Справа № 380/7320/23
Суддя: Клименко Оксана Миколаївна
Дата ухвалення: 2023-09-08 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

08 вересня 2023 року м. Львівсправа № 380/7320/23

Львівський окружний адміністративний суд, суддя Клименко О.М., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області, Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити дії,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 (Позивачка) звернулася до Львівського окружного адміністративного суду із позовом до Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області (Відповідач-1), Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області (Відповідач-2), в якому просить:

- визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області від 14 лютого 2023 року № 12 про відмову ОСОБА_1 про переведення (перерахунку) пенсії згідно із Законом України «Про державну службу»;

- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України у Львівській області: 1) перевести ОСОБА_1 з пенсії за віком, призначеної відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» на пенсію державного службовця відповідно до Закону України «Про державну службу» з 08 лютого 2023 року; 2) призначити та виплатити ОСОБА_1 з 08 лютого 2023 року пенсію за віком відповідно до статті 37 Закону України «Про державну службу» № 3723-ХІІ від 16 грудня 1993 року, п.п. 10, 12 Закону України «Про державну службу» № 889-VIII від 10 грудня 2015 року з урахуванням всіх складових заробітної плати, зазначених у Довідках № 6 і № 7 від 08 лютого 2023 року, виданих управлінням адміністрування послуг департаменту адміністративних послуг Львівської міської ради;

- судові витрати із сплати судового збору стягнути з відповідача.

Свої вимоги позивачка обґрунтовує тим, що з 23 серпня 2020 року отримує пенсію за віком, призначену відповідно до Закону України від 09 липня 2003 року № 1058-IV «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» (далі Закон № 1058). 08 лютого 2023 року позивачка звернулася до Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області із заявою про перехід на пенсію державного службовця відповідно до положень Законів України від 16 грудня 1993 року № 3723-ХІІ «Про державну службу» (далі Закон № 3723) та від 10 грудня 2015 року № 889-VIII «Про державну службу» (далі Закон № 889).

Рішенням Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області від 14 лютого 2023 року № 12, прийнятим за принципом екстериторіальності (далі також оскаржуване рішення), позивачці відмовлено у переведенні на такий вид пенсії, у зв`язку з тим, що станом на 01 травня 2016 року вона не працювала на посаді державного службовця, а тому до стажу державної служби враховано період роботи з 01 серпня 1991 року по 03 липня 2001 року, що становить 19 років 11 місяців 02 дні. На думку позивачки, в оскаржуваному рішенні допущено арифметичну помилку в частині підрахунку періоду стажу, зокрема, зазначений відповідачем-2 період становить менше десяти років, а в рішенні зазначено 19 років 11 місяців 02 дні. Звідси незрозуміло, який саме стаж роботи позивачки врахував відповідач-2 при розгляді заяви від 08 лютого 2023 року.

Позивачка не погоджується із оскаржуваним рішенням відповідача-2, уважає його протиправним, оскільки з 01 травня 2016 року набрав чинності Закон № 889, яким визначено право на пенсійне забезпечення державних службовців відповідно до статті 37 Закону № 3723. Після 01 травня 2016 року зберігають право на призначення пенсії державного службовця відповідно до статті 37 Закону № 3723 лише ті особи, які мають стаж державної служби, визначений пунктами 10, 12 Прикінцевих та перехідних положень Закону № 889, та мають передбачені частиною першою статті 37 Закону № 3723 вік і страховий стаж.

Позивачка відзначає, що сумарний стаж її роботи на державних посадах в державних органах та посадах в органах місцевого самоврядування станом на дату набрання чинності Законом № 889 (01 травня 2016 року) становить 37 років 10 місяців 04 дні, а загальний трудовий стаж станом на 08 лютого 2023 року (дата звернення із заявою за переведенням з одного виду пенсії на інший) 43 роки. З 01 серпня 1991 року по 01 травня 2016 року позивачка безперервно займала посади в органах місцевого самоврядування.

Звідси позивачка висновує, що на час звернення до відповідача-1 із заявою за переведенням з одного виду пенсії на інший вона досягла визначеного законом пенсійного віку, має необхідний страховий стаж, а стаж її роботи на посадах державного службовця станом на 01 травня 2016 року становить понад 20 років, а саме 37 років 10 місяців 04 дні. Відтак, за умови зарахування періоду роботи позивачки на посадах в органах місцевого самоврядування до стажу державної служби, такий стаж становить понад 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців, у зв`язку з чим відмова відповідача-2 у зарахуванні цього періоду до стажу державної служби та, як наслідок, переведення з одного виду пенсії на інший є протиправною.

Зважаючи на вищевикладене, адміністративний позов просить задовольнити повністю.

Позиція відповідача-1 викладена у відзиві на позовну заяву. Відповідач-1 вказує, що основним критерієм, за яким визначається можливість зарахування того чи іншого періоду роботи особи на посаді державного службовця до стажу, який дає право на призначення пенсії відповідно до статті 37 Закону № 3723, є встановлення за займаною посадою відповідного рангу.

Як вбачається із записів трудової книжки позивачки вона працювала на посаді спеціаліста з присвоєнням 12 рангу державної служби Департаменту житлового господарства Львівської міської ради, 07 квітня 1998 року склала Присягу державного службовця, 19 вересня 2000 року переведена на посаду головного спеціаліста в Департамент організації та інформаційного забезпечення Львівської міської ради.

04 липня 2001 року у зв`язку із набранням чинності Законом України «Про службу в органах місцевого самоврядування» позивачка склала Присягу посадової особи місцевого самоврядування. Надалі позивачці присвоювалися відповідні ранги посадової особи місцевого самоврядування.

З 22 вересня 2009 року по 04 серпня 2011 року позивачка працювала на посадах помічника голови Львівської обласної державної адміністрації із присвоєнням 9 рангу державного службовця, начальника відділу господарського забезпечення апарату облдержадміністрації із присвоєнням 8 рангу державного службовця.

Підпунктом 11 пункту 3 статті 3 Закону № 889 визначено, що дія цього Закону не поширюється на посадових осіб місцевого самоврядування. Відтак за даними трудової книжки стаж позивачки на посадах, віднесених до відповідних категорій посад державної служби, визначених статтею 25 Закону № 3723, становить 19 років 11 місяців 02 дні (з 01 серпня 1991 року по 03 липня 2001 року).

Ураховуючи те, що позивачка обіймала посади, за якими з 04 липня 2001 року склала Присягу посадової особи органу місцевого самоврядування, а також їй присвоювалися ранги посадової особи місцевого самоврядування, а не ранги державного службовця, такі посади з липня 2001 року не відносяться до категорій посад державних службовців та не зараховуються до стажу роботи, який дає право на призначення пенсії відповідно до Закону України «Про державну службу».

Зважаючи на вищевикладене, просить у задоволені позову відмовити повністю.

Позиція відповідача-2 викладена у відзиві на позовну заяву. Відповідач-2 вказує, що станом на 01 травня 2016 року позивачка не працювала на посаді державного службовця, до стажу державної служби враховується період роботи з 01 серпня 1991 року по 03 липня 2001 року, що становить 19 років 11 місяців 02 дні.

Як вбачається із записів трудової книжки позивачки вона працювала на посаді спеціаліста з присвоєнням 12 рангу державної служби Департаменту житлового господарства Львівської міської ради, 07 квітня 1998 року склала Присягу державного службовця, 19 вересня 2000 року переведена на посаду головного спеціаліста в Департамент організації та інформаційного забезпечення Львівської міської ради.

04 липня 2001 року у зв`язку із набранням чинності Законом України «Про службу в органах місцевого самоврядування» позивачка склала Присягу посадової особи місцевого самоврядування. Надалі позивачці присвоювалися відповідні ранги посадової особи місцевого самоврядування.

З 22 вересня 2009 року по 04 серпня 2011 року позивачка працювала на посадах помічника голови Львівської обласної державної адміністрації із присвоєнням 9 рангу державного службовця, начальника відділу господарського забезпечення апарату облдержадміністрації із присвоєнням 8 рангу державного службовця.

Підпунктом 11 пункту 3 статті 3 Закону № 889 визначено, що дія цього Закону не поширюється на посадових осіб місцевого самоврядування. Відтак за даними трудової книжки стаж позивачки на посадах, віднесених до відповідних категорій посад державної служби, визначених статтею 25 Закону № 3723, становить 19 років 11 місяців 02 дні (з 01 серпня 1991 року по 03 липня 2001 року).

Ураховуючи те, що позивачка обіймала посади, за якими з 04 липня 2001 року склала Присягу посадової особи органу місцевого самоврядування, а також їй присвоювалися ранги посадової особи місцевого самоврядування, а не ранги державного службовця, такі посади з липня 2001 року не відносяться до категорій посад державних службовців та не зараховуються до стажу роботи, який дає право на призначення пенсії відповідно до Закону України «Про державну службу».

За таких обставин у позивачки відсутнє право на перехід з пенсії за віком на пенсію державного службовця.

Зважаючи на вищевикладене, просить у задоволені позову відмовити повністю.

Відповідно до пункту 3 частини 3 статті 246 КАС України суд зазначає, що ухвалою судді від 13 квітня 2023 року відкрито спрощене позовне провадження в адміністративній справі без повідомлення (виклику) сторін.

Суд встановив наступні фактичні обставини справи та відповідні їм правовідносини:

Сторонами у справі не заперечується та обставина, що позивачці з 23 серпня 2020 року призначено пенсію за віком відповідно до Закону № 1058.

08 лютого 2023 року позивачка звернулася із заявою (а.с.8) та необхідними документами, перелік яких наведений у розписці-повідомленні (а.с.9), до Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області про перехід на пенсію відповідно до Закону України «Про державну службу».

Рішенням Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області від 14 лютого 2023 року № 12 «Про перерахунок пенсії ОСОБА_1 » (а.с.11), прийнятим за принципом екстериторіальності, позивачці відмовлено в проведенні перерахунку пенсії відповідно до її заяви від 08 лютого 2023 року.

Зміст рішення такий:

«Відмовити ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , о/р НОМЕР_1 , яка перебуває на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України в Львівській області, в проведенні перерахунку пенсії згідно з наданою заявою від 08.02.2023, оскільки відповідно до Закону України «Про державну службу» станом на 01.05.2016 Ви не працювали на посаді державного службовця, до стажу державної служби враховується період роботи з 01.08.1991 по 03.07.2001, що становить 19 років 11 місяців 02 дні.

Органи Пенсійного фонду України в своїй діяльності керуються норами чинного законодавства України на день звернення».

Позивачка, не погоджуючись із зазначеним рішенням відповідача-2, уважаючи його протиправним та таким, що підлягає скасуванню, звернулася з цим позовом до суду.

Предметом розгляду у цій справі є оцінка правомірності рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області від 14 лютого 2023 року № 12 про відмову в проведенні перерахунку ОСОБА_1 пенсії за віком відповідно до Закону України «Про державну службу».

Надаючи правову оцінку відносинам, що виникли між сторонами, суд виходить з такого.

Завданням адміністративного судочинства відповідно до частини першої статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України (далі КАС України) є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Закріплений у частині 1 статті 9 КАС України принцип змагальності сторін передбачає, що розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Відповідно до частини 2 статті 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Тобто, суб`єкт владних повноважень зобов`язаний діяти лише на виконання закону, за умов і обставин, визначених ним, вчиняти дії, не виходячи за межі прав та обов`язків, дотримуватися встановленої законом процедури, обирати лише встановлені законодавством України способи правомірної поведінки під час реалізації своїх владних повноважень.

Згідно зі статтею 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом. Це право гарантується загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств, установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел соціального забезпечення; створенням мережі державних, комунальних, приватних закладів для догляду за непрацездатними. Пенсії, інші види соціальних виплат та допомоги, що є основним джерелом існування, мають забезпечувати рівень життя, не нижчий від прожиткового мінімуму, встановленого законом.

Принципи, правові та організаційні засади забезпечення державної служби, зокрема порядок реалізації права на пенсійне забезпечення державних службовців визначається Законом України від 10 грудня 2015 року № 889-VIII, який набрав чинності з 01 травня 2016 року.

Згідно із статтею 90 указаного Закону пенсійне забезпечення державних службовців здійснюється відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

Пунктом 2 розділу ХІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону № 889 визнано таким, що втратили чинність, зокрема Закон України від 16 грудня 1993 року № 3723-ХІІ «Про державну службу», крім статті 37, що застосовується до осіб, зазначених у пунктах 10 і 12 цього розділу.

Положення пунктів 10 та 12 розділу ХІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону № 889 закріплюють, що:

- державні службовці, які на день набрання чинності цим Законом займають посади державної служби та мають не менш як 10 років стажу на посадах, віднесених до відповідних категорій посад державних службовців, визначених статтею 25 Закону України «Про державну службу» та актами Кабінету Міністрів України, мають право на призначення пенсії відповідно до статті 37 Закону України «Про державну службу» у порядку, визначеному для осіб, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців (пункт 10);

- для осіб, які на день набрання чинності цим Законом мають не менш як 20 років стажу на посадах, віднесених до відповідних категорій посад державної служби, визначених статтею 25 Закону України «Про державну службу» та актами Кабінету Міністрів України, зберігається право на призначення пенсії відповідно до статті 37 Закону України «Про державну службу» у порядку, визначеному для осіб, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців (пункт 12).

Відповідно до частини першої статті 37 Закону № 3723 на одержання пенсії державних службовців мають право чоловіки, які досягли віку 62 роки, та жінки, які досягли пенсійного віку, встановленого статтею 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», за наявності страхового стажу, необхідного для призначення пенсії за віком у мінімальному розмірі, передбаченого абзацом першим частини першої статті 28 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», у тому числі стажу державної служби не менш як 10 років, та які на час досягнення зазначеного віку працювали на посадах державних службовців, а також особи, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців, незалежно від місця роботи на час досягнення зазначеного віку. Пенсія державним службовцям призначається в розмірі 60 відсотків суми їх заробітної плати, з якої було сплачено єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, а до 1 січня 2011 року - страхові внески на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, а особам, які на час звернення за призначенням пенсії не є державними службовцями, - у розмірі 60 відсотків заробітної плати працюючого державного службовця відповідної посади та рангу за останнім місцем роботи на державній службі, з якої було сплачено єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, а до 1 січня 2011 року - страхові внески на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування.

Отже, при наявності у особи станом на 01 травня 2016 року певного стажу державної служби (10 років для осіб, що на зазначену дату займали посади державної служби, або 20 років незалежно від того, чи працювала особа станом на 01 травня 2016 року на державній службі), така особа зберігає право на призначення пенсії відповідно до статті 37 Закону № 3723, але за такої умови: у порядку, визначеному для осіб, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців. Така правова позиція висловлена Верховним Судом у постанові від 15 грудня 2020 року у справі № 560/2398/19.

Пунктом 8 розділу ХІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону № 889 передбачено, що стаж державної служби за періоди роботи (служби) до набрання чинності цим Законом обчислюється у порядку та на умовах, установлених на той час законодавством.

Отже, стаж державної служби за період роботи (служби) до 01 травня 2016 року обчислюється відповідно до законодавства, яке діяло раніше, та на тих умовах і в порядку, що були ним передбачені.

Суд встановив, що відповідно до записів у трудовій книжці ОСОБА_1 серії НОМЕР_2 від 03 липня 1978 року позивачка працювала у такі періоди та на таких посадах:

- 28 червня 1978 року прийнята на вакантну посаду діловода народного суду Радянського району м. Львова з 28 червня 1978 року (запис № 1);

- 28 травня 1979 року прийнята на посаду коректора протокольної частини Львівського облвиконкому (запис № 3);

- 23 листопада 1982 року прийнята на посаду архівіста другої категорії Державного архіву Львівської області (запис № 5);

- 01 січня 1987 року переведена на посаду старшого охоронця фондів Державного архіву Львівської області (запис № 6);

- 01 серпня 1991 року прийнята на посаду юрисконсульта першої категорії у відділ обміну та бронювання житлової площі Управління обліку і розподілу житлової площі Департаменту житлового господарства Виконкому Львівської міської ради народних депутатів (запис № 8);

- 07 жовтня 1995 року переведена в департамент житлового господарства на посаду інспектора-спеціаліста першої категорії відділу закріплення, квартирного обміну і бронювання житла (запис № 9);

- 01 травня 1994 року посаду віднесено до шостої категорії, присвоєно тринадцятий ранг державного службовця (запис № 10);

- 01 квітня 1998 року переведено (переміщено) в юридичний відділ департаменту на посаду юрисконсульта, спеціаліста першої категорії (запис № 11);

- 07 квітня 1998 року прийняла Присягу державного службовця (запис № 12);

- 08 вересня 1999 року переведена на посаду юрисконсульта, головного спеціаліста, присвоєно дванадцятий ранг державного службовця (запис № 13);

- 18 вересня 2000 року звільнена з роботи у порядку переведення на роботу в департамент організаційного та інформаційного забезпечення роботи міської ради виконкому Львівської міської ради (запис № 14);

- 19 вересня 2000 року призначена у порядку переведення на посаду юрисконсульта та головного спеціаліста департаменту організаційного та інформаційного забезпечення (запис № 15);

- 04 липня 2001 року посада віднесена до шостої категорії посад органів місцевого самоврядування, присвоєно дванадцятий ранг посадової особи місцевого самоврядування, складена присяга (запис № 16);

- 01 грудня 2001 року присвоєно одинадцятий ранг посадової особи місцевого самоврядування в межах шостої категорії посад (запис № 17);

- 14 серпня 2002 року у зв`язку з реорганізацією переведена на посаду юрисконсульта, головного спеціаліста організаційно-інформаційного управління (запис № 18);

- 04 січня 2007 року у зв`язку з реорганізацією переведена на посаду головного спеціаліста відділу адміністративних послуг адміністративно-господарського управління (запис № 19); 16 жовтня 2009 року відділ адміністративних послуг перейменовано у відділ «Центр обслуговування мешканців» (запис № 20);

- 02 червня 2014 року переведена з кадрового резерву на посаду адміністратора відділу «Центр надання адміністративних послуг» адміністративно-господарського управління, збережено одинадцятий ранг посадової особи місцевого самоврядування в межах п`ятої категорії посад (запис № 21);

- 01 липня 2014 року присвоєно черговий десятий ранг посадової особи місцевого самоврядування в межах п`ятої категорії посад (запис № 22);

- 01 липня 2016 року присвоєно дев`ятий ранг посадової особи місцевого самоврядування в межах п`ятої категорії посад (запис № 23);

- 02 січня 2017 року переведена на посаду адміністратора відділу адміністративних послуг управління адміністрування послуг департаменту адміністративних послуг Львівської міської ради (запис № 24).

Оскаржуваним рішенням відповідач-2 відмовив позивачці у переведенні її з пенсії за віком, призначеної відповідно до Закону № 1058, на пенсію за віком відповідно до Закону України «Про державну службу» з підстав недостатності у неї стажу державної служби.

Згідно з цим рішенням до стажу державної служби позивачки зараховано період її роботи з 01 серпня 1991 року по 03 липня 2001 року.

За обрахунком відповідача-2 вказаний період роботи становить 19 років 11 місяців 02 дні.

Насамперед суд зауважує, що період з 01 серпня 1991 року по 03 липня 2001 року не може становити 19 років 11 місяців 02 дні. За математичними підрахунками суду такий період становить 09 років 11 місяців 02 дні.

Таким чином, в оскаржуваному рішенні відповідач-2 допустив арифметичну помилку, яка полягає у неправильному підрахунку стажу роботи позивачки (в роках) за період з 01 серпня 1991 року по 03 липня 2001 року.

Водночас вищевказаний період роботи позивачки зарахований відповідачем до її стажу державної служби, а тому такий не є спірним.

Поряд з цим оскаржуване рішення відповідача-2 не місить жодних мотивів незарахування пенсійним органом відповідних періодів роботи позивачки з 28 червня 1978 року по 01 серпня 1991 року та з 04 липня 2001 року по 01 травня 2016 року до стажу державної служби. І лише зі змісту відзивів на позовну заяву, поданих відповідачами, видно, що підставою незарахування періодів роботи позивачки до стажу державної служби починаючи з 04 липня 2001 року є та обставина, що позивачка обіймала посади, за якими з 04 липня 2001 року склала Присягу посадової особи органу місцевого самоврядування, а також їй присвоювалися ранги посадової особи місцевого самоврядування, а не ранги державного службовця, такі посади з липня 2001 року не відносяться до категорій посад державних службовців та не зараховуються до стажу роботи, який дає право на призначення пенсії відповідно до Закону України «Про державну службу». Чому саме періоди роботи позивачки з 28 червня 1978 року по 01 серпня 1991 року не зараховані до стажу державної служби відповідачі так і не пояснили.

Надаючи правову оцінку тому, чи підлягають зарахуванню до стажу державної служби позивачки періоди її роботи з 28 червня 1978 року по 01 серпня 1991 року та з 04 липня 2001 року по 01 травня 2016 року суд виходить з наступного.

Відповідно до пункту 1 Порядку обчислення стажу державної служби, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 03 травня 1994 року № 283 (далі Порядок № 283), цим Порядком визначаються посади і органи, час роботи в яких зараховуються до стажу державної служби.

Згідно з положеннями пункту 2 Порядку № 283 до стажу державної служби зараховується робота (служба), зокрема:

- на посадах керівних працівників і спеціалістів в апараті органів прокуратури, судів, нотаріату, дипломатичної служби, митного контролю, внутрішніх справ, служби безпеки, розвідувальних органів, інших органів управління військових формувань, Держспецзв`язку, Адміністрації Держспецтрансслужби, державної податкової та контрольно-ревізійної служби, Держфінінспекції, її територіальних органів;

- на посадах керівних працівників і спеціалістів державних органів колишніх УРСР та інших республік, а також колишнього СРСР згідно з додатком;

- на посадах в органах місцевого самоврядування, передбачених у статті 14 Закону України «Про службу в органах місцевого самоврядування», а також на інших посадах, не зазначених у цій статті, віднесених Кабінетом Міністрів України до відповідної категорії посад в органах місцевого самоврядування;

- на посадах керівних працівників і спеціалістів державних архівів областей та їх філіалів, державних архівів міст Києва і Севастополя.

Додатком до Порядку № 283 визначений Перелік державних органів колишніх УРСР та інших республік, а також колишнього СРСР, період роботи в яких на посадах керівних працівників і спеціалістів зараховується до стажу державної служби. До цього переліку включені, серед іншого, виконавчі комітети місцевих Рад депутатів трудящих, Рад народних депутатів, їх управління, самостійні відділи, інші структурні підрозділи, державні архіви областей та їх філіали, державні архіви міст Києва і Севастополя.

Таким чином, з огляду на вказані правові норми періоди роботи позивачки з 28 червня 1978 року по 23 травня 1979 року на посаді діловода народного суду Радянського району м. Львова, з 28 травня 1979 року по 22 листопада 1982 року на посаді коректора протокольної частини Львівського облвиконкому, з 23 листопада 1982 року по 31 грудня 1987 року на посаді архівіста другої категорії Державного архіву Львівської області та з 01 січня 1987 року по 26 липня 1991 року на посаді старшого охоронця фондів Державного архіву Львівської області підлягають зарахуванню до стажу державної служби.

На користь такого висновку суду свідчить також наказ Департаменту організаційного та інформаційного забезпечення Львівської міської ради від 20 вересня 2000 року № 120к «Про призначення на посаду у порядку переведення на рівнозначну посаду ОСОБА_2 », згідно з яким позивачку призначено з 19 вересня 2000 року у порядку переведення з департаменту житлового господарства на посаду юрисконсульта, головного спеціаліста з посадовим окладом згідно із штатним розписом. Відповідно до цього наказу стаж державної служби позивачки станом на 19 вересня 2000 року становить 21 рік 03 місяці 21 день, що свідчить про те, що розглядувані вище періоди роботи позивачки зараховані до стажу державної служби.

Стосовно періодів роботи позивачки з 04 липня 2001 року на посадах в органах місцевого самоврядування суд зазначає таке.

Відповідно до пункту 4 Порядку обчислення стажу державної служби, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 25 березня 2016 року № 229 (далі Порядок № 229) до стажу державної служби зараховуються час перебування на посадах в органах місцевого самоврядування, передбачених Законом України «Про службу в органах місцевого самоврядування».

Суд звертає увагу на те, що як Порядок № 283, так і чинний Порядок № 229 передбачають, що до стажу державної служби зараховується час перебування на посадах в органах місцевого самоврядування.

Після набрання чинності Законом № 889 положення законодавства в частині механізму обрахунку стажу державної служби не змінилися. Відповідно до статті 46 Закону № 889 та пункту 4 Порядку № 229 час перебування на посадах в органах місцевого самоврядування, передбачених Законом України «Про службу в органах місцевого самоврядування», зараховується до стажу державної служби. Про це зазначив Верховний Суд у постанові від 10 травня 2018 року у справі № 351/1792/17.

З огляду на викладене суд доходить висновку про те, що періоди роботи позивачки на посадах в органах місцевого самоврядування (до 01 травня 2016) підлягають зарахуванню до стажу державної служби, натомість доводи відповідачів про те, що позивачка обіймала посади, за якими з 04 липня 2001 року склала Присягу посадової особи органу місцевого самоврядування, а також їй присвоювалися ранги посадової особи місцевого самоврядування, а не ранги державного службовця, такі посади з липня 2001 року не відносяться до категорій посад державних службовців та не зараховуються до стажу роботи, який дає право на призначення пенсії відповідно до Закону України «Про державну службу», є безпідставними.

Як вже зазначено судом вище, обов`язковою умовою для збереження в особи права на призначення пенсії відповідно до статті 37 Закону № 3723 після 01 травня 2016 року є дотримання сукупності вимог, визначених частиною 1 статті 37 цього Закону і Прикінцевих та перехідних положень Закону № 889, а саме: щодо віку, страхового стажу та стажу державної служби.

Суд встановив, що на день звернення до відповідача-1 за пенсією позивачка досягнула пенсійного віку, встановленого статтею 26 Закону № 1058, що відповідає приписам статті 37 Закону № 3723, та має необхідний страховий стаж, що пенсійним органом не заперечується.

Стаж державної служби позивачки, який не заперечується пенсійним органом та з урахуванням спірних періодів служби (роботи) позивачки з 28 червня 1978 року по 01 серпня 1991 року та з 04 липня 2001 року по 01 травня 2016 року, становить більше 20 років.

Наведена обставина, як вже зазначено вище, також додатково підтверджується наказом Департаменту організаційного та інформаційного забезпечення Львівської міської ради від 20 вересня 2000 року № 120к «Про призначення на посаду у порядку переведення на рівнозначну посаду ОСОБА_2 », згідно з яким станом на 19 вересня 2000 року стаж державної служби позивачки становив 21 рік 03 місяці 21 день.

За таких обставин за сукупністю умов, про які судом зазначено вище, позивачка має право на призначення пенсії за віком відповідно до Закону України «Про державну службу».

З огляду на вказане суд дійшов висновку, що рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області від 14 лютого 2023 року № 12 про відмову в проведенні перерахунку ОСОБА_1 пенсії за віком відповідно до Закону України «Про державну службу» не відповідає критеріям правомірного рішення суб`єкта владних повноважень, які встановлені частиною другою статті 2 КАС України, а тому є протиправним та підлягає скасуванню.

Щодо позовної вимоги про зобов`язання відповідача-1 перевести ОСОБА_1 з пенсії за віком, призначеної відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» на пенсію державного службовця відповідно до Закону України «Про державну службу» з 08 лютого 2023 року; 2) призначити та виплатити ОСОБА_1 з 08 лютого 2023 року пенсію за віком відповідно до статті 37 Закону України «Про державну службу» № 3723-ХІІ від 16 грудня 1993 року, п.п. 10, 12 Закону України «Про державну службу» № 889-VIII від 10 грудня 2015 року з урахуванням всіх складових заробітної плати, зазначених у Довідках № 6 і № 7 від 08 лютого 2023 року, виданих управлінням адміністрування послуг департаменту адміністративних послуг Львівської міської ради, суд зазначає наступне.

Питання переведення (переходу) з одного виду пенсії на інший та питання призначення пенсії проаналізовано у постановах Верховного Суду України від 31 березня 2015 року в справі № 21-612а14, Верховного Суду від 23 жовтня 2018 року в справі № 317/4184/16-а (2а/317/2/2017), в яких Суд дійшов висновку, що, якщо особа отримувала пенсію на підставі одного закону та виявила бажання перейти на пенсію за іншим законом, це буде нове призначення пенсії. А якщо такий перехід відбувся в рамках одного закону Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», то це не є призначенням пенсії, а є переведенням на пенсію в рамках одного закону.

Оскільки позивачка на момент звернення до суду отримувала пенсію, передбачену Законом № 1058, і, як зазначається вище, набула право на одержання пенсії державного службовця відповідно до статті 37 Закону № 3723 та пунктів 10, 12 Прикінцевих та перехідних положень Закону № 889, то позовна вимога у цій частині підлягає задоволенню у спосіб: зобов`язати відповідача 1 призначити позивачці пенсію за віком відповідно до статті 37 Закону № 3723, пунктів 10, 12 Прикінцевих та перехідних положень Закону № 889.

Стосовно дати призначення позивачці пенсії державного службовця, суд вказує, що відповідно до пункту 4 Порядку призначення пенсій деяким категоріям осіб, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 14 вересня 2016 року № 622 (далі Порядок № 622) пенсія державним службовцям призначається з дати звернення, але не раніше дати виникнення права.

Оскільки із заявою про перехід на пенсію відповідно до Закону України «Про державну службу» позивачка звернулась 08 лютого 2023 року, то пенсія їй має бути призначена саме з цієї дати.

Пунктом 2 Порядку № 622 передбачено, що згідно з пунктами 10 і 12 розділу XI «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України від 10 грудня 2015 р. № 889-VIII «Про державну службу» на призначення пенсії відповідно до статті 37 Закону України від 16 грудня 1993 р. № 3723-XII «Про державну службу» мають право особи, які на день набрання чинності Законом України від 10 грудня 2015 р. № 889-VIII «Про державну службу»: мають не менш як 20 років стажу на посадах, віднесених до відповідних категорій посад державної служби, визначених статтею 25 Закону та актами Кабінету Міністрів України; займають посади державної служби та мають не менш як 10 років стажу на посадах, віднесених до відповідних категорій посад державних службовців, визначених статтею 25 Закону та актами Кабінету Міністрів України.

Відповідно до пункту 5 Порядку № 622 форма довідки про заробітну плату, що подається для призначення пенсії державним службовцям, затверджується правлінням Пенсійного фонду України за погодженням із Мінсоцполітики.

Постановою правління Пенсійного фонду України від 17 січня 2017 року № 1-3 (далі Постанова № 1-3) затверджені форми довідок про заробітну плату для призначення згідно з пунктами 10 і 12 розділу XI «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України від 10 грудня 2015 року №889-VIII «Про державну службу» пенсії відповідно до статті 37 Закону України від 16 грудня 1993 року № 3723-XII «Про державну службу».

Такими довідками є:

- про складові заробітної плати для призначення пенсії державного службовця (посадовий оклад, надбавка за ранг, надбавка за вислугу років);

- про складові заробітної плати для призначення пенсії державного службовця (за будь-які 60 календарних місяців роботи підряд перед зверненням за пенсією);

- про складові заробітної плати для призначення пенсії особі, яка має не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державної служби, і яка на момент виходу на пенсію не займає посади державної служби.

До заяви про перехід на пенсію за Законом України «Про державну службу» позивачка долучила довідку про складові заробітної плати для призначення пенсії державного службовця (посадовий оклад, надбавка за ранг, надбавки за вислугу років) № 7 від 08 лютого 2023 року та довідку про складові заробітної плати для призначення пенсії державного службовця (за будь-які 60 календарних місяців роботи підряд перед зверненням за пенсією) № 6 від 08 лютого 2023 року, видані управлінням адміністрування послуг департаменту адміністративних послуг Львівської міської ради.

Указані вище довідки про складові заробітної плати позивачки виготовлені відповідно до Постанови № 1-3 та відповідають затвердженим нею формам.

Водночас відповідачі у відзивах на позовну заяву не заперечили проти врахування указаних довідок для розрахунку пенсії позивачки та не надали жодного доказу щодо правових підстав не брати до уваги зазначені в них відомості для такого розрахунку.

Отже, згадані довідки мають бути враховані відповідачем-1 при визначенні розміру пенсії позивачки.

За таких обставин заявлені позовні вимоги у частині, яка розглядається, підлягають задоволенню повністю у такий належний спосіб: зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України у Львівській області призначити ОСОБА_1 пенсію за віком відповідно до статті 37 Закону України від 16 грудня 1993 року № 3723-ХІІ «Про державну службу», пунктів 10, 12 Прикінцевих та перехідних положень Закону України від 10 грудня 2015 року № 889-VIII «Про державну службу» на підставі довідки про складові заробітної плати для призначення пенсії державного службовця (посадовий оклад, надбавка за ранг, надбавки за вислугу років) № 7 від 08 лютого 2023 року та довідки про складові заробітної плати для призначення пенсії державного службовця (за будь-які 60 календарних місяців роботи підряд перед зверненням за пенсією) № 6 від 08 лютого 2023 року, виданих управлінням адміністрування послуг департаменту адміністративних послуг Львівської міської ради, з часу звернення за пенсією, а саме з 08 лютого 2023 року.

Згідно з вимогами статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Відповідно до статті 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

Оцінивши докази, які є у справі за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні, та, враховуючи всі наведені обставини, суд дійшов до висновку про задоволення позову повністю.

Відповідно до пункту п`ятого частини першої статті 244 КАС України під час ухвалення рішення суд вирішує як розподілити між сторонами судові витрати.

Згідно із частиною першою статті 132 КАС України судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Частиною другою цієї ж статті передбачено, що розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом.

При задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа (абзац перший частини першої статті 139 КАС України).

Суд встановив, що при зверненні з цим позовом до суду позивачка сплатила судовий збір у розмірі 1073,60 грн. Таким чином, поверненню позивачці за рахунок бюджетних асигнувань суб`єктів владних повноважень, які виступають відповідачами у справі, підлягає сума у розмірі 1073,60 грн.

Докази понесення сторонами витрат, пов`язаних з розглядом справи, у матеріалах справи відсутні.

Керуючись ст.ст. 19-21, 72-77, 242-246, 255, 293, 295, підп.15.5 п.15 Перехідних положень КАС України, суд,-

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ) до Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області (вул. Митрополита Андрея, 10, м. Львів, 79016), Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області (вул. Набережна Перемоги, 26, м. Дніпро, 49094) про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити дії задовольнити повністю.

Визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області від 14 лютого 2023 року № 12 про відмову в проведенні перерахунку ОСОБА_1 пенсії за віком відповідно до Закону України «Про державну службу».

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України у Львівській області призначити ОСОБА_1 пенсію за віком відповідно до статті 37 Закону України від 16 грудня 1993 року № 3723-ХІІ «Про державну службу», пунктів 10, 12 Прикінцевих та перехідних положень Закону України від 10 грудня 2015 року № 889-VIII «Про державну службу» на підставі довідки про складові заробітної плати для призначення пенсії державного службовця (посадовий оклад, надбавка за ранг, надбавки за вислугу років) № 7 від 08 лютого 2023 року та довідки про складові заробітної плати для призначення пенсії державного службовця (за будь-які 60 календарних місяців роботи підряд перед зверненням за пенсією) № 6 від 08 лютого 2023 року, виданих управлінням адміністрування послуг департаменту адміністративних послуг Львівської міської ради, з часу звернення за пенсією, а саме з 08 лютого 2023 року.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_3 ) 536,80 грн сплаченого судового збору.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_3 ) 536,80 грн сплаченого судового збору.

Рішення суду набирає законної сили відповідно до ст. 255 Кодексу адміністративного судочинства України.

Рішення може бути оскаржене за правилами, встановленими ст.ст. 295-297 Кодексу адміністративного судочинства України відповідно, з урахуванням положень підп.15.5 п.15 розд. VII «Перехідні положення» цього Кодексу.

Повний текст рішення складено 08 вересня 2023 року.

СуддяКлименко Оксана Миколаївна