Справа № 120/9959/23
Суддя: Дончик Віталій Володимирович
Дата ухвалення: 2023-09-08 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Вінниця

08 вересня 2023 р. Справа № 120/9959/23

Вінницький окружний адміністративний суд в складі головуючого судді Дончика Віталія Володимировича, розглянувши в письмовому провадженні в порядку спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити дії

в с т а н о в и в :

06.07.2023 року ОСОБА_1 звернувся в суд з адміністративним позовом до Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області, у якому просив:

визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області № від 07.06.2023 року про відмову у призначенні пенсії за вислугу років відповідно до ст. 12 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» ОСОБА_1 ;

зобов?язати Головне управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області призначити ОСОБА_1 пенсію за вислугу років відповідно до ст.12 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», з 14.10.2022 - з дати звернення за призначенням такої пенсії, на підставі представлених Адміністрацією Державної прикордонної служби України документів.

Обґрунтовуючи позовні вимоги позивач зазначив, що проходив військову службу в органах Державної прикордонної служби, наказами начальника НОМЕР_1 прикордонного загону Південного регіонального управління Державної прикордонної служби України від 01.11.2019 № 367-ОС позивача звільнено з військової служби в запас Збройних Сил України та від 29.11.2019 року №401-ОС позивача виключено зі списків особового складу та всіх видів забезпечення з 29.11.2019 року.

На думку позивача, враховуючи його загальну вислугу років у пільговому обчисленні, яка на день звільненні з військової служби становить 26 років 08 місяців 26 днів, він набув право на призначення пенсії за вислугу років згідно пункту "а" ч. 1 ст. 12 Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби та деяких інших осіб"

Однак, рішенням Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області від 07.06.2023 року № відмовлено позивачу в призначенні пенсії за вислугу років згідно ст. 12 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби та деяких інших осіб», у зв`язку з відсутністю необхідної вислуги років.

Вважаючи таке рішення протиправним та таким, що підлягає скасуванню, позивач звернувся з цим позовом до суду.

Ухвалою суду від 11.07.2023 року позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у адміністративній справі, розгляд справи вирішено здійснювати в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні).

02.08.2023 року відповідачем подано відзив на позовну заяву, в якому зазначає, що відповідно до пункту "а" ст. 12 Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" обов?язковими умовами призначення пенсії по вислузі років є: звільнення зі служби; наявність необхідної календарної вислуги років (стажу роботи, який дає право на призначення пенсії на підставі вказаного Закону) на дату звільнення з військової служби.

Відповідач вказує, що з подання уповноваженого структурного підрозділу - Адміністрації Державної прикордонної служби України про призначення пенсії вбачається, що у позивача наявна вислуга років 26 років 08 місяці 26 днів, в календарному обчисленні - 17 років 00 місяців 27 днів, пільгова - 09 років 07 місяців 29 днів.

Оскільки, на момент звільнення, у позивача відсутня необхідна календарна вислуга років, а саме 25 календарних років, тому рішенням Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області від 07.06.2023 року відмовлено позивачу у призначенні пенсії відповідно до п. «а» ст. 12 Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб".

На думку відповідача, Головне управління вважає, що діяло правомірно та в межах чинного законодавства.

З огляду на викладене, представник відповідача вважає, що підстави для задоволення даного адміністративного позову відсутні.

Суд, вивчивши матеріали справи та оцінивши наявні у ній докази в їх сукупності, встановив наступне.

Позивач зазначив, що проходив військову службу в органах Державної прикордонної служби.

Наказом начальника НОМЕР_1 прикордонного загону Південного регіонального управління Державної прикордонної служби України від 01.11.2019 № 367-ОС позивача звільнено з військової служби в запас Збройних Сил України за підпунктом "а" (у зв`язку з закінченням строку контракту) п. 2 ч. 5 ст. 26 Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу".

Відповідно до наказу начальника НОМЕР_1 прикордонного загону Південного регіонального управління Державної прикордонної служби України від 29.11.2019 року №401-ОС позивача виключено зі списків особового складу та всіх видів забезпечення з 29.11.2019 року.

Станом на 01.12.2019 року вислуга років позивача становила: у календарному обчисленні 17 років 00 місяців 27 днів, у пільговому обчисленні 09 років 07 місяців 29 днів, загальна військова вислуга років 26 років 08 місяців 26 днів.

14.10.2022 року позивач звернувся із заявою до Адміністрації Державної прикордонної служби України із проханням оформити та подати подання до Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області про призначення пенсії за вислугу років відповідно до ст. 12 Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб".

За результатами розгляду заяви, Адміністрація Державної прикордонної служби України листом від 08.11.2022 року № 11/Г-9645-15498 повідомила позивача про відсутність підстав для вчинення таких дій, оскільки його вислуга років на військовій службі становить лише 17 років 00 місяців 27 днів, що не відповідає умовам призначення пенсії за вислугу років, встановленим пунктом "а" статті 12 Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб".

Не погоджуючись з такою відмовою, позивач звернувся з відповідним позовом до суду.

Рішенням Вінницького окружного адміністративного суду від 15.02.2023 року по справі №120/9748/22, окрім іншого, зобов`язано Адміністрацію Державної прикордонної служби України підготувати та подати до Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області документи, необхідні для призначення пенсії за вислугу років ОСОБА_1 відповідно до вимог пункту "а" статті 12 Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" від 09.04.92 № 2262-XII.

Вподальшому, на виконання вказаного рішення суду, Адміністрацією Державної прикордонної служби України супровідним листом від 25.05.2023 року направлено до Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області документи, необхідні для призначення пенсії за вислугу років позивачу.

Рішенням Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області від 07.06.2023 року № відмовлено позивачу в призначенні пенсії за вислугу років згідно ст. 12 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби та деяких інших осіб», у зв`язку з відсутністю необхідної вислуги років.

Вважаючи таке рішення протиправним та таким, що підлягає скасуванню, позивач звернувся з цим позовом до суду.

Визначаючись щодо заявлених позовних вимог, суд виходить із наступного.

Згідно з ч. 1 ст. 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також, у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Спеціальним законом, який регулює правовідносини у сфері пенсійного забезпечення громадян України із числа осіб, які перебували на військовій службі, є Закон України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" від 09.04.1992 року №2262-ХІІ (далі - Закон №2262-ХІІ).

Пунктом «а» ч. 1 ст. 12 Закону № 2262-ХІІ (в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) передбачено, що пенсія за вислугу років призначається особам офіцерського складу, прапорщикам і мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом, іншим особам, зазначеним у пунктах "б"-"д", "ж", "з" статті 1-2 цього Закону (крім осіб, зазначених у частині третій статті 5цього Закону), незалежно від віку, якщо вони звільнені зі служби з 1 листопада 2019 року або після цієї дати і на день звільнення мають вислугу 24 календарних років та 6 місяців і більше.

До календарної вислуги років зараховується також період, зазначений у частині другій статті 17 цього Закону.

Частиною другою статті 17 Закону №2262-XII визначено, що до вислуги років поліцейським, співробітникам Служби судової охорони, особам офіцерського складу, особам середнього, старшого та вищого начальницького складу органів внутрішніх справ, державної пожежної охорони, Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації України, органів і підрозділів цивільного захисту, податкової міліції, Державної кримінально-виконавчої служби України, особам, які мають спеціальні звання Бюро економічної безпеки України, при призначенні пенсії на умовах цього Закону додатково зараховується час їхнього навчання (незалежно від форми навчання) у цивільних закладах вищої освіти, а також в інших закладах освіти, після закінчення яких присвоюється офіцерське (спеціальне) звання, до вступу на військову службу, службу до органів внутрішніх справ, Національної поліції, Служби судової охорони, державної пожежної охорони, органів і підрозділів цивільного захисту, податкової міліції, Бюро економічної безпеки України чи Державної кримінально-виконавчої служби України або призначення на відповідну посаду в межах до п`яти років із розрахунку один рік навчання за шість місяців служби.

Пунктом "а" ч. 1 ст. 17 Закону № 2262-ХІІ (в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) визначено, що особам офіцерського складу, прапорщикам і мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби і військової служби за контрактом, іншим особам, зазначеним у пунктах "б"-"д" ст. 1 цього Закону, які мають право на пенсію за цим Законом, до вислуги років для призначення пенсії зараховується військова служба.

Згідно з ст. 17-1 Закону № 2262-ХІІ порядок обчислення вислуги років та визначення пільгових умов призначення пенсій особам, які мають право на пенсію за цим Законом, встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Таким чином, ст. 17 Закону № 2262-ХІІ визначено види служби та періоди часу, які зараховуються до вислуги років для призначення пенсії, а ст. 17-1 цього ж Закону встановлено саме порядок обчислення вислуги років та визначення пільгових умов призначення пенсій особам, які мають право на пенсію за цим законом.

Відтак, Закон № 2262-ХІІ сам по собі не встановлює порядок обчислення вислуги років та визначення пільгових умов призначення пенсій особам, які мають право на пенсію за цим Законом. Пільгові умови для призначення пенсій за вислугу років встановлюються Урядом шляхом прийняття підзаконних нормативно-правових актів.

Таким нормативним актом є постанова Кабінету Міністрів України «Про порядок обчислення вислуги років, призначення та виплати пенсій і грошової допомоги особам офіцерського складу, прапорщикам, мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом, особам начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ, поліцейським, співробітникам Служби судової охорони та членам їхніх сімей» від 17.07.1992 № 393(далі - Постанова № 393).

Даною постановою № 393, визначено, серед іншого, порядок обчислення та призначення пенсій за вислугу років особам начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ, поліцейським. Зазначена постанова є підзаконним нормативно-правовим актом, мета якого конкретизувати нормативне регулювання з метою вирішення питань, що виникають з приводу призначення пенсії за вислугу років, зокрема, і на пільгових умовах.

Таким чином, основним актом, на підставі якого здійснюється обчислення періоду проходження військової служби для зарахування його до стажу є Закон №2262-XII. Пільгове обчислення періоду проходження військової служби є похідним від визначальної підстави і може визначатись іншими підзаконними нормативно-правовими актами, зокрема, Постановою №393. Можливість пільгового обчислення вказаного періоду пов`язується, насамперед, зі спеціальним статусом, якого особи набули в результаті виконання відповідної роботи, яка визначена у законодавчому порядку.

До аналогічних висновків дійшов Верховний Суд у складі об`єднаної палати Касаційного адміністративного суду у постанові від 03.03.2021 у справі № 805/3923/18-а, які ухвалені за подібних правовідносин.

Верховний Суд зазначив про необґрунтованість висновку того, що визначальною для набуття права на призначення пенсії за вислугу років є саме календарна вислуга років, оскільки цей висновок ґрунтується на неправильному застосуванні норм матеріального права, що регулюють спірні правовідносини.

Отже, Верховний Суд вказав на правовий висновок Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду у постанові від 27.06.2018 у справі №750/9775/16-а щодо застосування статей 12, 17 Закону №2262-XII, у якій наголошено на необхідності врахування приписів підзаконних нормативно-правових актів при обчисленні вислуги років для призначення пенсії; цей висновок враховано під час зарахування позивачу пільгового стажу.

Крім того, Верховний Суд у постанові від 03.03.2021 у справі № 805/3923/18-а наголосив на необхідності застосування до спірних правовідносин принципу юридичної визначеності. Зазначений принцип встановлює гарантування необхідності стабільного та несуперечливого правового статусу особи. У контексті спірних правовідносин, Верховний Суд зазначає, що особа, реалізовуючи своє конституційне право на працю, обираючи певний вид професійної діяльності, повинна бути обізнана із умовами праці та привілеями, які вона отримує при цьому. Законні очікування особи полягають у тому, щоб у випадках, коли особа, спираючись на конституційні приписи, очікує, що досягне певного результату, якщо буде діяти відповідно до цих норм, законні очікування будуть реалізовані та захищені.

В свою чергу, передбачені статтею 17-1 Закону №2262-ХІІ пільгові умови призначення пенсій відповідно до Порядку №393 полягають в пільговому (кратному) зарахуванні вислуги років. Таке зарахування не є самостійним видом вислуги і не конкурує з її календарним обчисленням, а є лише пільговим зарахуванням уже наявної вислуги. Фактична тривалість вислуги при такому зарахуванні не змінюється, а лише зараховується на пільгових (кратних) умовах. У зв`язку з таким зарахуванням необхідної кількості років для призначення пенсії за вислугу років особа набуває швидше, порівняно із зарахуванням вислуги на загальних (не пільгових) умовах, що і становить природу пільгових умов призначення пенсій особам, які мають право на пенсію за Законом № 2262-ХІІ.

Подібного висновку дійшов Верховний Суд у постанові від 14.04.2021 у справі № 480/4241/18, де вказано, що для призначення пенсій за вислугу років за Законом України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» календарна вислуга років може бути зарахована на пільгових умовах відповідно до Порядку № 393.

Відтак, доводи відповідача з приводу того, що призначення пенсії за вислугу років згідно з ч. 1 ст. 12 Закону № 2262-ХІІ може бути виключно за умови наявності у позивача 24 календарних років та 6 місяців, судом відхиляються з огляду на те, що пільговий стаж повинен бути зарахований до календарної вислуги років.

Суд акцентує увагу, що у поданні на призначення пенсії, що надіслано відповідачу, на виконання рішення Вінницького окружного адміністративного суду від 15.02.2023 року по справі № 120/9748/22, вислуга років у пільговому обчисленні станом на 01.12.2019 для призначення пенсії становить: 26 років 08 місяців 26 днів.

Відтак, вислуга років позивача станом на момент звільнення зі служби становить більше ніж необхідних 24 років та 6 місяців є достатньою для призначення позивачу пенсії за вислугу років відповідно до ст. 12 Закону № 2262-ХІІ

Враховуючи, що позивач проходив службу, яка передбачена Порядком №393, суд вважає, що позивач має право на обчислення вислуги років в пільговому розрахунку в цілях призначення пенсії за вислугою років на підставі п. "а" ч. 1 ст. 12 Закону № 2262-ХІІ.

Таким чином, суд приходить до висновку про визнання протиправним та скасування рішення № від 07.06.2023 року про відмову у призначенні пенсії за вислугу років відповідно до ст. 12 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» позивачу.

При цьому, суд зауважує, що факт звернення позивача із заявою про призначення пенсії 14.10.2022 року встановлений у рішенні Вінницького окружного адміністративного суду від 15.02.2023 року по справі № 120/9748/22.

Згідно з ч. 4 ст. 78 КАС України, обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Відповідно до ч.3 ст. 50 Закону №2262-ХІІ пенсія за минулий час при несвоєчасному зверненні призначається з дня виникнення права на пенсію, але не більш як за 12 місяців перед зверненням за пенсією.

Частиною першою статті 48 Закону №2262-ХІІ встановлено, що заява про призначення пенсії згідно з цим Законом подається до територіального органу Пенсійного фонду України або до уповноваженого ним органу чи уповноваженій особі в порядку, встановленому правлінням Пенсійного фонду України за погодженням із центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сферах трудових відносин, соціального захисту населення, іншими заінтересованими центральними органами виконавчої влади та Службою зовнішньої розвідки. При цьому днем звернення за призначенням пенсії є день подання до відповідного органу Пенсійного фонду України письмової заяви про призначення пенсії з усіма необхідними для вирішення цього питання документами, а в разі пересилання заяви і документів поштою - дата їх відправлення.

Зазначеним положенням відповідають положення пункту 1 Порядку 3-1, відповідно до яких заяви про призначення пенсії за вислугу років та по інвалідності особам, звільненим зі служби, які мають право на пенсію згідно із Законом №2262-ХІІ, та особам, які мають право на пенсійне забезпечення відповідно до міжнародних договорів у галузі пенсійного забезпечення військовослужбовців та членів їх сімей, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, подаються цими особами до головних управлінь Пенсійного фонду України в Автономній Республіці Крим, областях, містах Києві та Севастополі (далі - органи, що призначають пенсії) через уповноважені структурні підрозділи Міністерства оборони України, Міністерства внутрішніх справ України, Міністерства надзвичайних ситуацій України, Міністерства інфраструктури України, Служби безпеки України, Служби зовнішньої розвідки України, Управління державної охорони України, Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації України, Державної прикордонної служби України, Державної податкової служби України, Державної пенітенціарної служби України, Державної інспекції техногенної безпеки України.

Згідно з пунктом 6 Порядку №3-1 днем звернення за призначенням пенсії є день подання до відповідного органу, що призначає пенсії, письмової заяви про призначення пенсії з усіма необхідними для вирішення цього питання документами, а в разі пересилання заяви і документів поштою - дати їх відправлення.

Судом встановлено та матеріалами справи підтверджено, що у спірних правовідносинах із заявою при призначення пенсії за вислугу років позивач звернувся через Адміністрацію Державної прикордонної служби України 14.10.2022 року. Право на призначення пенсії позивач реалізував саме з цього моменту, подавши у встановлений спосіб відповідну заяву саме цього числа.

Непризначення пенсії за заявою позивача від 14.10.2022 року протягом тривалого часу зумовлене протиправними діями Адміністрації Державної прикордонної служби України з ненаправлення матеріалів до органу Пенсійного фонду, протиправним поверненням зазначених матеріалів органом Пенсійного фонду, а також протиправністю рішення відповідача про відмову у призначенні пенсії, що встановлені судовим рішенням.

Відповідач під час розгляду заяви позивача від 14.10.2022 року про призначення пенсії за вислугу років не врахував положень пункту 6 Порядку №3-1 та частини третьої статті 50 Закону №2262-ХІІ, що призвело до необґрунтованого обмеження прав позивача.

Отже, вимога позивача щодо призначення пенсії за вислугу років на підставі пункту «а» ст. 12 Закону України № 2262-ХІІ підлягає задоволенню, у спосіб призначення пенсії за вислугу років на підставі пункту «а» ст. 12 Закону України № 2262-ХІІ з 14.10.2022 року.

Відповідно до положень статті 9 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Згідно з нормами частин 1, 2 статті 77 КАС України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Перевіривши юридичну та фактичну обґрунтованість доводів сторін, оцінивши докази суб`єкта владних повноважень на підтвердження правомірності своїх дій та докази, надані позивачем, суд дійшов висновку, про наявність підстав для задоволення даного адміністративного позову.

Оскільки позивач звільнений від сплати судового збору, а витрат, пов`язаних з розглядом справи не встановлено, питання про розподіл судових витрат не вирішується.

Керуючись ст.ст. 73, 74, 75, 76, 77, 90, 94, 139, 241, 245, 246, 250, 255, 295 КАС України, суд

в и р і ш и в :

Адміністративний позов задовольнити.

Визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області № від 07.06.2023 року про відмову у призначенні пенсії за вислугу років відповідно до пункту "а" ст. 12 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» ОСОБА_1 .

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області з 14.10.2022 року призначити ОСОБА_1 пенсію за вислугу років відповідно до пункту "а" ст.12 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб».

Рішення суду першої інстанції набирає законної сили в порядку, визначеному ст. 255 КАС України.

Відповідно до ст. 295 КАС України, апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Позивач: ОСОБА_1 (с. Гальжбіївка, Могилів-Подільський район, Вінницька область, 24054, РНОКПП НОМЕР_2 )

Відповідач: Головне управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області (вул. Хмельницьке шосе, 7, м. Вінниця, ).

Суддя Дончик Віталій Володимирович