в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін.

Відповідно до п.10 ч.1 ст.4 КАС України письмове провадження - розгляд і вирішення адміністративної справи або окремого процесуального питання в суді першої, апеляційної чи касаційної інстанції без повідомлення та (або) виклику учасників справи та проведення судового засідання на підставі матеріалів справи у випадках, встановлених цим Кодексом.

Відтак, справу розглянуто в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін.

Розглянувши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, оцінивши надані учасниками судового процесу докази в їх сукупності, суд,

ВСТАНОВИВ:

Позивач - ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , Указом Президента України від 12 січня 2007 року № 12/2007 призначений суддею Одеського окружного адміністративного суду строком на п`ять років. Постановою Верховної Ради України від 06 жовтня 2011 року № 3833-VІ обраний на посаду судді зазначеного суду безстроково.

Рішенням Вищої ради правосуддя від 28 лютого 2023 року №148/о/15-23, ОСОБА_1 звільнено з посади судді Одеського окружного адміністративного суду у зв`язку з поданням заяви про відставку (а.с. 58-61).

Наказом голови Одеського окружного адміністративного суду від 28 лютого 2023 року №6-К/ТР/С, відповідно до рішення Вищої ради правосуддя від 28 лютого 2023 року №148/о/15-23, п. 1 ст. 143 Закону України «Про судоустрій і статус суддів», суддю ОСОБА_1 відраховано зі штату Одеського окружного адміністративного суду 01 березня 2023 року у зв`язку з поданням заяви про відставку (а.с. 64).

Як встановлено Вищою радою правосуддя, на час призначення ОСОБА_1 на посаду судді Одеського окружного адміністративного суду питання визначення стажу, який давав право на відставку судді, регулювалося частиною четвертою статті 43 Закону України від 15 грудня 1992 року № 2862-ХІІ «Про статус суддів» та Указом Президента України від 10 липня 1995 року № 584/95 «Про додаткові заходи щодо соціального захисту суддів».

… Отже, до стажу роботи ОСОБА_1 на посаді судді, що дає право на відставку, підлягають зарахуванню: період проходження строкової військової служби з 3 червня 1983 року по 24 квітня 1985 року - 1 рік 10 місяців 21 день; половина строку навчання з 1 вересня 1985 року по 29 червня 1989 року - 1 рік 10 місяців 29 днів; робота на посадах слідчого, старшого слідчого з 1 серпня 1989 року по 1 грудня 1993 року - 4 роки 4 місяці; стаж (досвід) роботи (професійної діяльності), вимога щодо якого визначена законом та надавала право для призначення на посаду судді, - 3 роки; час роботи на посаді судді з 12 січня 2007 року по 28 лютого 2023 року - 16 років 1 місяць 16 днів.

03 березня 2023 року позивач звернувся до Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області із заявою про призначення щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці, надавши відповідні докази та розрахунки на підтвердження стажу судді, зокрема Довідку про суддівську винагороду для обчислення щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці від 01 березня 2023 року вих. №03.4.17-14361/23, Розрахунок стажу судді, який дає право на відставку та отримання щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці від 01 березня 2023 року вих. №03.7.26-14343, видані Одеським окружним адміністративним судом (а.с. 66-69).

Рішенням органу ПФУ (15525 Центральне об`єднане управління ПФУ в м. Одесі) від 16 березня 2023 року №54, ОСОБА_1 призначено довічне грошове утримання судді у відставці з 02 березня 2023 року, з розрахунку стажу: страховий стаж (повний) 35 років 0 місяців 14 днів, у т.ч. стаж судді - 15 років 9 місяців 12 днів; загальний процент розрахунку 50 % від суддівської винагороди судді, який працює на відповідній посаді (а.с. 70).

19 травня 2023 року позивач через уповноваженого представника звернувся до Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області із заявою про перерахунок щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці, якою просив призначити судці у відставці ОСОБА_1 щомісячне довічне грошове утримання судді у відставці у розмірі 80% суддівської винагороди, встановленої Довідкою про суддівську винагороду для обчислення щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці від 18 травня 2023 року з моменту виникнення права - 01 березня 2023 року (а.с. 134-139).

Разом із цією заявою до органу ПФУ подано уточнений Розрахунок стажу судді, який дає право на відставку та отримання щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці від 18 травня 2023 року вих. №03.7.26-38729, виданий Одеським окружним адміністративним судом (а.с. 74).

Відповідно до вказаного Розрахунку, до стажу судді, який дає право на відставку та отримання щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці, включено:

1. Службу в армії тривалістю 01 рік 10 місяців 21 день у період з 03 червня 1983 року по 24 квітня 1985 року;

2. Навчання у Харківському юридичному інституті імені Ф.І. Дзержинського тривалістю 01 рік 10 місяців 29 днів з 01 вересня 1985 року по 29 червня 1989 року;

3. Роботу на посадах слідчого, старшого слідчого відділу внутрішніх справ Біляївського райвиконкому Одеської області тривалістю 04 роки 04 місяці 00 днів у період з 01 серпня 1989 року по 01 грудня 1993 року;

4. Роботу на посаді юриста малого автотранспортного підприємства «Фургон» тривалістю 03 роки 00 місяців 00 днів у період з 04 січня 1994 року по 28 жовтня 1998 року;

5. Роботу на посаді Начальника Центрального районного управління юстиції в Одеській області тривалістю 03 роки 01 місяць 22 дні у період з 06 січня 1999 року по 28 лютого 2002 року;

6. Роботу на посаді Заступника начальника обласного управління юстиції в Одеській області тривалістю 01 рік 01 місяць 16 днів у період з 01 березня 2002 року по 17 квітня 2003 року;

7. Роботу на посаді Першого заступника Територіального управління державної судової адміністрації в Одеській області тривалістю 00 років 01 місяць 00 днів у період з 18 квітня 2003 року по 18 травня 2003 року;

8. Роботу на посаді Начальника Територіального управління державної судової адміністрації в Одеській області тривалістю 03 роки 11 місяців 27 днів у період з 19 травня 2003 року по 15 травня 2007 року;

9. Роботу на посаді судді Одеського окружного адміністративного суду тривалістю 15 років 09 місяців 15 днів у період з 17 травня 2007 року по 01 березня 2023 року.

Листом Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області від 05 червня 2023 року вих. №14473-14096/Г-02/8-1500/23 у відповідь на заяву про перерахунок пенсії позивачу повідомлено, що Законом України Про судоустрій і статус суддів від 02.06.2016 № 1402-VIII (далі - Закон) визначені вихідні дані для обрахунку щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці, а саме: щомісячне довічне грошове утримання виплачується судді у відставці в розмірі 50 відсотків суддівської винагороди судді, який працює на відповідній посаді. За кожний повний рік роботи на посаді судді понад 20 років розмір щомісячного довічного грошового утримання збільшується на два відсотки грошового утримання судді (ч. 4 ст. 142 Закону). ОСОБА_1 з 02.03.2023 отримує щомісячне довічне грошове утримання судді у відставці відповідно до Закону на підставі довідки Одеського окружного адміністративного суду від 01.03.2023 № 03.7.26-3872/23, виходячи з розрахунку 50% суддівської винагороди. Стаж на посаді судді визначено вірно та відповідає вимогам чинного законодавства (а.с. 140).

Враховуючи викладене, відповідач зазначив позивачу, що для перерахунку щомісячного довічного грошового утримання на цей час підстав не має.

Не погоджуючись з діями відповідача щодо відмови у здійсненні перерахунку грошового утримання судді у відставці з розрахунку 80% суддівської винагороди, позивач звернувся до суду з даним позовом.

Позивач вважає, що відповідачем неправомірно здійснено розрахунок його щомісячного довічного грошового утримання у розмірі 50 % від розміру суддівської винагороди внаслідок неврахування до стажу, який дає право на відставку та отримання щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці, служби в армії, половини строку навчання у Харківському юридичному інституті імені Ф.І. Дзержинського, а також стажу роботи на посадах: слідчого, старшого слідчого відділу внутрішніх справ Біляївського райвиконкому Одеської області, начальника Центрального районного управління юстиції в Одеській області, заступника начальника обласного управління юстиції в Одеській області, першого заступника Територіального управління державної судової адміністрації в Одеській області, начальника Територіального управління державної судової адміністрації в Одеській області.

Відповідач вказує, що при призначенні позивачу щомісячного довічного грошового утримання пенсійний орган керувався ч. 1 ст. 137 Закону № 1402.

Розглянувши подані документи і матеріали, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд дійшов висновку про наявність підстав для задоволення позову, виходячи з наступного.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

За приписами статей 21, 22 Конституції України права і свободи людини є невідчужуваними та непорушними; при прийнятті нових законів або внесенні змін до чинних законів не допускається звуження змісту та обсягу існуючих прав і свобод.

Статтею 64 Конституції України гарантовано, що конституційні права і свободи людини і громадянина не можуть бути обмежені, крім випадків, передбачених Конституцією України.

Частиною першою статті 126 Конституції України визначено, що незалежність і недоторканість суддів гарантується Конституцією і законами України.

Також у статті 126 Конституції України зазначено, що підставою для звільнення судді є, зокрема, подання заяви про відставку або про звільнення з посади за власним бажанням (пункт 4 частини п`ятої).

На час виходу позивача у відставку є чинним та діє Закон України «Про судоустрій і статус суддів» від 02.06.2016 № 1402-VIII.

Відповідно до ст. 142 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» від 02.06.2016 № 1402-VIII, судді, який вийшов у відставку, після досягнення чоловіками віку 62 років, жінками - пенсійного віку, встановленого статтею 26 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", виплачується пенсія на умовах, визначених зазначеним Законом, або за його вибором щомісячне довічне грошове утримання. До досягнення зазначеного віку право на пенсію за віком або щомісячне довічне грошове утримання мають чоловіки 1955 року народження і старші після досягнення ними такого віку: 1) 61 рік - які народилися з 1 січня 1954 року по 31 грудня 1954 року; 2) 61 рік 6 місяців - які народилися з 1 січня 1955 року по 31 грудня 1955 року (ч. 1).

Суддя у відставці, який не досяг віку, встановленого частиною першою цієї статті, отримує щомісячне довічне грошове утримання. При досягненні таким суддею віку, встановленого частиною першою цієї статті, за ним зберігається право на отримання щомісячного довічного грошового утримання або, за його вибором, призначається пенсія на умовах, визначених Законом України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" (ч. 2).

Щомісячне довічне грошове утримання виплачується судді у відставці в розмірі 50 відсотків суддівської винагороди судді, який працює на відповідній посаді. За кожний повний рік роботи на посаді судді понад 20 років розмір щомісячного довічного грошового утримання збільшується на два відсотки грошового утримання судді (ч. 3).

У разі зміни розміру складових суддівської винагороди судді, який працює на відповідній посаді, здійснюється перерахунок раніше призначеного щомісячного довічного грошового утримання (ч. 4).

Пенсія або щомісячне довічне грошове утримання судді виплачується незалежно від заробітку (прибутку), отримуваного суддею після виходу у відставку. Щомісячне довічне грошове утримання суддям виплачується органами Пенсійного фонду України за рахунок коштів Державного бюджету України (ч. 5).

Згідно з ч. 1 ст. 137 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» від 02.06.2016 № 1402-VIII, до стажу роботи на посаді судді зараховується робота на посаді:

1) судді судів України, арбітра (судді) арбітражних судів України, державного арбітра колишнього Державного арбітражу України, арбітра відомчих арбітражів України, судді Конституційного Суду України;

2) члена Вищої ради правосуддя, Вищої ради юстиції, Вищої кваліфікаційної комісії суддів України;

3) судді в судах та арбітрів у державному і відомчому арбітражах колишнього СРСР та республік, що входили до його складу.

При цьому, за приписами ч. 2 ст. 137 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» від 02.06.2016 № 1402-VIII, до стажу роботи на посаді судді також зараховується стаж (досвід) роботи (професійної діяльності), вимога щодо якого визначена законом та надає право для призначення на посаду судді.

Пунктом 34 розділу XII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про судоустрій і статус суддів» від 02.06.2016 № 1402-VIII визначено, що судді, призначені чи обрані на посаду до набрання чинності цим Законом, зберігають визначення стажу роботи на посаді судді відповідно до законодавства, що діяло на день їх призначення (обрання).

Обмежень щодо дії цього пункту в часі Законом не встановлено.

Вказане узгоджується із позицією Верховного Суду у подібних правовідносинах, викладеною у постанові від 08.11.2021 у справі №580/492/21 та підтриманою у постанові від 06.07.2023 у справі №420/3746/21.

На час призначення ОСОБА_1 на посаду судді питання організації судової влади, визначення статусу суддів та здійснення правосуддя регулювались Законом України від 15 грудня 1992 року № 2862-ХІІ «Про статус суддів».

Частиною першою статті 7 Закону України від 15 грудня 1992 року № 2862-ХІІ «Про статус суддів» (у редакції на час призначення позивача на посаду судді) було визначено, що на посаду судді може бути рекомендований кваліфікаційною комісією суддів громадянин України, не молодший двадцяти п`яти років, який має вищу юридичну освіту і стаж роботи в галузі права не менш як три роки, проживає в Україні не менш як десять років та володіє державною мовою.

У свою чергу, питання визначення стажу, який давав право на відставку судді, на час призначення ОСОБА_1 на посаду судді регулювалося частиною четвертою статті 43 Закону України від 15 грудня 1992 року № 2862-ХІІ «Про статус суддів» та Указом Президента України від 10 липня 1995 року № 584/95 «Про додаткові заходи щодо соціального захисту суддів».

Відповідно до ч. 1, ч. 2, ч. 4 ст. 43 Закону України Про статус суддів від 15.12.1992 № 2862-XII, кожен суддя за умови, що він працював на посаді судді не менше 20 років, має право на відставку, тобто на звільнення його від виконання обов`язків за власним бажанням або у зв`язку з закінченням строку повноважень. Суддя також має право на відставку за станом здоров`я, що перешкоджає продовженню виконання обов`язків (ч. 1).

За суддею, який перебуває у відставці, зберігається звання судді і такі ж гарантії недоторканності та соціального захисту, як і до виходу у відставку (ч. 2).

До стажу роботи, що дає право на відставку судді та отримання щомісячного довічного грошового утримання, крім роботи на посадах суддів судів України, державних арбітрів, арбітрів відомчих арбітражів України, зараховується також час роботи на посадах суддів і арбітрів у судах та державному і відомчому арбітражі колишнього СРСР та республік, що раніше входили до складу СРСР, час роботи на посадах, безпосередньо пов`язаних з керівництвом та контролем за діяльністю судів у Верховному Суді України, в обласних судах, Київському і Севастопольському міських судах, Міністерстві юстиції України та підвідомчих йому органах на місцях, за діяльністю арбітражів у Державному арбітражі України, Вищому арбітражному суді України, а також на посадах прокурорів і слідчих за умови наявності у всіх зазначених осіб стажу роботи на посаді судді не менше 10 років (ч. 4).

Відповідно до частини першої статті 2 Закону України Про військовий обов`язок і військову службу, час проходження військової служби зараховується громадянам України до їх страхового стажу, стажу роботи, стажу роботи за спеціальністю, а також до стажу державної служби.

Згідно до частини першої статті 25 Конституційного Договору від 08 червня 1995 року № 1к/95-ВР між Верховною Радою України та Президентом України Про основні засади організації та функціонування державної влади і місцевого самоврядування в Україні на період до прийняття нової Конституції України Президент України в межах своїх повноважень видає укази і розпорядження, які є обов`язковими для виконання на всій території України, дає їх тлумачення (зазначений Договір був чинний на момент видання Президентом України указу Президента України від 10 липня 1995 року N 584/95 Про додаткові заходи щодо соціального захисту суддів та втратив чинність із набранням чинності Конституції України 28 червня 1996 року).

Пунктом 1 Розділу XV Перехідні положення Конституції України встановлено, що закони та інші нормативні акти, прийняті до набуття чинності цією Конституцією, є чинними у частині, що не суперечить Конституції України.

Частиною другою статті 1 Указу Президента України від 10 липня 1995 року № 584/95 «Про додаткові заходи щодо соціального захисту суддів» встановлено, що до стажу роботи, що дає судді право на відставку та одержання щомісячного грошового утримання, за умови роботи на посаді судді не менш як 10 років, зараховується, крім стажу трудової діяльності, визначеного законом, половина строку навчання у вищих юридичних навчальних закладах та період проходження строкової військової служби (стаття 1 втратила чинність на підставі Указу Президента від 20 березня 2008 року № 248/2008).

На час призначення ОСОБА_1 на посаду судді відповідно до Указу Президента України від 4 вересня 1995 року № 816/95 діяв Указ Президента України від 10 липня 1995 року № 584/95 «Про додаткові заходи щодо соціального захисту суддів».

Таким чином, відповідно до частини другої статті 1 Указу Президента України від 10 липня 1995 року № 584/95 «Про додаткові заходи щодо соціального захисту суддів» до стажу роботи на посаді судді, що дає ОСОБА_1 право на відставку та отримання щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці, підлягає зарахуванню половина строку навчання у вищому юридичному навчальному закладі та період проходження ним строкової військової служби.

Матеріалами справи підтверджено, що позивач ОСОБА_1 проходив військову службу в лавах Радянської Армії тривалістю 01 рік 10 місяців 21 день у період з 03 червня 1983 року по 24 квітня 1985 року, а у період з 01 вересня 1985 року по 29 червня 1989 року навчався на денній формі у Харківському юридичному інституті імені Ф.І. Дзержинського, що дає право на зарахування половити строку цього навчання, тобто 01 рік 10 місяців 29 днів.

Таким чином, невключення до відповідного стажу роботи на посаді судді, що дає право на відставку та отримання щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці, зокрема, періоду проходження строкової військової служби та половини строку навчання у вищому юридичному навчальному закладі і врахування відповідачем для встановлення (визначення) розміру щомісячного довічного грошового утримання лише періоду роботи на посаді судді є неправомірним.

Вказаний висновок узгоджується з висновком Верховного Суду, викладеним у постановах від 20 листопада 2018 року у справі № 686/23450/16-а, від 6 березня 2018 року у справі № 308/6953/17, від 19 червня 2018 року у справі № 243/4458/17, від 26.03.2019 у справі №720/454/17, від 30.05.2019 у справі №592/2569/17.

Щодо зарахування до стажу роботи на посаді судді, що дає право на відставку та отримання щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці, роботи на посадах слідчого, старшого слідчого відділу внутрішніх справ Біляївського райвиконкому Одеської області.

На підставі записів у трудовій книжці НОМЕР_1 від 01 грудня 1993 року судом встановлено, що з 01 серпня 1989 року по 01 грудня 1993 року ОСОБА_1 проходив службу в органах внутрішніх справ на посадах слідчого, старшого слідчого відділу внутрішніх справ Біляївського райвиконкому Одеської області тривалістю 04 роки 04 місяці (а.с. 78).

Як вже було зазначено, в силу приписів пункту 34 розділу XII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про судоустрій і статус суддів» від 02.06.2016 № 1402-VIII, визначення стажу роботи позивача на посаді судді здійснюється на підставі положень Закону України Про статус суддів від 15.12.1992 № 2862-XII.

У свою чергу, приписами ч. 4 ст. 43 Закону України Про статус суддів від 15.12.1992 № 2862-XIІ регламентовано, що до стажу роботи, що дає право на відставку судді та отримання щомісячного довічного грошового утримання, крім роботи на посадах суддів судів України, державних арбітрів, арбітрів відомчих арбітражів України, зараховується також час роботи на посадах, зокрема, прокурорів і слідчих за умови наявності у всіх зазначених осіб стажу роботи на посаді судді не менше 10 років.

Таким чином при наявності у позивача стажу роботи на посаді судді більше 10 років, період роботи на посадах слідчого, старшого слідчого відділу внутрішніх справ Біляївського райвиконкому Одеської області у період з 01 серпня 1989 року по 01 грудня 1993 року (тривалістю 04 роки 04 місяці 00 днів) повинен бути зарахований ОСОБА_1 до стажу роботи на посаді судді, що дає право на відставку та отримання щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці.

Верховним Судом неодноразово у подібних правовідносинах формувався правовий висновок щодо особливостей зарахування до стажу роботи на посаді судді періодів роботи слідчих, половини строку навчання за денною формою у вищих юридичних навчальних закладах та періоду проходження строкової військової служби в армії. Зокрема, у постановах від 19.06.2018 у справі № 243/4458/17, від 13.11.2019 у справі № 521/2593/17, від 05.12.2019 у справі № 592/2737/17, від 13.02.2020 у справі № 592/5433/17, від 24.03.2020 у справі № 559/512/17, від 29.04.2020 у справі № 426/12415/16-а, від 14.05.2021 у справі № 414/529/17 суд касаційної інстанції вказував про те, що невключення до відповідного стажу роботи на посаді судді періодів половини строку навчання за денною формою у вищому юридичному навчальному закладі та роботи на посадах слідчого та прокурора, а також і врахування відповідачем для встановлення (визначення) розміру щомісячного довічного грошового утримання лише періоду роботи на посаді судді є неправомірним.

Що стосується зарахування до стажу роботу на посаді юриста малого автотранспортного підприємства «Фургон».

Суд зауважує, що чинною нормою частини 2 статті 137 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» від 02.06.2016 № 1402-VIII передбачено, що до стажу роботи на посаді судді також зараховується стаж (досвід) роботи (професійної діяльності), вимога щодо якого визначена законом та надає право для призначення на посаду судді.

Системний аналіз вказаної норми в її взаємозв`язку з абзацом четвертим пункту 34 розділу XII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону № 1402-VIII дає підстави для висновку, що у зв`язку з набранням чинності Законом України «Про внесення змін до Закону України «Про судоустрій і статус суддів» у зв`язку з прийняттям Закону України «Про Вищий антикорупційний суд», яким внесено зміни до статті 137 Закону № 1402-VІІІ, суддям додатково до стажу роботи на посаді судді, що дає право на відставку, підлягає зарахуванню стаж (досвід) роботи (професійної діяльності), вимога щодо якого визначена законом та надає право для призначення на посаду судді.

З огляду на зазначене право на зарахування стажу роботи в галузі права мають судді, яких було призначено на посаду судді вперше згідно з вимогами, встановленими Законом України «Про статус суддів» на день їх обрання.

Саме така правова позиція покладена в основу рішення Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду від 22 листопада 2018 року, яке залишене без змін постановою Великої Палати Верховного Суду від 30 травня 2019 року у справі №9901/805/18.

Зокрема, Велика Палата Верховного Суду погодилась із висновками колегії суддів Касаційного адміністративного суду та зазначила, що частину другу статті 137 Закону № 1402-VIII (у редакції, яка діє з 5 серпня 2018 року) потрібно тлумачити таким чином, що до стажу роботи на посаді судді також зараховується стаж (досвід), роботи (професійної діяльності) судді у сфері права, який вимагається законом як мінімальний для набуття таким суддею права для призначення на посаду судді на дату такого призначення, оскільки вказана норма закону призвела до покращення правового становища суддів, надавши можливість зараховувати до стажу роботи на посаді судді їхній стаж (досвід) роботи (професійної діяльності) у сфері права тривалістю, яка вимагалася законом для призначення на посаду судді станом на дату призначення їх на посаду.

У зв`язку з викладеним, суд зазначає, що частиною першою статті 7 Закону України від 15 грудня 1992 року № 2862-ХІІ «Про статус суддів» (у редакції на час призначення позивача на посаду судді) було визначено, що на посаду судді може бути рекомендований кваліфікаційною комісією суддів громадянин України, який має, зокрема, стаж роботи в галузі права не менш як три роки.

Отже, на час призначення позивача на посаду судді діяла вимога щодо наявності стажу (досвіду) роботи (професійної діяльності) в галузі права, що надає право для призначення на посаду судді, не менш як три роки.

За таких обставин позивач має право на зарахування до стажу роботи на посаді судді, що дає право на відставку та отримання щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці, періоду роботи на посаді юриста малого автотранспортного підприємства «Фургон» тривалістю три роки.

Щодо зарахування до стажу роботи на посаді судді, що дає право на відставку та отримання щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці, роботи на посадах начальника Центрального районного управління юстиції в Одеській області, заступника начальника обласного управління юстиції в Одеській області, першого заступника Територіального управління державної судової адміністрації в Одеській області, начальника Територіального управління державної судової адміністрації в Одеській області.

Суд вже зазначав, що відповідно до абзацу другого частини 4 статті 43 Закону України від 15 грудня 1992 року № 2862-ХІІ «Про статус суддів» до стажу роботи, що дає право на відставку судді та отримання щомісячного довічного грошового утримання, крім іншого, зараховується також час роботи на посадах, безпосередньо пов`язаних з керівництвом та контролем за діяльністю судів у Верховному Суді України, в обласних судах, Київському і Севастопольському міських судах, Міністерстві юстиції України та підвідомчих йому органах на місцях, за діяльністю арбітражів у Державному арбітражі України, Вищому арбітражному суді України.

Матеріалами справи підтверджується, що позивач працював на посадах, безпосередньо пов`язаних з керівництвом та контролем за діяльністю судів.

Згідно записів трудової книжки, у період з 06 січня 1999 року по 28 лютого 2002 року ОСОБА_1 працював на посаді Начальника Центрального районного управління юстиції в Одеській області.

У період з 01 березня 2002 року по 17 квітня 2003 року ОСОБА_1 працював на посаді заступника начальника обласного управління юстиції в Одеській області.

У період з 18 квітня 2003 року по 18 травня 2003 року ОСОБА_1 працював на посаді першого заступника Територіального управління Державної судової адміністрації в Одеській області.

У період з 19 травня 2003 року по 15 травня 2007 року ОСОБА_1 працював на посаді начальника Територіального управління Державної судової адміністрації в Одеській області.

Верховним Судом вже надано правовий висновок щодо особливостей зарахування періодів роботи на зазначених посадах до стажу роботи на посаді судді за вказаного правового регулювання.

Так, у постанові Верховного Суду від 27 січня 2021 року у справі № 591/2397/17 зазначено, що оскільки станом на час призначення позивача суддею такі періоди підлягали зарахуванню до суддівського стажу, а тому суди попередніх інстанцій обґрунтовано дійшли висновку про їх зарахування до стажу позивача, який дає право на призначення довічного грошового утримання.

Крім того, Верховний Суд у постанові від 30.05.2019 у справі № 592/2569/17 сформулював висновок щодо застосування абз. 2 ч. 4 ст. 43 Закону № 2862-XII у питанні обрахунку стажу роботи, що дає право отримання щомісячного довічного грошового утримання, крім роботи на посадах суддів судів України, який зводиться до того, що «невключення до відповідного стажу роботи на посаді судді, зокрема, роботи на посадах підвідомчих Міністерству юстиції України органах на місцях і врахування відповідачем для встановлення (визначення) розміру щомісячного довічного грошового утримання лише періоду роботи на посаді судді є неправомірним.».

У продовження такого висновку, Верховний Суд у постанові від 27.01.2021 у справі № 591/2397/17 виснував, що «факт роботи позивача у спірні періоди на посадах, безпосередньо пов`язаних з керівництвом та контролем за діяльністю судів, а саме: консультанта 2-ї категорії по судовій статистиці, консультанта 1-ї категорії по судовій статистиці, головного консультанта по судовій роботі, начальника судового відділу в Управлінні юстиції підлягали зарахуванню до суддівського стажу».

Відповідно до ч. 5 ст. 242 КАС України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Отже, за встановлених вище обставин справи та нормативного регулювання спірних правовідносин, суд дійшов висновку про наявність у позивача права на зарахування до стажу роботи на посаді судді, що дає право на відставку та отримання щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці, роботи на вищевказаних посадах в органах юстиції та Державної судової адміністрації.

Відповідно до ч. 3 ст. 142 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» щомісячне довічне грошове утримання виплачується судді у відставці в розмірі 50 відсотків суддівської винагороди судді, який працює на відповідній посаді. За кожний повний рік роботи на посаді судді понад 20 років розмір щомісячного довічного грошового утримання збільшується на два відсотки грошового утримання судді.

Враховуючи, що стаж роботи ОСОБА_1 , який дає право на призначення щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці, складає повних 35 років, розмір такого утримання повинен становити 80% (50% за 20 років + 30% за 15 років) суддівської винагороди судді, який працює на відповідній посаді.

Отже, наявні підстав для задоволення позовних вимог в частині зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області провести перерахунок та виплату щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці ОСОБА_1 з 02 березня 2023 року у розмірі 80% суддівської винагороди, зазначеної у довідці Одеського окружного адміністративного суду про суддівську винагороду для обчислення щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці від 01 березня 2023 року вих. №03.4.17-14361/23, з врахуванням раніше виплачених сум.

Суд зазначає, що в даному випадку, зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області провести перерахунок та виплату щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці є дотриманням судом гарантій на те, що спір між сторонами буде остаточно вирішений, та належним способом захисту порушеного права.

Обираючи спосіб захисту порушеного права у спірних відносинах, суд враховує, що спосіб відновлення порушеного права має бути ефективним і таким, що виключає подальші протиправні рішення, дії чи бездіяльність суб`єкта владних повноважень, і у випадку невиконання або неналежного виконання рішення не виникла б необхідність повторного звернення до суду, а здійснювалося примусове виконання рішення суду.

У ч. 4 ст. 245 КАС України визначено, що у випадку, визначеному пунктом 4 частини 2 цієї статті, суд може зобов`язати відповідача - суб`єкта владних повноважень прийняти рішення на користь позивача, якщо для його прийняття виконано всі умови, визначені законом, і прийняття такого рішення не передбачає права суб`єкта владних повноважень діяти на власний розсуд.

На законодавчому рівні поняття дискреційні повноваження суб`єкта владних повноважень відсутнє. У судовій практиці сформовано позицію щодо поняття дискреційних повноважень, під якими слід розуміти такі повноваження, коли у межах, які визначені законом, адміністративний орган має можливість самостійно (на власний розсуд) вибирати один з кількох варіантів конкретного правомірного рішення. Водночас, повноваження державних органів не є дискреційними, коли є лише один правомірний та законно обґрунтований варіант поведінки суб`єкта владних повноважень. Тобто, у разі настання визначених законодавством умов відповідач зобов`язаний вчинити конкретні дії і, якщо він їх не вчиняє, його можна зобов`язати до цього в судовому порядку.

Суд також зазначає, що обраний спосіб захисту, а саме зобов`язання відповідача вчинити відповідні дії узгоджується зі статтею 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (право на ефективний засіб юридичного захисту), відповідно до якої кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.

Решта доводів та заперечень сторін висновків суду по суті заявлених позовних вимог не спростовують. Слід зазначити, що згідно практики Європейського суду з прав людини та зокрема, рішення у справі «Серявін та інші проти України» від 10.02.2010, заява 4909/04, відповідно до п. 58 якого суд повторює, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються.

Частиною другою статті 2 КАС України передбачено, що у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Частиною другою статті 9 КАС України передбачено, що суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених ст. 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Враховуючи викладене, оцінивши достовірність та достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, відповідно до свого внутрішнього переконання, суд дійшов висновку, що позовні вимоги позивача підлягають задоволенню.

Відповідно до ст.139 КАС України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

З урахуванням висновку суду про задоволення позову, наявні підстави для стягнення з відповідача на користь позивача судового збору у розмірі 1073,60 грн.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 2, 6, 7, 8, 9, 10, 77, 90, 139, 242-246, 250, 251, 255, 262, 295, 297 КАС України, суд

В И Р І Ш И В :

Адміністративний позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ; РНОКПП НОМЕР_2 ) до Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області (65107, м. Одеса, вул. Канатна, 83, ) про визнання протиправними дій, зобов`язання вчинити певні дії - задовольнити.

Визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області щодо визначення 50% розміру суддівської винагороди при призначенні ОСОБА_1 щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці рішенням №54 від 16 березня 2023 року.

Визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України щодо відмови ОСОБА_1 у здійсненні перерахунку щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці у розмірі 80% суддівської винагороди, встановленої Довідкою Одеського окружного адміністративного суду про суддівську винагороду для обчислення щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці від 01 березня 2023 року вих. №03.4.17-14361/23.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області провести перерахунок та виплату щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці ОСОБА_1 з 02 березня 2023 року у розмірі 80% суддівської винагороди, зазначеної у довідці Одеського окружного адміністративного суду про суддівську винагороду для обчислення щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці від 01 березня 2023 року вих. №03.4.17-14361/23, з врахуванням раніше виплачених сум.

Стягнути з Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області (65107, м. Одеса, вул. Канатна, 83, ) за рахунок бюджетних асигнувань на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ; РНОКПП НОМЕР_2 ) судовий збір у розмірі 1073,60 грн. (одна тисяча сімдесят три гривні шістдесят копійок).

Порядок і строки оскарження рішення визначаються ст.ст.293, 295 КАС України.

Рішення набирає законної сили в порядку і строки, встановлені ст.255 КАС України.

Суддя Самойлюк Г.П.