Справа № 525/797/23
Суддя: Ячало Ю. І.
Дата ухвалення: 2023-09-04 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 525/797/23
Номер провадження 2-а/525/22/2023
РІШЕННЯ

Іменем України

04 вересня 2023 року Великобагачанський районний суд Полтавської області в складі:

головуючого судді Ячала Ю.І.,

за участю секретаря Лопатки О.В.,

позивача ОСОБА_1 ,

відповідача Пилипенка О.Ю.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в селищі Велика Багачка справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Інспектора СРПП відділення поліції № 3 Миргородського РВП ГУ НП в Полтавській області старшого лейтенанта поліції Пилипенка Олександра Юрійовича, ГОЛОВНОГО УПРАВЛІННЯ НАЦІОНАЛЬНОЇ ПОЛІЦІЇ В ПОЛТАВСЬКІЙ ОБЛАСТІ, про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення, -

встановив:

26 липня 2023 року позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Інспектора СРПП відділення поліції № 3 Миргородського РВП ГУ НП в Полтавській області старшого лейтенанта поліції Пилипенка Олександра Юрійовича з вимогою визнати незаконною та скасувати постанову серії БАД № 328861 від 18.07.2023 року про накладення адміністративного стягнення.

В обґрунтування заявлених вимог позивач посилається на те, що відповідно до постанови серії БАД № 328861 від 18.07.2023 року, винесену інспектором СРПП відділення поліції № 3 Миргородського РВП ГУ НП в Полтавській області старшим лейтенантом поліції Пилипенком О.Ю., на позивача накладеного стягнення у виді адміністративного стягнення в сумі 425 грн., в зв`язку з тим, що позивач 18.07.2023 року, о 14 годині 23 хвилини, в селищі Велика Багачка, Миргородського району Полтавської області, по вулиці Європейській, керував транспортним засобом марки УРАЛ-5557, державний номерний знак НОМЕР_1 , на задній осі якого з лівої сторони від водія малось відшарування протектора, бокові порізи шин, та шини мають механічні місцеві пошкодження порізи, що оголюють корд, а також не мав при собі та не пред`явив для перевірки поліс страхування власників наземних транспортних засобів, чим порушив п.п. 2.1 г), п.п. 31.4.5 б) ПДР України, чим вчинив правопорушення передбачене ч. 1 ст. 121, ч. 1 ст. 126 КУпАП. Позивач вважає, що його права порушено, постанова від 18.07.2023 року складена не правомірно, законних підстав для зупинки його транспортного засобу працівниками поліції зазначено не було, позивач був позбавлений можливості скористатися правовою допомогою його адвоката, щодо надання на вимогу страхового полісу на транспортний засіб, то ця вимога поліцейських була також незаконною. Позивач вважає, що постанова серія БАД № 328861 від 18.07.2023 року підлягає скасуванню.

08.08.2023 другий відповідач - ГОЛОВНЕ УПРАВЛІННЯ НАЦІОНАЛЬНОЇ ПОЛІЦІЇ В ПОЛТАВСЬКІЙ ОБЛАСТІ, направили до суду відзив на позовну заяву, в якому зазначили, що постанова серія БАД № 328861 від 18.07.2023 року відносно ОСОБА_1 складена працівником поліції правомірно, адже порушник не мав при собі та не пред`явив для перевірки поліс обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, а також, бокові порізи шин, механічні місцеві пошкодження шин порізи, що оголюють корд (а.с. 21-22),

Позивач ОСОБА_1 в судовому засіданні позовні вимоги підтримав, посилався на аргументи зазначені у змісті позовної заяви, вказував на те, що саме на відповідача у справі покладається обов`язок доказування правомірності прийнятого рішення у відношенні особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, зауважив, що в працівників поліції не було законних підстав для зупинки його транспортного засобу, при розгляді справи по суті йому не надано можливості в повній мірі скористатися правовою допомогою.

Перший відповідач інспектор СРПП відділення поліції № 3 Миргородського РВП ГУ НП в Полтавській області старший лейтенант поліції Пилипенко О.Ю. в судовому засіданні заперечував щодо задоволення позову позивача, наголошував, що постанова серія БАД № 328861 від 18.07.2023 року щодо ОСОБА_1 винесена правомірно та у відповідності до чинного законодавства, що підтверджується долученим до матеріалів справи відеозаписом на DVD- диску.

Другий відповідач - ГОЛОВНЕ УПРАВЛІННЯ НАЦІОНАЛЬНОЇ ПОЛІЦІЇ В ПОЛТАВСЬКІЙ ОБЛАСТІ, про день та час розгляду справи повідомлений належним чином, про причини неявки суд не повідомив (а.с. 33).

Суд, заслухавши пояснення позивача, першого відповідача, дослідивши письмові докази по справі, проаналізувавши їх у сукупності, приходить до висновку про те, що позовні вимоги позивача підлягають до задоволення з наступних обґрунтувань.

Судом встановлено, що 18 липня 2023 року постановою про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серія БАД № 328861, винесену інспектором СРПП відділення поліції № 3 Миргородського РВП ГУ НП в Полтавській області старшим лейтенантом поліції Пилипенком О.Ю., водія ОСОБА_1 , притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 126, ч. 1 ст. 121 КУпАП та накладено стягнення у виді штрафу у розмірі 425 гривень, за те, що 18 липня 2023 року, о 14 годині 23 хвилини, в селищі Велика Багачка, Миргородського району Полтавської області, по вулиці Європейській, водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом марки УРАЛ-5557, державний номерний знак НОМЕР_1 , на задній осі якого з лівої сторони від водія малось відшарування протектора, бокові порізи шин і шини мають механічні місцеві пошкодження, розриви що оголюють корд, а також не мав при собі та не пред`явив для перевірки поліс страхування власників наземних транспортних засобів, чим порушив п.п. 2.1 г), п.п. 31.4.5 б) ПДР України (а.с. 10, 25).

Доказами, що підтверджуються факт порушення правил дорожнього руху водієм є: 1) відеозапис з нагрудної камери поліцейського, який було переглянуто в судовому засіданні за участі сторін (а.с. 27).

Відповідно до пояснень відповідача та переглянутого відеозапису, судом встановлено, що підставою зупинки транспортного засобу, відповідно до положень ст. 35 Закону України "Про Національну поліцію" наявність очевидних ознаки, що свідчать про технічну несправність транспортного засобу.

Зміст переглянутого в судовому засіданні відеозапису, який надано стороною відповідача, щодо фіксації порушення правил дорожнього руху позивачем свідчить про те, що зупинка транспортного засобу проводилася у зв`язку із тим, що шини на задній правій вісі колісного транспортного засобу (КТЗ) мають величину радіального та/або осьового (бокового) биття, що перевищує граничні значення, визначені виробником шин, КТЗ.

Після зупинки транспортного засобу та повідомлення про причини зупинки, жодних дій направлених на перевірку, фіксування та можливе притягнення до адміністративної відповідальності особи за керування транспортним засобом із зазначеними вище пошкодженнями шин відповідальною посадовою особою не здійснювалися.

Переглянути в судовому засіданні відеозапис містить лише фіксацію того, що шина заднього правого колеса містить вириви/зруйнування шашок протектора, що видно із наданого до суду відеозапису, що не заперечується позивачем по справі.

Будь-яких належних доказі щодо належного фіксування технічної несправності транспортного засобу, як місцеві пошкодження (порізи, розриви тощо), що оголюють корд, а також розшарування каркаса, відшарування протектора і боковини, суду не надано.

При визначенні відповідних пошкоджень шин суд користується термінологією зазначеною у наказі МІНІСТЕРСТВА ІНФРАСТРУКТУРИ УКРАЇНИ Про затвердження Правил технічної експлуатації коліс та пневматичних шин колісних транспортних засобів категорій L, M, N, O та спеціальних машин, виконаних на їх шасі від 26.07.2013 № 549, який зареєстровано в Міністерстві юстиції України 22 серпня 2013 року за № 1452/23984 (далі за текстом Наказ МІНІСТЕРСТВА ІНФРАСТРУКТУРИ УКРАЇНИ від 26.07.2013 № 549), яким визначено в пункті 49 Розділу V перелік несправностей шин, які не можуть застосовуватися на КТЗ, яким слід користуватися відповідальним посадовим особам при наданні оцінки наявності/відсутності підстав для висновку про наявність технічної несправності шин транспортного засобу.

Відповідно до ч. 1 ст. 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Відповідно до ч. 2 ст. 2 КАС України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Отже, під час розгляду спорів щодо оскарження рішень, дій та бездіяльності суб`єктів владних повноважень, суд зобов`язаний незалежно від підстав, наведених у позові, перевіряти оскаржувані рішення, дії та бездіяльність на їх відповідність усім зазначеним вимогам.

Частиною 2 статті 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

У справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Відповідно до ст. 9 КУпАП, адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Згідно зі ст. 7 КУпАП, ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом. Додержання вимог закону при застосуванні заходів впливу за адміністративні правопорушення забезпечується систематичним контролем з боку вищестоящих органів і посадових осіб, правом оскарження, іншими встановленими законом способами.

Статтею 245 КУпАП встановлено, що завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Відповідно до ч. 1 ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Положеннями статті 222 КУпАП передбачено, що органи Національної поліції розглядають справи про порушення правил дорожнього руху (в тому числі визначені частинами першою, другою, третьою, п`ятою, шостою, восьмою, десятою і одинадцятою статті 121, частинами першою, другою і четвертою статті 126 КУпАП).

Від імені органів Національної поліції розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право працівники органів і підрозділів Національної поліції, які мають спеціальні звання, відповідно до покладених на них повноважень.

У випадках, передбачених частинами першою та другою статті 258 КУпАП, посадовими особами Національної поліції на місці вчинення правопорушення виноситься постанова у справі про адміністративне правопорушення.

Так, відповідно до частини 1 статті 121 КУпАП передбачена відповідальність керування водієм транспортним засобом, що має несправності системи гальмового або рульового керування, тягово-зчіпного пристрою, зовнішніх світлових приладів (темної пори доби) чи інші технічні несправності, з якими відповідно до встановлених правил експлуатація його забороняється, або переобладнаний з порушенням відповідних правил, норм і стандартів.

Пунктом 31.4.5 б) Правил дорожнього руху України передбачено, що забороняється експлуатація транспортних засобів згідно із законодавством за наявності таких технічних несправностей і невідповідності таким вимогам: шини мають місцеві пошкодження (порізи, розриви тощо), що оголюють корд, а також розшарування каркаса, відшарування протектора і боковини.

Відповідно до п.п 3, 5 п. 49 Наказу про затвердження Правил технічної експлуатації коліс та пневматичних шин колісних транспортних засобів категорій L, M, N, O та спеціальних машин, виконаних на їх шасі від 26.07.2013 № 549, Зареєстровано в Міністерстві юстиції України 22 серпня 2013 р. за № 1452/23984, у складі КТЗ не застосовуються шини, які мають: вириви чи зруйнування шашок протектора в обсязі понад 15% від їх загальної кількості, якщо вони нерівномірно розміщені по біговині (допуск ±100 мм); відшарування протектора від брекера (переважно зовнішні здутини).

З переглянутого в судовому засіданні відеозапису, який міститься на DVD+R-диску (а.с. 27), долученому стороною відповідача до матеріалів справи, вбачається, що інспектором СРПП відділення поліції № 3 Миргородського РВП ГУ НП в Полтавській області старшим лейтенантом поліції Пилипенком О.Ю. зафіксовано порушення правил ПДР, а саме: зафіксовано руйнування шашок протектора, а не відшарування (здутини) протектора чи інші пошкодження, що оголюють корд, тобто працівником поліції невірно встановлено характер пошкодження шини.

Відповідно до ч. 2 ст. 77 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

Відповідно до ст. 72 КАС України, доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.

Стаття 251 КУпАП передбачає, що доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Частиною 1 статті 126 КУпАП, передбачено відповідальність за керування транспортним засобом особою, яка не має при собі або не пред`явила у спосіб, який дає можливість поліцейському прочитати та зафіксувати дані, що містяться в посвідченні водія відповідної категорії, реєстраційному документі на транспортний засіб, а також полісі (договорі) обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів (страхового сертифіката "Зелена картка"), або не пред`явила електронне посвідчення водія та електронне свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу, чинний внутрішній електронний договір зазначеного виду обов`язкового страхування у візуальній формі страхового поліса, а також інших документів, передбачених законодавством.

Відповідно до ст. 16 Закону України "Про дорожній рух" водій зобов`язаний: мати при собі посвідчення водія, реєстраційний документ на транспортний засіб (у разі найму (оренди)/лізингу транспортного засобу замість реєстраційного документа на транспортний засіб водій може мати при собі та пред`являти його копію, вірність якої засвідчено нотаріально, разом з оригіналом або копією договору про найм (оренду)/лізинг транспортного засобу, вірність якої засвідчено нотаріально), а у випадках, передбачених законодавством, - поліс обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів (страховий сертифікат "Зелена картка"), пред`явити у спосіб, який дає можливість поліцейському прочитати та зафіксувати дані, що містяться в посвідченні водія, реєстраційному документі на транспортний засіб, або пред`явити електронне посвідчення водія та електронне свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу, чинний внутрішній електронний договір зазначеного виду обов`язкового страхування у візуальній формі страхового поліса (на електронному або паперовому носії, або відображення інформації про його наявність в електронному свідоцтві про реєстрацію транспортного засобу), а також інші документи, передбачені законодавством.

Згідно із ст. 53 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" посадові особи відповідних підрозділів Національної поліції, що мають право здійснювати контроль за дотриманням правил дорожнього руху, перевіряють документи водія транспортного засобу, які підтверджують наявність чинного договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності.

У відповідності до п. 2.1 "ґ" ПДР України водій механічного транспортного засобу повинен мати при собі чинний страховий поліс (страховий сертифікат "Зелена картка") про укладення договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів або чинний внутрішній електронний договір зазначеного виду обов`язкового страхування у візуальній формі страхового поліса (на електронному або паперовому носії), відомості про який підтверджуються інформацією, що міститься в єдиній централізованій базі даних, оператором якої є Моторне (транспортне) страхове бюро України. Водії, які відповідно до законодавства звільняються від обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів на території України, повинні мати при собі відповідні підтвердні документи (посвідчення).

Згідно із п. 2.4 "а" ПДР України на вимогу поліцейського водій повинен зупинитися з дотриманням вимог цих Правил, а також пред`явити для перевірки документи, зазначені в пункті 2.1.

Разом із тим, в судовому засіданні встановлено, що працівником поліції хибно визначено характер механічного пошкодження шин транспортного засобу, тобто факт вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, відповідальність, за яке передбачена ч. 1 ст. 121 КУпАП, не доведено,тобто стороною відповідача не доведено правомірність зупинки транспортного засобу під керуванням ОСОБА_1 , що в свою чергу виключає у даному випадку можливість притягнення позивача до адміністративної відповідальності за порушення п. 2.1 «ґ» ПДР України, що полягало у не пред`явленні полісу обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів.

Складу іншого адміністративного правопорушення, вчиненого позивачем оскаржувана постанова не містить.

Верховний Суд у постанові №686/11314/17 від 15.03.2019 року зазначив, що поліцейський вправі вимагати від водія пред`явити документи на ТЗ у випадку, якщо водій порушив ПДР із обов`язком задокументувати та довести факт порушення ПДР. Якщо при цьому відносно водія не виносилась постанова про притягнення до адміністративної відповідальності за порушення ПДР та поліцейський не задокументував та не довів факту порушення водієм ПДР, то його вимоги щодо пред`явлення документів на ТЗ є неправомірною.

Сама ж постанова про притягнення до адміністративної відповідальності є рішенням суб`єкта владних повноважень, актом індивідуальної дії, який встановлює відповідні права та обов`язки для особи, щодо якої він винесений. Таке рішення суб`єкта владних повноважень має бути обґрунтованим на момент його прийняття, оскільки воно має значимі наслідки для суб`єктів приватного права, що знаходяться в нерівному положенні по відношенні до суб`єкта владних повноважень.

Отже, суд приходить до висновку, що факт вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, відповідальність, за яке передбачена ч. 1 ст. 126 КУпАП, не доведений.

Відповідно до Рішення Конституційного Суду України від 22.12.2010 року № 23-рп2010, адміністративна відповідальність в Україні та процедура притягнення до неї ґрунтується на конституційних принципах і правових презумпціях, в тому числі і закріпленій в ст. 62 Конституції України.

Зі змісту ст. 62 Конституції України вбачається, що особа вважається невинуватою у вчиненні правопорушення і не може бути піддана покаранню, доки її вину не буде доведено в законному порядку. Ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні правопорушення. Обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Статтею 17 Закону України від 23 лютого 2006 року № 3477-ІV "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" передбачено, що суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Конвенція про захист прав людини і основоположних свобод ратифікована Україною Законом України і набрала чинності для України 11 вересня 1997 року та є обов`язковою.

У п. 24 рішення Європейського суду з прав людини у справі "Надточій проти України", в п. 48 рішення Європейського суду з прав людини у справі "Мала проти України" та в п. 23 рішення Європейського суду з прав людини у справі "Гурепка проти України № 2" наголошується на принципі рівності сторін одному із складників ширшої компетенції справедливого судового розгляду, який передбачає, що кожна сторона повинна мати розумну можливість відстоювати свою позицію у справі в умовах, які не ставлять її в суттєво менш сприятливе становище, порівняно з опонентом.

Окрім зазначеного вище суд звертає увагу, що усі сумніви у правомірності рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень на користь особи-позивача. Для позивача достатньо вказати на факт прийняття рішення, вчинення дії чи допущення бездіяльності, якщо допустимі докази для цього недоступні. У свою чергу відповідач має довести факт прийняття такого рішення чи вчинення дії і їх правомірність, або ж спростувати цей факт і довести правомірність своєї бездіяльності. У разі невиконання цього обов`язку адміністративний суд повинен задовольнити вимогу позивача і визнати протиправними рішення, дії чи бездіяльність, на які вказував позивач.

Таким чином, суд вважає, що фактичні обставини справи не можуть ґрунтуватися на припущеннях, а в даному випадку відповідачем, в порушення вимог 72 КАС України не виконано обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, не надано належних і допустимих доказів наявності в діях позивача складу адміністративного правопорушення, що у свою чергу не дає можливості встановити винність позивача у вчиненні адміністративного правопорушення, а тому постанова підлягає скасуванню, а провадження закриттю.

Позивач сплатив судовий збір відповідно до вимог Закону України від 08.07.2011 N 3674-VI "Про судовий збір", в сумі 536,80 гривень, в матеріалах справи є докази на підтвердження понесення позивачем судових витрат, тому є підстави для стягнення з відповідача на користь позивача суми судових витрат понесених позивачем та компенсації їх за рахунок бюджетних асигнувань юридичної особи Головного управління національної поліції в Полтавській області.

Керуючись ст. ст. 9, 90, 86, 139, 243-246, 255, 286 КАС України, суд, -

В И Р І Ш И В :

Позов ОСОБА_1 , місце проживання: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер картки платника податків НОМЕР_2 , до Інспектора СРПП відділення поліції № 3 Миргородського РВП ГУ НП в Полтавській області старшого лейтенанта поліції Пилипенка Олександра Юрійовича, службова адреса: вулиця Шевченка, 103, селище Велика Багачка Миргородського району Полтавської області, поштовий індекс 38300, ГОЛОВНОГО УПРАВЛІННЯ НАЦІОНАЛЬНОЇ ПОЛІЦІЇ В ПОЛТАВСЬКІЙ ОБЛАСТІ, місцезнаходження юридичної особи: вулиця Пушкіна, 83, місто Полтава Полтавської області, поштовий індекс 36000, ідентифікаційний код юридичної особи: 40108630, про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення, задовольнити.

Скасувати постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, серії БАД № 328861 від 18 липня 2023 року, винесену поліцейським сектору реагування патрульної поліції № 3 Великобагачанського ВП Миргородського ВП ГУ НП у Полтавській області Пилипенком Олександром Юрієвичем, про накладення на ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , адміністративного стягнення по ч. 1 ст. 121, ч. 1 ст. 126 Кодексу України про адміністративні правопорушення у виді штрафу в сумі 425,00 гривень.

Стягнути на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , понесені ним судові витрати у розмірі 536,80 (п`ятсот тридцять шість гривень 80 копійок) за рахунок бюджетних асигнувань юридичної особи Головного управління національної поліції в Полтавській області, ідентифікаційний код юридичної особи: 40108630.

Рішення може бути оскаржене до Другого апеляційного адміністративного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом десяти днів з дня його проголошення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення виготовлено о 13 годині 00 хвилин 12 вересня 2023 року.

Суддя Ю.І. Ячало